bet · H801MJU18 · 2021-05-21 00:00:00 — Handlingsplanen innehåller satsningar på fram , dessutom gjordes ytterligare satsningar på totalt . I budgetpropositionen tillfördes ytterligare 2021–2023 för att förstärka arbetet med livsmedelsstrategin. De föreslagna åtgärderna utgör tillsammans en handlingsplan del 3. Handlingsplanerna utgör tillsammans viktiga steg för att stärka konkurrenskraften och öka lönsamheten. Regeringen har också beslutat om en proposition Totalförsvaret 2021–2025 där regeringen närmare beskriver en inriktning för bl.a. uppbyggnaden av en livsmedelsberedskap inom det civila försvaret. Detta är ett långsiktigt arbete där livsmedelskedjans alla aktörer blir viktiga. Med en svensk konkurrenskraftig livsmedelsproduktion i grunden kan en livsmedelsberedskap byggas upp. För livsmedelsförsörjningen innebär satsningen på civilt försvar i budgetpropositionen 2021 en start på uppbyggnaden av en nationell livsmedelsberedskap. Regeringen avsätter för området livsmedel och dricksvatten inom ramen för civilt försvar. –2023 satsas respektive . Inledningsvis behöver omfattande analys- och utredningsarbete genomföras för att livsmedelsberedskapen ska kunna dimensioneras och byggas upp på ett ändamålsenligt sätt. Ett lands livsmedelsförsörjning tryggas av en inhemsk produktion såväl som import. Dagens livsmedelsförsörjningssystem är globalt med många aktörer i olika branscher. Satsningarna inom ramen för livsmedelsstrategin är viktiga för vår försörjningsförmåga. Genom satsningar på allt från forskning, livsmedelsexport och ökad hållbarhet i produktionskedjan skapar vi konkurrenskraft, jobb och tillväxt i hela landet, som vi kan bidra till en tryggad livsmedelsförsörjning. Vidare har miljö- och jordbruksutskottet genomfört en fördjupad uppföljning om lantbrukets sårbarhet (2020/21:RFR7) som presenterades . Syftet med uppföljningen var att ta fram ett kunskapsunderlag inför beslut i frågor som rör lantbrukets sårbarhet och landets försörjningsgrad i miljö- och jordbruksutskottet. I uppföljningen har många faktorer lyfts fram som betydelsefulla för att minska sårbarheten. Exempel på övergripande faktorer som framkommit är ökad lönsamhet och konkurrenskraft, klimatanpassningsåtgärder, säkrad tillgång till insatsmedel, ökad tillgång till personal samt samarbete. hade miljö- och jordbruksutskottet en offentlig utfrågning om lantbrukets sårbarhet där landsbygdsministern och representanter från bl.a. , , Livsmedelsföretagen, Lantmännen och deltog. har i sitt regleringsbrev fått i uppdrag att ta fram underlag för inriktningen för arbetet med civilt försvar. ska tillsammans med och påbörja lämpliga åtgärder för att inleda uppbyggnaden av en livsmedelsberedskap. Bland åtgärderna ska ingå bl.a. kartläggning av strategiska varor för livsmedelskedjans funktionalitet, identifiering av totalförsvarsviktig verksamhet i livsmedelskedjan samt analys av livsmedelskedjans beroenden och sårbarheter. Vidare ska företagens förmåga att leverera varor och tjänster under höjd beredskap kartläggas och analyseras. Samarbetet med och ska utvecklas. ska bidra till att samhällets förmåga att upptäcka hot mot livsmedelsförsörjningen stärks. Myndigheterna ska utarbeta en gemensam redovisning av vidtagna åtgärder och uppnådda resultat i det arbete som , och genomfört. Den gemensamma redovisningen ska lämnas till regeringen . ska även tillsammans med och utarbeta ett förslag till arbetsplan för perioden –2023 när det gäller uppbyggnad av livsmedelsberedskapen inklusive åtgärder vid en bristsituation i livsmedelskedjan under svåra fredstida förhållanden eller höjd beredskap och då ytterst krig. Myndigheternas gemensamma arbetsplan ska lämnas till regeringen . Dessa uppdrag redovisas även i och regleringsbrev . Vidare ska för leden efter primärproduktionen tillsammans med berörda företag och andra relevanta aktörer arbeta för att skapa ökade förutsättningar att säkerställa flödet i livsmedelskedjan vid en allvarlig bristsituation under svåra fredstida