bet · H901SkU11 · 2021-12-13 00:00:00 — Därigenom säkerställs förslagets förenlighet med om statligt stöd, vilket ger inblandade aktörer rättslig säkerhet. Mot bakgrund av hur kostsamma finansiella kriser kan vara för samhällsekonomin är det enligt regeringen centralt att riskskatten kommer på plats . Lagändringarna föreslås därför träda i kraft och tillämpas första gången för beskattningsår som börjar efter . Höjningen av skattesatsen för riskskatten från bör dock träda i kraft och tillämpas första gången för beskattningsår som börjar efter . I kommittémotion 2021/22:4291 av m.fl. (M) föreslås att propositionen ska avslås. Motionärerna anför att regeringen avser att införa en särskild skatt på en sektor som är viktig för . Förutom att jobb riskerar att slås ut och konkurrenskraft försvagas finns enligt motionärerna en påtaglig risk att bankkunderna får betala skatten, t.ex. genom högre bolånekostnader. Därmed kommer skatten att betalas av grupper som den inte uttryckligen är avsedd för, särskilt arbetande barnfamiljer. Ökade lånekostnader för företag är ytterligare en påtaglig konsekvens av skattens införande. Skatten omfattar Kommuninvest och fördyrar därmed finansiering av investeringar i välfärd, bostäder och infrastruktur. Ökade låneräntor för kommuner och regioner riskerar att fördyra välfärdsinvesteringar på ett allvarligt sätt – i synnerhet i små och medelstora kommuner. Att Kommuninvest och andra statliga institutioner omfattas av skatten verkar inte ingå i regeringens bedömning av skattens offentligfinansiella konsekvenser. Riskskattens införande och utformning avstyrks av en mängd remissinstanser – däribland och Kommuninvest. och Riksgälden har riktat kritik mot skattens utformning, och menar i sitt remissvar att regeringens konsekvensanalys av skattens effekter är undermålig och att regeringen inte uppnår kraven vid konsekvensutredning. Att införa en särbeskattning som enbart omfattar ett ytterst begränsat urval av en viss sektor utan skäliga motiv är enligt motionärerna en skev beskattningslogik som undergräver legitimiteten i skattesystemet. Skatten bidrar till en direkt konkurrenssnedvridning, dels mellan institut som omfattas respektive inte omfattas, dels mellan svenska och övriga europeiska institut. När det blir dyrare att få krediter i missgynnas svenska företag jämfört med utländska. Motionärerna anför vidare att i den mån syftet med skatteförslaget är att få på plats en åtgärd som reducerar finansiella risker är riskskatten inte ändamålsenlig. Ett antal remissinstanser belyser det faktum att skatten i sin utformning och omfattning inte har en koppling till risk. Det är enligt motionärerna anmärkningsvärt att regeringen inför propositionens avlämnande inte har klarlagt rättsläget och redogjort för förslagets förenlighet med . Det råder fortsatt osäkerhet om huruvida regeringens förslag strider mot , något som även Lagrådet har framfört i sitt yttrande. Lagrådet anför även i sitt yttrande att oavsett vad kommer fram till kvarstår frågan om konkurrenssnedvridning. Regeringen har föreslagit att kreditinstitut ska betala en riskskatt till staten om summan av kreditinstitutets skulder vid beskattningsårets ingång överstiger . Utskottet anser att det är rimligt att beskattningen av systemviktiga kreditinstitut ska öka eftersom kreditinstituten vid en eventuell finansiell kris inte bara riskerar att orsaka direkta kostnader för samhället utan även indirekta i form av t.ex. lägre tillväxt och högre arbetslöshet i en vikande konjunktur. Utskottet tillstyrker därmed propositionen och avstyrker motionsförslaget. Undantag för Kommuninvest m.m. Utskottets förslag i korthet föreslår ett tillkännagivande till regeringen om att undanta kreditinstitutet från riskskatten och om kompensation till kommun- och regionsektorn och bifaller motionsförslagen om att undanta Kommuninvest och om kompensation. I kommittémotion 2021/22:4283 av m.fl. (SD) yrkande 1 föreslås att ska tillkännage för regeringen att Kommuninvest ska