bet · H801MJU17 · 2021-04-23 00:00:00 — Utskottet konstaterar att arbete pågår både i och inom EU när det gäller frågan om att begränsa förlusterna av kväve och fosfor och ammoniakutsläppen från jordbruket. Utskottet vill särskilt framhålla att åtgärdsarbetet mot övergödning har stärkts genom det statliga stödet till lokala vattenvårdsprojekt (LOVA). Som framgår ovan behandlas frågan om övergödning och näringsläckage både i betänkandet Stärkt lokalt åtgärdsarbete – att nå målet Ingen övergödning och i Miljömålsberedningens delbetänkande Havet och människan. Båda dessa betänkanden är under beredning i . Utskottet finner mot denna bakgrund inte skäl att vidta någon åtgärd med anledning av motionerna 2020/21:3357 (M) yrkande 6 och 2020/21:3679 (L) yrkande 21. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om näringsläckage från hästverksamheter. Jämför reservation 19 (M), 20 (SD), 21 (C) och 22 (L). I kommittémotion 2020/21:2123 av m.fl. (SD) yrkande 7 framhålls att förslagen från den statliga utredningen lokalt åtgärdsarbete – att nå målet Ingen övergödning (SOU 2020:10) inte bör genomföras. Motionärerna framhåller att det redan finns ett gott samarbete mellan många hästgårdar, bönder och bioanläggningar för att sluta kretsloppet. Det vore förödande för hela näringen om förslagen om övergödning kopplat till hästnäringen skulle införas. Kommittémotion 2020/21:3350 av m.fl. (M) yrkande 44 tar upp frågan om näringsläckage från hästnäringen. Motionärerna påtalar att hästnäringen, som alla andra verksamheter, måste ta sitt ansvar för att minska övergödningen. behövs det enligt motionärerna en fördjupad kartläggning för att öka kunskapen om övergödningens omfattning vad gäller hästnäringen. En del av lösningen måste handla om förbättrad rådgivning, rekommendationer och tillsyn för att hjälpa hästägare att göra rätt. I kommittémotion 2020/21:2917 av m.fl. (C) yrkande 40 betonas att man bör fokusera på kunskapshöjande åtgärder såsom rådgivning och rekommendationer för att minska risken för övergödning från hästverksamheter. Utredningen 2020:10 fastslår att det behövs nya bestämmelser för hästnäringens miljöpåverkan. Motionärerna anser att de bestämmelser för hästhållare som omnämns i utredningsbetänkandet vad gäller t.ex. gödselhantering, gödsellagring och placering, utformning och storlek av hagar är orimliga och inte bör ligga till grund för ny lagstiftning. I stället bör fokus ligga på rådgivning, ökad kunskap och rekommendationer. Även kommittémotion 2020/21:3273 av m.fl. (L) yrkande 35 behandlar miljöåtgärder inom hästnäringen. Motionärerna anser att de åtgärder som enkelt kan vidtas för att minska problemen med övergödning från hästhållning givetvis ska vidtas. Men för alla åtgärder, och särskilt i fallet med mer långtgående åtgärder med stor påverkan på verksamheten, måste nyttan av en åtgärd alltid vägas mot den insats den kräver och de kostnader den för med sig. Det är även viktigt att myndigheterna samverkar med hästnäringen. I motion 2020/21:2608 av (M) anförs att ett hästrådgivningspaket bör användas i det framtida arbetet med miljörådgivning för hästhållare. Det nya hästrådgivningspaketet i Greppa Näringen har utvecklats och testas på gårdar. Denna miljörådgivning skulle sannolikt kunna få stor efterfrågan i hästbranschen och ge positiva effekter på miljön. Detta framhålls av motionären som en bättre väg att gå än den nya lagstiftning som utredaren i lyfter fram. I motion 2020/21:3584 av (M) yrkande 11 anförs att orimliga regler eller förhållningssätt till övergödning inte ska drabba de gröna näringarna i allmänhet och den svenska hästnäringen i synnerhet. De åtgärder som den statliga utredningen föreslår är enligt motionären varken beprövade eller bygger på forskning eller beprövad erfarenhet, utan skulle snarare tvinga många att stänga sina stall eller ridskolor. Som framgår i avsnittet ovan lämnades betänkandet Stärkt lokalt åtgärdsarbete – att nå målet Ingen övergödning (SOU 2020:10) till . Utredningen föreslår