bet · H801CU11 · 2021-03-12 00:00:00 — Sedan lagen infördes har många fideikommiss avvecklats. återstår uppskattningsvis knappt 30 fideikommiss att avveckla. Fideikommissen är alltså under avveckling enligt den ordning som anges avvecklingslag, och utvecklingen går i rätt riktning. Som uttalat finns det inte skäl att nu göra ändringar i den ordningen. Ministern anförde vidare bl.a. följande: infördes den lagstiftning som vi har om avveckling av fideikommissen. Då fanns det 216 fideikommiss. finns det ett trettiotal kvar, varav fem är under avveckling. Det går så att säga i rätt riktning. Vi ser en utfasning. Det finns […] en möjlighet till förlängning. Det är i undantagsfall, bland annat om man kan se att det finns ett synnerligen stort kulturhistoriskt värde där det kan vara olämpligt att driva fram en delning av egendomen. När sådana frågor kommer på regeringens bord måste vi ta ställning från fall till fall, och jag kommer naturligtvis att vara väldigt noggrann i de bedömningarna för att se att de verkligen lever upp till de krav som ställs i lagstiftningen när det gäller detta. Motionsyrkanden om att avskaffa fideikommissen har behandlats av utskottet , bl.a. (bet. 2013/14:CU18), (bet. 2015/16:CU15), (bet. 2017/18:CU18), (bet. 2018/19:CU13) och senast i förenklad ordning i betänkande 2019/20:CU13. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena, och följde utskottets förslag. anförde utskottet att fideikommissen är under avveckling enligt den ordning som anges avvecklingslag och att det saknas skäl att frångå denna ordning. Utskottet stod 2016, 2018, 2019 och 2020 fast vid detta ställningstagande. Utskottet står fast vid sin ovan redovisade uppfattning och föreslår att avslår motionsyrkandena. Friköp av historiska arrenden Utskottets förslag i korthet avslå motionsyrkanden om friköp av historiska arrenden. Jämför reservation 15 (V). I kommittémotion 2020/21:164 föreslår m.fl. (V) ett tillkännagivande om att regeringen bör lämna förslag till lagstiftning som innebär att arrendatorer får möjlighet att friköpa historiska arrenden (yrkande 1). I motion 2020/21:2093 föreslår m.fl. (S) ett tillkänna-givande om att det ska införas en laglig rätt till friköp av historiska arrenden. Med historiska arrenden brukar avses sådana arrenden som innehafts av medlemmar i en och samma familj under flera generationer, när det är sannolikt att den helt övervägande delen av arrendestället inte varaktigt brukats av fastighetens ägare. Någon definition av begreppet historiska arrenden finns inte fastställd i lag. Jordägare till historiska arrenden är främst institutioner av publikt slag (staten, och akademier) samt fideikommiss, avvecklade fideikommiss och vissa stiftelser. Den kartläggning som gjorts i promemorian Historiska arrenden (Ds 2003:11) visar att antalet historiska arrenden har minskat kraftigt och att en del av minskningen beror på att arrendatorerna har fått friköpa sina arrendeställen. uppskattades att det fanns ca 750 historiska arrenden. I proposition 2007/08:54 Den nya inskrivningsmyndigheten, m.m. redovisade den dåvarande regeringen sin uppfattning om att det inte bör införas någon rätt till friköp vid historiska arrenden. Regeringen anförde bl.a. följande: Vid bedömningen av om det bör införas en friköpsrätt måste även beaktas hur en sådan rätt förhåller sig till regeringsformens bestämmelser om egendomsskydd (se 2 kap. 18 § regeringsformen). För att ett förslag om friköpsrätt ska kunna läggas till grund för lagstiftning krävs också att förslaget är förenligt med den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (se 2 kap. 23 § regeringsformen). Enligt 2 kap. 18 § regeringsformen gäller att varje medborgares egendom är tryggad bl.a. genom att ingen kan tvingas avstå sin