bet · H801KU20 · 2021-01-26 00:00:00 — betänkande 2020/21:KU20 Enligt 13 kap. 1 § regeringsformen ska granska statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. Utskottet har rätt att för detta ändamål få ut protokollen över beslut i regeringsärenden, handlingar som hör till dessa ärenden samt regeringens övriga handlingar som utskottet finner nödvändiga för sin granskning. Till grund för den granskning som redovisas har utskottet haft tillgång till bl.a. material som har tagits fram av utskottets kansli och av . Delar av det skriftliga utredningsmaterialet redovisas i bilaga A1.1.1–5.12.3. För att inhämta ytterligare upplysningar har utskottet hållit ett antal utfrågningar. Uppteckningar från utfrågningarna finns i bilaga B1–13. I det följande lämnas först en kort beskrivning av betänkandets disposition och en sammanfattning av resultaten av den genomförda granskningen. De olika granskningsärendena behandlas därefter i betänkandets huvudavsnitt. I betänkandet redovisas utskottets granskning av statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning dels med anledning av dels särskilda anmälningar, dels som utskottet självt har tagit initiativ till. under har utskottet lämnat ett granskningsbetänkande i vilket behandlas både allmänna, administrativt inriktade frågor och den granskning som bordlades av utskottet (bet. 2020/21:KU10). Det aktuella betänkandet inleds med ett kapitel där vissa frågor om regeringens förhållande till behandlas. Därefter följer ett kapitel om handläggningen av vissa regeringsärenden och ett kapitel om vissa frågor om regeringens ansvar för förvaltningen. I det därpå följande kapitlet behandlas vissa frågor om statsråds tjänsteutövning. Betänkandet avslutas med ett särskilt kapitel som behandlar olika frågor rörande regeringens hantering av Kapitelindelningen följer ärendenas huvudsakliga karaktär. Två granskningsärenden har bordlagts av utskottet (särskilt prot. 2020/21:56 § 4 och 2020/21:59 § 3). De gäller utbildningsministerns hantering och kommunikation angående Pisa-undersökning (dnr 2063- 2019/20) respektive regeringens styrning av (dnr 455- 2020/21). Vissa resultat av granskningen Vissa frågor om regeringens förhållande till Utskottet har granskat justitie- och migrationsministerns hantering av skriftliga frågor. Utskottet understryker att den självklara utgångspunkten måste vara att både skriftliga frågor och interpellationer besvaras inom den tid som anges i riksdagsordningen. Den beredning som kan ha relevans för frågan om ett statsråds förmåga att lämna ett svar på en skriftlig fråga eller en interpellation i rätt tid är beredningen av själva svaret. Fördröjningen i de aktuella fallen var emellertid snarare hänförlig till beredningen av de regeringsärenden som frågorna avsåg och att statsrådet velat ge ett svar med ett visst innehåll. En fördröjning på runt är inte acceptabel. Justitie- och migrationsministerns sätt att hantera svaren på de skriftliga frågor som uppmärksammas i granskningen har därmed inte levt upp till vad som förutsätts för att frågeinstituten ska fungera som instrument för parlamentarisk kontroll. Vidare har utskottet granskat dåvarande miljö- och klimatministerns hantering av interpellationer. Interpellationerna var ställda i en sådan tid att svarstiden inföll före statsrådets avgång. Utskottet understryker att statsråd som har aviserat sin avgång ändå har att fullgöra sina förpliktelser som statsråd fram till avgången. Utskottet har även granskat regeringens och försvarsministerns information till och försvarsutskottet om eventuella kostnadsfördyringar inför totalförsvarsbeslutet . Bland annat har granskningen avsett vad som låg till grund för försvarsministerns bedömning att han för beslut inte hade någon information som ändrade de bedömningar som gjordes i propositionen. Granskningen ger inte anledning till något uttalande av utskottet. En annan granskning gäller bl.a. regeringens information till i samband med auktionen