bet · H901AU3 · 2021-09-23 00:00:00 — I motion 2020/21:4086 (V) yrkandena 2–8 finns emellertid ett antal förslag på tillkännagivanden till regeringen om att den nya lagstiftningen bör utformas på annat sätt än vad som föreslagits av regeringen i den aktuella propositionen. Utskottet konstaterar att det som föreslås i de aktuella motionsyrkandena är sådant som har lyfts fram av olika remissinstanser i beredningen av betänkandet Ökad trygghet för visselblåsare (2020:38) och därmed varit föremål för regeringens överväganden i den aktuella propositionen, se avsnitten 7.1–3, 8.2, 8.4, 9.4 och 9.7. Utskottet har ingen annan uppfattning än regeringen i någon av dessa frågor. Inte heller är utskottet berett att ställa sig bakom det som föreslås i nämnda motion yrkande 9 om att det bör genomföras en ny konsekvensanalys när det gäller gränsdragningen för vilka verksamheter som ska vara skyldiga att ha interna rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning. Utskottet anser att regeringens förslag är väl underbyggt. När det gäller förslaget i yrkande 1 om utbildningsinsatser i fråga om den nya lagstiftningen anser utskottet givetvis att det är viktigt att bred kännedom och kunskap uppnås hos alla berörda om vilka rättigheter och skyldigheter som följer av den nya lagen och hur lagstiftningen förhåller sig till andra lagar. Utskottet noterar den bedömning som regeringen gör i propositionen när det gäller behovet av eventuella informationsinsatser (se prop. 2020/21:193 s. 265). Regeringen menar att några ytterligare särskilda informationsinsatser inte är nödvändiga och lyfter som skäl bl.a. fram att det aktuella förslaget innebär att stödåtgärder ska ges och att information ska framgå hos både verksamhetsutövare och behöriga myndigheter. Utskottet vill betona vikten av tydlig information om den nya lagstiftningen, men anser för den delen inte att det finns något behov av att rikta ett tillkännagivande till regeringen i enlighet med det aktuella motionsförslaget. Utskottet finner sammanfattningsvis inte skäl att vidta någon åtgärd med anledning av de aktuella motionsförslagen och avstyrker därmed motion 2020/21:4086 (V) yrkandena 1–9. Regeringens lagförslag, punkt 1 – motiveringen (L) av (L) och (L). Det behöver bli enklare att tipsa och göra anmälningar om missförhållanden på arbetsplatser, inte minst i fråga om sexuella trakasserier. Metoo-uppropen har med all önskvärd tydlighet visat att det är ett eftersatt område. För den enskilde som utsätts för sexuella trakasserier kan det vara svårt att bedöma om detta är av allmänintresse eftersom det ofta är något som upplevs som svårt att prata om och man inte vet om man själv är den enda som är utsatt eller om fler är drabbade. Det kan även vara svårt att lyfta problemet till ledning eller skyddsombud med tanke på frågans känsliga karaktär. Det är enligt vår mening otydligt i propositionen vad som avses med allmänintresse, och vi vill därför klargöra att sexuella trakasserier och liknande missförhållanden är missförhållanden som det finns ett allmänintresse av att de kommer fram och därmed omfattas av 1 kap. 2 § i den nya lagen om skydd för personer som rapporterar om missförhållanden. Vårt ställningstagande innebär att motionen tillgodoses och den ska därför avslås. Ytterligare förslag om rapportering av missförhållanden, punkt 2 (V) av Ciczie Weidby (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:4086 av m.fl. (V) yrkandena 1–9. En skyddslagstiftning för den som slår larm om missförhållanden på sin arbetsplats bör vara enkel och lätt att förstå för dem som lagen är avsedd att skydda. Regeringens förslag till ny lag om skydd för personer som rapporterar om missförhållanden uppfyller inte detta enligt min mening. Juridiska konstruktioner har fått företräde framför praktisk tillämpning. Jag har ett antal synpunkter på regeringens lagförslag och förespråkar ett antal förändringar av lagstiftningen för att därigenom ytterligare stärka visselblåsares rättigheter. En annan modell för implementeringen av direktivet hade även varit att föredra; en modell där den befintliga visselblåsarlagen behölls med anpassningar och kompletterades med en minimal genomförandelag. Jag kan dock konstatera att det sannolikt inte är praktiskt och tidsmässigt möjligt givet att direktivet ska implementeras i svensk rätt . För att minimera risken för att den nya lagstiftningen på grund av dess komplexitet leder till att färre väljer att larma om missförhållanden anser jag att införandet av den nya lagen bör kompletteras med en bred utbildningsinsats. Jag anser därför att regeringen bör ge lämplig myndighet i uppdrag att, i samråd med partsorganisationerna på arbetsmarknaden, koordinera en bred utbildningsinsats när