bet · H801JuU24 · 2021-06-02 00:00:00 — I uppdraget har vidare ingått att utreda behovet av ett starkare straffrättsligt skydd mot upprepad trafikbrottslighet och att särskilt överväga om det bör införas ett nytt, samlat brott i trafikbrottslagen. Uppdraget redovisades i promemorian Ett stärkt straffrättsligt skydd mot upprepad trafikbrottslighet och en utvärdering av den nedre promillegränsen för sjöfylleri (Ds 2019:22). Utredaren föreslår bl.a. att straffmaximum för olovlig körning, grovt brott, respektive rattfylleri ska höjas från fängelse till fängelse . Straffmaximum för grovt rattfylleri ska enligt förslaget höjas från fängelse till fängelse . Det föreslås vidare att ett nytt, samlat brott – grov trafikbrottslighet – införs i trafikbrottslagen. Den särskilda straffbestämmelsen föreslås omfatta den som begår brottsliga gärningar enligt trafikbrottslagen under förutsättning att var och en av gärningarna har utgjort led i ett upprepat särskilt hänsynslöst trafikbeteende och gärningarna varit ägnade att utgöra en allvarlig fara för trafiksäkerheten. Gärningarna ska ingå i ett mönster som sammantaget kan utgöra en allvarlig fara för trafiksäkerheten. Särskild hänsyn bör enligt utredaren tas till den samlade brottslighetens allvar och intensitet. Ju allvarligare de enskilda gärningarna är, desto färre gärningar bör det krävas för att trafikbeteendet ska anses upprepat och särskilt hänsynslöst. Straffet för grov trafikbrottslighet föreslås vara fängelse i lägst och högst . Promemorian bereds inom . I sitt svar på en skriftlig fråga om bl.a. grova trafikbrott anförde justitie- och migrationsministern bl.a. följande (fr. 2020/21:1386): Vi kan inte tillåta att vissa personer gång på gång kör olovligt eller påverkade av alkohol eller narkotika och utsätter andra människor för stora risker. Regeringen har därför tagit flera initiativ på området. En utredare har bland annat föreslagit att maximistraffet för grov olovlig körning och rattfylleri höjs från fängelse till fängelse . Förutom strängare straff möjliggör dessa förslag att den som kör utan körkort eller påverkad av alkohol eller narkotika vid behov kan frihetsberövas redan i samband med ett polisingripande. Utredaren har också föreslagit att maximistraffet för grovt rattfylleri höjs från fängelse till fängelse . I enlighet med tidigare lämnat besked bereds förslagen i och jag kommer att återkomma i frågan när det arbetet är färdigt. I sitt svar på en skriftlig fråga om oväsen i stadskärnor anförde inrikesministern bl.a. följande (fr. 2020/21:1934): Att under sena kvällar och nätter spela hög musik i bostadsområden så att människor inte kan sova är ett oacceptabelt beteende som vi måste få bukt med. Från regeringens sida kommer vi att fortsätta vårt hårda arbete för att förbättra förutsättningarna för polisen att utföra sitt uppdrag i stort. Här utgör utbyggnaden av en central del. har haft fler anställda än nu och arbetet med att nå målet om 10 000 fler polisanställda fortsätter med full kraft. hade antalet polisanställda ökat med fler än 5 000 personer vilket innebär att vi nu är mer än halvvägs mot målet. Vad avser den specifika frågan är detta något som jag har engagerat mig i. Jag har bland annat genomfört besök på drabbade orter. Jag för också en aktiv dialog med som har bedrivit ett intensivt arbete gällande de problem som frågan avser. Flera åtgärder har vidtagits, bland annat har tagit fram ett metodstöd som beskriver hur poliser i yttre tjänst ska hantera dessa ärenden. Metodstödet omfattar såväl operativa metoder och arbetssätt som juridiskt stöd och vägledning vid avrapportering. Därtill har i samråd med tagit fram ett förslag som innebär att en ordningsbot ska kunna utfärdas beträffande brottet förargelseväckande beteende genom att föra oljud på allmän plats genom att spela musik. Förslaget föranleds bland annat av det aktuella problemet. Det kan i sammanhanget nämnas att det är möjligt att komma vidare med dessa ärenden. har meddelat en fällande dom för förargelseväckande