bet · H801JuU27 · 2021-05-21 00:00:00 — Utredningen om skydd för barn som bevittnar våld eller andra brottsliga handlingar och ansvar för uppmaning att begå självmord (SOU 2019:32) anser att det inte finns anledning att utvidga möjligheten att avvakta med expediering av interimistiskt beslut om särskild företrädare för barn eller att införa en möjlighet att underlåta att informera vårdnadshavare om sådant beslut. Utskottet, som inte är berett att ställa sig bakom förslaget i motion 2020/21:3297 (M) yrkande 12 om möjlighet att skjuta upp eller att låta bli att underrätta vårdnadshavare om förhör med ett barn som misstänks för att ha utsatts för brott, avstyrker motionsyrkandet. När det gäller förslaget om att polisen ska kunna höra barn som är som vittnen även utan vårdnadshavares godkännande i vissa fall som framställs i motion 2020/21:3297 (M) yrkande 13 vidhåller utskottet sin tidigare uppfattning att det inte är berett att ställa sig bakom det tillkännagivande som motionärerna efterfrågar. Motionsyrkandet avstyrks därför. Utskottet konstaterar att det pågår ett omfattande arbete för att förebygga och bekämpa hedersrelaterat våld och förtryck. Mot bakgrund av detta finner utskottet inte skäl för att ta några sådana initiativ som begärs i motion 2020/21:3274 (L) om barnrättsperspektiv (yrkande 12) och internationellt arbete (yrkande 15). Detsamma gäller det tillkännagivande om tvångsäktenskapsenhet som framställs i motion 2020/21:3410 (KD) yrkande 13. Av samma skäl saknas det anledning till några tillkännagivanden med anledning av vad som anförs i motion 2020/21:451 (-) yrkandena 17 och 18 om s.k. balkongflickor. Utskottet avstyrker därför även dessa motionsyrkanden. I motion 2020/21:656 (SD) yrkande 27 vill motionärerna att regeringen ska tillsätta en utredning som ska utreda möjligheterna att kriminalisera underlåtenhet att ingripa vid eller anmäla hedersrelaterade brott. Som framgår ovan har utrett frågan och gör bedömningen att det inte ska vara straffbart att underlåta att avslöja eller förhindra det föreslagna nya hedersbrottet. Mot bakgrund av att frågan precis har utretts får motionsyrkandet anses vara i huvudsak tillgodosett och avstyrks därför. Hedersbrottslighet präglas inte sällan av en tystnadskultur i förhållande till myndigheter och polis. En kriminalisering av underlåtenhet att anmäla eller annars avslöja äktenskapstvång och barnäktenskap skulle enligt utskottets mening kunna bidra till att motverka tystnadskulturen. Detta genom att belägga den som har kännedom om det förestående brottet med ett straffansvar. Det skulle synliggöra kollektivets ansvar för att tvångsäktenskap tillåts, och bidra till att fler som har kännedom om ett förestående tvångsäktenskap känner sig förpliktigade att ingripa eller informera myndigheter om vad som pågår. En sådan åtgärd skulle således kunna ha betydelse för möjligheten att i större utsträckning förebygga att tvångsäktenskap ingås. Vad utskottet nu har anfört bör ge regeringen till känna. Därmed bifaller utskottet motion 2020/21:3297 (M) yrkande 19. Avslutningsvis konstaterar utskottet att frågan om månggifte är uppmärksammad och att lagstiftningsarbete pågår. Utskottet finner därför inte skäl att ställa sig bakom det tillkännagivande som begärs i motion 2020/21:1611 (SD) yrkande 29 och avstyrker motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om polisens arbete mot prostitution och människohandel, om en sambandsperson vid Europol och om skärpta straff för människohandel. Jämför reservation 16 (V), 17 (M, C, V, KD), 18 (C, V, KD) och 19 (SD, KD). I partimotion 2020/21:395 av m.fl. (V) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om att ge i uppdrag att se över polisens samarbete med regionkoordinatorerna mot prostitution och människohandel i samtliga polisregioner och ta fram en handlingsplan för att stärka samarbetet i syfte att ge utsatta personer