undantas från riskskatten. Regeringens förslag innebär att Kommuninvest kommer att bli föremål för den nya riskskatten. Förslaget riskerar att bli en landsbygdsskatt om regeringen väljer att inte undanta Kommuninvest. Kommuninvest är ett kreditinstitut som skiljer sig från andra kreditinstitut eftersom det ägs och garanteras av 292 kommuner och regioner, drivs utan vinstsyfte, har ett samhällsnyttigt uppdrag och därmed säkrar stabila och billiga lån till den svenska välfärden. Små och medelstora kommuner på landsbygden har inte samma möjligheter att utöva en kostnadseffektiv upplåning utan samverkan i egna marknadsprogram. Förslaget skulle därför innebära en direkt landsbygdsskatt för de små och medelstora kommunerna som kommer att drabbas allra hårdast. Om den kommunala samverkan på finansieringsområdet missgynnas av skatten kommer kommuner i högre grad att etablera nya egna upplåningsprogram eller öka upplåningen i redan etablerade program och därmed ge upphov till ökade refinansieringsrisker i kommunsektorn. Detta skulle få en direkt motsatt effekt till den regeringen eftersträvade eftersom skatten i stället kan komma att höja den finansiella risken i kommunsektorn vid en finanskris. Skatten slår direkt mot kommunernas och regionernas räntekostnader eftersom Kommuninvest själva inte tar del av någon vinst. Således medför denna bankskatt, eller landsbygdsskatt, endast en högre kostnad för investeringar i välfärden som borde gå till äldreboenden, förskolor, skolor, vårdcentraler etc. Motionärerna anser inte att det är rimligt att lägga över dessa kostnader på kommunerna där de mindre landsbygdskommunerna drabbas särskilt hårt. Vidare tillhör Kommuninvest inte den kategori som riskerar att orsaka väsentliga indirekta kostnader för samhället vid en finanskris, utan är i stället ett utpräglat lågriskinstitut med förenklade skyldigheter som regeringen enligt bakgrunden till förslaget egentligen inte vill ska omfattas av skatten. Motionärerna anser därför att det är rimligt att undanta Kommuninvest från regeringens förslag på en ny riskskatt. I kommittémotion 2021/22:4286 av m.fl. (KD) föreslås att ska tillkännage för regeringen att regeringen ska återkomma med ett förslag som undantar Kommuninvest från riskskatten eller kompenserar kommuner och regioner för de negativa effekter som skatten innebär. Motionärerna anser att det är rimligt att beskattningen av systemviktiga kreditinstitut ökar eftersom de vid en eventuell finansiell kris inte bara riskerar att orsaka direkta kostnader för samhället utan även indirekta i form av t.ex. lägre tillväxt och högre arbetslöshet i en vikande konjunktur. Regeringens förslag till utformning kommer dock enligt motionärerna att drabba det offentliga utvecklingskreditinstitutet , som är en samverkan mellan de flesta av kommuner och regioner, trots att kreditinstitutet inte utgör den risk för samhället som regeringens förslag är tänkt att beskatta. För över 200 av kommunerna görs av upplåningen via Kommuninvest. Det är upplåning som görs för att dessa ska kunna rusta upp skolor och bygga äldreboenden, sjukhus och bostäder. När riskskatten tillämpas på detta kreditinstitut innebär det en väsentlig fördyrning av viktiga välfärdsprojekt och potentiella problem för vissa kommuner med finansiering av offentliga investeringar. Det kan enligt motionärerna knappast vara syftet med skatten. Flera remissinstanser framhåller att kreditinstitutet bör undantas från riskskatt och att samverkan på finansieringsområdet annars kraftigt missgynnas eftersom större kommuner och regioner i ökad utsträckning kommer att använda egen upplåning på finansmarknaden. Resultatet skulle dels bli ökade refinansieringsrisker för kommunsektorn, vilket markant höjer den finansiella risken i kommunsektorn vid en finanskris, dels försvåra för små kommuner eftersom de har sämre möjligheter att finansiera sig direkt på kapitalmarknaden och därför möter högre upplåningskostnader än stora kommuner. Motionärerna anser därför att