det gäller de rättigheter som följer av den nya lagen och i det sammanhanget även vara tydlig med att lagen inte inskränker några av de rättigheter som följer av grundlag eller annan lag. Jag beklagar att utskottet inte ser det angelägna i att få till denna form av bred utbildningsinsats. Vidare ser jag till skillnad från utskottet även behov av en rad förändringar i den lagstiftning som regeringen har föreslagit. Jag anser att regeringen bör återkomma med förslag enligt följande: • Även uppgifter som omfattas av kvalificerad sekretess ska kunna rapporteras inom offentlig sektor i samband med visselblåsning. • Ansvarsfriheten vid åsidosättande av tystnadsplikt ska kunna medföra rätt att lämna ut hemliga handlingar. • Ett brott som begås under inhämtande av information ska kunna utgöra grund för strafflindring enligt . • Den som samråder med en arbetstagarorganisation ska kunna åtnjuta ansvarsfrihet vid åsidosättande av tystnadsplikt. • I den nya lagstiftningen ska det införas en generell möjlighet att ogiltigförklara en uppsägning eller ett avskedande som utgör en repressalie på grund av att personer har rapporterat information om missförhållanden. • Vid larm som sker internt ska det finnas skydd även om larmet inte sker via de interna rapporteringskanaler som inrättats. • Skyddet vid offentliggörande av information ska utformas på samma sätt som i den nuvarande lagstiftningen, dvs. att om en person slagit larm internt utan att åtgärder vidtagits och det finns fog för påståendet om missförhållanden ska detta räcka för att kunna offentliggöra uppgifter. Ytterligare en åtgärd som jag anser att regeringen bör vidta är att skyndsamt göra en ny konsekvensanalys när det gäller gränsdragningen för vilka verksamheter som ska vara skyldiga att ha interna rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning. Enligt min mening har regeringen inte i tillräcklig grad beaktat konsekvenserna av att så många anställda inte omfattas av visselblåsarskyddet i direktivet. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2020/21:193 Genomförande av visselblåsardirektivet: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om skydd för personer som rapporterar om missförhållanden. 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 2020/21:4086 av m.fl. (V): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör ge lämplig myndighet i uppdrag att, i samråd med partsorganisationerna på arbetsmarknaden, koordinera en bred utbildningsinsats gällande de rättigheter som följer av den nya lagen och i det sammanhanget även att lagen inte inskränker några av de rättigheter som följer av grundlag eller annan lag, och detta tillkännager för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma till med förslag om kvalificerad sekretess inom offentlig sektor i samband med visselblåsning och tillkännager detta för regeringen. 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ansvarsfriheten vid åsidosättande av tystnadsplikt ska medföra rätt att lämna ut hemliga handlingar och tillkännager detta för regeringen. 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ett brott som begås under anskaffande av information bör utgöra grund för strafflindring enligt och tillkännager detta för regeringen. 5.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att den som samråder med en arbetstagarorganisation bör åtnjuta ansvarsfrihet vid åsidosättande av tystnadsplikt och tillkännager detta för regeringen. 6.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det i den nya lagstiftningen bör införas en generell möjlighet att ogiltigförklara en uppsägning eller ett avskedande som utgör en repressalie på grund av att personen har rapporterat information om missförhållanden, och detta tillkännager för regeringen. 7.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att anställdas rätt att internt larma skyddat direkt till en arbetsgivarrepresentant utan att använda rapporteringskanaler bör värnas och tillkännager detta för regeringen. 8.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att skyddet vid offentliggörande av information bör vara utformat på samma sätt som i nuvarande lagstiftning, dvs. att om en person slagit larm internt utan att åtgärder vidtagits och det finns fog för påståendet om missförhållandena ska detta räcka för att kunna offentliggöra uppgifter, och tillkännager detta för regeringen. 9.