förhållanden eller höjd beredskap och då ytterst krig. –2023 kan arbetet t.ex. vara att förbereda branschöverenskomna hanteringsåtgärder som vid behov snabbt kan tillämpas. Arbetet kan kompletteras med utbildningsinsatser. Uppdraget ska slutredovisas till regeringen . Ett liknande uppdrag finns i regleringsbrev. När det gäller dricksvattenförsörjning ska utveckla stödet till kommunernas arbete med dricksvattenförsörjning genom åtgärder, inklusive ett forum för samverkan med branschens aktörer, som under höjd beredskap minskar sårbarheten i tillgång till, omfördelning av och lagerhållning av kemikalier samt standardisering av reservdelar. Myndigheten ska tillsammans med länsstyrelserna utveckla frågor om regional prioriteringsförmåga för nödvatten och utveckla stöd för länsstyrelsernas vägledning till kommunernas arbete med kontinuitetsplanering för dricksvattenförsörjning under höjd beredskap. Myndigheten ska redovisa vidtagna åtgärder och uppnådda resultat till regeringen . Vidare ska frågor om dricksvattenförsörjning i det civila försvaret utvecklas inom myndighetens arbete med nationell samordning av dricksvattenfrågor (N2019/03236). Myndigheten ska även utarbeta ett förslag till arbetsplan –2023 för arbetet med att stärka dricksvattenförsörjningen under höjd beredskap. Planen lämnades till regeringen . Myndigheten ska vidare utreda förutsättningarna för ett rapporteringssystem för att fånga signaler om hot mot dricksvattenförsörjningen. Detta arbete ska redovisas till regeringen . När det gäller strategiskt viktiga anläggningar anförde landsbygdsminister följande som svar på fråga 2020/21:69 Skydd av strategiskt viktiga anläggningar för en trygg livsmedelsförsörjning: har frågat mig om jag avser att med utgångspunkt i den av antagna livsmedelsstrategin ta något initiativ för att skydda den funktion som strategiskt viktiga livsmedelsanläggningar, exempelvis för spannmålshantering, har för vår livsmedelsförsörjning. fattade regeringen beslut om en ny handlingsplan för livsmedelsstrategin. Handlingsplanen innehåller satsningar på fram , dessutom görs ytterligare satsningar på totalt . Den innehåller långsiktiga åtgärder och är tillsammans med den tidigare handlingsplanen ett viktigt steg i att öka konkurrenskraften och lönsamheten genom satsningar på forskning och innovation, regelförenkling och kompetensförsörjning. behöver ha en god försörjningsförmåga av livsmedel och regeringen ser att det är en prioriterad fråga. Många av de livsmedel vi konsumerar kan dock inte produceras i på grund av att vi exempelvis inte har det klimat som krävs för att odla vissa produkter. Den pågående pandemin har också visat att dagens livsmedelsförsörjningssystem är komplex och global. har ett nationellt övergripande ansvar för samordning av kris- och beredskapsplanering för livsmedelsförsörjningen i ledet efter primärproduktionen samt för dricksvattenförsörjningen. Beredskapen för fredstida kriser, höjd beredskap och då ytterst krig sträcker sig över flera samhällssektorer och behöver hanteras utifrån ett helhetsperspektiv. Det är därför inte relevant att enbart se på livsmedelsförsörjningen som en isolerad företeelse. En effektiv livsmedelsförsörjning är beroende av exempelvis teknisk utrustning, förädlingsindustri, lagerhållning, distributionsvägar, dagligvaruhandel, el och fordonsbränsle. Det är inte enbart tillgången på livsmedel som är av betydelse, utan hela livsmedelskedjan bör vara så robust och motståndskraftig att allvarliga påfrestningar och störningar kan med rimliga konsekvenser för samhället. Regeringen anser att strategiskt viktiga livsmedelsanläggningar är viktiga för vår livsmedelsförsörjning. I den av regeringen överlämnade budgetpropositionen (prop. 2020/21:1) föreslår regeringen att avsätts till livsmedel och dricksvatten inom ramen för civilt försvar. När det gäller kvantitativa mål för självförsörjningsgrad anförde landsbygdsministern följande som svar på fråga 2020/21:328 självförsörjning av livsmedel: Den nationella