Kommuninvest bör undantas från riskskatten eller att dess medlemmar bör kompenseras för de negativa konsekvenser som införandet av en riskskatt skulle få på kommuner och regioner. Det finns flera förslag på hur detta kan lösas praktiskt och exempel från andra länder som infört bankskatt utan att det drabbat liknande finansieringssamverkan mellan kommuner. En möjlig väg är att i lagstiftningen om riskskatten införa ett undantag för offentliga utvecklingskreditinstitut vars skulder garanteras av svensk offentlig sektor. Ett par av remissinstanserna framhåller att Kommuninvest uppfyller kriterierna för att vara ett offentligt utvecklingskreditinstitut enligt rådets förordning (EU) nr 575/2013 av om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012. En annan väg vore att införa statsbidrag till kommuner och regioner som lånar i offentliga kompensera för de ökade kostnaderna för deras finansieringssamverkan. Motionärerna anser därför att regeringen skyndsamt bör återkomma till med ett förslag i denna riktning. Det offentliga utvecklingskreditinstitutet är en samverkan mellan de flesta av kommuner och regioner. Utskottet konstaterar att för över 200 av kommunerna görs 95–av upplåningen via Kommuninvest. Upplåningen görs bl.a. för att kunna rusta upp skolor och bygga äldreboenden, sjukhus och bostäder. Utskottet anser att regeringens förslag till utformning av en riskskatt kommer att drabba Kommuninvest, trots att kreditinstitutet inte utgör den risk för samhället som regeringens förslag är avsett att träffa. När riskskatten tillämpas på detta kreditinstitut innebär det en väsentlig fördyrning av viktiga välfärdsprojekt och också potentiella problem för vissa kommuner med finansiering av offentliga investeringar. Det kan enligt utskottets mening knappast vara syftet med den föreslagna skatten. Utskottet noterar vidare att flera remissinstanser framhåller att kreditinstitutet bör undantas från riskskatt och att samverkan på finansieringsområdet annars kraftigt missgynnas eftersom större kommuner och regioner i ökad utsträckning kommer att använda egen upplåning på finansmarknaden. Resultatet skulle dels bli ökade refinansieringsrisker för kommunsektorn, vilket markant höjer den finansiella risken i kommunsektorn vid en finanskris, dels försvåra för små kommuner eftersom de har sämre möjligheter att finansiera sig direkt på kapitalmarknaden och därför möter högre upplåningskostnader än stora kommuner. Utskottet anser därför att Kommuninvest ska undantas från riskskatten, eller att dess medlemmar ska kompenseras för de negativa konsekvenser som införandet av en riskskatt skulle få på kommuner och regioner. Det finns enligt utskottet flera förslag på hur detta kan lösas praktiskt och också exempel från andra länder som infört en bankskatt utan att det drabbat liknande finansieringssamverkan mellan kommuner. Utskottet föreslår därför att ska tillkännage för regeringen att den ska återkomma till med ett förslag som träder i kraft som undantar Kommuninvest från riskskatt för kreditinstitut, och med ett förslag om att kompensera kommun- och regionsektorn för de ökade kostnaderna till följd av riskskatten. Utskottet tillstyrker därmed motionsförslagen om att undanta Kommuninvest från riskskatt och om att kompensera kommun- och regionsektorn. Utskottets förslag i korthet föreslår ett tillkännagivande till regeringen om att utreda möjligheten att ändra lagen om riskskatt för kreditinstitut så att inte lokalt förankrad bankverksamhet drabbas. Utskottet konstaterar att förslaget även innebär att lokalt förankrade kundägda banker med en kundkrets som nästan uteslutande består av hushåll och de allra minsta företagen skulle omfattas av riskskatten. En ökad lånekostnad för dessa kunder, vilken är högst trolig, kan enligt utskottet inte anses motiverad mot bakgrund av de angivna skälen för att införa skatten. Utskottet föreslår därför att ska tillkännage för regeringen att regeringen ska utreda möjligheten att ändra lagen om riskskatt för