beteende genom att spela hög musik. Sammanfattningsvis har det vidtagits ett antal åtgärder för att komma tillrätta med den aktuella problematiken. Jag kommer även fortsättningsvis att noga följa frågan för att säkerställa att åtgärderna får avsedd effekt. I betänkande 2017/18:JuU14 behandlade utskottet motionsyrkanden om skärpta straff för rattfylleri. Utskottet anförde följande: Alkohol och droger är en av de absolut viktigaste orsakerna till olyckor i trafiken, ofta med allvarliga skador eller dödsfall som resultat. Att identifiera påverkade förare och få dem ur trafik handlar inte bara om brottsbekämpning, utan också om att rädda liv i trafiken. är straffet för rattfylleri böter eller fängelse och för grovt rattfylleri fängelse i högst . Straffet för olovlig körning är böter och för grov olovlig körning fängelse . Det är utskottets uppfattning att en skärpning av straffskalorna för rattfylleri och grov olovlig körning så att straffmaximum uppgår till fängelse skulle göra att straffskalorna står i bättre proportion till brottens allvar. Dagens straffskalor för rattfylleri, drograttfylleri och grov olovlig körning innebär dessutom att personer som är misstänkta för dessa brott inte kan anhållas och häktas. Enligt utskottets uppfattning är det inte acceptabelt att en person som gör sig skyldig till rattfylleri eller grov olovlig körning inte kan frihetsberövas i väntan på huvud-förhandling. En skärpning av straffmaximum för dessa brott till fängelse skulle ge åklagare möjlighet att anhålla och begära dessa personer häktade. Mot denna bakgrund anser utskottet att det bör göras en översyn av straffskalorna för rattfylleri, grovt rattfylleri och grov olovlig körning. I samband med översynen bör vidare en utvärdering göras av det gällande regelverket för polisens, tullens och befogenhet att tillfälligt omhänderta fordonsnycklar för att hindra fortsatt färd i dessa situationer. Utskottet föreslår att tillkännager detta för regeringen. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:240). Även behandlade utskottet motioner om skärpta straff för rattfylleri liknande de som behandlas (bet. 2019/20:JuU26 s. 77 f.). Utskottet konstaterade att det pågick beredning av en departementspromemoria med förslag om bl.a. höjda straff för olovlig körning, grovt brott och rattfylleri av både normalgraden och grovt brott samt införandet av ett nytt, samlat brott – grov trafikbrottslighet. Utskottet, som ansåg att utredningens förslag inte borde föregripas, avstyrkte motionerna. Utskottet behandlade i samma betänkande en motion om ett straffrättsligt ansvar för s.k. billjudanläggningar som är kopplat till ägandeskapet av fordonet (s. 24 f.). Utskottet, som tidigare hade sagt sig ha förståelse för det som anförts i fråga om problemet med bl.a. störande musik från fordon i bostadsområden, konstaterade att det fanns ett regelverk för att hantera dessa problem och utskottet fann därför inte anledning för att ta något initiativ i frågan och avstyrkte motionen. följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:258). När det gäller motioner om eftersupning föreslog socialutskottet i betänkande 2010/11:SoU8 att skulle ge regeringen till känna att den skulle återkomma till med ett förslag om kriminalisering av eftersupning. anförde att det inte är rimligt att någon ska kunna klara sig undan ansvar för rattfylleri genom att hävda att han eller hon i efterhand förtärt exempelvis alkohol. hade i ett yttrande till socialutskottet framfört uppfattningen att eftersupning inte borde kriminaliseras och att den aktuella motionen borde avstyrkas. följde socialutskottets förslag (rskr. 2010/11:203). Justitieministern gav en utredare i uppdrag att biträda departementet med att överväga lagstiftning om eftersupning (Ju 2012:I). Utredaren redovisade uppdraget i promemorian Straffansvar för eftersupning (Ds 2013:28). Den analys som görs i promemorian mynnar ut i bedömningen att ett straffansvar för efterförtäring och efterbruk inte bör införas. I betänkande 2014/15:JuU14 (s. 55 f.) behandlades motionsyrkanden om lagstiftning om eftersupning. Utskottet konstaterade då att frågan bereddes i . Denna beredning borde inte föregripas. Utskottet avstyrkte därmed motionerna. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:138). Utskottet har därefter avstyrkt liknande yrkanden i betänkande 2018/19:JuU11 (s. 109 f.) och senast i betänkande 2019/20:JuU26 (s. 77 f.). följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:181 och rskr. 2019/20:258). Som utskottet har konstaterat bör straffskalorna för rattfylleri och grov olovlig körning skärpas så att de står i bättre proportion till brottens allvar. En skärpning av straffmaximum till fängelse skulle dessutom möjliggöra att personer som är misstänkta för dessa brott kan anhållas och häktas i väntan på huvudförhandling. Detta har tidigare tillkännagett för regeringen, och en utredning har också presenterat förslag med den innebörden. Utredningen har även föreslagit skärpta straffrättsliga åtgärder mot upprepad trafikbrottslighet. Det är viktigt att regeringen nu skyndsamt återkommer till med en proposition i enlighet med detta. Vad utskottet nu anfört bör tillkännage för regeringen. Utskottet tillstyrker därför motionerna 2020/21:2536 (C) yrkandena 1 och 2, 2020/21:2805 (KD) yrkande 2, 2020/21:3272 (L) yrkande 56, 2020/21:3300 (M) yrkande 20 och 2020/21:3311 (KD) yrkandena 23–25 samt bifaller delvis motion 2020/21:3539 (M). Motion 2020/21:1410 (M) avstyrks. Utskottet gör ingen annan bedömning än vad det tidigare gjort vad avser motionsyrkanden om s.k. eftersupning. Motionerna 2020/21:2805 (KD) yrkande 4, 2020/21:3272 (L) yrkande 57, 2020/21:3311 (KD) yrkande 26 2019/20:2775 (KD) yrkande 21, 2020/21:374 (KD), 2020/21:2795 (M) och 2020/21:1912 (S) avstyrks. Utskottet avstyrker även motion 2020/21:3272 (L) yrkande 59 om föraransvar vid ofredande från fordon. Brott på sociala medier Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att förstärka den straffrättsliga regleringen av de globala sociala nätverksplattformarna. I motion 2020/21:2497 av Lawen Redar (S) begärs ett tillkännagivande om att överväga att förstärka den straffrättsliga regleringen av de globala sociala nätverksplattformarna. Sociala medier omfattas inte av tryckfrihetsförordningens bestämmelser om ansvarig utgivare. Som huvudregel ansvarar i stället den som gjort ett inlägg på sociala medier för innehållet. Enligt lagen (1998:112) om ansvar för elektroniska anslagstavlor har dock den som tillhandahåller tjänsten (dvs. den fysiska person som skapat exempelvis en viss Facebooksida) ett ansvar för att inlägg som postas på sidan inte har ett visst brottsligt innehåll. Om den som ansvarar för sidan inte tar bort eller på annat sätt förhindrar vidare spridning av denna typ av brottsligt meddelande kan han eller hon som huvudregel dömas till böter eller fängelse eller, om brottet är grovt, till fängelse i högst . I ringa fall ska det inte dömas till ansvar (5 och 7 §§). Utskottet finner inte skäl att ta något initiativ med anledning av motion 2020/21:2497 (S). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om skärpta straff för innehav av sprängmedel på allmän plats och kriminalisering av förstadier till brott mot lagen om brandfarliga och explosiva varor. Jämför reservation 34 (M, KD). I partimotion 2020/21:3365 av m.fl. (M) yrkande 16 begärs skärpta straff för personer som ertappas med sprängmedel på allmän plats och i kriminella miljöer. I kommittémotion 2020/21:3302 av m.fl. (M) yrkande 25 framställs en motsvarande begäran. I samma motion, yrkande 24, begärs en kriminalisering av brott mot lagen om brandfarliga och explosiva varor på försöks-, förberedelse- och stämplingsstadiet. Av lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor, förkortad LBE, framgår att den som hanterar, överför, importerar eller exporterar explosiva varor som huvudregel ska ha tillstånd till det (16 §). Den som av oaktsamhet bryter mot tillståndsplikten döms, enligt 29 § första