livsmedelsstrategin syftar till hållbara och konkurrenskraftiga företag inom jordbruket, fiskerinäringarna och livsmedelsproduktion som kan öka den svenska produktionen och därmed också bidra till en hög svensk marknadsandel och ökad självförsörjningsgrad. Att stärka och öka konkurrenskraften inom det svenska jordbruket är en viktig punkt i den sakpolitiska överenskommelsen mellan Socialdemokraterna, de gröna. Inom ramen för livsmedelsstrategin är en ökad livsmedelsexport ett viktigt verktyg för att öka livsmedelsproduktionen. Genom att skapa en större marknad för svenska livsmedelsföretag skapas också möjligheter för svensk primärproduktion att långsiktigt växa. I detta sammanhang är det också viktigt att lyfta fram möjligheten för svenska jordbruk att skapa mervärden, till exempel ekologisk produktion. Det är också viktigt att säkerställa en öppen handel, inom och utom EU, så långt möjligt även under kriser som den pågående pandemin. Regeringen fortsätter därför de långsiktiga och strategiska satsningarna på att öka svensk livsmedelsexport för att öka lönsamheten i den svenska livsmedelskedjan, till exempel genom ett riktat uppdrag till (Business ), och . Frågan om självförsörjning aktualiseras i tider som denna. Ett lands livsmedelsförsörjning tryggas av en inhemsk produktion såväl som import. Dagens livsmedelsförsörjningssystem är globalt med många aktörer i olika branscher. I mångt och mycket påverkas graden av självförsörjning av konsumenters preferenser vilka i sin tur kan påverka mängden livsmedel som produceras inom . Livsmedelsstrategins mål om en ökad och hållbar livsmedelsproduktion beslutades och ska uppnås . För att nå målet med livsmedelsstrategin behövs ett långsiktigt och kontinuerligt arbete genom livsmedelsstrategins handlingsplan men också genom hur vi utformar åtgärder och insatser i kommande period för den gemensamma jordbrukspolitiken som startar . Med livsmedelsstrategin vill jag öka svensk livsmedelsproduktion. Produktionsökningen, både konventionell och ekologisk, bör svara mot konsumenternas efterfrågan. En produktionsökning skulle kunna bidra till en ökad självförsörjningsgrad av livsmedel. Sårbarheten i livsmedelskedjan ska minska. Inledningsvis vill utskottet betona vikten av de frågor om samhällets sårbarhet och beredskap som har aktualiserats med anledning av bl.a. den pågående coronapandemin och den torka som drabbade . Mot bakgrund av den senaste tidens händelser anser utskottet att det är viktigt att har en god försörjningsförmåga av livsmedel, inklusive tryggad tillgång till dricksvatten, både vid höjd beredskap och ytterst vid krig. Enligt utskottet är detta en prioriterad fråga. I sammanhanget vill utskottet lyfta den fördjupade uppföljning om lantbrukets sårbarhet och landets försörjningsgrad som utskottet genomfört. Den visar bl.a. på faktorer som är betydelsefulla för att minska sårbarheten, och bl.a. ökad lönsamhet och konkurrenskraft samt säkrad tillgång till insatsmedel lyfts fram. Utskottet tillmäter dessa frågor stor betydelse och valde därför att belysa frågorna ytterligare genom att ha en offentlig utfrågning om lantbrukets sårbarhet . Utskottet anser att en lönsam och ökande hållbar livsmedelsproduktion är grunden för en god livsmedelsförsörjning. Detta är i linje med den nationella livsmedelsstrategins övergripande mål om en konkurrenskraftig livsmedelskedja där den totala livsmedelsproduktionen ökar, vilket även bidrar till en ökad självförsörjningsgrad och minskad sårbarhet i livsmedelskedjan. Utskottet noterar att regeringen tagit fram tre handlingsplaner med åtgärder för att nå livsmedelsstrategins mål men att den bedömer att ytterligare satsningar kommer att behövas för att skapa en robustare och mer konkurrenskraftig livsmedelsproduktion. Utskottet delar denna bedömning. Det krävs ett långsiktigt arbete för att skapa ett hållbart livsmedelssystem som är tillräckligt stabilt för att klara kristider och som även kan anpassa sig till klimatförändringar. Vidare noterar utskottet