av 5G-licenser, som genomfördes av () . Mot bakgrund av vad som framkommer i granskningen påminner utskottet om sina tidigare uttalanden, att det är angeläget att strategiska diskussioner om viktiga utrikespolitiska frågor och händelser, liksom säkerhetspolitiska frågor, äger rum på en konstitutionellt och politiskt sett hög nivå. Utskottet påminner även om sitt tidigare uttalande att information till partiledare i princip inte kan ersätta samråd med , samt tillägger att detsamma gäller information Med anledning av uppgifter om omfattningen av verksamhet framhåller utskottet slutligen vikten av att verksamhet upprätthålls. Vidare har utskottet granskat statsministerns samråd med inför överenskommelsen om återhämtningsplan och långtidsbudget i samband med Europeiska rådets möte . Utskottet konstaterar att det inte tydliggjordes under samrådet att det slutsatsutkast som tidigare delats med inte längre var aktuellt och att samrådet i stället gällde den muntliga principöverenskommelsen som gjorts under pågående möte. Otydligheten kan ha lett till missförstånd om vad samrådet omfattade. Enligt utskottet åvilar det regeringen att under ett samråd tydliggöra vad har att förhålla sig till, och rutinerna bör ses över för att undvika att missförstånd uppstår . Utskottet har också granskat justitie- och migrationsministers hantering av tillkännagivanden om kompetensutvisningar. I granskningen noterar utskottet att händelser i omvärlden ledde till ett behov av överväganden. Utskottet invänder inte mot detta men vill understryka att regeringen bör hålla underrättad om hur arbetat fortskrider samt framhåller vad det tidigare uttalat om vikten av att regeringen undviker onödig tidsåtgång. Även justitie- och migrationsministerns hantering av tillkänna- givanden om skärpta straff för inbrott har granskats. Utskottet konstaterar att det tog innan tillkännagivandena kunde ses som slutbehandlade. Konkreta åtgärder för att tillmötesgå de specifika tillkännagivandena påbörjades inte förrän , och regeringen kan således inte sägas ha behandlat tillkännagivandet med skyndsamhet. Skälet till att åtgärder dröjde var att regeringen prioriterade andra frågor, vilket delvis var en konsekvens av bristande resurser. Den motiveringen har inte framkommit i regeringens kontinuerliga redovisning av tillkännagivanden till . Det borde den enligt utskottet ha gjort, vilket också hade möjliggjort för att ta detta i beaktande när regeringens hantering av tillkännagivanden varit föremål för bedömning. Handläggning av vissa regeringsärenden Utskottet har granskat den klimatpolitiska handlingsplanens överens- stämmelse med klimatlagen. Den i granskningen aktuella bestämmelsen i klimatlagen innehåller i andra stycket en uppräkning av vilka uppgifter som bör finns med i handlingsplanen, men som till skillnad mot vad som tas upp i första stycket inte är obligatoriska. Utskottet vill framhålla att klimatlagen endast anger vad handlingsplanerna bör innehålla som minimum. Granskningen Hanteringen av utredningsförslag till ny migrations- lagstiftning ger inte anledning till något uttalande av utskottet. Vissa frågor om regeringens ansvar för förvaltningen I granskningsärendet föreskrifter avseende nyckelbiotoper tar utskottet upp att har gjort bedömningen att den utfärdat myndighetsföreskrifter i strid med regeringens bemyndigande och att åtgärder från regeringen krävdes eftersom den själv inte kunde upphäva föreskrifterna. har sedan hanterat situationen genom att på sin webbplats informera om att den inte avser att tillämpa de aktuella föreskrifterna, trots att de formellt sett gäller. Det innebär att det finns formellt giltiga myndighetsföreskrifter som myndigheten varken anser sig kunna tillämpa eller ha behörighet att upphäva. Enligt utskottet ankommer det på regeringen att hantera den uppkomna situationen, vilket inte har gjorts på ett tillfredsställande sätt. Dåvarande miljö- och klimatministerns agerande i samband med försäljning av viss