kreditinstitut så att riskskatten inte drabbar lokalt förankrad bankverksamhet. Utskottets förslag i korthet föreslår ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen ska följa frågan om huruvida riskskatt för kreditinstitut snedvrider konkurrensen mellan svenska och utländska banker. Utskottets anser att det finns en risk att förslaget kan komma att påtagligt gynna utländska banker eftersom de på olika sätt kan undgå riskskatten bl.a. genom att omstrukturera sin verksamhet till s.k. låneförmedling. Detta skulle enligt utskottets mening ge utländska banker en konkurrensfördel i förhållande till svenska banker, som inte kan anses ligga i intresse. Därtill minskar möjlighet att upprätthålla den rådande mycket höga finansiella stabiliteten när kreditgivningen flyttar från . Utskottet föreslår därför att ska tillkännage för regeringen att regeringen noga ska följa frågan om huruvida riskskatt för kreditinstitut snedvrider konkurrensen mellan svenska och utländska banker och försvårar möjligheterna att värna den finansiella stabiliteten och, om sådana effekter konstateras, återkomma till med förslag på justeringar i lagen om riskskatt för att motverka effekterna. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslagen om att utländska banker som bedriver verksamhet i genom en låneförmedlare ska omfattas av riskskatten och om en utredning om huruvida utländska banker som bedriver verksamhet i genom en låneförmedlare undkommer riskskatten. I kommittémotion 2021/22:4283 av m.fl. (SD) yrkandena 2 och 3 föreslås att ska tillkännage för regeringen att utländska banker som bedriver verksamhet i genom en låneförmedlare via en filial eller dotterbolag ska omfattas av riskskatten samt en utredning om huruvida utländska banker som bedriver verksamhet i genom en låneförmedlare, via en filial eller dotterbolag efter lagens införande undkommer riskskatten. Regeringens förslag kan enligt motionärerna i praktiken innebära att utländska banker som bedriver verksamhet i genom en låneförmedlare, via en filial eller dotterbolag kan kringgå riskskatten. Förslagets utformning innebär att kreditinstitut som kan bedriva låneförmedling via detta upplägg snedvrider konkurrensen gentemot de som omfattas av riskskatten. Vidare riskerar detta att öka incitamenten för de som omfattas av riskskatten att se över sina lånestrukturer och i större omfattning flytta verksamhet utomlands och bedriva låneförmedling i via filial eller dotterbolag. Av den anledningen anser motionärerna att propositionen ska omformuleras så att även utländska banker som bedriver verksamhet i genom en låneförmedlare via en filial eller dotterbolag ska omfattas av riskskatten. Om detta inte genomförs, föreslår motionärerna att regeringen efter lagens införande ska utreda i vilken utsträckning utländska banker som bedriver verksamhet i genom en låneförmedlare via en filial eller dotterbolag, kringgår riskskatten och då snedvrider konkurrensen på den svenska kreditmarknaden. Utskottet har föreslagit att ska rikta ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen noga ska följa frågan om huruvida riskskatt för kreditinstitut snedvrider konkurrensen mellan svenska och utländska banker och försvårar möjligheterna att värna den finansiella stabiliteten och, om sådana effekter konstateras, återkomma till med förslag på justeringar i lagen om riskskatt för att motverka effekterna. Med hänsyn härtill finner utskottet inte nu skäl att rikta ett tillkännagivande till regeringen om att utländska banker som bedriver verksamhet i genom en låneförmedlare via en filial eller dotterbolag ska omfattas av riskskatten eller om en utredning om huruvida utländska banker som bedriver verksamhet i genom en låneförmedlare, via en filial eller dotterbolag efter lagens införande undkommer riskskatten. Motionsförslagen avstyrks därmed. Särskilt yttrande (M) (M), (M), Boriana (M) och (M) anför: Vi anser att regeringen bryter mot det finanspolitiska ramverket och de grundläggande budgetprinciperna genom