bet · H801KU20d3 · 2021-01-01 00:00:00 — Grunden för den svenska strategin är att minska smittspridningen och rädda liv och hälsa, så det är klart att det måste komma först i den här pandemin. Däremot måste man också se om det finns verksamheter som är reglerade på ett orimligt sätt och som inte har negativa effekter för smittspridningen. Det är det som vi har prövat under pandemin och sett vägar framåt för. Den här diskussionen har ju varit störst när smittspridningen har minskat. Människor är väldigt kloka. När smittspridningen minskar och det är ett lugnare läge är man mer benägen att diskutera öppningar, undantag och vägar framåt. Det är väl fullt rimligt att vi har en sådan diskussion i ett sådant läge. Men å andra sidan: När vi nu har en väldigt hög smittspridning i känner jag inte att det just nu finns ett väldigt stort tryck på undantag. Däremot finns det en väldigt stor förväntan att vaccinationen och att smittspridningen har gått ned snabbt ska kunna resultera i lättnader och nya beslut. Detta tycker jag är ett väldigt klokt sätt att resonera på. Jag tycker att både organisationer och allmänhet verkar ha den inställningen. Den ligger också väldigt nära den inställning vi måste ha, eftersom vi tar de här grundlagsrättigheterna på väldigt stort allvar. Vi ska inte behålla de här restriktionerna längre än nödvändigt. Ordföranden: Då har vi utrymme för några få följdfrågor. Tiden tickar snabbt iväg. (S): Fru ordförande! Statsrådet var inne på hur det var och hur utvecklingen skulle gå . Det är bara att gå till hur vi själva i arbete planerade för och hade förhoppningen om en ökad närvaro. Utfallet gick åt ett annat håll. Men jag tänker ändå på det som statsrådet har varit inne på – det här med ordningslagen, begränsningar, trubbighet och svårighet med träffsäkerhet. Kan statsrådet utveckla hur det nu med den nya pandemilagen har blivit mer träffsäkert för regeringen att kunna vidta rätt åtgärder? : Fru ordförande! Jag tackar ledamoten för frågan. Jag tror att det är viktigt att ha det här historiska perspektivet. När smittspridningen gick ned ökade förväntningarna på att vi skulle vara mer träffsäkra. Vi tog då bort en del av de ”skavheter” som fanns i regleringen. Jag tycker i grunden att det är en helt rimlig diskussion att ta. Men sedan ökade smittspridningen, och då var vi tvungna att fatta nya beslut, helt i enlighet med vad vi sa. Vi hade en förväntan på att smittspridningen trots allt skulle öka . Hur mycket den skulle öka kunde man inte veta, eftersom det här är en ny pandemi. Men vi tog i höjd i vår krisplanering för att vi kunde behöva fatta nya beslut på grund av att smittspridningen tog fart. Frågan är då vad den nya lagstiftningen öppnar för. Den öppnar för att reglera kommersiell verksamhet som förut inte kunde omfattas alls. Det tror jag har varit en av de kanske jobbigaste frågorna med att använda ordningslagen. Människor tyckte att det var väldigt ologiskt att all handel kunde fortgå i köpcentrum och annat men att man sedan inte kunde demonstrera eller utöva sin religion på det sätt som man velat göra. när vi kan sätta maxgränser kan vi också ha ett system med sanktionsavgifter för dem som bryter mot reglerna. hade vi bemyndiganderegleringen. Då kunde vi stänga ned verksamheter i första hand, men vi kunde inte använda förfinade metoder i någon mening. Vi har ändå haft som ambition att försöka hålla samhället igång under den här pandemin, men med begränsningar. Det var lite för trubbigt även med den regleringen . har vi större möjligheter. Myndigheterna har möjlighet att reglera verksamheterna. Det har också diskuterats reglering av vissa platser, såsom stränder, och till exempel valborgsfirandet i . Kommunerna har möjligheter – eller är det länsstyrelserna nu? Jag blir förvirrad. Nej, det är kommunerna. De har möjlighet att reglera det. Det har inte funnits sådana möjligheter förut. Det är också inskränkningar som är ganska långtgående och som vi bara ska ha under den här