verksamhet har granskats av utskottet. I första hand var det ansvar att se till att försäljningen av tillgångar i samband med avvecklingen av en del av det aktuella affärsområdet skedde på ett korrekt sätt, däribland affärsmässigt. fann vid den årliga revisionen att den aktuella försäljningen inte uppfyllde kraven på affärsmässighet. informerade om att myndigheten övervägde att avveckla den aktuella verksamheten och tog upp olika handlingsalternativ med departementet. Departementet konstaterade att en försäljning av lös egendom måste göras affärsmässigt. informerade senare om att myndigheten förhandlade med en extern part om försäljningen av tillgångarna. Mot den bakgrunden anser utskottet att departementet, i den dialog som förevar, har brustit i fråga om att informera sig om hur avsåg att genomföra försäljningen affärsmässigt. Departementet fick information om upplägget först i efterhand, i samband med att underlag hämtades in för besvarande av skriftliga frågor och en interpellation. Utskottet har även granskat dåvarande utrikesministerns agerande när det gäller ambassadörens roll i ärendet . Granskningen visar att styrningen av ambassaden har varit ingående och involverat såväl utrikes- ministern som kabinettssekreteraren. Genom att arrangera det i granskningen aktuella mötet i mellan dotter och kinesiska affärsmän har den dåvarande svenska ambassadören i ansetts agera på ett sätt som gick utanför de instruktioner som getts till henne. Utskottet konstaterar mot bakgrund av vad som framkommit att så tycks vara fallet, men kan notera att den dåvarande ambassadören gör en annan bedömning. Det får enligt utskottet därför anses att kommunikationen mellan och ambassadören i fråga om anhörigkontakter i ärendet inte räckte till i tydlighet. Vidare noterar utskottet den långa tid som förflöt från det att departementet gjorde bedömningen att den dåvarande ambassadörens uppdrag skulle avslutas till dess att hennes uppdrag faktiskt avslutades. Uppgifter i granskningen talar för att det har funnits välgrundad anledning att hantera ambassadörens situation på ett visst sätt, men tidsutdräkten innebar att det händelseförlopp som ledde fram till mötet i kunde fullföljas. Sammantaget framhåller utskottet vikten av en tydlig och vid behov situationsanpassad dialog för att säkerställa att instruktioner som utgår från uppfattas på rätt sätt. Med hänsyn till de omständigheter som rådde hade det funnits skäl att vara mer utförlig samt i vissa avseenden mer uppmärksam och skyndsam i kontakterna med den dåvarande ambassadören. Vissa frågor om statsråds tjänsteutövning En granskning gäller justitie- och migrationsministerns uttalande rörande statistik om elevresultat. Utskottet konstaterar att det inte har redovisats några uppgifter som kan tjäna som grund för att tillskriva friskolorna den uppfattning som justitie- och migrationsministern gjorde i sitt inlägg på Twitter. Justitie- och migrationsministerns uttalanden om antalet frihetsberövade har också granskats. I uttalanden och debatten i samband med dessa synes det finnas en skillnad i frågan om vad som inkluderas i statistiken och vilket jämförelseår som ligger till grund för de slutsatser som dras. För det politiska samtalet är det, anför utskottet, självfallet en fördel om det för alla inblandade står klart vilka uppgifter som ligger till grund för bedömningarna som görs av utvecklingen på olika områden. Granskningen har även omfattat socialförsäkringsministerns uttalande om grund för tillfälliga spelregleringar. Det framgår av granskningen att statsrådet har grundat sitt uttalande på uppgifter som inte ger utrymme för någon säker slutsats om huruvida spelandet hade ökat eller inte. Statsrådet ansvarar för sina yttranden och därmed även för att de uppgifter han lämnar är korrekta. I granskningen av utbildningsministerns uttalande om ett partis inställning i en fråga i noterar utskottet att statsrådet i ett inlägg på sociala medier valde att endast lyfta fram