bet · H901FiU9 · 2021-10-12 00:00:00 — Det skulle vara intressant att höra reflektioner kring hur man styr på ett sådant sätt att myndigheterna verkligen får förutsättningar att samverka på ett sätt som är genomförbart och inte bara blir ett ok som läggs på som man tycker stjäl tid från den ordinarie verksamheten. Finns det något att säga om hur man styr på ett gott sätt i den delen? (M): Min fråga rör förvånansvärt nog en mer konstitutionell aspekt. Att också vi från får vara med här är vi tacksamma för. Riksrevisorn beskrev att gjort bedömningen att den svenska förvaltningsmodellen ändå fungerar väl, vilket så klart är uppmuntrande, och att den huvudsakliga utmaningen är att de uppdrag man har kan behöva tydliggöras eller att man måste ha en djupare förståelse för dem. Jag är lite intresserad av i hur stor omfattning den analysen omfattar även kopplingen mellan förvaltning och politik. Lite mer konkret: Gör i samma andetag, bedömningen att den för ganska unika lösningen med förbudet mot ministerstyre också inryms i den bedömningen, eller är det något som ligger utanför den bedömningen? Riksrevisor, : Tack så mycket för de två intressanta frågorna! Jag har egentligen inte någon enskild granskningsrapport inom effektivitetsrevisionen att falla tillbaka på, utan det får bli en bedömning utifrån dels vår granskningsverksamhet, dels mina egna erfarenheter från i den svenska statsförvaltningen. När det gäller samverkan vill jag understryka att samverkan i sig naturligtvis inte är ett självändamål. För att samverkan ska ge energi och vara fruktbar kräver det att man har en väldigt tydlig fråga att samverka kring i syfte att uppnå någonting som man är överens om: samordning. Samverkan är själva medlet och metoden för att åstadkomma detta. För att det inte ska ta energi och stjäla tid bör man kanske börja med att identifiera frågor där man har beröringspunkter, så att man inte lägger krokben för varandra inom olika verksamheter. Min första reflektion är att om man inte har identifierat frågan och inte har ett väldigt tydligt mål som man vill uppnå gemensamt kommer inte samverkan att ge energi i hanteringen av vare sig en kris eller den dagliga gärningen. Vi kan se flera exempel där samverkan faktiskt har fört frågor längre framåt, till exempel den rapport som jag nämnde om statens ansvar för förorenade områden. När man började tala med varandra inom olika myndighetsstrukturer –, geologiska undersökning, med flera – och identifierade ett gemensamt problem kom man mycket längre. Att den svenska förvaltningsmodellen fungerar väl är min personliga bedömning. Vi har inte någon enskild granskningsrapport som har tittat på hela den svenska förvaltningsmodellen. Men enligt de olika rapporter som vi har och med den erfarenhet som jag har från statlig tjänst tycker jag att den fungerar ganska bra. Det handlar ju om att få saker och ting att hända hela vägen ut i styrkedjan. Om man då hittar mekanismer för samverkan i syfte att uppnå samordning, och om alla är klara över hur man bidrar till det gemensamma målet att lösa problemet, är vår förvaltningsmodell en styrka just genom indelningen i det centrala, regionala och lokala. Man kan vara minister, sitta på toppen och peka med hela handen, men om man inte får med sig hela kedjan blir det inte någon effekt av åtgärderna. Det är min personliga bedömning. Däremot är det bra om alla aktörer som ska lösa de olika problem som uppstår spelar enligt spelreglerna, det vill säga förstår vad som är kommunens respektive regionens ansvar i olika delar. Min bedömning är att vår modell fungerar väl. Det finns en god kunskap, men den kan bli mycket bättre. Man behöver jobba på att förstå andras uppdrag. Det är ofta där det brister. Sitt eget bottnar man i. Men om man också sätter sig in i vad andra har för uppdrag och roll i arbetet med olika frågor kommer man längre med att lösa problemen. (V): Utifrån hur det låter i salen skulle man kunna sammanfatta utfrågningen och läget i svensk förvaltning ungefär som att även solen har sina fläckar. Det känns ändå rätt bra att kvaliteten är så god. Jag vill också tacka riksrevisorn. När jag var kommunalråd hade vi ett utbyte med en nybliven demokrati. Det som vi lyfte fram i utbytet var just vikten av att ha en revision, och jag kan väl säga att verkligen förstärker betydelsen av en revision. Jag har en uppföljningsfråga som gäller offentliga upphandlingar. Min bild är att man gör en upphandling men inte följer upp de krav som man har ställt. Därför vet man inte utfallet och kan inte heller lära av utfallet. Finns det någon uppföljning från av detta i de granskningsrapporter som ni har gjort om de olika offentliga upphandlingarna i de statliga myndigheterna? Den andra frågan är mer framåtblickande. Jag tar då sikte på det som riksrevisorn sa om det höga förtroendet för våra statliga myndigheter bland medborgarna. Det finns ju lägen där statliga myndigheters förtroende minskar kraftigt bland medborgarna. I ett sådant läge har varit. Man har fått kritik från både forskare och jurister