skydd och stöd. I samma motion yrkande 5 vill motionärerna att regeringen ska ge i uppdrag att organisera arbetet mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål i nära samarbete med socialtjänst och ideella organisationer på området. I samma motion yrkande 6 begärs att regeringen ska vidta åtgärder för att ska få en egen sambandsperson vid Europol som ska fokusera på arbetet mot människohandel för sexuella ändamål. I kommittémotion 2020/21:3307 av m.fl. (KD) yrkande 21 anförs att det är angeläget att polisen organiserar sitt arbete på så sätt att det i varje polisregion finns kompetens och resurser att arbeta med att bekämpa människohandel och barnprostitution. Polisregioner med större problem bör också kunna få nationellt stöd i form av exempelvis mobila team. I kommittémotion 2020/21:3311 av m.fl. (KD) yrkande 19 begär motionärerna att straffen för människohandel skärps. Liknande yrkanden framställs i kommittémotionerna 2020/21:641 av m.fl. (SD) yrkandena 26–27 och 2020/21:3308 av m.fl. (KD) yrkande 6. För att säkerställa ett straffrättsligt skydd mot människohandel beslutade om en tydligare brottsbeskrivning, ett bättre skydd för barn och en skärpning av straffskalan (prop. 2017/18:123, bet. 2017/18:JuU32, rskr. 2017/18:303). Enligt den nya lydelsen av 4 kap. 1 a § första stycket döms den, som i annat fall än som avses i 1 § (dvs. människorov), genom olaga tvång, vilseledande, utnyttjande av någons utsatta belägenhet som allvarligt begränsar personens alternativ, eller annat sådant otillbörligt medel om det allvarligt begränsar personens alternativ rekryterar, transporterar, överför, inhyser eller tar emot en person i syfte att han eller hon ska exploateras för sexuella ändamål, avlägsnande av organ, krigstjänst, tvångsarbete eller annan verksamhet i en situation som innebär nödläge för den utsatte, för människohandel till fängelse i lägst två och högst . Av paragrafens andra stycke framgår att den som begår en gärning som avses i första stycket mot en person som inte har fyllt döms för människohandel även om inte något sådant otillbörligt medel som anges där har använts. Detta gäller även om den som begår en sådan gärning inte haft uppsåt till men varit oaktsam beträffande omständigheten att den andra personen inte fyllt . Enligt paragrafens tredje stycke är påföljden för ett mindre grovt brott som avses i första eller andra stycket, fängelse i lägst och högst . beslutade att ett nytt gradindelat brott, benämnt människoexploatering, införs genom en ny paragraf, 4 kap. 1 b § . Syftet är att förstärka det straffrättsliga skyddet mot exploatering av utsatta personer i arbete och tiggeri. Genom brottet straffbeläggs att genom ett otillbörligt medel exploatera en person i tvångsarbete, arbete under uppenbart orimliga villkor eller tiggeri. Är offret ett barn föreslås ett särskilt starkt straffrättsligt skydd. Straffet för människoexploatering är fängelse i högst eller, om brottet är grovt, fängelse i lägst två och högst . Den nya utformningen av människohandelsbestämmelsen och den nya bestämmelsen om människoexploatering har gällt . Handlingsplan mot prostitution och människohandel Regeringen beslutade om en nationell handlingsplan mot prostitution och människohandel. Syftet med handlingsplanen är att förebygga och motverka prostitution och människohandel för alla ändamål samt att bidra till ett bättre skydd och stöd för personer som är utsatta för människohandel. Genom en nationell handlingsplan som samlar regeringens arbete mot prostitution och människohandel kan samverkan och samordningen på området stärkas ytterligare. Det är tydligt att arbetet mot prostitution och människohandel behöver bli effektivare och mer målinriktat. Förmågan att upptäcka offer för prostitution och människohandel behöver stärkas och rättsväsendets arbete behöver effektiviseras. En viktig del är det förebyggande arbetet. Ytterligare