· H801KU20 · 2021-06-14 11:06:08 — Det är enligt inte tillfredsställande. Detta kapitel i granskning rör regeringens styrning av förvaltningsmyndigheterna. Jag kommer att belysa tre frågor: och nyckelbiotoperna, samt fallet med . Frågan om har handlat om nyckelbiotopernas existerande. Att räkna och inventera nyckelbiotoper - när det sker och hur det sker - är en fråga som har debatterats . Det är särskilt när detta görs i samband med ett annat tillsynsärende som det också kritiseras. har för sedan konstaterat att de föreskrifter som man har stött sig på när man har inventerat nyckelbiotoper inte har grund i det uppdrag som regeringen har gett . Vad betyder det? Jo, det betyder att den legalitet som ska finnas, som vi enligt vår konstitution är skyldiga att se till sker i fråga om regeringens styrning över myndigheterna, inte har funnits. Gransknings-betänkande våren 2021Vissa frågor om regeringens ansvarför förvaltningen (kapitel 3) Man har försökt lösa detta genom att skriva på myndighetens hemsida att man, trots att man har dessa föreskrifter och att de är formellt giltiga, inte kommer att tillämpa dessa föreskrifter för att man själv inte heller kan upphäva dem. Det behöver regeringen göra. Detta tycker jag är ett ganska klassiskt exempel som visar hur passivitet hos en regering kan föranleda att vi från anser att det är en brist. Det ligger på regeringen att agera - att upphäva dessa föreskrifter och att göra så att myndigheten kan agera formellt korrekt. Det tycker jag också är en skyldighet i ljuset av de stora konsekvenser ekonomiskt, som tidigare talare var inne på, men också rent privat och kanske känslomässigt som dessa nyckelbiotoper och inskränkningar i äganderätten och möjligheterna att använda och bruka sin mark och sin skog innebär för många. När det gäller rör vår granskning dåvarande miljö- och klimatminister agerande i samband med försäljning av viss verksamhet, en verksamhet som har kallats Sjöfart. Det är som har granskat huruvida denna försäljning har skett på ett affärsmässigt sätt eller inte. De har konstaterat att så inte har varit fallet med hänvisning till särskilt fyra punkter. För det första har inte gjort någon extern värdering av denna verksamhet. För det andra har man inte bjudit ut försäljningen till allmänheten, och det har inte funnits konkurrens vid försäljningen av verksamheten. För det tredje har man sålt verksamheten till en före detta chef för samma verksamhet. Chefen var så sent som en månad före försäljningen i tjänst som chef över samma verksamhet. Och för det fjärde har man låtit denna chef kontakta kunderna till bolaget innan han har förvärvat bolaget. Han har haft kontakt med dem för att kunna försäkra sig om att de vill vara kvar som kunder. Sammantaget gör detta att denna försäljning inte har ägt rum på affärsmässig grund. Vår fråga blir då: Vad kunde och borde ministern, och i detta fall regeringen, ha gjort, och hur borde man ha agerat i sin styrning för att inte låta denna situation uppkomma? Vår slutsats landar i att man har haft möten och dialog om detta ärende. Regeringen har blivit informerad om olika handlingsalternativ, och det har diskuterats. Men man har inte ställt frågor om och följt upp på vilket sätt man kan genomföra en sådan försäljning och säkerställa att den sker på ett affärsmässigt sätt. Även om man har delegerat till myndigheten att genomföra försäljningen av statlig egendom är det likväl regeringen som är ansvarig för att styra sina myndigheter. När det gäller finns det väldigt mycket som redan har sagts i detta ärende, inte minst för att det har varit en process i domstol, så det finns ett omfattande material som vi givetvis har tagit del av. Jag ska försöka sammanfatta våra slutsatser till två punkter. Den första är att regeringen och departementet tidigt beslutade att ambassadörens uppdrag skulle avslutas i förväg men att det sedan tog väldigt innan detta skedde, så pass att händelsen - affärsmötet i mellan dotter och affärsmännen - kunde äga rum. Det var den ena slutsatsen. Den andra är att kommunikationen mellan och ambassadören inte har varit tillräckligt tydlig. Detta ska ses i ljuset av att alla vi som är inblandade i detta ärende har förståelse för och insikt om att UD-språket per se inte är tydligt, vilket vi har diskuterat i utskottet. Detta är ett fall där detta uppenbarligen har varit en stor brist och där det har funnits behov av större tydlighet. Gransknings-betänkande våren 2021Vissa frågor om regeringens ansvar för förvaltningen (kapitel 3) De omständigheter som ägde rum före affärsmötet föranleder att det hade funnits skäl att vara ännu tydligare och mer uppmärksam, utförlig och skyndsam i kontakterna med den dåvarande ambassadören. Det som utmärker alla de tre ärendena är passivitet från regeringens sida. När det gäller nyckelbiotoper behöver inte så mycket läggas till vad föregående talare har sagt. Det är en viktig fråga. Människors livsverk och kanske egendomar kunde med en skrift klassas som nyckelbiotoper och därmed bli ganska värdelösa. När detta uppdagades borde regeringen snabbare ha ordnat med detta så att det stämde överens. Vad gäller försäljning av Sjöfart till en tidigare chef inom myndigheten är det ett väldigt intressant fall. Inköp inom den offentliga sektorn är utförligt reglerat genom lagen om offentlig upphandling. Detta har man gjort för att gynna den fria konkurrensen och motverka korruption. Däremot, gällande försäljning och avyttring av offentligt ägd egendom, har vi inte samma utförliga lagstiftning i . Regeringen får besluta att överlåta annan lös egendom än aktier, andelar och tomträtt om egendomen inte längre behövs för statens verksamhet. Försäljning ska genomföras affärsmässigt. Mycket mer än så föreskriver inte våra lagar gällande detta. Genom förordningen om överlåtelse av statens lösa egendom har regeringen delegerat ansvaret för försäljningen av sådan egendom till respektive myndighet under regeringen. Myndigheterna ansvarar för att försäljningen sker på ett korrekt sätt. Det var således i första hand ansvar att se till att försäljningen av tillgångar i samband med avvecklingen av en del av affärsområdet skedde på ett korrekt sätt. har konstaterat att så inte var fallet. Försäljningen uppfyllde inte kravet på affärsmässighet. Utskottet noterar att informerade om att myndigheten övervägde att avveckla den aktuella verksamheten och tog upp olika handlingsalternativ med departementet. Vid ett möte med departementet konstaterades att en försäljning av lös egendom måste ske affärsmässigt. informerade sedan departementet om att myndigheten förhandlade med en extern part om försäljningen av tillgångarna. Det är detta man kan reagera lite över. Även om vi har självständiga myndigheter i kan man tycka att regeringen bör kräva lite mer information om man hör att det bara är en extern part som är intresserad och fråga om det har varit ute på anbud. Mot den bakgrunden anser utskottet att , i den dialog som förevar, har brustit i fråga om att informera sig om hur avsåg att genomföra försäljningen affärsmässigt. Som nu skedde fick departementet information om upplägget först i efterhand, i samband med att oppositionen kom med skriftliga frågor och interpellationer. Gransknings-betänkande våren 2021Vissa frågor om regeringens ansvarför förvaltningen (kapitel 3) Det tredje ärendet gäller ambassadören. Man hade beslutat att denna ambassadör skulle avsluta sin placering på grund av en koppling. Sedan har det varit en lång tidsutdräkt beroende på olika saker som man kanske inte kunnat påverka så mycket, men när man återkommande märker att ambassadören inte släpper det hela är det viktigt att man säkerställer informationen och kommunikationen ännu mer så att det som skedde inte sker. Utskottet tycker att regeringen borde ha varit tydligare och följt upp detta bättre. Med risk för viss upprepning väljer jag att gå efter mitt manus. När det gäller kapitel 3 har ett omfattande arbete gjorts. föreskrifter