att regeringen anser att det civila försvaret behöver stärkas och livsmedelsberedskapen byggas upp för att trygga livsmedelsförsörjningen vid kris. För detta behövs en fungerande inhemsk jordbruks- och livsmedelsproduktion men även att tillgången till insatsvaror och andra sektorers verksamheter och tjänster säkras. Utskottet delar regeringens bedömning att det behövs fördjupade analyser av ansvar och metoder för att uppnå försörjningstrygghet, vilket inkluderar frågor om alltifrån lagring av livsmedel och strategiska varor till personalbehov. Den utredning om en nationellt samordnad försörjningsberedskap som regeringen aviserat kommer enligt utskottets bedömning att få en avgörande betydelse för det fortsatta beredskapsarbetet. Denna utredning kommer att säkerställa att det blir de mest verkningsfulla och kostnadseffektiva åtgärderna som genomförs. Utskottet välkomnar regeringens satsning i budgetpropositionen på att bygga upp en nationell livsmedelsberedskap och tryggad dricksvattenförsörjning som en del av det civila försvaret. Utskottet instämmer med regeringen att det behövs en helhetssyn på beredskapsfrågorna och att en effektiv livsmedelsförsörjning är beroende av bl.a. teknisk utrustning, lagerhållning, infrastruktur och fordonsbränsle. För att livsmedels- och dricksvattenförsörjningen ska fungera måste alla samhällsviktiga verksamheter, näringsliv och aktörer samverka. Utskottet noterar att en omfattande analys av försörjningsberedskapen redan pågår inom ett flertal myndigheter. Detta behövs för att livsmedelsberedskapen och dricksvattenförsörjningen ska kunna dimensioneras och byggas upp på ett ändamålsenligt sätt. Mot bakgrund av det omfattande analysarbete som pågår och med beaktande av att försörjningsberedskapen är under uppbyggnad anser utskottet att motionerna om beredskapslager och strategiska livsmedelsanläggningar kan lämnas utan åtgärd i avvaktan på detta arbete. Därmed avstyrks motionerna 2020/21:288 (SD) yrkande 3, 2020/21:677 (SD) yrkande 20, 2020/21:730 (SD) yrkandena 11 och 12, 2020/21:2277 (M), 2020/21:2526 (S) yrkande 1, 2020/21:2602 (M) yrkande 1 i denna del och 2020/21:3350 (M) yrkande 11. När det gäller stärkt självförsörjning av livsmedel och tillgång till dricksvatten hänvisar utskottet till vad som anförts ovan och avstyrker därmed även motionerna 2020/21:724 (SD) yrkande 9, 2020/21:1665 (S), 2020/21:2284 (M) yrkandena 1 och 2, 2020/21:2526 (S) yrkande 2, 2020/21:2602 (M) yrkande 1 i denna del, 2020/21:2808 (KD) yrkande 2, 2020/21:3273 (L) yrkande 36, 2020/21:3350 (M) yrkande 8, 2020/21:3368 (M) yrkande 66, 2020/21:3446 (M) yrkande 6 och 2020/21:3679 (L) yrkande 44. Även motionerna 2020/21:724 (SD) yrkande 8 och 2020/21:2808 (KD) yrkandena 3 och 4 om kvantitativa mål för självförsörjningsgraden av livsmedel avstyrks mot denna bakgrund. När det gäller jordbrukets beredskap konstaterar utskottet att tillgången till insatsmedel har lyfts fram som en viktig fråga för livsmedelsberedskapen och att detta ingår i det analysarbete som pågår och den utredning som ska tillsättas. Därmed lämnar utskottet motionerna 2020/21:724 (SD) yrkande 10, 2020/21:2944 (C) yrkande 14, 2020/21:3350 (M) yrkande 9 och 2020/21:3368 (M) yrkande 67 utan åtgärd i avvaktan på detta arbete. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om ursprungsmärkning och livsmedelsmärkning i övrigt såsom en hållbarhetsmärkning, märkning av genetiskt modifierade organismer och mikroorganismer (GMO och GMM) och modernisering av nyckelhålsmärkningen. Jämför reservation 14 (M), 15 (SD), 16 (L) och 17 (C). Ett antal motioner lyfter frågan om ursprungsmärkning. I kommittémotion 2020/21:1617 av m.fl. (SD) yrkande 3 efterfrågas en förbättrad ursprungsmärkning. Enligt motionärerna är ursprungsmärkning viktigt ur många aspekter. Konsumenter ska kunna få tillräcklig information för att kunna göra aktiva val när de köper produkter eller utnyttjar en tjänst, detta för att kunna välja bort en sämre vara som inte når upp till de krav som