en viktig del, särskilt när det gäller prostitution och människohandel för sexuella ändamål, är att minska efterfrågan. I det avseendet är förbudet mot köp av sexuella tjänster centralt. Åtgärderna som presenteras i handlingsplanen delas in i åtta olika insatsområden: 1. förstärkt samordning mellan myndigheter och andra aktörer 2. stärkt förebyggande arbete 3. förbättrad förmåga att upptäcka prostitution och människohandel 5. starkare skydd och stöd 6. effektivare brottsbekämpning 7. stärkt kunskap och metodutveckling 8. ökad internationell samverkan. Målet med handlingsplanen är att den ska bidra till ett mer effektivt, strategiskt och målinriktat arbete mot prostitution och människohandel. I redovisning av ett regeringsuppdrag om brotts-utredningsverksamheten som lämnades (A868.568/2016 s. 7) anför myndigheten att förmågan att bekämpa människohandel har stärkts. Förutsättningarna för effektivare lagföring av köp av sexuell tjänst, köp av sexuell handling av barn, koppleri och människohandel har förbättrats. Ett av målen för arbetet har varit att skapa en organisation för de operativa insatserna mot prostitution och människohandel i hela landet, liksom att stimulera till ett uthålligt arbete och en ökad samverkan mellan berörda aktörer. Ett annat mål har varit att genom samverkan bidra till en utökad metod- och kompetens-utveckling inom polisen. I regleringsbrevet gav regeringen i uppdrag att identifiera och redogöra för vilka åtgärder som myndigheten vidtar för att stärka förmågan att bekämpa människohandel i hela landet. Uppdraget och redovisningen skulle inkludera åtgärder som rör utveckling av såväl det operativa arbetet som kompetenshöjande insatser. I slutredovisningen av uppdraget framgick att har identifierat framgångsrika arbetssätt och arbetar för att utveckla och sprida metoderna. För att ytterligare stärka förmågan att bekämpa människohandel har tagit fram en plan mot människohandel. fortsätter att utveckla pågående utvecklingsinsatser, och kompetenshöjande insatser har genomförts bl.a. för de regionala människohandelsgrupperna och för gränspolisen. erbjuder tillgång till en interaktiv utbildning om människohandel med barn (lägesbild 19). tog den nationella rapportören i samarbete med Utvecklingscentrum fram ett särskilt utbildningsmaterial om människohandel för gränspolisen, där barnperspektivet är belyst. I för sexuella och andra ändamål – lägesrapport 20 avseende 2018 ger sin bild av hur människohandelns omfattning och utbredning i har förändrats . I rapporten (s. 68 f.) föreslås att det utarbetas en samlad nationell strategi för det långsiktiga arbetet för att ge stöd och skydd till individer som utnyttjas för prostitution och människohandel för sexuella och andra ändamål. Strategin föreslås genomföras i samarbete med alla berörda myndigheter och frivilligorganisationer inklusive de som organiserar överlevare av dessa brott, de två , Roks och Unizon, forskare med specialkompetens inom traumabehandling och andra berörda. i fick 2009 ett nationellt samordningsuppdrag för att stärka det svenska arbetet inom området. Inom ramen för det uppdraget startades det Nationella Metodstödsteamet (NMT) mot prostitution och människohandel. övertog det nationella samordningsansvaret i fråga om prostitution och människohandel för sexuella och andra ändamål. NMT består av myndigheter som arbetar mot prostitution och människohandel och fungerar som en strategisk och operativ resurs för att utveckla och effektivisera samordningen mellan myndigheter och frivilligorganisationer. Inom ramen för NMT har det skapats en särskild stödprocess som myndigheterna arbetar utifrån i dessa ärenden. Som en del i den stödprocessen drivs en stödtelefon, ett återvändandeprogram och runt omkring i landet finns s.k. regionkoordinatorer mot prostitution och människohandel som arbetar med att stödja utsatta. NMT erbjuder också stöd