hur ledamöterna tillhörande ett av partier hade röstat i den förberedande voteringen, när tog ställning till regeringens lagförslag i den aktuella propositionen, inte de skäl som hade anförts i reservationen. Det inlägg som hon gjorde gav därmed inte en fullt ut rättvisande bild av den inställning som fanns i frågan. Även dåvarande finansmarknads- och bostadsministerns och närings- ministerns uttalanden om har granskats av utskottet. När det gäller den förstnämndes uttalande om att Swedavia inte kommer att gå vidare med en utbyggnad av ska det ses i relation till uppgiften i Swedavias pressmeddelande, nämligen att det bl.a. är viktigt att bibehålla både flexibilitet och beredskap för att kunna fortsätta utveckla Swedavias flygplatser på . Utskottet framhåller vikten av att uttalanden är korrekta. Regeringens hantering av coronapandemin Betänkandet omfattar flera granskningsärenden i frågor som rör regeringens hantering av coronapandemin. I ett ärende granskas regeringens åtgärder för utökad testning och Åtgärderna innefattade bl.a. beslut om ersättning till kommuner och regioner för merkostnader med anledning av coronapandemin och om uppdrag till myndigheter. När det gäller ersättningen till kommuner och regioner för testning och smittspårning framgår att de val regeringen gjorde följdes av en osäkerhet hos kommuner och regioner om huruvida ersättningen skulle täcka kostnader för testning och smittspårning av Osäkerheterna fortsatte även efter det att regeringen hade kommunicerat att man skulle ta alla merkostnader för kommuner och regioner med anledning av pandemin. Kopplat till frågan om ersättning framgår vidare att det funnits oklarhet om huruvida regionernas ansvar för smittskydd inkluderade två av de fyra prioritetsgrupperna. Även om det också fanns andra orsaker till att det dröjde med att öka takten i fråga om utökningen av testning är det enligt utskottet tydligt att de oklarheter som rådde i både ansvarsfrågan i vidare mening och frågan om ersättning för den utökade testverksamheten bidrog till att testningen inte ökade i den takt som föresatts. Det var inte förrän med överenskommelsen med Kommuner och Regioner (SKR) som det gjordes klart fullt ut att ersättning skulle ges för testning av alla prioritetsgrupper. regeringen, som socialministern också har uttalat, kunnat ingå en överenskommelse tidigare än vad den gjorde, vilket sannolikt hade medfört att testningen utökats i snabbare takt än vad som blev fallet. utskottet i granskningen att beredningen av dels ändringen av förordningen om statsbidrag till regioner och kommuner, dels uppdraget till Folkhälso- myndigheten om att skyndsamt ta fram en nationell strategi för att utöka provtagningen för covid-19 inte var tillräckligt skyndsam, med tanke på det behov som fanns av att snabbt utöka testningen och smittspårningen. granskningen framkommer även att förordningen om statsbidrag till regioner och kommuner föregicks av muntliga kontakter med kommuner och regioner, men den var inte ute på remiss. I en kris är det förståeligt att regeringen för att kunna agera skyndsamt måste begränsa inhämtandet av synpunkter och hade den genom att skicka förslaget på remiss till ett begränsat urval av instanser kunnat få ett bättre beslutsunderlag och därmed också minskat risken för oklarheter när det gäller t.ex. ansvarsfördelning och Utskottet understryker betydelsen av beredningskrav även under kris. I granskningen uppmärksammas också olika uttalanden av statsministern respektive utrikesministern. vikten av att uttalanden är korrekta, och när det gäller uttalanden i utländska medier framhålls även att sådana bidrar till bilden av i andra länder och således även kan få betydelse i ett utrikespolitiskt sammanhang. Ett annat granskningsärende gäller regeringens åtgärder för att säkra tillgången på skyddsutrustning och annan sjukvårdsmateriel. skyddsutrustning och annan materiel inom hälso- och sjukvården gav regeringen i uppdrag att på nationell nivå