konsumenten ställer. Viktigt är också att kunna välja vad man vill stödja genom sin konsumtion, inte minst när det gäller jordbruksprodukter. Yrkande 10 handlar om att upplysa om fördelar med att handla svenskt, då många svenska produkter håller god kvalitet, har hög hållbarhet och närproducerade produkter orsakar minimal miljöpåverkan genom minskad mängd transporter. Att handla svenskt kött innebär förutom kortare transportväg även bättre villkor för djuren och ökat stöd till svenska företagare, vilket gynnar deras konkurrenskraft. Även i kommittémotion 2020/21:3099 av m.fl. (M) lyfts ursprungsmärkning fram. Enligt yrkande 6 ska regeringen se över om ett krav på ursprungsmärkning bör införas. Motionärerna anser att det är av stor vikt att konsumenter får information om var produkter kommer ifrån. Därför anser motionärerna att uppgifter om varors ursprungsland och tillverkare bör vara regel, även i mer informella sammanhang där livsmedel säljs utanför livsmedelshandeln. Motionärerna anför att det i synnerhet är ett växande problem när det gäller detaljhandelns egna märkesvaror (även kallade EMV). De säljs ofta under namn som ger intrycket av att produkten är nationellt producerad medan den egentligen är producerad av externa aktörer och ofta i andra länder. Ursprungsmärkning framhålls även i kommittémotion 2020/21:3248 av m.fl. (L) yrkande 18. Enligt motionärerna ska konsumentens rätt till information vara en ledtråd i hela processen från produktion till konsumtion. Bättre europeiska regler om ursprungsmärkning av fler livsmedelstyper gör det enligt motionärerna lättare för konsumenten att göra informerade val och därmed t.ex. välja livsmedel utifrån djurhållningsregler eller miljömässiga kriterier. Motionärerna anför att det är mycket viktigt att bestämmelser om ursprungsmärkning hänger ihop med fungerande system för tillsyn och kontroll då ett märkningssystem som inte går att lita på är ännu sämre än inget märkningssystem alls. I motion 2020/21:1667 av m.fl. (S) framhålls behovet av att införa en tydlig och enhetlig hållbarhetsmärkning av livsmedel. Hållbarhet är komplext enligt motionärerna, och därför är det viktigt att ta hänsyn till flera parametrar vid en hållbarhetsmärkning så att konsumenten får rätt kunskap för att kunna göra hållbara val. Det handlar inte bara om utsläpp av växthusgaser utan även om exempelvis biologisk mångfald, djurvälfärd, vattenåtgång, transporter, bekämpningsmedel och övergödning. Enligt motion 2020/21:2712 av (MP) ska livsmedel, råvaror och grödor som innehåller eller har framställts av GMO eller GMM märkas tydligare så att konsumenter lättare kan göra upplysta val. ställer EU-lagstiftningen hårda krav på märkning av GMO så att konsumenter ska få möjlighet att göra medvetna val mellan GMO-livsmedel och andra livsmedel. Vissa enzymer, aminosyror och vitaminer, s.k. GMM, är dock undantag från märkning. Detsamma gäller för produkter som blir till av djur som utfodrats med GMO- eller GMM-foder. I kommittémotion 2020/21:2952 av m.fl. (C) yrkande 13 anförs att nyckelhålsmärkningen ska moderniseras för att underlätta konsumenternas val av hälsofrämjande livsmedel. Livsmedelsbranschen ser nyckelhålet som ett viktigt verktyg i sitt arbete för att verka för bättre matvanor, både nu och . För att nyckelhålet ska få en verklig effekt och kunna bidra till en synlig, transparent och hållbar märkning som kan vägleda konsumenten till bättre val måste märkningen moderniseras, enligt motionärerna. Motionärerna anser att detta även kräver att staten åtar sig att göra en långsiktig satsning på nyckelhålet. behandling och kompletterande information Generella bestämmelser om information och märkning som gäller alla livsmedel finns huvudsakligen i förordning (EU) nr 1169/2011 om tillhandahållande av livsmedelsinformation till konsumenterna (den s.k. informationsförordningen) samt i föreskrifter (LIVSFS 2014:4) om livsmedelsinformation. I informationsförordningen finns bestämmelser om vad som är obligatorisk