att regeringen ger i uppdrag att i samarbete med ta fram underlag till nya bestämmelser om miljöhänsyn för hästhållare. Bakgrunden till att det finns ett behov av nya bestämmelser är enligt utredningen bl.a. att de krav på hanteringen av stallgödsel som gäller för jordbruksföretag inte omfattar alla hästar eftersom en stor del av hästarna finns utanför jordbruksföretagen. Utredningen pekar även på att den största andelen hästgödsel produceras utanför jordbruket, vilket innebär att en stor del av den resurs som hästgödseln utgör inte tas till vara. Betänkandet bereds i . Frågan om näringsläckage från hästnäringen behandlas i betänkandet Stärkt lokalt åtgärdsarbete – att nå målet Ingen övergödning. Utskottet noterar att utredningsbetänkandet har varit ute på remiss hos ett stort antal remissinstanser och att det nu är under beredning i . I avvaktan på resultatet av det arbetet avstyrker utskottet motionerna 2020/21:2123 (SD) yrkande 7, 2020/21:2608 (M), 2020/21:2917 (C) yrkande 40, 2020/21:3273 (L) yrkande 35, 2020/21:3350 (M) yrkande 44 och 2020/21:3584 (M) yrkande 11. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att anlägga och återställa våtmarker och bevattningsdammar. Jämför reservation 23 (M, SD, KD) och 24 (L). Kommittémotion 2020/21:3236 av m.fl. (L) yrkande 11 tar upp värdet av våtmarker och bevattningsdammar. Motionärerna pekar på att det bl.a. handlar om att skapa vattenreserver, hantera dagvatten och kraftiga regn, skapa förebyggande åtgärder mot bränder och gynna det lokala klimatet vid höga temperaturer. Det handlar också om att hindra avgången av klimatgaser och att stoppa övergödningen av haven. Bevattningsdammar tillför bl.a. bevattningsmöjligheter för djurhållningen. Motionärerna menar att alla regler som kan hämma utvecklingen och anläggandet av våtmarker behöver ses över. Kommittémotion 2020/21:3357 av m.fl. (M) yrkande 13 framhåller vikten av att anlägga fler våtmarker i landskapet. Att värna och etablera nya våtmarker är av stor vikt för att gynna biologisk mångfald och för att minska övergödning. I synnerhet hjälper våtmarker till att rena bort kväve men de bidrar också till inlagring av grundvatten. Kommittémotion 2020/21:2732 av m.fl. (MP) yrkande 9 tar upp frågan om att i högre utsträckning och takt återställa våtmarker. Regeringen har gjort omfattande satsningar på restaurering av våtmarker, men enligt motionärerna är potentialen mycket stor och därför bör arbetet med att återställa våtmarker skalas upp betydligt. Enligt motion 2020/21:2711 av m.fl. (MP) yrkande 4 bör man verka för att fler våtmarker anläggs. Eftersom klimatförändringarna ökar effekten av övergödningen i haven kommer behovet av åtgärder för att minska tillrinningen av kväve och fosfor till haven att öka. har beslutat om 16 miljökvalitetsmål som anger det tillstånd som ska uppnås i ett generationsperspektiv (prop. 1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6, rskr. 1998/99:183 och prop. 2004/05:150, bet. 2005/06:MJU3, rskr. 2005/06:48). Ett av miljökvalitetsmålen är Myllrande våtmarker. Definitionen av detta mål är att våtmarkernas ekologiska och vattenhushållande funktion i landskapet ska bibehållas och värdefulla våtmarker bevaras för framtiden. I regeringens proposition 2019/20:65 En samlad politik för klimatet – klimatpolitisk handlingsplan anförs att regeringen har stärkt insatserna för restaurering av våtmarker. Enligt regeringen kan restaurering av våtmarker som dikats ut vara ett bidrag i klimatarbetet genom deras funktion som kolsänka. Restaurering av våtmarker kan också ge flera andra vinster i form av vattenhushållning och vattenrening och främja den biologiska mångfalden. I budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 20) anför regeringen att våtmarkernas ekosystemtjänster gynnas av den våtmarkssatsning regeringen inledde 2018 för att främst stimulera kommuner att restaurera och anlägga våtmarker. Satsningen har bidragit till att balansera vattenflöden, öka tillskottet till grundvatten, gynna