bet · H801KU20d3 · 2021-01-01 00:00:00 — Då, för att citera Hirschfeldt, var det aldrig tal om att regeringen i förväg – inte ens i förväg – skulle få ta del av betänkandet och inte heller vara med på presskonferensen. I slutsatser har man riktat kritik och granskat regeringen, även om det inte är det enda man har gjort. Med vilken grund gör statsrådet jämförelsen mellan granskande kommissioner och mer vanliga kommittéer och utvärderingar av sakfrågor? : Fru ordförande! Tack, , för följdfrågan! Kommissionen bedriver ett självständigt arbete, och en kontakt togs med kommissionen om överlämnandet och också om en pressträff. Det fanns absolut inga invändningar när det gällde det. Jag tycker att det finns en väsentlig skillnad, och det är när någon gör en granskning i efterhand som handlar just om att granska regeringen. är det en hel kris som ska granskas ur många olika aspekter – en pågående kris. I det här fallet kan man säga att äldreomsorgen var väldigt mycket i fokus, inte minst när det lämnades över men även fortsättningsvis. När det gäller att kunna svara på relevanta frågor som med mycket stor sannolikhet skulle dyka upp i samband med överlämnandet gjorde vi en bedömning att det verkade klokt att göra som vi brukar: Vi har ett överlämnande och deltar på pressträffen. Men naturligtvis har kommissionen gjort ett eget upplägg där man presenterar sitt delbetänkande. Vi gjorde bedömningen att det skulle finnas ett stort intresse av att vi också fanns tillgängliga för att svara på frågor. Per (SD): Fru ordförande! Tack, socialministern, för redogörelsen och svaren på frågorna ! Jag tänkte ansluta lite till det som var inne på. verkar göra en något annorlunda bedömning än den som socialministern gör här och har gjort tidigare, att det rör sig om väldigt speciell typ av kommission just för att den granskade regeringen. Om det sedan är till viss del eller om den även har andra uppdrag har han inte berört, visserligen. I och med att det finns så få liknande kommissioner som har granskat regeringen blir det väldigt speciella förhållanden. Det finns till exempel, enligt Hirschfeldt, inga lagar som reglerar hur sådana kommissioner ska agera. Därför undrar jag om socialministern beaktade tidigare kommissioner av den här typen när det beslutades att hon skulle vara med vid överlämnandet av delbetänkande. : Fru ordförande! Tack, Per , för frågan! Som nämndes av frågeställaren har ingenting med den här kommissionen att göra, utan det är som leder kommissionen. Han hade inget att invända, utan en dialog fanns. Fråga ställdes, och det fanns inga som helst diskussioner om att det skulle vara anmärkningsvärt. För mig är detta förstås väldigt angeläget. Att granska en pågående kris ur väldigt många aspekter, att inte bara göra en granskning specifikt av regeringen av något som är passerat, tycker jag föranleder att man kan förhålla sig på två olika sätt. Men när det gäller att delta vid ett överlämnande, som man alltid brukar, kan man verkligen tänka sig att frågan annars hade blivit den motsatta, varför regeringen inte vågade ta emot betänkandet och svara på frågor på det sätt som man annars alltid gör. I dialog med kommissionen, som självständigt har tagit fram sitt delbetänkande och som självständigt presenterar sitt delbetänkande och som fortsättningsvis arbetar självständigt, gjorde vi en bedömning som ingen då tyckte var anmärkningsvärd. Vi tyckte att vi gjorde som man brukar. Det kändes som det minst avvikande. Per Schöldberg (C): Ordförande! Jag har fått svar på mina frågor. (V): Så även här. Skånberg (KD): Fru ordförande! Allting kokar ned till ordet lämpligt. Det är inte alldeles lätt att avgöra vad som är lämpligt och olämpligt. Låt mig få ge bakgrunden till att vi samtalar om det här. Enligt Svenska Dagbladets artikel tog företrädare för kontakt med kommissionen för att fråga om regeringen redan veckan före överlämnandet skulle få del av delbetänkandes innehåll och om det skulle riktas någon kritik mot regeringen. Därefter