säkra tillgången till skyddsutrustning, vilket låg i linje med hur den svenska krisberedskapen är organiserad samt med regionernas och kommunernas ordinarie ansvar. I granskningen har SKR framfört att det rådde oklarhet om vem som skulle köpa in produkter till kommuner och regioner, och flertalet leverantörer av sjukvårdsmateriel uppfattade det som att de endast skulle sälja till . har å sin sida framfört att myndighetens uppdrag var att komplettera kommunerna och regionerna och att den kommunicerat detta till leverantörer när de kommit in med erbjudanden om inköp. Utskottet framhåller vikten av att uppdrag till myndigheter utformas i dialog med berörda aktörer, kommuniceras tydligt och att nödvändiga synpunkter inhämtas. Under granskningen har det även framkommit att det var svårare att bedöma behovet av skyddsutrustning och materiel hos kommunerna än hos regionerna, och det tog innan kunde klarlägga och konstatera äldreomsorgens behov av skyddsutrustning. behövde skapa ett sätt för att samla in information och faktabaserade lägesbilder från kommunerna. Utskottet förutsätter att regeringen överväger om det finns anledning att ändra bestämmelserna om rapporteringsvägarna för kommuner för att säkerställa en snabb och täckande nationell bild av läget på nivå. När det gäller skyddsutrustning inom annan samhällsviktig verksamhet visar granskningen att regeringen först gav Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) i uppdrag att göra en behovsanalys, vilket var efter att MSB inkom med en hemställan. I sin hemställan hade MSB anfört att anskaffning av skyddsutrustning behövde påbörjas och att risken för brist på personlig skyddsutrustning vid en ökad smittspridning var stor och behövde hanteras skyndsamt. Enligt utskottet fanns det skäl för regeringen att vidta åtgärder tidigare än som skedde för att säkra tillgången på skyddsutrustning och annan materiel inom samhällsviktig verksamhet vid sidan av hälso- och sjukvården. rapporterade också flera samhällsviktiga myndigheter om brist på skyddsutrustning. Slutligen framhåller utskottet att muntliga rapporter till om sina uppdrag borde ha dokumenterats, både som ett led i uppföljningen och för att möjliggöra en granskning. Vidare har utskottet granskat regeringens åtgärder för att samordna tillgången till intensivvårdsplatser. Utskottet anser att de åtgärder som vidtogs av regeringen i syfte att på ett nationellt plan samordna och koordinera tillgången till intensivvårdsplatser i allt väsentligt har varit motiverade utifrån de behov som kunde förutses. Regeringens beslut att hos inrätta en samordningsfunktion för intensivvårdsplatser föregicks emellertid inte av något samråd med regionerna. Utskottet betonar vikten av att regeringen även i brådskande ärenden inhämtar de upplysningar och yttranden som behövs, vilket ökar förutsättningarna för att åtgärder som vidtas blir så träffsäkra och effektiva som möjligt. Införandet av deltagargräns för allmänna sammankomster och offentliga tillställningar har också granskats av utskottet. Utskottet konstaterar att besluten om att införa deltagargränser innebar betydande inskränkningar i grundlagsskyddade fri- och rättigheter. Åtgärder av detta slag riskerar, särskilt om de pågår , att ge en rad negativa konsekvenser för grundlagsfästa fri- och rättigheter men också i övrigt för enskilda, företag och Behovet av att bekämpa smittspridningen av covid-19 måste ständigt vägas mot andra värden, såsom grundlagsskyddade fri- och rättig- heter, och överväganden måste göras kontinuerligt om det proportionerliga i Förordningen och ändringsförordningen om förbud mot att hålla allmänna sammankomster och offentliga tillställningar bereddes genom att synpunkter inhämtades under hand från endast ett fåtal berörda myndigheter som fick en mycket begränsad tid på sig. ändringarna föregicks bl.a. av remisser av förslaget till ett större antal remissinstanser som fick på sig. beredningarna synnerligen begränsade. ändringar i