stycket, till böter. Enligt andra stycket döms den som med uppsåt eller av grov oaktsamhet bryter mot tillståndsplikten till böter eller fängelse i högst , om brottet avser brandfarliga varor, eller böter eller fängelse i högst , om brottet avser explosiva varor. Om ett uppsåtligt brott mot tillståndsplikten avser explosiva varor och är att anse som grovt döms, enligt 29 a § första stycket, till fängelse i lägst två och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om varan med hänsyn till dess effekt, konstruktion eller utformning har varit av särskilt farlig beskaffenhet, hanteringen, överföringen, importen eller exporten har avsett flera varor eller en stor mängd av en vara, hanteringen eller överföringen har skett i en sådan miljö att varan typiskt sett kan befaras komma till brottslig användning, eller gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Om brottet är att anse som synnerligen grovt döms till fängelse i lägst fyra och högst . Vid bedömningen av om brottet är synnerligen grovt ska det särskilt beaktas om hanteringen, överföringen, importen eller exporten har avsett ett stort antal varor eller en särskilt stor mängd av en vara eller flera varor av särskilt farlig beskaffenhet eller en stor mängd av en vara av särskilt farlig beskaffenhet. Genom lagändringar som trädde i kraft utvidgades kvalifikationsgrunderna för grovt och synnerligen grovt brott mot tillståndsplikten för explosiva varor. Vidare höjdes maximistraffet för synnerligen grovt brott från fängelse till fängelse (prop. 2019/20:200, bet. 2020/21:JuU5, rskr. 2020/21:31). Utskottet behandlade motioner med samma innebörd som de som behandlas i det ovan nämnda betänkandet 2020/21:JuU5. Utskottet anförde då följande: Utöver regeringens förslag om en skärpt syn på hanteringen av vapen och explosiva varor anser utskottet att ytterligare åtgärder skyndsamt behöver vidtas för att minska gängkriminellas hantering av vapen och explosiva varor. En sådan åtgärd är att se till att brott mot tillståndsplikten för explosiva varor kriminaliseras redan på försöks-, förberedelse och stämplingsstadiet. Detta skulle öka möjligheterna att förhindra sådana brott på ett tidigt stadium. Detta bör tillkännage för regeringen. Utskottet tillstyrker därmed motion 2020/21:346 (M) yrkande 1. Utskottet vill också se en tydligare reglering som innebär att innehav av bomber och andra explosiva varor på allmän plats som huvudregel bör bedömas som ett synnerligen grovt brott mot tillståndsplikten för explosiva varor. Det bör därför införas en ny kvalifikationsgrund i LBE som tillgodoser det anförda. Detta bör tillkännage för regeringen. Utskottet tillstyrker därmed motion 2020/21:346 (M) yrkande 2. följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:31). Av redogörelsen ovan framgår att utskottet behandlade motionsyrkanden med samma innebörd som de motioner som behandlas och att då riktade tillkännagivanden till regeringen med anledning av dessa motioner. Enligt utskottets mening finns det därför inte skäl för att nu ta något ytterligare initiativ i dessa frågor. Utskottet avstyrker därför motionerna 2020/21:3302 (M) yrkandena 24 och 25 samt 2020/21:3365 (M) yrkande 16. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om en översyn av preskriptionsbestämmelserna och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som utskottet anför om avskaffad påföljdspreskription och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som utskottet anför om att avskaffa preskriptionstiden för mord som begås av gärningsmän som är mellan , och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som utskottet anför om avskaffad preskriptionstid för sexualbrott mot barn och tillkännager detta för regeringen. avslår motionsyrkanden om förlängda eller avskaffade preskriptionstider för sexualbrott. Jämför reservation 35 (S, V, MP), 36 (C, V, L), 37 (S, C, V, MP), 38 (M, KD), 39 (C, L), 40 (S, V, MP) och 41 (C) samt särskilt yttrande 7 (S, MP). I kommittémotion 2020/21:3296 av m.fl. (M) yrkande 