avseende nyckelbiotoper, försäljning av viss verksamhet och ambassadörens roll i är det vi behandlar. När det gäller var det vid första anblick som såg den komplikation och det moment 22 som fanns där. När vi gick på djupet i ärendet kunde både jag och utskottet de facto konstatera att lämnade information till om att myndigheten ansåg sig ha utfärdat myndighetsföreskrifter i strid med regeringens bemyndigande och att åtgärder från regeringen krävdes. När det gäller föreskrifter avseende nyckelbiotoper uttrycker utskottet därför att det ankommer på regeringen att hantera den uppkomna situationen. finns en remissbehandling samt beredning inom , men vi skriver ändå att det inte har hanterats på ett tillfredsställande sätt. När det gäller försäljning av viss verksamhet är det en överlåtelse av statens egendom där regeringen har delegerat ansvaret för försäljningen till respektive myndighet under regeringen. Myndigheterna ansvarar för att försäljningen sker på ett korrekt sätt. Det var således i första hand ansvar att se till att försäljningen av tillgångar i samband med avvecklingen av affärsområdet skedde på ett korrekt sätt, det vill säga affärsmässigt. I det här fallet var det när fann att försäljningen av tillgångar inte uppfyllde kraven på affärsmässighet som läget klarnade. Utskottet noterar att informerade och att det pågick en process, men vi kan ändå konstatera att har brustit i fråga om att informera sig om hur avsåg att genomföra försäljningen affärsmässigt. Som nu skedde fick departementet information om upplägget först i efterhand. När det gäller ambassadörens roll i ärendet är det ett oerhört omfattande och komplext ärende. Det är ett imponerande arbete som gjorts för att klarlägga omständigheterna. UD har en långtgående och detaljerad styrning av sina utlandsmyndigheter, även i konsulära ärenden, när så bedöms vara påkallat. Utskottet har mot bakgrund av vad som framkommit i utredningen, och med det faktum att ambassadören gör en annan bedömning i minne, kommit fram till slutsatsen att kommunikationen mellan UD och ambassadören i fråga om anhörigkontakter i ärendet inte räckte till i tydlighet. Gransknings-betänkande våren 2021Vissa frågor om regeringens ansvarför förvaltningen (kapitel 3) Utskottet noterar den långa tidsutdräkten mellan UD:s bedömning att den dåvarande ambassadörens uppdrag skulle avslutas och att hennes uppdrag faktiskt avslutades. Utskottet har i granskningen framhållit vikten av en tydlig och situationsanpassad dialog för att säkerställa att instruktioner uppfattas på rätt sätt. Omständigheterna i detta fall gör att det hade funnits skäl att vara mer utförlig samt i vissa avseenden mer uppmärksam och skyndsam i kontakterna med den dåvarande ambassadören. Man ska vara väldigt ödmjuk inför alla beslut en regering måste ta, i synnerhet detta år. Att tempo, tajmning och tydlighet är av största betydelse är min lärdom av den här vårens arbete. Efter granskningen är min slutsats därför att det är på dessa områden - tempo, tajmning och tydlighet - som kärnan i utskottets ställningstagande i detta kapitel ligger. Jag vill avsluta med att rikta ett varmt tack till presidiet, till kollegor och till ett fantastiskt kansli. Jag önskar er en glad sommar. Jag har helt glömt att tacka alla inblandade de gånger jag har varit uppe. Tack till utskottsledamöter, till vårt fantastiska kansli och till presidiet här i kammaren, med talmän och övrig personal. Detta är väl den sista debatt som vi är uppe i under detta , så jag säger tack och trevlig sommar till alla. har vi gått över till regeringens ansvar för förvaltningen. Jag kommer bara att beröra två av de tre ärendena här. Jag har ingenting att tillägga i ärendet om föreskrifter avseende nyckelbiotoper. Det är dock klart att det är anmärkningsvärt när man hamnar i limbo - man kan varken följa dem eller säga upp dem, och regeringen gör ingenting. Det är väl bra att KU påpekar att man måste agera på de signaler man får från myndigheter när