biologisk mångfald och minska klimatpåverkan och övergödning. Inom ramen för den lokala naturvårdssatsningen avslutades 23 tidigare påbörjade våtmarksprojekt, och 39 nya projekt beviljades bidrag. Fler insatser för återskapande och restaurering av våtmarker har pågått i samtliga län . fördelade totalt till våtmarker, via till främst kommuner och till länsstyrelserna. har utlyst forskningsmedel om våtmarkers ekosystemtjänster, i syfte att öka kunskapen om bl.a. vattenhållning, balans av vattenflöden och grundvattenbildning som en del av arbetet med att anpassa samhället till klimatförändringarna. Våtmarkernas ekosystemtjänster gynnas också av satsningar inom on som pågår 2018–2023. har flera länsstyrelser gjort insatser för hotade arter och livsmiljöer, bl.a. inom ramen för åtgärdsprogram. Genomförandet av myrskyddsplanen har ökat av ytan formellt skyddad myr med . Detta bidrar till bevarandet av våtmarkernas natur- och kulturmiljövärden. Utbrytningen av myrar för torv har dock fortsatt . Uttaget av energitorv var 2018, en ökning jämfört med . Utsläppen från dikade torvmarker står för koldioxidekvivalenter, dvs. mer än personbilstrafik. Regeringen föreslår därför i budgetpropositionen en satsning på återvätning av tidigare torrlagda våtmarker, vilket ger betydande klimatvinster som den biologiska mångfalden stärks. Satsningen genomförs främst genom att medel tillförs inom . Satsningen bygger på frivillig medverkan av markägare. anger att i våtmarkssatsningen –2023 tillförs till arbetet för att restaurera, återväta och anlägga våtmarker. Ytterligare planeras tillföras och . Satsningen genomförs främst genom att medel tillförs inom den lokala naturvårdssatsningen och till länsstyrelserna. Nytt är att även ska delta i våtmarkssatsningen. ska till en början arbeta med rådgivning till skogsägare om återvätning av dikade eller torrlagda våtmarker. Finansiering av anläggning och restaurering av våtmarker ingår även som en del i landsbygdsprogrammet. Inom programmet är det möjligt att söka stöd för miljöinvestering för att anlägga och restaurera våtmarker och dammar och att söka miljöersättning för skötsel av anlagda eller restaurerade våtmarker och dammar. Som redogjorts för i tidigare avsnitt pågår EU-förhandlingar om en ny jordbrukspolitik som kommer att träda i kraft . Regeringen har därför beslutat hur nuvarande landsbygdsprogram som löper ska förlängas och utformas –2022. Detta innebär att nuvarande landsbygdsprogram förlängs och att vissa åtgärder förstärks för att lättare uppnå målen i den svenska livsmedelsstrategin (prop. 2016/17:104, bet. 2016/17:MJU23, rskr. 2016/17:338). Åtgärderna i landsbygdsprogrammet för att anlägga nya våtmarker är en av de insatser som förstärks. Utskottet delar regeringens bedömning att våtmarkernas ekosystemtjänster har gynnats av den våtmarkssatsning som inleddes . Satsningen har bidragit till att balansera vattenflöden, öka tillskottet till grundvatten, gynna biologisk mångfald och minska klimatpåverkan och övergödning. Åtgärder för förstärkning av våtmarker inom den lokala naturvårdssatsningen () och skötselmedel för skyddade områden har också haft stor betydelse. Insatserna har varit betydelsefulla i arbetet för att nå miljökvalitetsmålet Myllrande våtmarker och målen i Agenda . Utskottet välkomnar detta. Utskottet vill även peka på att det inom landsbygdsprogrammet finns möjligheter att söka stöd för att anlägga, restaurera och sköta våtmarker och dammar. Vidare vill utskottet framhålla att återvätning av dikade torvmarker är en viktig klimatåtgärd som bidrar med viktiga utsläppsminskningar. Utskottet är dock medvetet om att arbetet med åtgärder för att gynna våtmarker behöver skyndas på och öka i omfattning. Utskottet välkomnar därför det fortsatta arbetet med att restaurera, återväta och anlägga våtmarker som redovisas ovan och ser positivt på att även nu ska delta i vissa delar av detta arbete. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionerna 2020/21:2711 (MP) yrkande 4, 2020/21:2732 (MP) yrkande 9, 2020/21:3236 (L) yrkande 11 och 2020/21:3357 (M) yrkande 13. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om åtgärder för att öka pollineringen. Jämför reservation 25 (M) och särskilt yttrande 1 (L). Kommittémotion 2020/21:3236 av m.fl. (L) yrkande 6 i denna del tar upp frågan om att värna pollinerande bin. Pollineringen är mycket viktig för livsmedelsproduktionen, och det ekonomiska värdet av pollineringen är stort. Åtgärder behöver därför vidtas för att stärka förutsättningarna för pollinering. I kommittémotion 2020/21:3359 av m.fl. (M) yrkande 9 framhålls vikten av att vidta åtgärder för att öka pollineringen. Motionärerna hänvisar till (Jordbruksinformation 1 – 2020) som visar att värdet av svenska tambins pollinering samhällsekonomiskt sett motsvarar ca i kommersiell odling. eller en annan relevant myndighet bör enligt motionärerna genomföra analyser för fler arter i syfte att skapa bättre förutsättningar att stärka den biologiska mångfalden. Studier visar att antalet pollinerande insekter minskar, på både art- och individnivå och såväl i som i andra delar av världen. En minskning av antalet pollinerande insekter ger negativa konsekvenser för jordbruket, trädgårdsnäringen och den biologiska mångfalden. I budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 23) anger regeringen att statsbudgeten och EU:s gemensamma jordbruksstöd har finansierat flera insatser för att upprätthålla odlingslandskapets ekosystemtjänster, i form av jordbrukarstöd och miljöersättningar i landsbygdsprogrammet till lantbrukare, åtgärder för skydd och skötsel för värdefull natur samt kulturmiljövård. beslutade regeringen att blommande träda ska vara en egen åtgärd inom kraven om ekologiska fokusarealer under gårdsstödet, vilket bl.a. kan gynna vilda pollinatörer och andra insekter. Pollinerande insekter är en viktig ekosystemtjänst i odlingslandskapet. Arealen blommande träda ökade till och bedömer att den potentiella arealen för blommande träda är betydligt större. Regeringen framhåller i propositionen att pollinering är en viktig ekosystemtjänst och att situationen för vilda pollinatörer är allvarlig. Enligt Artdatabankens rödlisteindex tillhör bin de artgrupper som har störst andel hotade arter, som det finns kunskapsluckor kring orsakerna. Regeringen beslutade därför om riktade medel för att stärka förutsättningarna för vilda pollinatörer. En del av de medel som regeringen satsar för att förbättra situationen för vilda pollinatörer och pollinering fördelas till åtgärder inom den lokala naturvårdssatsningen (). I likhet med ordinarie Lona-projekt kan pollineringsprojekt få av kostnaden finansierad. Användning av växtskyddsmedel har lyfts fram som en av flera faktorer som kan bidra till att antalet pollinerande insekter minskar. Enligt är användning av växtskyddsmedel ett hot mot pollinatörer, t.ex. genom toxiska effekter, förändrade livsmiljöer och minskad tillgång på föda. För att förbättra situationen för pollinerande insekter har regeringen lagt till ett nytt mål i nationella handlingsplan för hållbar användning av växtskyddsmedel för perioden –2022. Målet innebär att användningen av växtskyddsmedel som är skadliga för pollinerande insekter ska begränsas så att riskerna minimeras. För att förebygga negativa konsekvenser av växtskyddsmedel för jordbruk, trädgårdsnäring och biologisk mångfald i stort har olika insatser som berör pollinerande insekter påbörjats. Regeringen har gett i uppdrag att sammanställa vad som görs i och att föreslå ytterligare åtgärder för att kunna vända en negativ utveckling. och Kemikalieinspektionen har också påbörjat arbete med att se över frågan, bl.a. genom samlad och mer lättillgänglig information om regler och användning, inklusive en aktuell lista över alla växtskyddsmedel som är skadliga för pollinerande insekter och möjliga åtgärder. EU:s biodlingsprogram är ett EU-delfinansierat program som utarbetas nationellt . Genom det nationella programmet för