pandemilagstiftningen. Men det är rimligt att kunna ha dem, för annars blir det väldigt stora skillnader mellan olika typer av verksamheter. Det som jag tycker är extra bra med den här lagstiftningen och som jag vill understryka är att sanktionsavgiftsinstrumentet finns – man har någonting att ta till som inte bara är öppet eller stängt, för det tror jag inte heller är det mest optimala sättet att bedriva verksamhet eller smittbegränsning på. (M): Fru ordförande! Jag är lite enveten. Jag återkommer ändå till det här med försiktighetsprincipen, som jag inte riktigt tycker att statsrådet gav något direkt svar på. Jag tänker särskilt på att statsrådet talar om ett okänt virus. Jag tror att jag citerade korrekt. Det borde då ha varit ännu mer uppenbart att man måste vara oerhört restriktiv givet utvecklingen i vår omvärld. Kopplat till detta vill jag också återkomma till det här med signaleffekten och lättnader. Trots att statsrådet talar om att man i olika sammanhang underströk det fortsatta allvaret i situationen kom det ändå att uppfattas som att det inträffade en del lättnader. Utöver det här med att man införde lättnader när det gällde sittande publik hävde man till exempel besöksförbudet inom äldreomsorgen och tog bort de alldeles särskilda restriktionerna som gällde för 70-plus. Vägde regeringen in, måste jag då fråga, hur dessa samlade lättnader kunde uppfattas och vilken effekt det kunde få? Folk trodde faktiskt att läget var bättre, och det skulle komma att påverka hur människor generellt förhöll sig till smittspridning. Jag vill lägga till en liten sak. I morse tittade jag på krisinformationens hemsida. Jag skrev ut åtta ganska tätt skrivna sidor med olika regler och förbud. Skulle jag dessutom ha skrivit ut alla de länkar som fanns kopplade till det här hade det blivit en ganska tjock bibba. Med detta sagt: Det finns svårigheter för människor att inse vad det egentligen är som gäller. Har regeringen beaktat detta tillräckligt och kunnat inskärpa det allvar som man har talat om men som folk ändå inte riktigt har uppfattat? : Fru ordförande! Jag tackar ledamoten för frågan. Jag tycker att svenska folket har visat stort prov på tålmodighet men också ansvar under den här krisen i stort. Man har förändrat sina sätt att leva. Man har agerat på ett helt annat sätt under den här pandemin än innan. Det finns förståelse för att människor känner en trötthet och en frustration över att pandemin inte går över. Men det är hoppfullt med vaccinationerna. Jag vill börja med att säga detta. Det här är otroligt viktigt. Försiktighetsprincipen låter som en enkel princip att resonera kring, men hur ska den tillämpas när olika intressen står emot varandra? Det är exakt den här proportionalitets- diskussionen vi diskuterade förut. Å ena sidan är det utifrån vårt perspektiv otroligt viktigt att få ned smittspridningen för att rädda liv och hälsa. Å andra sidan finns grundlagsrätten att till exempel utöva sin religion. av väldigt låg smittspridning kom bedömning att det nog går att ha speciella regler – inte lyfta de generella reglerna om 50-begränsningen men tillåta sittande publik med restriktioner och ha undantag som skulle göra det möjligt till exempel att kyrkor skulle kunna ha gudstjänster på ett annat sätt än innan. Då tror jag att vi måste värdera de här två frågorna mot varandra. Det kan inte bara vara en fråga som vi använder försiktighetsprincipen kring. Vi kan också ta försiktighetsprincipen kopplat till de äldre. Hur länge ska man ha besöksförbud, när de äldre, som börjar bli riktigt gamla, inte har fått träffa sina anhöriga på väldigt länge? Det finns äldre som kanske inte är vana vid ”paddor” och mobiltelefoner och inte känner att dessa kan kompensera för den närhet man vill känna till sina anhöriga när man känner att man går mot ålderns höst. Jag tycker att det var rätt att vi orkade med att fatta beslut om att häva besöksförbudet. Jag är väl medveten om att man kunde införa besöksförbud i äldreomsorgen om det skedde