egendom till det allmänna eller till någon enskild genom expropriation eller annat sådant förfogande utom när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. I förarbetena har getts vissa exempel på vad som kan anses utgöra ett angeläget allmänt intresse (se prop. 1993/94:117 s. 48–50). I samband med att frågan om en friköpsrätt behandlades konstaterade den dåvarande regeringen att när man tar ställning till frågan om huruvida en friköpsrätt kan anses vara i det allmännas intresse måste man väga in sådana faktorer som graden av intrång som åtgärden innebär och betydelsen i stort av att den genomförs. Regeringen konstaterade att mot en lagstiftning om friköpsrätt talade att det endast var ett begränsat antal personer som kunde ha intresse av åtgärden. Det framhölls att åtgärdens betydelse ur ett större socialt eller samhällsekonomiskt perspektiv måste beaktas liksom betydelsen av det lagreglerade skydd för jordbruksarrendatorers investeringar som föreslogs. Regeringen kom till slutsatsen att det i fråga om friköp av historiskt arrende inte kunde anses föreligga ett sådant angeläget allmänt intresse att en lagstiftning om detta skulle vara förenlig med 2 kap. 18 § regeringsformen (se prop. 1994/95:155 s. 55 och 56). Den kartläggning som har gjorts har visat att antalet historiska arrenden har minskat kraftigt och kan antas komma att fortsätta att minska. Kartläggningen har inte visat på några nya omständigheter som skulle tala för att en friköpsrätt är förenlig med 2 kap. 18 § regeringsformen. Den bedömning som gjordes av grundlagsenligheten av en friköpsrätt har därför enligt vår mening alltjämt giltighet. Sammanfattningsvis menar vi att någon rätt till friköp vid historiska arrenden inte bör införas. Sedan propositionen skrevs har regeringsformen ändrats. Bestämmelserna om egendomsskydd som tidigare fanns i 2 kap. 18 § regleras nu i 2 kap. 15 §. Bestämmelsen om , tidigare 2 kap. 23 §, återfinns nu i 2 kap. 19 §. Bestämmelsen i 2 kap. 15 § förtydligades 2010 på så sätt att huvudprincipen om full ersättning vid expropriation och annat liknande förfogande klart framgår. Propositionen ledde inte till några motioner. med propositionen behandlade dock utskottet två motioner som hade väckts under den allmänna motionstiden om att en rätt till friköp skulle införas. Med hänvisning till de skäl regeringen hade anfört i propositionen avstyrkte utskottet enhälligt motionsförslagen (bet. 2007/08:CU16). följde utskottets förslag. Utskottet behandlade därefter bl.a. (bet. 2015/16:CU15), (bet. 2017/18:CU18), (bet. 2018/19:CU13) och senast i förenklad ordning (bet. 2019/20:CU13) motionsyrkanden om friköp av historiska arrenden. Motionsyrkandena avstyrktes, och följde utskottets förslag. Justitie- och migrationsminister anförde i en interpellationsdebatt om avskaffandet av fideikommiss och friköp av historiska arrenden (ip. 2015/16:154) bl.a. följande: En rätt till friköp har utretts . Utredningarna har inte lett till någon lagstiftning. Som skäl har det angetts bland annat att antalet historiska arrenden har minskat och att det inte kan anses föreligga något angeläget allmänt intresse av en friköpsrätt. En lagreglerad rätt till friköp har bedömts strida mot egendomsskyddet i regeringsformen. Det pågår därför inte något lagstiftningsarbete i frågan. Jag fortsätter dock att bevaka utvecklingen på arrendeområdet. När det gäller frågan om man kan tvinga fram friköp anförde ministern vidare bl.a.: Mot bakgrunden av regeringsformen och som vi har att leva bedömning nej. Egendomsskyddet i 2 kap. 15 § regeringsformen är utformat på ett sådant sätt att man bara kan tvinga fram en förändring när det gäller att skilja människor från deras egendom om det bakom detta finns angelägna allmänna intressen. De