märkningsinformation. Enligt artikel 9.1 är det bl.a. ingrediensförteckning, livsmedlets beteckning, datum för minsta hållbarhet eller sista förbrukningsdag samt i vissa fall uppgift om ursprungsland eller härkomstplats. Enligt artikel 44.1 b i förordningen får en medlemsstat nationellt föreskriva att ytterligare uppgifter ska vara obligatoriska att lämna för livsmedel som inte är färdigförpackade enligt vad som anges i artikel 9.1 och 10 i samma förordning. har föreskrivit att uppgift om livsmedlets beteckning ska lämnas på kundens begäran. Det finns inga hinder för att livsmedelsföretagare frivilligt anger information så länge påståendet är sant och inte anges på ett sådant sätt att det kan vilseleda konsumenten. Om en medlemsstat vill föreskriva ytterligare obligatoriska uppgifter, utöver de uppgifter som anges i artikel 9.1 och 10 i informationsförordningen, för vissa typer eller kategorier av livsmedel måste detta anmälas till kommissionen. Medlemsstaten ska i förväg anmäla den planerade åtgärden och skälen för denna till kommissionen och de andra medlemsstaterna. De planerade åtgärderna får antas först efter anmälan förutsatt att kommissionen inte lämnar ett negativt yttrande. Medlemsstaten ska kunna motivera åtgärden med minst ett av följande skäl: – skydd av folkhälsan – skydd av konsumenterna – förebyggande av bedrägeri – skydd av industriella och kommersiella äganderätter, uppgifter om ursprung och registrerade ursprungsbeteckningar samt förebyggande av illojal konkurrens. Enligt informationsförordningen ska uppgifter om ursprungsland eller härkomstplats anges på livsmedel om det skulle vara vilseledande att utelämna sådana uppgifter. Dessutom ska uppgifter om den primära ingrediensen anges i de fall man uppger ett livsmedels ursprung eller härkomstplats och den primära ingrediensen inte har samma ursprung, t.ex. svenska köttbullar som innehåller kött från . Härutöver finns särskilda bestämmelser om livsmedelsinformation om ursprung som rör vissa slags livsmedel i EU-förordningar och i föreskrifter. Vidare finns det bestämmelser i informationsförordningen om vilken information som ska lämnas för livsmedel som inte är färdigförpackade. Livsmedel som serveras på restauranger eller i storhushåll tillhör kategorin livsmedel som erbjuds utan att vara färdigförpackade. Enligt artikel 44.1 a i förordningen är en uppgift om allergena ingredienser en uppgift som alltid ska lämnas. Enligt artikel 44.1 b i förordningen får en medlemsstat nationellt föreskriva att ytterligare uppgifter ska vara obligatoriska att lämna för livsmedel som inte är färdigförpackade enligt vad som anges i artikel 9.1 och 10 i samma förordning. har föreskrivit att uppgifter om livsmedlets beteckning ska lämnas på kundens begäran. Det finns inga hinder för att livsmedelsföretagare frivilligt anger ursprung så länge påståendet är sant och inte anges på ett sådant sätt att det kan vilseleda konsumenten. Som nämnts tidigare måste det anmälas till kommissionen om en medlemsstat vill föreskriva ytterligare obligatoriska uppgifter, utöver de uppgifter som anges i artikel 9.1 och 10 i informationsförordningen, för vissa typer eller kategorier av livsmedel. Åtgärden måste kunna motiveras med t.ex. skydd av folkhälsan eller skydd av konsumenterna. För att införa obligatorisk uppgift om livsmedels ursprungsland eller härkomstplats krävs vidare att det finns ett bevisat samband mellan vissa kvaliteter hos livsmedlet och dess ursprung eller härkomst. Vid anmälan ska medlemsstaterna även redovisa belägg för att en majoritet av konsumenterna anser att uppgiften om ursprung eller härkomst är mycket viktig. Vissa livsmedel ska alltid ursprungsmärkas. Det gäller honung, frukt och grönsaker, fisk, nötkött, obearbetat kött från gris, får, get och fågel, olivolja, vin, ägg och sprit. För andra livsmedel ska ursprung bara anges om kunden kan bli vilseledd annars; vissa livsmedel som ger intrycket av att ha ett ursprung kan t.ex. ha en primär ingrediens med ett annat ursprung.