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det skyndsamt bör göras en ny konsekvensanalys av gränsdragningen för vilka verksamheter som ska vara skyldiga att ha interna rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:4091 av m.fl. (L): antar regeringens förslag till lag om skydd för personer som rapporterar om missförhållanden med den ändringen att det bör klargöras att larm om sexuella trakasserier och liknande missförhållanden är missförhållanden som det finns ett allmänintresse av att de kommer fram och att de därmed omfattas av 1 kap. 2 § i den nya lagen. Vi ska nu debattera genomförandet av visselblåsardirektivet. En visselblåsare är en person som slår larm om oegentligheter, ofta på sin egen arbetsplats, främst till massmedier eller kontrollorgan vid upptäckt av oegentligheter hos till exempel myndigheter och företag. Visselblåsare har exempelvis avslöjat korruption, vapensmuggling, staters avlyssning och åsiktsregistrering av den egna befolkningen, militärers mord på civila, miljöbrott och brister i omvårdnad och patientsäkerhet. Visselblåsare har ofta drabbats av kännbara konsekvenser genom att åtalas för exempelvis spionage, förtal eller, om beskyllningen är riktad mot den egna arbetsgivaren, att bli avskedad eller omplacerad. Arbetstagare som slår larm om missförhållanden på sin arbetsplats ska ha ett starkt skydd mot repressalier. Det är en förutsättning för att arbetstagare ska våga larma om missförhållanden och en grundläggande del av ett fritt och demokratiskt samhälle. En sådan skyddslagstiftning ska vara enkel och lätt att förstå för dem som lagen är avsedd att skydda. kan konstatera att regeringens förslag till ny lag om skydd för personer som rapporterar om missförhållanden, som innebär en implementering av visselblåsardirektivet i svensk rätt, varken är enkelt eller lätt att förstå. I likhet med flera remissinstanser kan vi dessutom konstatera att regeringens lagförslag i flera avseenden innebär en försämring jämfört med den nuvarande lagen om särskilt skydd mot repressalier för arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden. Implementeringen av sådana här direktiv innebär , och då särskilt på arbetslivets område, att juridiska konstruktioner får företräde framför praktisk tillämpning. Detta gäller även i det aktuella fallet. Regeringen har i propositionen heller inte ansträngt sig för att avhjälpa detta. hade hellre sett en mer begriplig, tillgänglig och användarvänlig lagstiftning som underlättar för arbetstagare att slå larm om missförhållanden. Det allra bästa sättet att uppnå detta vore att utvidga det grundlagsfästa meddelarskydd och efterforskningsförbud som gäller myndigheter och offentliga organ till fler områden i privat verksamhet. För att minimera risken för att den nya lagstiftningen på grund av dess komplexitet leder till att färre väljer att larma om missförhållanden anser jag att införandet av den nya lagen bör kompletteras med en bred utbildningsinsats. Jag anser att regeringen bör ge lämplig myndighet i uppdrag att, i samråd med partsorganisationerna på arbetsmarknaden, koordinera en bred utbildningsinsats när det gäller de rättigheter som följer av den nya lagen och i det sammanhanget även vara tydlig med att lagen inte inskränker några av de rättigheter som följer av grundlag eller annan lag. Jag beklagar verkligen att utskottet inte ser det angelägna i att få till denna form av bred utbildningsinsats. Ytterligare en åtgärd som jag anser att regeringen bör vidta är att skyndsamt göra en konsekvensanalys när det gäller gränsdragningen för vilka verksamheter som ska vara skyldiga att ha interna rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning. Enligt min mening har regeringen inte i tillräcklig grad beaktat konsekvenserna av att så många anställda inte omfattas av visselblåsarskyddet i direktivet. Skyldigheten att ha interna rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning ska gälla för verksamhetsutövare som vid ingången av kalenderåret hade 50 eller fler arbetstagare. Flera remissinstanser har synpunkter på det förslaget. Statskontoret ser till exempel en risk att de myndigheter som har färre än 50 anställda helt väljer att bortse från direktivet och dess innebörd. framhåller exempelvis att alla arbetsgivare borde ta ställning till hur och vart eventuella visselblåsare kan rapportera internt, även om man inte har dessa särskilda rapporteringskanaler. delar remissinstansernas farhågor. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Genomförande av visselblåsardirektivet I sammanhanget kan nämnas att endast har 9 000 företag med fler än 50 anställda men 1,2 miljoner företag med färre än 50 anställda. En majoritet av landets företag kommer alltså inte att omfattas av skyldigheten att ha interna rapporteringskanaler. Det innebär att anställda på företag med färre än 50 anställda kommer att ha sämre möjligheter att rapportera missförhållandena på det sätt den nya lagstiftningen föreskriver. har nio punkter i sin reservation, och jag lovar att inte redogöra för alla. Men jag vill lyfta fram en till viktig punkt. Regeringen föreslår att en verksamhetsutövare inte ska få vidta repressalier på grund av att någon vänder sig till sin arbetstagarorganisation, det vill säga går till sitt fack, för samråd i fråga om rapportering. Verksamhetsutövaren ska inte heller få hindra eller försöka hindra ett sådant samråd. Det är helt rätt - jag och de fackliga remissinstanserna delar den uppfattningen. Men såväl vi som och Akavia invänder mot att ansvarsfriheten inte ska omfatta en medlem som åsidosätter en tystnadsplikt vid samrådet med sin arbetstagarorganisation. För de flesta är det naturligt att lufta oron över missförhållanden med just sin fackliga organisation. Det är mycket viktigt att slå vakt om detta och ge det ett nödvändigt skydd när det kopplas till visselblåsarfunktioner, som den här lagen handlar om. Det är både troligt och rimligt att det i samband med sådana samråd kan dryftas känsliga uppgifter. Det bör inte bli ett hinder för kontakt med den fackliga organisationen inför ett beslut om huruvida det är lämpligt att gå vidare med rapportering. Den som samråder med en arbetstagarorganisation bör alltså åtnjuta ansvarsfrihet vid åsidosättande av tystnadsplikt. Jag yrkar bifall till reservation nummer 2 i betänkande AU3. Det är välkommet att visselblåsardirektivet nu genomförs i svensk lag och att vi genom det tar ytterligare steg för att säkerställa att det finns ett starkt skydd för visselblåsare som larmar om missförhållanden. Det är också välkommet att skyddet utvecklas till att gälla fler än anställda. Fungerande rutiner för att en organisations ledning ska kunna få kännedom om eventuella missförhållanden och möjlighet att åtgärda dessa är viktigt. Det finns goda exempel på när visselblåsare larmat och det lett till viktiga förändringar. Ett sådant är lex , lagstiftningen inom som innebär en skyldighet för anställda att anmäla om patienter far illa. Den kom till tack vare att visselblåsaren , som var undersköterska på ett äldreboende, larmade om missförhållanden. Visselblåsning handlar inte bara om när människor far illa. Det kan även vara viktigt för att avslöja omfattande korruption. I bakgrunden till att lagt fram visselblåsardirektivet finns till exempel den omfattande penningtvätt som avslöjades av visselblåsaren , som var anställd på . Det fallet visar även på att det är viktigt att det finns skydd som gör att den som larmat internt men inte fått gehör ska kunna välja att gå vidare och larma externt. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Genomförande av visselblåsardirektivet Vissa arbetsgivare arbetar strukturerat med kanaler för visselblåsare där man kan rapportera missförhållanden, andra gör det inte. har en större incident lett till att stora organisationer på frivillig basis inrättat kanaler för visselblåsare. Detta skedde till exempel efter den stora muthärvan i , som , då konsult på , var med och avslöjade som visselblåsare. Det är välkommet att lagen nu tydliggör organisationers ansvar för att ha fungerande kanaler. Penningtvätt, muthärvor och missförhållanden som drabbar patienter är alla tydliga exempel där det är av allmänintresse att informationen kommer till ledningen och där det också är av allmänintresse att gå vidare och larma externt om ledningen inte agerar. Det finns dock andra missförhållanden där det inte är lika lätt att som enskild uppfatta ett allmänintresse. Det krävdes till exempel ett omfattande internationellt upprop under namnet metoo för att kvinnor inom olika sektorer skulle våga stiga fram och berätta om sexuella trakasserier och övergrepp som de utsatts för på sina arbetsplatser. För den enskilde som utsätts för sexuella trakasserier eller mobbning kan det vara svårt att bedöma om detta är av allmänintresse, eftersom det är någonting som upplevs som svårt att prata om och man inte vet om det bara är man själv som är drabbad eller om det finns fler. Det kan även vara svårt att lyfta fram problemet till ledningen eller till ett skyddsombud med tanke på frågans känsliga karaktär. Därför är det mycket viktigt att denna aspekt tas väl om hand och uppmärksammas i tillämpningen av lagstiftningen. Det är också viktigt att klargöra att sexuella trakasserier och liknande missförhållanden är just missförhållanden och att det finns ett allmänt intresse av att de kommer fram. Därmed ska de omfattas av 1 kap. 2 § i den nya lagen om skydd för personer som rapporterar om missförhållanden. För att tydliggöra detta, herr ålderspresident, har vi i Liberalerna lämnat en motivreservation i betänkandet, reservation nummer 1, som vi också yrkar bifall till. debatterar vi arbetsmarknadsutskottets betänkande 3 Genomförande av visselblåsardirektivet. Jag vill, herr