det sätt på vilket de avser att införa den nya riskskatten. Skatten har omnämnts med olika namn, skiftande motiv och olika intäktsprognoser i tre budgetpropositioner, och genomgående utan föreslagna regeländringar eller konkreta åtgärder. Utskottsmajoritetens agerande i frågan om riskskattens införande är direkt ansvarslöst, särskilt mot bakgrund av de tillkännagivanden som riktas till regeringen. Att med ett och samma beslut både godkänna och underkänna en lag är motsägelsefullt, irrationellt och i det närmaste att betrakta som rättsvidrigt. ledamöter är väl informerade av såväl statssekreteraren som tjänstemän vid om att det med den föreslagna utformningen av skatten inte är möjligt att undanta Kommuninvest och lokalt förankrade banker från det regelverk som sätts i kraft eftersom det skulle vara oförenligt med statsstödsreglerna. Trots att samtliga partier är informerade om detta faktum avser man att fatta beslut om att rikta ett tillkännagivande om att ett undantag ändå ska ske. lagstiftande församling är inte en plats där partitaktiska manövrer får utmana fundamentet i den ordning som gäller för hur lag ska stiftas. motsätter sig införandet av skatten och konstaterar att om man vill införa en motsvarande skatt skulle man kunna hitta en utformning som innebär att Kommuninvest inte drabbas och att konkurrensen mellan olika typer av kreditgivare och svenska respektive utländska banker inte snedvrids. Här har det uppenbart varit viktigare att få en skatt på plats, än att den är ändamålsenlig, träffsäker och tjänar sitt syfte. Att införa en skatt på kommunernas lånefinansiering skapar risker för investeringar i välfärd, bostäder och infrastruktur. Konsekvenserna lär bli mest påtagliga i små och medelstora kommuner. Att Kommuninvest och andra kommunala och statliga institutioner omfattas av skatten verkar inte heller beaktas i regeringens bedömning av skattens offentligfinansiella konsekvenser. Regeringen avser att införa en skatt som riskerar att slå ut jobb och hota konkurrenskraft. Hushållens ekonomiska situation pressas just nu av riskerna för en högre inflation och stigande räntor, liksom högre kostnader för el och transporter. Situationen kan nu förväntas bli än mer ansträngd för hushållen i form av att kostnaden för riskskatten överförs på bankkunderna i form av högre bolånekostnader. Därmed kommer skatten att betalas av grupper som den inte uttryckligen är avsedd för. Ytterligare en påtaglig konsekvens av skattens införande är ökade lånekostnader för företag. har en låg tillväxt och en hög arbetslöshet. Ytterligare fördyringar för investeringar i bl.a. välfärden riskerar att fördjupa problem. Skatten bidrar vidare till konkurrenssnedvridning, dels mellan institut som omfattas respektive inte omfattas, dels mellan svenska och utländska institut. När det blir dyrare att få krediter i kommer svenska företag att missgynnas jämfört med utländska. I den mån syftet med skatteförslaget är att få på plats en åtgärd som reducerar finansiella risker är riskskatten inte heller ändamålsenlig. Ett antal remissinstanser belyser det faktum att skatten i sin utformning och omfattning inte har en tydlig koppling till risk. Riskskattens införande och utformning avstyrks av en mängd remissinstanser. , och Riksgälden har riktat skarp kritik mot skattens utformning, och menar i sitt remissvar att regeringens konsekvensanalys av skattens effekter är undermålig och att regeringen inte uppnår kraven vid en konsekvensutredning. Riskskatten riskerar också att pressa hushållen mot osäkrare krediter. Skatten kan även medföra att banker drivs ut ur landet, något som bl.a. lyfter i sitt remissvar. Det undergräver i sin tur den finansiella stabiliteten och riskerar att försvåra statens roll i en framtida krishantering. Med hänsyn till det ovan anförda väljer vi att avstå från att delta i beslutet. Vi motsätter oss att skatten införs och beklagar att majoriteten i utskottet inte velat avvakta med ett införande till dess att ett avvägt förslag