flyttades, enligt nyhetsartikeln, i ett sent skede klockslaget för presskonferensen till det som i praktiken blev 15.10. Till Svenska Dagbladets reporter uppgav pressekreterare att det uppstått teknikproblem. Det är bakgrunden. Vill statsrådet utveckla hur man kan se det som lämpligt att göra på det viset, eftersom det öppnar för att minska statsrådets trovärdighet? : Fru ordförande! Tack, Skånberg, för frågan! Om jag hade delat uppfattningen att det skulle minska min trovärdighet hade jag inte gjort det. Det är inte min uppfattning att det var så. Jag vill understryka att i dialog eller helt enkelt i kontakt med kommissionen ställdes frågan om de skulle kunna komma med sitt delbetänkande , och då ville man gärna ha lite förlängt. Man ville invänta den granskning som Inspektionen för vård och omsorg gjorde när det gällde vården på våra särskilda boenden i relation till regionerna. De fick då drygt två veckors förlängning, vilket gjorde att det arbete som vi bedriver på , i det här fallet med att ta fram direktiv till en äldreomsorgslagstiftning, försenades med , eftersom vi ogärna ville slutföra direktiven innan kommissionen hade lämnat sitt betänkande. Det var skälet till att en tjänsteman tog kontakt – för att se om man kunde få ta del av detta. Att man skulle fråga om det var specifik kritik mot regeringen känner inte jag igen. Det får nog stå för . Sedan, om det nu ligger en mysteriets dimma eller något sådant över tiderna vill jag gärna skingra den. Det var helt enkelt en bedömning som gjordes. När SB Press, som det heter – Statsrådsberedningen – som ska förfoga över all den kommunikation som regeringen har – säger att vi inte kan köra 13 utan att vi måste köra 15 därför det kommer att krocka med annan kommunikation får vi göra så. Sju minuters tekniskt strul, när vi fick stå och vänta – jag på plats och digitalt – kan jag tyvärr inte göra mycket åt. När man lägger ihop de här sakerna och ska … Vad ska jag säga? De har väldigt naturliga förklaringar. Och jag tycker inte att det är anmärkningsvärt att ta emot ett betänkande som vi är överens med kommissionen om att vi ska ta emot. Jag tänker att det hade mycket väl kunnat vara en annan diskussion, både i , kanske, och i : Varför vågade statsrådet inte ta emot och svara på frågor? Det kunde mycket väl ha varit en motsatt diskussion. Skånberg (KD): Fru ordförande! Förstår statsrådet att det finns de som tycker att det är olämpligt att en granskning av statsrådet inte sker helt oberoende av hennes egna kommentarer i omedelbar anknytning? Hon kunde ha funnits tillgänglig på departementet. Men just när den här kommissionens arbete redovisas skulle man kunna säga att lämpligheten kommer väldigt nära. Kan statsrådet se det? : Fru ordförande! Tack, Skånberg! Jag tror att vi har varit överens om mycket under den här dagen, men det här är vi inte överens om. Jag tycker inte att det är olämpligt att i dialog med kommissionen konstatera: Då blir det ett överlämnande. Vi har också en pressträff. Det finns inga som helst invändningar från kommissionens ordförande, som naturligtvis äger den frågan. Det är för övrigt inte en granskning av specifikt undertecknad, utan det är regeringens, regioners, kommuners, myndigheters agerande under en hel pandemi. Men det som handlar om delbetänkandet om äldreomsorg skulle naturligtvis föranleda mycket frågeställningar – det var bedömningen – också till mig som socialminister med ansvar för frågorna. Att då finnas tillgänglig för att svara på frågor – där gjorde vi en bedömning att det var klokt. Ordföranden: För tids vinnande undrar jag om det är någon som har någon ytterligare fråga. Då får det vara korta och koncisa frågor, så att vi också kan gå i mål i hyfsad tid. (M): Hur långt innan presskonferensen fick statsrådet del av betänkandet, och vilka var behoven att i förväg ha den här informationen? : Ta det sista igen! (M): Varför fanns det ett behov av att ha informationen i förväg angående slutsatserna om regeringens agerande? : När det gällde