smittspridning. Det här är exempel där det inte är lätt att bara ta en princip och ha den som vägledning på alla områden. Då skulle de äldre fortfarande inte ha fått besök av sina anhöriga. Jag tror att det hade varit omänskligt i den här pandemin. Vi talar mycket om den andra vågen och diskussionen kring den. Enligt utvärderingar är ett av de länder som drabbades mycket mindre än många andra länder av dödlighet i andra vågen. Det är inte riktigt den bild vi har, men så är det. De nordiska länderna drabbades ännu mindre än , men vi var definitivt bland de länder som drabbades minst av dödligheten under andra vågen – trots alla diskussionerna om att smittspridningen tog fart och att vi hade en hög smittspridning, trots att vi hade en diskussion om att vi först skulle tillåta viss sittande publik men sedan tog tillbaka det och trots att vi hävde beslutet om besöksförbud i äldreomsorgen, vilket jag menar var en korrekt avvägning att göra. Det här är svårt, och det finns inte ett enkelt svar på det. Men framför allt tror jag inte att man kan använda ett begrepp, försiktighetsprincipen, som ger svar på de här olika avvägningarna. Det är regeringens ansvar att göra den sammanvägda bedömningen av detta, och det har vi försökt göra efter bästa förmåga. Det är ett osäkert underlag, och vi har en verklighet som förändrats . Det är inte enkelt, och vi är tyvärr inte igenom pandemin . Vi är fortsatt beredda att fatta nya beslut om det skulle krävas för att hantera den här pandemin. Ordföranden: Det är ingen från något ytterligare parti som vill ställa en fråga. Eftersom vi har ett helt avsnitt kvar avslutar vi den här andra delen. UTFRÅGNINGAR BILAGA B 2020/21:KU20 Min avsikt är att vi ska ajournera i 10 eller . Vi ajournerar sammanträdet . Ordföranden: är 12, och återupptar sitt sammanträde. Vi är på ärende 1, som i offentlig utfrågning med inrikesminister . Vi har kommit till den tredje delen på den här punkten, som heter Regeringens agerande avseende den svenska coronastrategin – G31 delvis på KU-språk. För nytillkomna tittare kan jag berätta att det kommer att gå till på följande sätt. Statsrådet kommer att få möjlighet att hålla en kortare inledning och därefter kommer ledamöterna att ha möjlighet att ställa frågor, och det blir i partiernas storleksordning. Jag ska återigen tacka inrikesministern för att han är här och svarar på utskottets frågor. Med det går vi in på det här ärendet. Jag ger ordet till inrikesministern för en inledning. : Fru ordförande! Coronaviruset har ställt inför en allvarlig kris utan motstycke i modern tid. Vi lever fortfarande mitt i en global pandemi som prövar hela vårt samhälle och som kommer att fortsätta att drabba oss . Arbetet med det nya coronaviruset har , och särskilt i början, präglats av ett mycket osäkert och snabbt föränderligt läge med begränsad kunskap om virusets karaktär att basera bedömningar på. Vi ska vara ödmjuka inför att vi fortfarande befinner oss mitt inne i en direkt krishanteringsfas. Vi har ännu inte sett de långsiktiga konsekvenserna för folkhälsan, samhället, ekonomin och våra grundläggande värden. Arbetet med återuppbyggnaden kommer att följa oss även under kommande mandatperioder. har ställt frågor om den svenska strategin. Den svenska strategin är övergripande till sin karaktär, och huvuddragen i den har inte ändrats. Den omfattar ett antal mål, och strategin slår fast att de åtgärder som ska vidtas baseras på kunskap och beprövad erfarenhet och att rätt åtgärder ska vidtas . För att upprätthålla strategin omprövas vidtagna åtgärder löpande. Det är regeringen som styr riket, men vår förvaltningsmodell innebär också att myndigheterna har stor självständighet och operativt ansvar. Regeringen tar självklart ansvar för de beslut vi har fattat och för regeringens strategi. Vi har en ordning där kommuner och regioner i stor utsträckning är självstyrande. Så fungerar det i normala fall, och så fungerar det i krislägen. Det betyder att den som normalt gör jobbet