presenterats. Särskilt yttrande (SD) (SD), (SD) och (SD) anför: Regeringens förslag till proposition innebär att Kommuninvest kommer att bli föremål för den nya riskskatten. Skatten riskerar att bli en landsbygdsskatt om regeringen väljer att inte undanta Kommuninvest från förslaget. Kommuninvest är ett kreditinstitut som skiljer sig från andra kreditinstitut eftersom det ägs och garanteras av 292 kommuner och regioner, drivs utan vinstsyfte, har ett samhällsnyttigt uppdrag och därmed säkrar stabila och billiga lån till den svenska välfärden. Små och medelstora kommuner på landsbygden har inte samma möjligheter att utöva en kostnadseffektiv upplåning utan samverkan i egna marknadsprogram; således skulle detta bli en direkt landsbygdsskatt för de små och medelstora kommunerna som kommer att drabbas allra hårdast. Om den kommunala samverkan på finansieringsområdet missgynnas av skatten kommer kommuner i högre grad att etablera nya egna upplåningsprogram eller öka upplåningen i redan etablerade program, vilket skulle ge upphov till ökade refinansieringsrisker i kommunsektorn. Detta skulle få en direkt motsatt effekt mot vad regeringen eftersträvar eftersom skatten i stället kan komma att höja den finansiella risken i kommunsektorn vid en finanskris. Regeringens syfte med införande av riskskatten var inte en landsbygdsskatt, utan man ville komma åt kreditinstitut som vid en finansiell kris riskerar att orsaka väsentliga indirekta kostnader för samhället. Att påföra Kommuninvest denna skatt skulle innebära att skatten enbart slår direkt mot kommunernas och regionernas räntekostnader eftersom Kommuninvest själva inte tar del av någon vinst. Således medför denna bankskatt, eller landsbygdsskatt, endast en högre kostnad för investeringar i välfärden som borde gå till äldreboenden, förskolor, skolor, vårdcentraler etc. har Kommuninvest driftskostnader på för att kunna utföra arbetet runt om i landet. En riskskatt enligt regeringens förslag skulle till och med vara högre än Kommuninvests totala driftskostnader eftersom skatten beräknas uppgå till och därefter öka ytterligare till för vart och ett av . anser inte att det är rimligt att lägga över dessa kostnader på kommunerna där de mindre landsbygdskommunerna drabbas särskilt hårt. Trots att betänkandet innehåller ett utskottsinitiativ med tillkännagivande om att regeringen ska återkomma med förslag om att Kommuninvest ska undantas från skatten pekar allt på att detta blir omöjligt att genomföra i praktiken eftersom slagit fast att det skulle utgöra ett statsstöd, vilket strider mot fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. I budgetpropositionen aviserade regeringen att en skatt på finanssektorn skulle införas med hänsyn till de samhällskostnader som kan uppkomma i händelse av en finansiell kris. valde man att kalla den nya skatten för bankskatt – en skatt som dessutom skulle höjas och vars syfte angavs vara att delfinansiera tillskottet till försvaret. I årets budgetproposition nämns inte skatten alls, men de beräknade skatteintäkterna finns väl dolda i tabellerna, åter under namnet skatt på finanssektorn. Detta sammantaget har gjort det svårt - för att inte säga omöjligt - för oppositionen att följa med i vad budgetpropositionen faktiskt innehåller, vilket avviker från den praxis som vanligtvis tillämpas. Det måste sägas vara oklart om det finanspolitiska regelverket efterlevts i detta fall. Vi har dock konstaterat att det finns en majoritet i utskottet för att tillstyrka propositionen. Med anledning av det ovan anförda väljer att inte delta i beslutet i betänkandets punkt 1. Särskilt yttrande (C) Per Åsling (C) anför: har i sin budgetmotion (2021/22: 4121) tagit tydlig ställning mot den föreslagna utformningen av riskskatten. Skatten är i grunden mer än olyckligt konstruerad. Skattens syfte – att minska risken för, och internalisera kostnaderna för, finansiella kriser som leder till indirekta kostnader för samhället – nås inte på ett effektivt sätt genom förslaget.