12 begärs ett tillkännagivande om att tillsätta en utredning med uppdrag att göra en total översyn av bestämmelserna om preskription och tillkännager detta för regeringen med inriktningen att förlänga och, gällande vissa brott, ta bort preskriptionstiderna. I kommittémotion 2020/21:641 av m.fl. (SD) yrkande 9 framställs en liknande begäran. I kommittémotion 2020/21:3272 av m.fl. (L) yrkande 53 efterfrågas en generell förlängning av preskriptionstider. I kommittémotion 2020/21:3296 av m.fl. (M) yrkande 13 vill motionärerna ta bort preskriptionen på verkställighet av fängelsestraff. I kommittémotionerna 2020/21:641 av m.fl. (SD) yrkande 10 och 2020/21:3497 av m.fl. (KD) yrkande 19 framställs motsvarande begäranden. I 2020/21:3311 av m.fl. (KD) yrkande 21 begärs att preskriptionstiden avskaffas för mord begånget av en gärningsman som är mellan . I kommittémotion 2020/21:2957 av m.fl. (C) yrkande 46 begärs en översyn av preskriptionstiderna för sexualbrott i syfte att dessa ska förlängas. Ett liknande yrkande finns i kommittémotion 2020/21:3427 av m.fl. (L) yrkande 4. I motion 2020/21:1827 av (M) yrkande 2 vill motionären att det ska övervägas att ta bort preskriptionstiden för alla typer av sexualbrott. Motsvarande begäran framställs i kommittémotion 2020/21:3296 av m.fl. (M) yrkande 11 i denna del. I kommittémotion 2020/21:3427 av m.fl. (L) yrkande 5 begärs att preskriptionstiden för sexualbrott mot barn helt ska tas bort. Motsvarande begäran framställs i kommittémotion 2020/21:3296 av m.fl. (M) yrkande 11 i denna del och i motion 2020/21:1827 av (M) yrkande 1. I kommittémotion 2020/21:2957 av m.fl. (C) yrkande 45 begärs att sexuellt utnyttjande av barn bör omfattas av bestämmelserna om slopad preskriptionstid. Enligt 35 kap. 1 § första stycket gäller att påföljd för brott (åtalspreskription) inte får dömas ut om inte den misstänkte häktats eller fått del av åtal för brottet inom • , om det inte kan följa svårare straff på brottet än fängelse • , om svåraste straffet är högre men inte över fängelse • , om svåraste straffet är högre men inte över fängelse • , om svåraste straffet är fängelse över åtta år • , om fängelse på livstid kan följa på brottet. Enligt 35 kap. 2 § första stycket gäller dock inte bestämmelserna om bortfallande av påföljd för vissa brott som anges särskilt i lagrummet, bl.a. mord, dråp samt våldtäktsbrott och könsstympning mot barn. Av andra stycket framgår att brott som avses i första stycket som någon begått kan alltid preskriberas. I dessa fall är preskriptionstiden som längst , eftersom det då inte får dömas till svårare straff än fängelse eller i särskilda fall . Vidare finns i 35 kap. 4 § bestämmelser om en senareläggning av utgångspunkten för preskriptionsberäkning för bl.a. vissa sexualbrott mot barn. Preskriptionstiden börjar i dessa fall att räknas från den dag då målsäganden fyller eller skulle ha fyllt . I 35 kap. 6 § finns bestämmelser om absolut preskription, dvs. tider som gäller oberoende av om häktning skett eller åtal delgetts. Enligt lagrummet får inte i något fall påföljd dömas ut sedan det som anges i 4 § (dvs. som huvudregel sedan den dag då brottet begicks) har gått • , om det inte kan följa svårare straff på brottet än böter och tid för att döma ut påföljd för brottet bestäms enligt 1 § 1 • , om det svåraste straffet är högre men inte över fängelse • i övriga fall. I 35 kap. 8 § finns bestämmelser om s.k. påföljdspreskription. Dessa regler innebär att ett fängelsestraff som inte har börjat verkställas inom från det att domen vann laga kraft bortfaller. Ett fängelsestraff på högst bortfaller således om det inte har börjat verkställas från det att domen vann laga kraft. För ett fängelsestraff på livstid gäller en preskriptions-tid . Barnpornografibrottet och preskription av brott mot barn De senaste lagändringarna av preskriptionsbestämmelserna i 35 kap. trädde i kraft och innebar att preskription avskaffades för våldtäktsbrott och könsstympningsbrott som begåtts mot barn (prop. 