ska fortsätta att göra det under kriser. Det är också grunden för den ansvarsprincip som krisberedskap bygger på. Regeringen, myndigheter och andra aktörer har tillsammans kunnat vidta en mycket lång rad åtgärder under den här krisen och har sett till att begränsa smittspridning i landet, säkerställa resurser till hälso- och sjukvården, begränsa inverkan på samhällsviktig verksamhet och lindra konsekvenser för medborgare och företag. är ansvaret fördelat så att varje departement hanterar sakfrågor inom sitt respektive ansvarsområde, och detta även vid en Det innebär att det är respektive departement som håller kontakten med sina myndigheter för att säkerställa att de har mandat och förutsättningar som behövs för en effektiv krishantering och för att myndigheter löpande förmedlar Krishanteringsarbetet hålls ihop och samordnas inom omvärldsbevakning som arbetar , , . Det finns krishanterings- och beredskapsfunktioner både centralt i och på samtliga departement för att snabbt kunna inleda och bedriva krishanteringsarbete. Regeringens tre uppgifter vid krishantering utgör grunden för regeringens och arbete vid kriser. Det innebär att säkerställa en effektiv krishantering, att ha internationella kontakter och kommunicera med allmänhet och medier. Med hänsyn till hur omfattande och långvarig den här krisen har varit har regeringen fattat mer än 700 beslut kopplade till pandemin. har följt utvecklingen av coronaviruset . deklarerade , , att covid- 19 är ett internationellt hot mot människors hälsa. Då var samordningen inom krishanteringsorganisationen redan igång. Dagen innan hölls det första mötet i gruppen för strategisk samordning med anledning av coronaviruset. Även regeringen fick en första information om krishanteringsorganisationen och om coronavirusets utbredning . beslutade regeringen att klassa covid-19 som en allmänfarlig och samhällsfarlig sjukdom. I och med klassningen kunde åtgärder som karantän, isolering och avspärrning av områden vidtas. Coronapandemin har inneburit den största uppskalningen av krishanteringsarbete . Regeringen har fått löpande uppdateringar från krishanteringsorganisationen vid allmän beredning. Samlad lägesinformation från departementen, myndigheter, länsstyrelser, ambassader och öppna källor skickas ut skriftligen till samtliga statsråd och inom . Uppdateringar om läget och inriktning av arbete ges löpande av den statssekreterargrupp som benämns GSS, gruppen för strategisk samordning. Deras uppgift är att strategiskt samordna stöd till regeringen. Under vissa perioder träffades berörda statssekreterare , även . Departementen har även intensifierat samverkan med sina myndigheter. har träffats , och det finns en tät dialog med länsstyrelserna. Sammanfattningsvis vill jag framhålla att arbetet med pandemin i regeringen och har präglats av mycket intensivt arbete på många nivåer och under stark tidspress i nära samarbete med expertmyndigheter och andra aktörer. Detta har skett under ett mycket osäkert och snabbt föränderligt läge såväl i som i vår omvärld. Och arbetet fortsätter. Ännu är vi inte igenom den här pandemin. Med detta svarar jag gärna på utskottets frågor. Ordföranden: för den inledningen. Ordet går till Socialdemokraterna. (S): Fru ordförande! Tack, inrikesministern, för inledningen! Frågan om den svenska strategin i hanteringen har ju väckt frågor och Jag tror att vi alla är medvetna om att det här har varit en rörlig fiende, kan man säga, som har ställt samhället och regeringen inför stora utmaningar. Men den fråga som har väckts är att när man pratar om den svenska strategin låter det som om det vore någonting väldigt fast som är beslutat efter en lång beredningsprocess och så. Men det är ju inte så det är. Kan inrikesministern förklara för oss hur man har hamnat i den här modellen för att hantera strategin? : Fru ordförande! Tack, ledamoten, för frågan! Det är en strategi som är övergripande till sin karaktär. Den anger mål och den anger också ett förhållningssätt