saker blir tokiga. Jag tänkte kommentera försäljning av en del av affärsområdet . Detta har varit uppe väldigt tydligt, men jag tänker ändå säga det jag hade tänkt säga från början. Jag tycker att det här är ett otroligt anmärkningsvärt ärende. Det är ju inte bara KU som har intresserat sig för denna försäljning, utan har som sagt tidigare granskat försäljningen ur sitt perspektiv och konstaterat att den inte har levt upp till kravet på affärsmässighet. Jag kommer att upprepa de punkter av kritiken som har nämnts härifrån tidigare. Man har alltså inte gjort någon extern värdering av de tillgångar som skulle försäljas. Man har heller inte lagt ut dessa till allmän försäljning. Man har inte sagt: Hallå, titta här! Det här ska vi sälja . Vad vill ni pröjsa? Man har låtit en tidigare chef inom området köpa verksamheten och, innan affären varit klar, låtit honom kolla med tidigare kunder om de tänkt vara kvar. Detta är verkligen anmärkningsvärt och helt emot det regelverk som finns för försäljning av statlig egendom. Vi kan diskutera hur det kunde vara i stället, vilka andra regler som kunde gälla, om man borde få sälja över huvud taget eller om det skulle vara på något annat vis, men det här är förstås helgalet. Det som poppar upp i mitt huvud är ordet korruption. Det här har dock granskat. Gransknings-betänkande våren 2021Vissa frågor om regeringens ansvarför förvaltningen (kapitel 3) Vi i KU har granskat ministerns agerande och kännedom om ärendet. Det var i första hand ansvar att försäljningen skulle ske på ett korrekt sätt, eftersom det är som har fått detta delegerat till sig, men var informerade om att försäljningen skulle ske. Vid ett möte med konstaterades också att den måste göras affärsmässigt. informerade om att man förhandlade med en extern intressent. har inte frågat vidare om hur försäljningen skulle göras affärsmässigt och hur det hela skulle gå till. Miljöministern skaffade sig information om upplägget först när det var genomfört och när riksdagsledamöter började fråga efter information om försäljningen. Detta är förstås en brist. Det är bra att vi är överens om det, så får man lära sig för framtiden. Det är ganska vanligt i KU:s granskningar att vi noterar att kommunikationen brister. KU har gjort en granskning av den före detta utrikesministern med anledning av det möte som ägde rum på ett hotell i mellan dåvarande Kinaambassadören , ett antal kinesiska affärsmän och , som är dotter till , en svensk medborgare som är fängslad i . Det får väl anses ganska klart att ambassadören har agerat självsvåldigt och utan att informera UD om att hon planerade och genomförde mötet på . UD menar att de har haft en ingående styrning, men trots det kan man inte säga att kommunikationen har varit tillräckligt tydlig. Man kan undra om det är så att UD:s diplomatiska språkbruk i externa kontakter också gör att det blir väl luddigt och diplomatiskt internt. UD anser att instruktionerna till den dåvarande ambassadören har varit väldigt tydliga, men hon har inte uppfattat det så. Utifrån de svar som KU har fått på var och hur detta framförts till den före detta ambassadören måste jag säga att det för mig, som inte är van vid UD-språk, inte alls är särskilt tydligt att alla kontakter med skulle skötas via UD. Vi fick vid utfrågningen ett citat från e-post av den före detta utrikesministern, och det var verkligen inte solklart för mig. Det sirliga UD-språket, som var den term som den före detta ministern använde, kanske funkar bra i normalfallet. Men i det här fallet hade ju UD redan tidigare konstaterat att ambassadören inte funkade i sin roll gentemot , och då borde de kanske varit än mer tydliga i sin kommunikation. UD har inte heller agerat tillräckligt snabbt på de problem som fanns. Det gick från det att man gjorde bedömningen att ambassadörens uppdrag skulle avslutas till det att man agerade, och detta innebar att mötet på kunde äga rum. Det kan finnas många skäl till att det drar ut , och vid utfrågningen