innehållet blev det känt för mig när de lämnade över, även om det hade gått till departementet. Det fanns tjänstemän som dagen innan hade tagit del av det. För mig blev det känt när jag lyssnade till överlämnandet. Det är den funktionen som det har. Ordföranden: Och behovet? : hängde jag inte med att anteckna, . Jag är hemskt ledsen. Klockan börjar bli mycket. Du får ta det en gång till, så lovar jag att du ska få ett svar. (M): Ja, det gällde behovet av att statsrådet eller departementet i förväg skulle få information om just slutsatserna kring regeringens agerande, den granskning som rörde just regeringens agerande. Varför såg man det behovet? : Fru ordförande! Nej, men det fanns inget behov för undertecknad att få det i förväg, utan jag fick del av det i samband med överlämnandet. Departementet fick produkten innan. Enda skälet till att man frågade om man kunde få det tidigare från tjänstemännens sida var ju att vi hade ett behov, inte av att veta vad som specifikt var kritik eller granskning av regeringen utan av att kunna ta del av ett omfattande dokument för att möjligen kunna spara in lite av den tid som vi hade blivit försenade, i och med att betänkandet drog ut . De fick förlängt . Men det påverkade också en del arbete som vi hade på departementet, till exempel med en äldreomsorgslag. Per (SD): Fru ordförande! Jag ska fatta mig väldigt kort. Jag ska återigen ansluta till fråga. Ursäkta att det blir en följdfråga till den, egentligen. Ursäkta att jag återigen tar rygg på i det här fallet. Det gäller frågan från departementet till kommissionen om att få ut de här slutsatserna i förväg. På vems initiativ togs den kontakten? : Fru ordförande! Tack, Per , för frågan! Jag kan bara svara för mig själv, att det inte var på mitt initiativ. Men jag vill understryka att det inte handlade om att ta del av någon specifik del och kritik mot regeringen utan om att man gärna från tjänstemannahåll såg ett behov av att kanske kunna läsa det tidigare för att ta del av slutsatser, eftersom vi förberedde inte minst direktivet när det gällde äldreomsorgslagstiftning. Ordföranden: Då är klockan lite drygt 14. Jag vill å hela utskottets vägnar tacka statsrådet, socialministern, för att vi har fått ställa frågor och fått svar i väldigt många ärenden, viktiga för många och viktiga i vår granskning. Och det uppskattar vi. Med detta är både utfrågningen och sammanträdet avslutade. Bilaga B8 Justitie- och migrationsminister Granskningsärende 2 och 20 – Justitie- och migrationsministerns hantering av skriftliga frågor (se avsnitt 1.1) Granskningsärende 12 – Tillkännagivanden om skärpta straff för inbrott (se avsnitt 1.7) Ordföranden: är , och inleder sitt sammanträde. Vi har på dagordningen granskning av regeringen och utfrågning av justitie- och migrationsminister , men han har tyvärr blivit försenad på grund av ett flyg. Vi behöver invänta statsrådet, och därför hoppas jag att vi kan ajournera sammanträdet . Kan vi göra så? Ordföranden: Då är det på följande sätt att … Den utfrågade är fortfarande inte riktigt på plats. Vi behöver ajournera oss , till att börja med. Ordföranden: Då är , och återupptar sitt sammanträde. Ärendet för är som sagt granskning av regeringen, och vår första punkt är offentlig utfrågning med justitie- och migrationsminister . Jag vill börja med att hälsa justitie- och migrationsministern med medarbetare välkomna och tacka statsrådet för att han kommer hit och svarar på utskottets frågor. Innan vi drar igång, lite praktisk information om hur utfrågningen kommer att gå till. Det är två ärenden som vi har bett att få ställa frågor om. Statsrådet har möjlighet att göra en inledning, och som jag förstått det vill justitie- och migrationsministern göra en inledning per ärende. Då tror jag att det blir tydligt var vi är någonstans i granskningen. Den här utfrågningen sänds direkt via webb-tv och i . När justitie- och migrationsministern har hållit respektive inledning får ledamöterna möjlighet att ställa frågor. Det blir