utredningar och de bedömningar som har gjorts av både socialdemokratiska regeringar och borgerliga regeringar har pekat på att här kan man inte påstå att det är av angeläget allmänt intresse, och därför har en sådan lag inte heller genomförts. Utskottet står fast vid sin ovan redovisade uppfattning och föreslår att avslår motionsyrkandena. Arrende, punkt 1 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:3350 av m.fl. (M) yrkande 17, 2020/21:733 av m.fl. (SD) yrkande 29 och 2020/21:1297 av (M) samt 2020/21:754 av (S). En stor del av jordbruksverksamheten i bedrivs på arrenderad mark. Möjligheten att arrendera och arrendera ut mark är viktig för det svenska jordbrukets funktion och produktivitet. Dessvärre är arrendelagstiftningen till vissa delar föråldrad. Det har gjort att ettåriga sidoarrenden, som inte omfattas av besittningsskydd för arrendatorn, ökat i antal. I stor utsträckning beror det på att markägarna inte vill riskera att förlora rådigheten över sin mark och vill undvika att komma i konflikt med arrendatorerna. En stor del av dessa ettåriga arrendeavtal förlängs. Tomträtts- och arrendeutredningen föreslog i sitt slutbetänkande (SOU 2014:32) att även ettåriga sidoarrenden ska omfattas av ett mått av besittningsskydd. Det skulle visserligen kunna bidra till att stärka långsiktigheten i de arrendeavtal som ingås men låser fast det svenska jordbruket i en föråldrad struktur för ägande och brukande. Om det svenska lantbruket och livsmedelsproduktionen ska stärkas, behöver i stället reglerna för arrende moderniseras, marknadsanpassas och bli mer flexibla i förhållande till den strukturrationalisering som sker i lantbruket, både i och internationellt. Även rekommenderar i sin rapport att det bör bli lättare för jordägare och arrendatorer att själva bestämma hur avtalet dem emellan ska se ut. Enligt skulle detta kunna bidra till mer flexibilitet, framför allt när det gäller sidoarrenden. Tomträtts- och arrendeutredningens slutbetänkande i den del som gäller reglerna om besittningsskydd och arrendeavgift vid jordbruksarrende samt bereds fortfarande inom . Vi anser att det är angeläget att regeringen prioriterar beredningsarbetet och utan ytterligare dröjsmål återkommer till med lagförslag som innebär att upp till femåriga avtal om sidoarrenden som ingås ska omfattas av avtalsfrihet i fråga om besittningsskydd och arrendeavgift. Det vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Arrende, punkt 1 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:733 av m.fl. (SD) yrkande 29, 2020/21:1297 av (M) och 2020/21:3350 av m.fl. (M) yrkande 17 och 2020/21:754 av (S). Enligt den nuvarande arrendelagstiftningen omfattas gårdsarrenden och sidoarrenden med längre arrendetid än av besittningsskydd. Det innebär att det kan vara svårt för jordägaren att säga upp arrendeavtalet. Det kan också leda till att jordägaren inte vill ingå arrendeavtal som är längre än . Tomträtts- och arrendeutredningen har i sitt slutbetänkande (SOU 2014:32) bl.a. lämnat förslag när det gäller sidoarrendatorns besittningsskydd. Utredningen föreslår att samtliga tidsbestämda sidoarrenden ska omfattas av besittningsskydd. För att balansen mellan jordägare och arrendator inte ska påverkas av införandet av besittningsskydd även för arrenden med kortare arrendetid föreslår utredningen en viss uppluckring av besittningsskyddet för vissa sidoarrenden. Vidare rekommenderar i sin rapport att det bör bli lättare för jordägare och arrendator att själva bestämma hur avtalet dem emellan ska se ut. Framför allt när det gäller sidoarrenden skulle detta, enligt , kunna bidra till mer flexibilitet. Enligt vår mening bör det bli lättare att bryta besittningsskyddet för vissa sidoarrenden. Sidoarrenden med kortare upplåtelsetid