för handläggning av sjukas ärenden. Det finns också en kritik mot bristen på samverkan mellan . gör bedömningen att människor kan stå till arbetsmarknadens förfogande, medan Arbetsförmedlingen gör bedömningen att de inte alls kan göra det. Den enskilda individen hamnar då mellan stolarna utan ersättning och blir hänvisad till familj eller soc. Det här är allvarligt på olika sätt. Jag undrar om har någon plan att granska det som har varit för att vi ska få den utomstående betraktelse som kan ge. (S): Tack för granskningsrapporten! Jag har också en fråga som berör planen för att återgå till överskott. Den har ju diskuterats tidigare. Det är förstås så att stater som avviker från målen om långsiktigt hållbara statsfinanser bör redovisa hur man avser att komma tillbaka på banan och helt enkelt nå målen. Detta är relevant, och det finns det ju regler för i hela . Det som har hänt har försatt oss i ett exceptionellt läge. Då kan man börja med att konstatera att en höjning av taken handlar om landets krishanteringsförmåga. Dessutom kan man fundera över hur motiverat det vore att upprätta planer som alla vet kan vara obsoleta . Bland annat var insatserna tillfälliga, vilket konstaterats. Vi vet att smittspridningen i omvärlden ökade oerhört snabbt. Vi vet också att behoven och effekterna av de stödåtgärder som vi själva införde var väldigt lättrörlig materia. Alla här inne har varit djupt inblandade i detta arbete. Man kan begrunda att i det läget lägga personella resurser på att upprätta en detaljerad plan, som alltså kan vara obsolet, i stället för att ägna sig åt det akuta läget. Man kan begrunda detta och fundera på om det är rätt använda resurser och om det skulle höja förtroendet för såväl finanspolitiken som statsförvaltningen. Jag anser att det finanspolitiska ramverket är mycket viktigt. Utifrån den aspekten undrar jag om det inte vore relevant att ta hänsyn till dessa omständigheter i en granskningsrapport. Riksrevisor, : Vi har gjort granskningar som visar att det brister i uppföljningen av upphandlingar, så svaret på frågan är ja. Som jag var inne på har vi bland annat granskat upphandlingar på olika infrastrukturområden. är alltid en viktig och intressant myndighet för oss att granska utifrån en rad olika aspekter. Vi tittar också på andra myndigheter som kan vara intressanta och som har medborgarnära verksamhet. Till exempel har vi tittat på handläggning av anknytningsärenden. Ur ett medborgarperspektiv minskar förstås förtroendet för en myndighet om man känner att man inte får sin sak prövad. är alltid intressant att granska. Och vi har gjort en rad granskningar på ansvarsområden, men kanske inte just utifrån den helhetssyn som efterlyste. I det krisläge som vi befinner oss i och har befunnit oss i har vi den största förståelse för att man kan behöva ta till det finanspolitiska ramverket, även om en del av vår kritik är att man har skaffat sig ett så stort manöverutrymme att det inte riktigt hänger ihop med de prognoser och det huvudscenario som har tagit fram. Vår slutsats blir att utgiftstaket helt enkelt sätts ur spel. Det rimmar inte med de principer som finns. Dessutom efterlyser vi transparensen och motiveringen av hur man tänker återta utgiftstaket. Vi har absolut stor förståelse och riktar ingen kritik, mer än att det kanske borde ha motiverats mer varför man tog till en så stor höjning kopplat till de scenarier man har tagit fram för den ekonomiska utvecklingen, för det hänger inte ihop med de huvudscenarier som ligger till grund för bedömningarna. Så har vi sett på saken. Det är naturligtvis väldigt viktigt att man i kris håller sig till de spelregler som finns. Vi menar att här har det genats lite i kurvorna, om jag får använda det uttrycket. Det är alltid spännande att få svara på ledamöternas frågor. Det är också viktigt för oss att lyssna in vad en riksdagsledamot funderar över. Vi har ju som sagt rollen att vara den oberoende granskaren, men vi tar gärna emot tips och idéer. Sedan förbehåller jag mig rätten att avstå från eller bejaka att sätta igång en granskning beroende på om det passar av alla möjliga skäl, till exempel om vi har tillräckliga resurser i myndigheten för att hantera frågan. Det är väldigt bra att vi kan komma ut och ge en samlad bild av vår verksamhet. Jag tackar för intresset och engagemanget. Ordföranden (S): Tack så mycket till dig och till hela myndigheten för det arbete som ni gör och har gjort under detta remarkabla år! Ni har hållit igång alla era granskningar, trots omständigheterna. Det har varit och är fortsatt väldigt värdefullt för oss. Vi ser fram emot kommande rapporter, kanske med lite bävan. Det är oerhört konstruktivt att kunna ha en sådan här process. Som flera varit inne på är det en väldigt viktig del av vår demokrati att vi har en oberoende granskning och att alla därmed har möjlighet att bedöma det som görs och att man också har möjlighet att komma till rätta med de problem som uppvisas. Stort tack för , och tack för ert arbete! Därmed förklarar jag utfrågningen avslutad.