anmälande parti som inleder och därefter partierna i storleksordning. Finns det fler än en anmälan börjar det största partiet. Det första ärendet som vi kommer att hantera handlar om justitie- och migrationsminister hantering av instrumentet skriftliga frågor. På KU-språk kallar vi de här två ärendena för G2 och G20. Anmälande partier är och . Det kan vara bra att känna till. Jag börjar med att ge ordet till justitie- och migrationsministern. Varsågod och återigen välkommen! : Fru ordförande! Jag ska börja med att be om ursäkt för sen ankomst. Det har som ni vet att göra med att flyget från var nästan 1 försenat. Det kunde jag inte påverka, men är jag i alla fall här. Vi tänkte precis som fru ordförande sa ta en frågeställning i taget. Det är som sagt två frågor som utfrågningen kommer att handla om. Den ena handlar om tillkännagivandet när det gäller bostadsinbrott, och den återkommer jag till. Den andra handlar om två frågesvar som drog ut . Jag börjar med att tala om frågesvaren. Jag vill börja med att sätta in det i ett sammanhang, för jag tror att det är bra för KU att känna till hur läget ser ut och hur vi hanterar frågesvaren i . Först några ord om det arbete vi gör med frågesvar och hur det har utvecklats . /20 besvarade regeringen 2 144 skriftliga frågor. Det var då det högsta antalet . Men det rekordet verkar redan vara på väg att slås, för – under det här , ska jag säga – har fått in 2 493 skriftliga frågor. Fortsätter det så här kommer vi att spräcka 3 000-vallen , och då förstår ni också att det är all-time high när det gäller frågor till regeringen. Ungefär 3 000 frågor från till regeringen kommer vi alltså kanske att landa på under det här – . Det är nästan tio . Alla dessa frågor ska också besvaras inom i huvudsak; man kan få förlängt , men det är så regelverket ser ut. Detta är en kraftig uppgång sedan regeringsskiftet, ska ni också veta. När fru ordförande satt i regeringen hanterade regeringen ungefär 700–800 frågesvar . talar vi alltså om bortemot 3 000. Det är nästan fyra gånger så mycket av den här karaktären som . Jag säger detta för att sätta det i ett sammanhang: Det har varit en formlig explosion av skriftliga frågor . skulle jag nog vilja säga att man, när man ser frågorna som kommer, nästan tror att vissa ledamöter tävlar med varandra om vem som kan skriva flest frågor till regeringen. Det är ju alla i sin fulla rätt till, naturligtvis, men då ska man också veta att konsekvensen kan bli att vi kanske inte hinner med att besvara alla de här frågorna under den vecka som vi ska besvara dem på. Det är trots allt begränsade resurser vi har. Det är ganska lätt att skriva en fråga – det tar kanske en kvart eller för en riksdagsledamot att skriva en fråga – men för oss i sätter det igång en ganska stor apparat. När vi får in en fråga från till regeringen lägger nämligen våra tjänstemän som har att hantera detta allt annat åt sidan och prioriterar det. Då är det detta som blir det viktigaste, helt enkelt, och som vi måste genomföra. Det drar då igång ett arbete med att hämta in underlag från myndigheter och med att skriva svaret, naturligtvis, samt med att processa det här i och bereda frågesvaren i alla de berörda departementen – inte minst med och Statsrådsberedningen. 2020/21:KU20 BILAGA B UTFRÅGNINGAR att man i genomsnitt kanske kommer upp i för ett frågesvar, och då kan ni ju tänka er: 3 000 frågesvar – ja, det är vi i så fall talar om. Det är alltså fyra gånger så mycket som . Ändå levererar vi svar i de allra flesta fall. Vi klarar i de allra flesta fall att göra det – av frågesvaren blir fördröjda, ungefär. Det är naturligtvis inte bra, utan vi gör allt vi kan för att leverera . Vi lyckas inte alltid, bland annat – som sagt – på grund av den mycket kraftiga ökningen. ska man komma ihåg att också har andra kontrollverktyg, som interpellationsdebatter. Jag deltar själv i tre fyra sådana debatter . Vi har frågestunderna , förstås, och så , som ju också är ett kontrollverktyg gällande regeringen. Själv