biodlingssektorn finansieras ett stöd till biodlingssektorn. Programmet ska förbättra villkoren för produktion och saluföring av biodlingsprodukter. Programmet har fyra mål: – Fortsatt tillväxt och konsolidering – Informations- och kursmaterial till utbildning och marknadsföring – Tillgång till bra pollen- och nektarväxter. Stöd kan lämnas bl.a. till bekämpning av s.k. varroakvalster och till forskning om bisjukdomar. Programmet löper i treårsperioder och är uppdelat i olika verksamhetsår. Det nuvarande programmet löper 2020–2022. Programmet tas fram i nära samarbete med biodlingens organisationer. Regeringen beslutade att öka budgeten för det nationella programmet för biodlingssektorn . Budgeten för programmet höjs från till nästan . Genom ändringen tar del av den ökade EU-budgeten för stöd till biodlingssektorn. I Det ekonomiska värdet av honungsbin i (Jordbruksinformation 1 – 2020) beskrivs värdet av honungs- och vaxproduktionen samt värdet av honungsbinas pollinering av olika grödor i . Rapporten är en revidering av en tidigare utgåva som ingick i rapport 2009:24 Massdöd av bin – samhällsekonomiska konsekvenser och möjliga åtgärder. ska enligt sitt regleringsbrev redovisa de insatser myndigheten har genomfört för att stärka förutsättningarna för pollinatörer inom sitt verksamhetsområde. I redovisningen ska ingå en analys av omfattningen och konsekvenserna av utsättning av humlor och andra vilda pollinatörer. Enligt länsstyrelsernas regleringsbrev ska länsstyrelserna arbeta för att stärka förutsättningarna för vilda pollinatörer i landskapet, bl.a. inom ramen för förordningen (2003:598) om statliga bidrag till lokala naturvårdsprojekt. Uppdraget ska redovisas till med kopia till regeringen . Utskottet konstaterar att det är angeläget att komma till rätta med minskningen av antalet pollinerande insekter eftersom pollinering utgör en mycket viktig ekosystemtjänst. Det är därför positivt att det bedrivs ett arbete för att lösa detta problem både på nationell nivå och på EU-nivå. De medel som regeringen satsar för att förbättra situationen för vilda pollinatörer, bl.a. inom den lokala naturvårdssatsningen () är en bra grund för att gynna insektspopulationer i odlingslandskapet. Utskottet välkomnar vidare de insatser som har påbörjats för att förebygga negativa konsekvenser av växtskyddsmedel för jordbruk, trädgårdsnäring och biologisk mångfald och som berör bl.a. pollinerande insekter och noterar att regeringen har satt upp ett mål om att användningen av växtskyddsmedel som är skadliga för pollinerande insekter ska begränsas. De ökade satsningar som regeringen har gjort inom ramen för det nationella programmet för biodlingssektorn är viktiga för att stödja näringen i dess arbete. Utskottet noterar att flera av de åtgärder som omfattas av detta program gynnar pollinatörer. Med hänvisning till det anförda och i avvaktan på resultatet av det arbete som pågår avstyrker utskottet motionerna 2020/21:3236 (L) yrkande 6 i denna del och 2020/21:3359 m.fl. (M) yrkande 9. Markförsäljning norr om odlingsgränsen Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en översyn av regelverket för markförsäljning norr om odlingsgränsen. I motion 2020/21:2059 av m.fl. (S) anförs att regeringen bör överväga en översyn av regelverket för markförsäljning norr om odlingsgränsen. Motionärerna uppmärksammar att det krävs tillgång till mark för att kunna möjliggöra ett utökat bostadsbyggande och industriinvesteringar. Norr om odlingsgränsen är möjligheten för kommuner att köpa mark av staten kraftigt begränsad. Eftersom staten också är största markägaren blir detta ett problem för tillväxten i de berörda kommunerna. Huvudregeln är enligt 1 § rennäringsförordningen (1993:384) att frågor om försäljning av statens mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen prövas av regeringen. Prövningen sker i de allra flesta fall efter ansökan av den enskilde som vill köpa marken. Regeringens beslut om försäljning av sådan mark verkställs och slutförs av