när det gäller hur vi hanterar den här krisen. Den har varit föremål för diskussioner inom , på allmän beredning och den har vuxit fram under den här pandemin. Det har varit ett sätt för oss att jobba under pandemin. Den har varit huvudsakligen oförändrad under hela pandemin. Däremot kan man säga att mot hösten fick den mer av inslag av att den lokala och regionala dimensionen betonades tydligare i våra åtgärder och insatser. Jag tror att det är en diskussion som lite grann präglas av en diskussion om skillnad mellan mål och åtgärder. Jag tror att det finns en väldigt stor samstämmighet kring målen: att det övergripande målet är att begränsa smittspridningen och att vi ska skydda människors liv och hälsa. Det är ju en målsättning som är helt central för den här krishanteringen och pandemihanteringen. Däremot exakt vilka åtgärder som sätts in – vilka ändringar i ordningslagen viföreslår, ifall vi ska ha besöksförbud i äldreomsorgen eller andra åtgärder – kan diskuteras och omprövas. Men inriktningen i strategin har varit bestående. Jag har förstått att det har varit en diskussion kring den här diskussionen om: Fattades det ett beslut kring strategin? Då vill jag säga att mycket regeringsarbete pågår utan att regeringen har fattat beslut i en fråga – inriktningar kring hur vi arbetar kring vissa frågor, våra positioner i internationella förhandlingar. Låt mig ta ett väldigt konkret exempel. Jag har nämligen funderat på vilka andra exempel det finns på stor krishantering som har gått igenom. Ett av de mest slående exemplen är finanskrisen. Finanskrisen drabbade väldigt hårt och berörde stora delar av svenskt samhälle. Den dåvarande regeringen fattade väldigt många beslut för att hantera finanskrisen, men den dåvarande regeringen fattade inte beslut om en strategi för att hantera finanskrisen. Jag är helt övertygad om att den dåvarande regeringen hade en strategi för hur man hanterade finanskrisen. Däremot bekräftades strategin då i en redogörelse, till exempel i budgetpropositionen, där regeringen förklarade: Så här jobbar regeringen kopplat till finanskrisen. På samma sätt har regeringen den här gången bekräftat strategin och beskrivit strategin både i en budgetproposition och i uppdraget till . Jag menar att det här är ett sätt att arbeta. Det anger målsättningar, det anger ett förhållningssätt och det har varit bestående under pandemin. Men ett formellt beslut om strategin har inte fattats. Ordföranden: Då går ordet till , och jag ger ordet till mig själv. KU:s granskning, som skiljer sig kanske från många typer av granskning, handlar just om regeringen och statsråden och hur man har hanterat olika frågor. Vi försöker också hitta en spårbarhet mellan vilken typ av information som har kommit regeringen till del, hur man sedan har berett det här och vilka beslut som har fattats – det är grunden i vår granskning – och hur det här hänger ihop med hur det ska gå till och de konstitutionella kraven. Det är därför som vi nu ställer detaljerade frågor just kring strategin. Som inrikesministern sa har det alltså inte, som vi förstår då, fattats några eller något regeringsbeslut om den svenska strategin. Då måste jag ändå få fråga ministern hur regeringen kan styra landet i den största krisen i modern tid utan en beslutad och fastlagd strategi. Och hur har man kunnat få myndigheterna att dra åt samma håll? : Fru ordförande! Regeringen har fattat över 700 beslut under den här pandemin – enormt mycket – och inte minst de ekonomiska konsekvenserna av de krispaket som har levererats är ju enormt omfattande. Vi har jobbat löpande med en inriktning för arbetet. Det är inte så att det inte har förekommit regeringsbeslut kopplade till strategin. Det har ju kommit till uttryck i budgetpropositionen och i uppdraget till . Den här inriktningen på verksamheten har också redovisats för de myndigheter som jobbar närmast i krisen men har också varit uppe för allmän publikation, till exempel på hemsidan. Det är inte ovanligt att