bör ha ett svagare besittningsskydd. Våra synpunkter bör övervägas vid den fortsatta beredningen av Tomträtts- och arrendeutredningens betänkande i den del som gäller reglerna om besittningsskydd vid jordbruksarrende samt . Det vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Tomträtt, punkt 2 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:1615 av m.fl. (SD) yrkande 37 och 2020/21:3006 av (M) och 2020/21:3408 av m.fl. (KD) yrkande 26. Systemet med tomträtter innebär att tomträttshavaren betalar en avgift, en tomträttsavgäld, för nyttjandet av marken till fastighetsägaren. I många fall ägs fastigheter som är upplåtna med tomträtt av kommunerna. När avgälden omprövas ska den bestämmas utifrån markvärdet. De långa avgäldsperioderna och stora ökningar av markvärdet gör att tomträttshavaren kan drabbas av kraftiga avgiftshöjningar. Det kan i vissa fall vara möjligt att friköpa fastigheten men detta gäller . Vi anser att det bör införas ett takbelopp antingen på hela tomträttsavgälden eller på höjningarna av avgälden. Det bör även övervägas att införa regler för prissättningen vid friköp av fastigheter för att få rimliga friköpspris. Eventuellt behöver beräkningsmodellerna inom tomträttssystemet förändras i grunden. Tomträtts- och arrendeutredningen har haft i uppdrag att utreda vissa tomträttsfrågor. Utredningen överlämnade delbetänkandet Tomträttsavgäld och friköp (SOU 2012:71) med förslag till ändrade regler. Justitie- och migrationsminister uppgav i en interpellationsdebatt att det inom pågår ett arbete med frågorna om tomträttssystemet och att det har hållits möten med särskilt berörda parter om det fortsatta arbetet. Våra synpunkter bör beaktas vid det pågående arbetet om tomrättssystemet. Det vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Tomträtt, punkt 2 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:3408 av m.fl. (KD) yrkande 26 och 2020/21:1615 av m.fl. (SD) yrkande 37 och 2020/21:3006 av (M). infördes i som en lösning för mindre bemedlade så att de kunde bygga hus även om de inte hade råd att köpa den mark som huset skulle stå på. har det dock uppdagats en rad problem med det nuvarande tomträttssystemet. Avgälden kan justeras först . Med snabbt stigande markpriser har det inneburit att avgäldsbeloppet ökat kraftigt, ibland fördubblats, vilket skapat oförutsägbarhet och inneburit stora ekonomiska konsekvenser för tomträttshavaren. De nuvarande reglerna ger också utrymme för olika sätt att beräkna avgälden. För att göra boende i småhus upplåtna med tomträtt mer attraktivt som boendeform bör, enligt min mening, systemet reformeras. Under alliansregeringen tillsattes Tomträtts- och arrendeutredningen som i delbetänkandet Tomträttsavgäld och friköp (SOU 2012:71) presenterade ett antal förslag för att modernisera tomträtten. Bland annat föreslog utredningen att avgälden ska justeras . Mellan värderingen och ingången av en ny avgäldsperiod ska avgäldsunderlaget kunna räknas om med förändringen av konsumentprisindex. Utredningen föreslog också att en generell avgäldsränta ska anges i lag. Avgäldsräntan ska bestämmas med ledning av den långsiktiga realräntan och uppgå till . Jag anser att utredningens förslag i dessa delar ska genomföras. Vidare bör avgäldsunderlaget för småhustomträtter omprövas när tomträttshavaren väljer att flytta. Tomträtts- och arrendeutredningen överlämnade sitt delbetänkande . Justitie- och migrationsminister uppgav i en interpellationsdebatt att det inom pågår ett arbete med frågorna om tomträttssystemet och att det har hållits möten med särskilt berörda parter om det fortsatta arbetet. Ministern redovisade däremot inte någon tidsplan för när detta beredningsarbete beräknas vara avslutat och om något förslag kan förväntas. Jag anser att