av den före detta utrikesministern angav hon att det inte var något särskilt anmärkningsvärt med det i detta fall. Men faktum kvarstår: Tidsutdräkten från att UD konstaterade att ambassadören inte kunde vara kvar på sitt uppdrag till att hon sedan faktiskt slutade möjliggjorde det möte som nog de allra flesta anser var klart olämpligt och som låg långt utanför ambassadörens uppgift och det UD ansåg skulle göras i fallet. UD har signalerat, men sedan har man inte agerat tillräckligt snabbt när ambassadören uppenbarligen inte har uppfattat signalerna. Enligt den före detta utrikesministern hade man tio till tolv samtal med ambassadören om hur kontakterna med skulle skötas, men trots detta slutade det med ett hemligt möte, utan UD:s vetskap, som gjorde att blev orolig för sin egen säkerhet. UD ville se till att förflyttningen av ambassadören skulle bli bra för henne och att den inte skulle påverka relation till negativt, men den långsamma hanteringen resulterade i stället i att det blev ett helt abrupt avslut som dessutom blev riktigt dåligt. Utskottet konstaterar att det hade funnits skäl att vara mer utförlig samt i vissa avseenden mer uppmärksam och skyndsam i kontakterna med den dåvarande ambassadören. När det gäller Vissa frågor om regeringens ansvar för förvaltningen har utskottet funnit brister i tre frågor. I granskningsärendet föreskrifter avseende nyckelbiotoper tar utskottet upp att har gjort bedömningen att den utfärdat myndighetsföreskrifter i strid med regeringens bemyndigande och att åtgärder från regeringen krävdes eftersom den inte själv kunde upphäva föreskrifterna. har sedan hanterat situationen genom att på sin webbplats informera om att den inte avser att tillämpa de aktuella föreskrifterna, trots att de formellt sett gäller. Detta innebär att det finns formellt giltiga myndighetsföreskrifter som myndigheten varken anser sig kunna tillämpa eller har behörighet att upphäva. Enligt utskottet ankommer det på regeringen att hantera den uppkomna situationen. Detta har inte gjorts på ett tillfredsställande sätt, fru talman. Vi har ett ärende om försäljning av viss verksamhet, som bland annat föranleddes av en KU-anmälan från en ledamot för . KU har granskat ärendet och den dåvarande miljö- och klimatministerns hanterande av försäljning av viss verksamhet, och detta är vad vi har kommit fram till. I första hand var det ansvar att se till att försäljningen av tillgångar i samband med avvecklingen av en del av det aktuella affärsområdet skedde på ett korrekt sätt, däribland affärsmässigt. fann vid den årliga revisionen att den aktuella försäljningen inte uppfyllde kraven på affärsmässighet. informerade om att myndigheten övervägde att avveckla den aktuella verksamheten och tog upp olika handlingsalternativ med departementet. Departementet konstaterade att en försäljning av lös egendom måste göras affärsmässigt. informerade senare om att myndigheten förhandlade med en extern part om försäljning av tillgångarna. Mot den bakgrunden anser utskottet att departementet i den dialog som förevar har brustit i frågan om att informera sig om hur avsåg att genomföra försäljningen affärsmässigt. Departementet fick information om upplägget först i efterhand. Sedan har vi fallet i ärendet . Utskottet har granskat dåvarande utrikesminister agerande, och vår granskning visar att styrningen av ambassaden har varit ingående och involverat såväl utrikesministern som kabinettssekreteraren. Gransknings-betänkande våren 2021Vissa frågor om regeringens ansvarför förvaltningen (kapitel 3) Genom att arrangera det i granskningen aktuella mötet i mellan dotter och kinesiska affärsmän har den dåvarande svenska ambassadören i ansetts agera på ett sätt som gick utanför de instruktioner som getts till henne. KU konstaterar mot bakgrund av vad som har framkommit att så tycks vara fallet men kan notera att den dåvarande ambassadören gör en annan bedömning. Det får enligt utskottet därför anses att kommunikationen mellan och