besvarade jag 194 frågor under /20. Av dessa 194 frågor berör de här anmälningarna två försenade svar. Kring båda de frågorna fanns det speciella omständigheter som gjorde att vi behövde hämta in mer information och också bestämma oss för vilken väg framåt vi skulle ta just kring de två frågeställningarna. I det första fallet handlar det om insatser för att bekämpa vissa aktivisters trakasserier av lantbrukare. Här har vi haft en dialog med LRF kring ett antal olika åtgärder som måste vidtas för att man ska få stopp på den typen av kriminalitet. Vi har också gjort en hel del; vi har bland annat öppnat upp för mer av kameraövervakning av gårdarna, och vi har haft en kontakt och en dialog med polisen för att se till att de brottsbekämpande myndigheterna tar de här brotten på det stora allvar jag tycker att man ska ta de här brotten på. De här trakasserierna kan nämligen slå sönder människors liv. Människor kanske inte vågar eller vill vara kvar i den näringen längre, och det är ibland inte bara själva lantbrukaren som trakasseras utan också dennes familj – både rent fysiskt och via sociala medier och andra. Vi har alltså haft en sådan dialog med LRF , och vi har också vidtagit ett antal åtgärder. Här såg vi också att vi behövde göra en översyn av straffrätten på det här området, framför allt gällande det som handlar om olaga intrång och hemfridsbrott, för att skärpa straffen men också för att klargöra att även själva gårdsplanen på gården omfattas av reglerna kring olaga intrång. Det har inte varit helt tydligt tidigare; regleringen är , när en gång kom till, och det har funnits en otydlighet kring just detta. Bara för att sätta det i ett sammanhang är det så att de här aktivisterna bland annat har ägnat sig åt att på olika sätt försöka störa olika aktiviteter – kanske mest känt är kosläppen man brukar ha på vårarna. Där har olika aktivister helt enkelt försökt störa aktiviteterna, som brukar vara ett väldigt populärt folknöje. För att klargöra att också gårdsplanen innefattas av det olaga intrånget behövde vi göra en översyn av den lagstiftningen. Det har jag då aviserat, och i samband med det fick jag förstås frågor om hur och när en sådan översyn skulle göras. Vi hade inte riktigt bestämt oss för ett vägval i ett antal centrala frågor, och därför drog frågesvaret ut . Det var förstås olyckligt, men i gengäld kan jag berätta för konstitutions- utskottet att den här översynen – som har pågått parallellt – nu är genomförd. var det faktiskt så att vi remitterade ett förslag, bland annat om skärpt straff för olaga intrång och om ett förtydligande kring vad som gäller för den här lagstiftningen. Därmed är en lagändring på väg fram, och det kommer att ge polis och åklagare bättre verktyg för att komma åt dem som trakasserar lantbrukare. Detta är jag väldigt glad för, för vi kan inte acceptera hot och trakasserier mot lantbrukare – inte mot någon näringsidkare, naturligtvis, och självklart inte mot någon. Det måste stå alldeles klart att vi tar den här typen av brott på stort allvar. Sedan får man gärna bedriva opinion om till exempel djurhållning och djurskydd, men det måste man göra inom demokratins och lagens ramar – precis som i alla andra frågor. Till saken hör att översynen fördröjdes, bland annat på grund av att vi haft mycket att göra i och med pandemin. Men i slutändan är det ändå så att det är bakgrunden till att just det här frågesvaret drog ut . Det tog , och det var inte bra. Men i gengäld kommer vi som sagt nu att ha en skärpt lagstiftning på plats under den här mandatperioden, precis som frågeställaren också ville. När det gäller det andra frågesvaret handlade det om asylsökande på Lesbos. Där ville frågeställaren att aktivt skulle så att säga hämta hit asylsökande från . Detta var efter branden i på Lesbos – ni vet, det stora flyktingläger som har funnits där. Då kunde vi först konstatera att det i svensk rätt saknas en rättslig grund för detta, för det är som tolkar Dublinreglerna. Det finns inget utrymme för