det är anmärkningsvärt att regeringen ännu inte har presenterat något konkret förslag om hur man avser att gå vidare i denna viktiga fråga. Enligt min mening bör regeringen prioritera beredningsarbetet och utan ytterligare dröjsmål återkomma med lagförslag som innebär att avgälden ska justeras och att en generell avgäldsränta om ska anges i lag. Mellan värderingen och ingången av en ny avgäldsperiod ska avgäldsunderlaget kunna räknas om med förändringen av konsumentprisindex. Vidare bör avgäldsunderlaget för småhustomträtter omprövas när tomträttshavaren väljer att flytta. Det jag nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Andelstal i vägsamfälligheter, punkt 4 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:49 av och (båda C), 2020/21:1025 av Per Åsling och (båda C) yrkande 1, 2020/21:3172 av m.fl. (C) yrkande 28 och 2020/21:3545 av (M) yrkande 1. beslutade , på utskottets förslag, om ett tillkännagivande om att regeringen skyndsamt bör utreda hur en lagreglering som innebär att en samfällighetsförening själv kan besluta om ändrade andelstal i en gemensamhetsanläggning kan utformas och återkomma till i frågan. Beredning av frågan pågår inom . Bland annat har Lantmäteriet på uppdrag av i ett yttrande lämnat synpunkter på det som anges i tillkännagivandet. Inriktningen är att en promemoria ska tas fram i frågan som ska kunna remitteras . Frågan är angelägen och berör ett stort antal samfällighetsföreningar. Jag anser därför att regeringen ska skynda på beredningsarbetet och återkomma till med ett förslag till lagreglering som innebär att en samfällighetsförening själv kan besluta om ändrade andelstal i en gemensamhetsanläggning. Det jag nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Rätt att anordna gång- och cykelvägar, punkt 5 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:3585 av m.fl. (L) yrkande 37. Markåtkomst vid byggande av cykelleder försvåras ofta av att enskilda markägare eller vägföreningar motsätter sig att marken upplåts till cykelleder. Det innebär ökade kostnader och försämrad användarnytta eftersom cykelleder behöver byggas på ett sådant sätt att det innebär omvägar. föreslog Lantmäteriet i sin rapport av anläggningslagen att det bör införas en möjlighet för kommuner att anordna gång- och cykelvägar, vandrings- och skoterleder, motionsspår och liknande anläggningar samt att en kommun ska kunna delta i en gemensamhets-anläggning. Båda förslagen tillstyrktes av flera remissinstanser. En möjlighet att upplåta rätt för kommunerna att anordna gång- och cykelvägar har också förordats i betänkandena Ökad och säkrare cykling – en översyn av regler ur ett cykelperspektiv (SOU 2012:70) och Fossilfrihet på väg (SOU 2013:84). I det förstnämnda betänkandet anförs att behovet av att anlägga cykelvägar har ökat sedan Lantmäteriet upprättade sin rapport , och att behovet är så tungt vägande ur allmän synpunkt att enskilda bör få tåla intrång i sina markägarintressen. Utredaren gjorde därför bedömningen att Lantmäteriets förslag borde genomföras i vart fall till den del det avser kommuners rätt att anordna cykelvägar och att det borde övervägas att även staten får motsvarande rättighet. I sitt remissvar över betänkandet angav Lantmäteriet att myndigheten inte hade ändrat uppfattning i fråga om behovet av en utvidgad rätt för bl.a. kommuner att anordna gång- och cykelvägar. har inom ramen för den nationella trafikslagsövergripande planen för transportinfrastrukturen för perioden –2029 haft i uppdrag att utreda om, och i så fall hur, frågan om markåtkomst utgör ett hinder för tillkomsten av cykelvägar eller i genomförandet av regionala cykelplaner. redovisade uppdraget i rapporten markåtkomst ett hinder för tillkomsten av cykelvägar? Vidare har , på förslag