ålderspresident, börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Det kan tyckas att det borde vara en självklarhet att man inte ska straffas för att man påpekar allvarliga missförhållanden på en arbetsplats. Alla arbetstagare ska ha rätt att larma om missförhållanden. Det är viktigt för den enskilde arbetstagaren, men också en avgörande del för ett fritt och demokratiskt samhälle. Ingen ska känna rädsla för att hamna i frysboxen på arbetsplatsen eller rent av bli uppsagd för att man slår larm om missförhållanden på sin arbetsplats. Vi vill inte ha arbetsplatser där tystnad och undergivenhet premieras. Arbetstagare har ett lagstadgat skydd mot repressalier från sin arbetsgivare vid larm om allvarliga missförhållanden. Vi fattade i den här kammaren beslut om den visselblåsarlag som trädde i kraft . går vi vidare i genomförandet av EU:s visselblåsardirektiv, vilket innebär att skyddet förstärks och blir tydligare. Det ska bli lättare och tryggare att visselblåsa. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Genomförande av visselblåsardirektivet Den lag om rapportering av missförhållanden som vi föreslår ska gälla i all privat och offentlig verksamhet och ska ersätta dagens visselblåsarlag. Fler ska omfattas av lagstiftningen. Förutom anställda gäller den här lagen även arbetssökande, egenföretagare, volontärer, praktikanter med flera. Det ska bli tydligare hur man går till väga för att visselblåsa och hur uppgifterna tas om hand. Det är, herr ålderspresident, som jag har sagt i flera tidigare debatter i denna kammare: En äkta demokrati vilar på trygga medborgare. Att se och uppleva allvarliga missförhållanden men vara rädd för att avslöja dem för att man kan bli straffad är inte en arbetsmarknadsmodell som skapar trygga individer - tvärtom. I enlighet med den nuvarande regeringens vilja att stärka den svenska modellen, med starka parter på arbetsmarknaden och trygga individer på jobbet, är denna lagstiftning ännu ett steg på vägen mot att skapa ett bättre samhälle för alla. Det gläder mig verkligen att vi har en bred politisk majoritet för att genomföra denna proposition i . Vi debatterar alltså regeringens förslag till lag om skydd för personer som rapporterar om missförhållanden och lag om ändringar i offentlighets- och sekretesslagen. Regeringens förslag innebär bland annat att fler personer omfattas av skyddet för visselblåsare, att det införs krav på vissa verksamhetsutövare att inrätta interna rapporteringskanaler, att det införs en ordning för hur rapporter om missförhållanden ska tas om hand och att uppgifter om visselblåsares identitet ska omfattas av sekretess. Genom detta förslag genomförs och rådets direktiv om skydd för personer som rapporterar om överträdelser av unionsrätten, det så kallade visselblåsardirektivet. Förslaget innebär att den gällande lagen om särskilt skydd mot repressalier för arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden ersätts av en ny lag. Lagförslaget föreslås träda i kraft , alltså . Den nuvarande regleringen för personer som rapporterar information gällande missförhållanden innebär enligt regeringsformen att var och en tillförsäkras vissa grundläggande fri- och rättigheter i förhållande till det allmänna. En av de viktigaste är yttrandefriheten, som omfattar alla enskilda, det vill säga även anställda. För offentligt anställda innebär detta även ett skydd gentemot arbetsgivaren. En myndighet kan i regel inte ingripa mot en anställd vid myndigheten för att denne genom att utnyttja sin yttrandefrihet har förorsakat störningar i verksamheten eller skadat myndighetens anseende och allmänhetens förtroende för myndigheten. Personer som rapporterar om missförhållanden har även genom internationella åtaganden ett visst skydd mot repressalier. har inkorporerats i svensk rätt och gäller som svensk lag. Arbetstagare som rapporterar om missförhållanden har genom arbetsrätten skydd både mot att skiljas från anställningen och mot ingripanden under pågående anställning. Det arbetsrättsliga skyddet utgörs av både lagar och rättsgrundsatser som har utvecklats i rättspraxis. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Genomförande av visselblåsardirektivet När det gäller propositionen innehåller visselblåsardirektivet detaljerade villkor om skydd för rapporterande personer. Villkoren motsvaras inte av vad som gäller enligt den svenska grundlagen eller enligt den arbetsrättsliga regleringen. Vidare ska skyddet enligt direktivet gälla för en omfattande personkrets. Det skydd som finns i visselblåsarlagen och anställningsskyddslagen är begränsat till just arbetstagare. Grundlagsskyddet gäller för var och en men ger med vissa undantag inte något skydd mot repressalier eller efterforskningsåtgärder inom den privata sektorn.