den typen av ad hoc-beslut om det inte finns en koppling till och om det inte finns ett EU-beslut om omfördelning. Men det var oklart om tänkte ta några sådana initiativ för ett omfördelningsbeslut, och det var den osäkerheten som gjorde att vi dröjde med svaret. Vi hade naturligtvis kontakt och en dialog med , och till slut löste vi det genom att helt enkelt tillskriva och fråga om de tänkte ta något sådant initiativ. Det var också det svaret vi till slut lämnade till frågeställaren, även om det alltså dröjde. Där ska jag säga att vi fick svar från och att beskedet var att man inte tänkte ta några sådana initiativ, det vill säga fatta beslut om en omfördelning specifikt när det gäller från till andra EU-länder. Det kommer alltså inte att finnas någon rättslig grund för oss att ta hit asylsökande aktivt, så att säga. Det är så läget ser ut där. Det var bakgrunden till att det frågesvaret blev fördröjt, alltså den kontakt vi haft med . Med det är jag redo för frågor. Ordföranden: för den inledande presentationen! Första frågan går till . (V): Ordförande! Enligt regeringsformen har riksdags- ledamöter rätt att ställa skriftliga frågor till ett statsråd. Detta är en del i Normalt sett ska frågan besvaras inom om inte talmannen har beslutat annorlunda, till exempel vid jul- eller sommaruppehåll. I de nu aktuella anmälningarna, G2 och G20, har svaret dröjt med , precis som just redogjorde för. När vi har skickat frågor till har man i svaren anfört att det beror på beredning i och att det kan vara andra omständigheter, till exempel resor eller sjukdom, som ligger till grund för att ett svar blir fördröjt. I den ena anmälan var frågan till om ministern avser att ta initiativ efter branden i på Lesbos. Det framstår som att 78 dagars fördröjning för ett svar på en sådan fråga, alltså vilka initiativ ministern avser att ta, är en ovanligt lång beredningstid. Även om jag förstår att frågan kanske är mer komplicerad än vad jag anser har redan svarat på det, men det vore ändå värdefullt om kunde redogöra för vilka olika beredningsåtgärder som vidtogs och vilka skäl för att vara sen med ett svar som ministern anser är rimliga. Är det just det här som ministern själv sa, att man behöver göra ett vägval inom departementet, som gör att riksdagsledamöter inte får svar inom ? : Som jag redogjorde för handlar det egentligen om två oklarheter inledningsvis. Det ena var om det fanns någon rättslig grund för att kunna ta ett aktivt beslut om att ta hit folk från , ad hoc-mässigt så att säga, till . Där kunde vi konstatera, efter den juridiska analys som vi gjorde, att nej, det finns det faktiskt inte. Det är som tolkar Dublinreglerna, och där kan man överföra människor från andra länder om det finns en koppling till i de enskilda fallen. Då kan man överföra dem till och hantera de fallen i , helt enkelt, enligt ganska väl bestämda regler i . Men man kan inte generellt säga att nu tar vi hit 20, 30, 40 eller 50 asylsökande till just , ad hoc-mässigt. Ett sådant beslut finns det så att säga ingen rättslig grund för oss att fatta med det system vi har med en uppdelning mellan myndigheter och regering. Det kan uppkomma en sådan rättslig grund, och det är när man får ett särskilt beslut från att det ska göras en omfördelning. Det var det vi hade när vi gjorde omfördelningar från och från , när det kom väldigt många framför allt syriska flyktingar till södra – ja, till och . Som ett led i att avlasta och hjälpa och fattade efter många, många diskussioner – jag var själv med i dem under den sommaren, och det var mycket diskuterande – ett särskilt beslut om att det skulle göras en omfördelning. Därmed fick vi också en rättslig grund för det. I det här läget, som jag redogjorde för, var det oklart om tänkte ta några sådana initiativ igen. Det är bakgrunden till att det helt enkelt tog för oss att svara på den här frågan. Till slut tillskrev vi då EU- kommissionen och frågade: Tänker ni ta några sådana här initiativ? svaret : Nej, det tänker de inte göra.