förordningen förrän . Enligt utskottet bör en förordning som gäller tills vidare och som begränsar grundläggande fri- och rättigheter kontinuerligt omprövas. Har den dessutom föregåtts av en brådskande beredning är det än mer angeläget att ett sådant arbete påbörjas. Det dröjde till innan fick i uppdrag att utifrån det epidemiologiska läget analysera möjliga förändringar av förordningen om förbud mot att hålla allmänna sammankomster och offentliga Uppdraget borde enligt utskottet ha beslutats tidigare. sådan omprövning borde även synpunkter från fler instanser än Folkhälso- myndigheten ha inhämtats. Sammantaget menar utskottet att en omprövning borde ha skett på ett mer kontinuerligt, formaliserat och brett sätt än vad som är det viktigt att den kommunikation som kringgärdar ett sådant arbete är tydlig och inte kan missförstås som en lättnad av de restriktioner som alltjämt gäller. I granskningen noterar utskottet också att hade löpande muntliga kontakter om bl.a. behovet av restriktioner. departementet höll kontinuerligt informerat om vad som En väl fungerande informationsspridning inom är i många avseenden en förutsättning för att regeringsarbetet ska fungera väl, och utskottet är medvetet om de rutiner som finns för detta. en nackdel i att , som var ansvarigt för den aktuella förordningen och som också är det departement som har särskilt ansvar för frågor om ordning och säkerhet och fri- och rättigheter, inte var direkt involverat i de myndighetskontakter vid vilka behovet av fortsatta fri- och Det borde därför ha övervägts om inte skulle ha varit direkt involverat i de kontakter med som rörde förordningen. I granskningen om införandet av besöksförbud inom äldreomsorgen konstaterar utskottet inledningsvis att beslutet om ett besöksförbud på landets samtliga äldreboenden innebar en betydande inskränkning i främst de boendes grundläggande rättigheter och en begränsning av deras rätt att ta emot besök i sitt eget hem. Behovet av smittskydd måste ständigt vägas mot andra värden, såsom enskildas grundläggande rättigheter och livskvalitet, och överväganden måste göras kontinuerligt om det proportionerliga i valda åtgärder. Granskningen visar att regeringen genom löpande myndighetskontakter och annan omvärldsbevakning höll sig tidigt informerad om utvecklingen av smittspridningen inom äldreomsorgen. Vissa åtgärder för att begränsa smitt- spridningen inom äldreomsorgen vidtogs även före beslutet om ett nationellt besöksförbud. De tidiga åtgärderna visade sig emellertid inte vara tillräckliga, och mot bakgrund av vad man visste om de äldres utsatthet och behovet av nationell vägledning och styrning borde regeringen ha agerat än mer aktivt. Under beredningen som föregick besöksförbudet inhämtades synpunkter från endast ett fåtal instanser och dessa fick en mycket begränsad tid på sig. Den begränsade beredningen och den mycket korta tiden får dock anses godtagbara med hänsyn till ärendets brådskande natur och till att regeringen även innan hade en löpande kontakt med de ansvariga myndigheterna om behovet av att begränsa smittspridningen inom äldreomsorgen. Vid beslutet att förlänga besöksförbudets giltighetstid var däremot förhållandena inte desamma. En begränsad beredning när det är fråga om en förlängning av en redan gällande förordning kan vara motiverad om den ursprungliga förordningen tagits fram på sedvanligt sätt och med ett tillräckligt beredningsunderlag, men här var situationen den motsatta. Regeringen borde mot den bakgrunden, när ärendet inte längre var av samma brådskande natur, ha vidtagit fler åtgärder, exempelvis genom att inhämta synpunkter från fler instanser, för att ytterligare belysa vilka konsekvenser en förlängning skulle ha för de boende och deras anhöriga. Sådana åtgärder borde dessutom ha vidtagits i ett så tidigt skede som möjligt. Även om tillfälliga restriktioner ibland kan vara nödvändiga talar omsorgen om de boendes psykiska hälsa för att långvariga besöksförbud bör undvikas.