2019/20:69, bet. 2019/20:JuU22, rskr. 2019/20:197). I propositionen konstaterade regeringen att det finns ett starkt allmänt intresse av att allvarliga brott inte förblir ostraffade, i synnerhet om brottet riktas mot ett barn, att riskerna vid övergrepp mot barn för svåra och långvariga personliga skadeverkningar är särskilt stora samt att det straffrättsliga sanktionssystemet har en central roll för att bekämpa sådan brottslighet. Regeringen anförde vidare följande (s. 37 f.): Enligt regeringens uppfattning finns det emellertid starka skäl för att avskaffa preskription just för vissa allvarliga brott mot barn. Barn är särskilt skyddsvärda. Att begå brott mot några av de mest försvarslösa individerna i samhället framstår som särskilt förkastligt. Barn som utsätts för grova övergrepp kan påverkas av det under resten av livet. Det framstår därför som stötande när sådana brott inte kan lagföras och det enda hindret är att brottet begåtts för länge sedan. Det kan dröja långt in i vuxen ålder innan den som blivit utsatt orkar, vågar eller får möjlighet att bearbeta händelserna och vill anmäla dem. Från ett brottsofferperspektiv är det därför viktigt att det finns en möjlighet att få upprättelse även om det har gått sedan brottet begicks. Det finns också ett samhälleligt intresse av att en person som begått ett allvarligt brott kan straffas, i synnerhet om brottet drabbat ett barn. Sexualbrott intar en särställning bland brotten mot person och innebär ett allvarligt angrepp på den personliga sfären. Våldtäktsbrotten är de svåraste och mest integritetskränkande av sexualbrotten. [– – –] Det är även vid våldtäktsbrotten som den största risken för skador måste antas föreligga, även om de i många fall inte är synliga. Brotten är inte sällan svåra för en utomstående att upptäcka. Enligt regeringens mening finns det för dessa brott både starka allmänna och enskilda intressen av att brottsligheten kan utredas och lagföras också gått. Regeringen gjorde vidare bedömningen att könsstympning av barn, i likhet med våldtäktsbrott mot barn, intar en sådan särställning att det finns skäl att undanta också det brottet från preskription. När det gällde de övriga, mindre allvarliga, sexualbrotten i 6 kap. bedömde regeringen att skälen för preskription vägde över och att det inte borde göras någon förändring av dem. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att genomföra en översyn av den straffrättsliga regleringen om preskription i . Syftet ska vara att åstadkomma en ändamålsenlig reglering som i högre utsträckning än tillgodoser intresset av en effektiv lagföring av brott och verkställighet av påföljder och som är anpassad till den forensiska och tekniska utvecklingen. Regeringen anför i direktiven att de grundläggande skälen för att brott preskriberas är relevanta. finns det starka allmänna och enskilda intressen av att brott inte förblir ostraffade och att utdömda straff verkställs. Straffnivåer och synen på viss brottslighet har förändrats och den forensiska och tekniska utvecklingen gör det möjligt att utreda och lagföra brott på ett rättssäkert sätt även förflutit. Dessa faktorer bör få genomslag i preskriptionsreglernas utformning. • överväga och föreslå de förändringar som behövs i reglerna om åtalspreskription och absolut preskription för att åstadkomma en reglering som säkerställer intresset av en effektiv och rättssäker lagföring av brott och som är anpassad till den forensiska och tekniska utvecklingen • överväga och ta ställning till vilka brott som bör undantas från preskription eller ha en annan utgångspunkt för beräkning av preskriptionstiden än dagen för brottet • överväga och föreslå de förändringar som behövs i reglerna om påföljdspreskription för att säkerställa intresset av att påföljder verkställs • lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget ska redovisas (dir. 2020:91). remitterade regeringen ett utkast till lagrådsremissen Slopad straffrabatt för unga myndiga vid allvarlig brottslighet (Ju2020/02657/L5).