av trafikutskottet, beslutat om ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag som gör det möjligt att anlägga friliggande cykelvägar utan krav på direkt anslutning till vägar avsedda för motortrafik. Rapporten och tillkännagivandet analyseras inom . Jag anser att det är angeläget att frågan om en ändring av anläggningslagen för att ge kommuner ökade möjligheter att anordna gång- och cykelvägar uppmärksammas i det pågående arbetet i . Regeringen bör återkomma med förslag som innebär att det i anläggningslagen införs en möjlighet att upplåta en rätt för en kommun att nyttja en fastighet för att anordna eller använda gång- och cykelvägar samt att kommuner ges möjlighet att delta i en gemensamhetsanläggning. Det jag nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Laddningsmöjligheter inom samfälligheter, punkt 7 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:3171 av m.fl. (C) yrkande 28. En utbyggd infrastruktur för laddning av elfordon är nödvändig för att öka takten i elektrifieringen av transportsektorn. Det är därför olyckligt att reglerna är otydliga när det gäller möjligheten för samfällighetsföreningar att installera laddstolpar för elfordon. I vissa fall krävs en omprövning av anläggningsbeslutet, vilket kan innebära stora kostnader. Jag anser därför att lagreglerna på området bör ses över. Regeringen har gett i uppdrag att analysera och föreslå åtgärder för bättre tillgång till laddinfrastruktur för hemmaladdning oavsett boendeform. Enligt min mening är det angeläget att frågan om ett förtydligande av reglerna när det gäller möjligheten för samfällighetsföreningar att installera laddstolpar blir noga belyst i det arbetet. Det jag nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Expropriationsersättning, punkt 8 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:700 av m.fl. (SD) yrkande 6, 2020/21:454 av och (båda C) yrkande 4, 2020/21:466 av (C) och 2020/21:474 av m.fl. (C) samt 2020/21:1244 av (M), 2020/21:1325 av och (båda M) yrkandena 1 och 2, 2020/21:1558 av (M), 2020/21:2109 av m.fl. (S), 2020/21:2303 av (M), 2020/21:2808 av m.fl. (KD) yrkande 41, 2020/21:3167 av och (båda C) och 2020/21:3704 av (M). Konsekvenserna av breda ledningsgator för luftburna högspänningsledningar kan bli stora för en enskild markägare och leda till sämre arrondering, förlorad virkesproduktion och ökad risk för stormskador. Enligt vår uppfattning bör effekterna av ledningsintrång på fastigheter i största möjliga mån minimeras. Ersättningen till markägare vid markintrång höjdes 2010, men vi anser att markägare som drabbas av flera intrång inte kompenseras tillräckligt enligt dagens ersättningssystem. Det är också viktigt att kraftbolagen samråder med markägarna om hur man kan minimera intrången. Vi anser därför att regeringen bör tillsätta en utredning för att säkerställa att markägare får tillräcklig ekonomisk kompensation vid framdragande av högspännings-ledningar. Det vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Expropriationsersättning, punkt 8 (C, KD) av (KD) och (C). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:474 av m.fl. (C) och 2020/21:2808 av m.fl. (KD) yrkande 41, 2020/21:454 av och (båda C) yrkande 4, 2020/21:466 av (C), 2020/21:700 av m.fl. (SD) yrkande 6, 2020/21:1325 av och (båda M) yrkande 1, 2020/21:1558 av (M) och 2020/21:3167 av och (båda C) samt 2020/21:1244 av (M), 2020/21:1325 av och (båda M) yrkande 2, 2020/21:2109 av m.fl. (S), 2020/21:2303 av (M) och 2020/21:3704 av (M). Vid utbyggnad av infrastruktur, t.ex. för ledningar och , är det ofta nödvändigt att utnyttja annans mark. växer kraven på avkastning från mark för jord- och skogsbruk. Skogsbruk är en av landets viktigaste industribaser med ett väldigt högt exportnettovärde.