regeringen arbetar enligt en strategi och ett förhållningssätt som det inte finns ett regeringsbeslut kring. Ett regeringsbeslut ska ju ha rättsverkan på något sätt och innebära en förändring av mandat, pengar, uppdrag. I de sammanhangen har vi fattat regeringsbeslut i särskild ordning. När man tar del av den här inriktningen för pandemihanteringen följer det väldigt mycket myndigheternas givna uppdrag. Det har inte funnits ett behov, som regeringen ser, att fatta ett beslut om den strategiska inriktningen för vår hantering av coronaviruset och dess effekter. Däremot har vi redovisat det och varit väldigt tydliga med det också på vår hemsida. Jag kan konstatera att tidigare regeringar har hanterat omfattande kriser på, vad jag förstår, exakt samma sätt. Ordföranden: Då blir vi ändå nyfikna här i utskottet, för då är frågan vems strategin egentligen är och vilka som är upphovspersoner till den strategin, som det ändå har framgått har haft så stor betydelse. Vem är det som har bestämt att det är de här punkterna? Vi har fått höra att det är punkter som har lyfts på möten när myndighetsföreträdare har varit på plats. Det har skrivits om på hemsidan vilka punkter som gäller eller som är styrande. Vem eller vilka är upphovsman eller upphovspersonerna till detta om det inte är regeringen som har bestämt om det? Det har resonerats fram till. Ur konstitutionellt perspektiv är det ändå någonting som jag skulle vilja ha lite tydligare svar på. Varsågod, inrikesministern. : Tack, fru ordförande! Regeringen är ansvarig för alla beslut vi fattar. Vi ansvarar också för den politik vi bedriver och det vi redovisar till riksdag och . När vi beskriver hur vi har jobbat strategiskt med detta är det ett uttryck för den inriktning som regeringen haft på arbetet. Principerna för detta har också redovisats för partiledarna i partiledarsamtal tidigt under pandemin. är informerat om de vägledande principerna för hur regeringen arbetar med detta. Vi har varit öppna med hur vi jobbar och vilka principer som ligger bakom den svenska strategin. Men eftersom ett formellt regeringsbeslut inte skulle ha haft någon rättsverkan som påverkar vare sig budget eller inriktning i sig självt har det inte varit aktuellt med ett regeringsbeslut. Jag kan konstatera att tidigare kriser har hanterats på liknande sätt i av tidigare regeringar. Finanskrisen var en väldigt omfattande kris där regeringen fattade väldigt många olika beslut för att hantera det. Men det fastställdes inte en formell strategi med ett regeringsbeslut. Däremot redovisades det till i budgetpropositionen hur regeringen jobbade med finanskrisen. Det är exakt så den nuvarande regeringen har valt att göra. (SD): Tack för ordet, fru ordförande, och tack ministern för redogörelsen och svaren ! Jag har en del funderingar gällande den så kallade allmänna beredning som regeringen har haft under pandemin avseende den svenska coronastrategin. Enligt socialministern vid hennes utfrågning har pandemin alltid varit uppe på allmän beredning. berörde även kort exempel på vilka generaldirektörer som blivit inbjudna att delta. Dock uppgav socialministern att inte alltid var på plats, utan det har varit på följande vis. socialministern: Men han, generaldirektören för , fanns på plats också men kanske inte varenda gång, utan man sa: Kan du komma och berätta om det här? Jag undrar: Delar ministern hennes uppfattning att det gick till på det sättet? Samt: Vet ministern vem det är i slutändan som avgör vilka som ska bjudas in till allmän beredning? Det är regeringen som bestämmer vilka som deltar på regeringssammanträden och allmän beredning. Det är inget konstigt med det och med utgångspunkten i att var och besökte oss och diskuterade pandemiförloppet och deras bedömningar och scenarier framöver men också andra frågor. Vi har haft flera generaldirektörer som har besökt allmän beredning och diskuterat specifika frågor. De får en inbjudan, och de kommer och vi diskuterar dessa i hela regeringskretsen.