den fastighetsförvaltande myndigheten, dvs. Regeringen har alltså skiljt mellan vad som får beskrivas som en förvaltningsrättslig prövning av frågan om en försäljning ska få ske och därefter följande frågor om försäljningen. Efter att regeringen har gett tillstånd till försäljning av ett visst markområde är det den fastighetsförvaltande myndigheten som med den godkända förvärvaren av marken förhandlar om de närmare villkoren. Marken säljs alltså inte på en öppen marknad och inte efter ett anbudsförfarande. uppdrog åt en utredare att biträda med att utreda frågor kring beslutsordningen för ärenden om försäljning av statens mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen (N2019/02791/FJR). Enligt uppdraget ska utredaren bl.a. analysera om det är lämpligt att ändra nuvarande beslutsordning för dessa ärenden. I promemorian föreslås att den prövning som regeringen nu gör innan staten säljer mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen ska flyttas från regeringen till . De principer som har legat till grund för regeringens prövning föreslås förtydligas och komma till uttryck i en ny förordning. Promemorian har sänts på remiss och är under beredning i . I uppdraget ingick inte att se över formerna för när och hur upplåtelser av marken kan ske. I uppdraget ingick inte heller att föreslå några förändringar för när staten ska sälja marken, även om principerna för försäljningar enligt uppdraget kan behöva förtydligas. I promemorian anförs dock att frågor om marken ovanför odlingsgränsen i och och på renbetesfjällen i är rättsligt komplicerade och de har gett upphov till en lång rad rättsprocesser mellan företrädesvis staten och olika samiska intressen. När marken säljs till enskilda agerar staten liksom i andra fall såsom fastighetsägare. All mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen omfattas av renskötselrätt. Staten har därför ställt upp särskilda krav på i vilka fall som marken får överlåtas och det gäller en särskild prövning inför en försäljning. I promemorian anförs vidare att det inte finns några närmare regler i författningar för i vilka fall som marken ska kunna säljas. Staten säljer marken endast i speciella fall, men gör det då i egenskap av markägare och med iakttagande bl.a. av att renskötselrätten gäller parallellt med äganderätten. Regeringens praxis bygger i stället bl.a. på uttalanden i budgetpropositioner som har antagits av . I promemorian påpekas även att det inte enbart är rennäringen som har ett, i förhållande till den som vill köpa mark, motstående intresse av att använda marken. Större delen av marken är kalfjäll och annan icke produktiv mark som i princip är tänkt att tillgodose rennäringens behov. Intresset för andra användningsområden har dock ökat , t.ex. för fritidsbostäder, turism och annan näringsverksamhet, liksom för permanentboende och allmän samhällsutbyggnad. I promemorian konstateras att intresset av att köpa mark har ökat och det har medfört att konflikterna om marken har ökat. Staten har genom riksintressesystemet pekat ut stora områden som av riksintresse förutom för rennäring även för det rörliga friluftslivet och för obrutet fjäll. Det finns alltså även andra intressen som ska vägas mot den enskildes intresse av att få köpa mark i de berörda områdena. En del av markerna i de aktuella områdena uppläts förr för bebyggelse och jordbruksdrift med jakt och fiske som komplement, s.k. fjällägenheter. Detta skedde genom en särskild lagstiftning (kungörelse) 1915 som innebar en särskild upplåtelseform som var en form av jordbruksarrende (fjällägenhet). sker upplåtelserna av de kvarvarande fjällägenheterna med stöd av jordabalken. Försäljning av statens fasta egendom i övrigt regleras i förordningen (1996:1190) om överlåtelse av statens fasta egendom, m.m. Enligt denna får myndigheter som anges i förordningen besluta om försäljning av fast egendom som de förvaltar, om värdet inte överstiger vissa belopp. Andra myndigheter får ge i uppdrag att besluta om försäljning.