ambassadören i fråga om anhörigkontakter i ärendet inte räckte till i tydlighet. Vidare noterar utskottet den långa tid som förflöt från det att departementet gjorde bedömningen att den dåvarande ambassadörens uppdrag skulle avslutas till dess att hennes uppdrag faktiskt avslutades. Uppgifter i granskningen talar för att det har funnits välgrundad anledning att hantera ambassadörens situation på ett visst sätt men att tidsutdräkten innebar att det händelseförlopp som ledde fram till mötet i kunde fullföljas. Sammantaget framhåller utskottet vikten av en tydlig och vid behov situationsanpassad dialog för att säkerställa att instruktioner som utgår från uppfattas på rätt sätt. Med hänsyn till de omständigheter som rådde hade det funnits skäl att vara mer utförlig samt i vissa avseenden mer uppmärksam och skyndsam i kontakterna med den dåvarande ambassadören. Såvitt jag kan bedöma är detta mitt sista anförande den här våren. Då är det lämpligt att passa på att önska fru talmannen, talmanspresidiet, utskottet med dess ordförande och vice ordförande och alla ledamöter samt kansliet en god och glad sommar. Tack för gott samarbete! Det är ett enigt utskott som står bakom granskningsbetänkandet. Mycket, om inte allt, är väl därför sagt ett antal gånger. Låt mig ändå lyfta två granskningsområden som jag tycker är speciellt intressanta i den här omgången. Det första är en anmälan till KU där man begärde att utskottet skulle granska hur dåvarande miljö- och klimatminister hanterade försäljning av Sjöfart. kunde vi läsa i Dagens Nyheters spännande politiska reportage att hade sålt den del av myndighetens verksamhet som säljer prognoser till internationell sjöfart, det så kallade Sjöfart. Köparen var en före detta chef för verksamheten, och det genomfördes inte någon oberoende värdering av egendomen trots att Sjöfart hade stått för en stor del av affärsintäkter. Verksamheten köptes för 5 ½ miljon kronor, vilket onekligen låter billigt om man till det lägger informationen att verksamheten genererade intäkter på . Jag skulle vilja säga att det är ett kap! Det är i första hand ansvar att se till att försäljningen av tillgångar sker affärsmässigt och på ett korrekt sätt. informerade om att myndigheten övervägde att avveckla Sjöfart och tog upp olika handlingsalternativ med departementet. Men informerade departementet först senare, efter försäljningen, när departementet hämtade in uppgifter av en helt annan orsak - man ville formulera ett svar på skriftliga frågor och en interpellation om hur affären hade gått till. Detta är naturligtvis frågor som departementet rimligen borde ha ställt redan i samband med att de fick informationen om att avsåg att sälja enheten och på så sätt uppmärksammat att försäljningen knappast kan kallas för affärsmässig. Detta menade också vid sin årliga revison. Det finns en annan tidningsstory som vi har kunnat följa, och jag tror att vi var många som förbluffat följde rapporteringen i medierna om detta. dåvarande ambassadör i , , - dotter till den av frihetsberövade svenska medborgaren, författaren och förläggaren - och kinesiska affärsmän hade ett möte på ett hotell i för att diskutera situation. I en anmälan till KU fick vi i uppdrag att granska dåvarande utrikesminister agerande i detta fall. Och vad vi har granskat, och vad vi har tagit del av både offentlig och icke offentlig dokumentation, och vad vi har undrat och frågat och undrat igen! För det var onekligen lätt att gå vilse i allt detta, men som alltid gäller det att hålla sig till sitt uppdrag och påminna sig om att KU varken är en domstol eller en ledarredaktion. Vad vi skulle granska var om UD och utrikesministern kan anses ha styrt den svenska ambassaden och ambassadören i tydligt och korrekt. Vi kom fram till att styrningen hade varit frekvent och involverat både utrikesministern och kabinettssekreteraren och att den dåvarande svenska ambassadören i agerat utanför de instruktioner som getts till henne genom att arrangera mötet i .