och utbildning till kommuner, myndigheter och frivilligorganisationer i arbetet med människohandel. Regionkoordinatorer mot prostitution och människohandel finns i region , Mitt, Nord, , Syd, Väst och Öst. Arbetsuppgifter för en regionkoordinator består bl.a. i att • bistå regionala myndigheter, t.ex. polis och socialtjänst, med stöd vid människohandelsärenden och fungera som en regional aktör med spetskompetens när det gäller människohandel • synka arbetet mot prostitution och människohandel som sker på regional nivå med arbetet som sker på nationell nivå genom kontinuerlig kontakt med den nationella samordnaren mot prostitution och människohandel hos • länka vidare människohandelsärenden i regionen till rätt instans. Kartläggning av prostitution och människohandel för sexuella ändamål Regeringen gav i uppdrag att stärka arbetet mot att barn och unga respektive vuxna utnyttjas i prostitution och människohandel, samt kartlägga omfattningen av prostitution och människohandel för sexuella ändamål i . I uppdraget ingår att redovisa goda exempel på insatser och myndighetssamverkan i ärenden som rör barn, unga och vuxna som utnyttjats eller riskerar att utnyttjas i prostitution eller människohandel. Vidare ska myndigheten kartlägga lokala och regionala insatser för denna grupp samt för gruppen som köper sexuella tjänster. Enligt uppdraget ska också samla och sprida kunskap och stödmaterial till yrkesverksamma om hur de kan agera i ärenden där barn och unga respektive vuxna utnyttjats eller riskerar att utnyttjas i prostitution eller människohandel. Vid behov ska myndigheten även erbjuda utbildningsinsatser till yrkesverksamma som möter barn och unga respektive vuxna som utnyttjats i eller riskerar att utnyttjas i prostitution eller människohandel och/eller personer som utnyttjar denna grupp. Uppdraget ska redovisas . I regleringsbrevet för avseende har myndigheten fått i uppdrag att fortsätta att fokusera på att stärka arbetet mot att barn och unga respektive vuxna utnyttjas i prostitution och människohandel. Myndigheten ska kartlägga förekomsten av samt sprida kunskap om behov av särskilda insatser för både vuxna och barn som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck och som utnyttjas inom prostitution eller utsätts för människohandel. Europeiska polisbyrån (Europol) är EU:s brottsbekämpande organ. Europol kan ses som en stödtjänst till brottsbekämpande organ i EU:s medlemsstater. Europol samlar in, bearbetar och analyserar information från medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter, sprider uppgifterna och samordnar åtgärder. Länderna använder sedan informationen för att förebygga, upptäcka och utreda brott. Europol har däremot ingen verkställande makt, och dess tjänstemän kan inte anhålla misstänkta personer eller agera utan godkännande från nationella myndigheter. I finns en enhet vid polisens nationella operativa avdelning (), som fungerar som sambandsorgan mellan Europol, övriga EU-länder och svenska polisen. Enheten samordnar allt informationsutbyte genom Europol. Säkerhetspolisen har en sambandsman på plats i Europol. har tidigare tillkännagett för regeringen att den ska återkomma till med förslag om skärpta straff för människohandel och koppleri (bet. 2014/15:JuU14 punkt 6, rskr. 2014/15:138). Tillkännagivandet har ansetts slutbehandlat i och med proposition 2017/18:123 (se bet. 2017/18:JuU32 s. 15). Vid beredningen av motioner från allmänna motionstiden /19 (bet. 2018/19:JuU14 s. 48 f.) behandlade och avstyrkte utskottet motionsyrkanden om skärpt lagstiftning och höjda straff för att motverka människohandel, prostitution och sexköp. Utskottet konstaterade att , för att säkerställa ett starkt straffrättsligt skydd mot människohandel, hade beslutat om en tydligare brottsbeskrivning, ett bättre skydd för barn och en skärpning av straffskalan. Mot den bakgrunden saknades det enligt utskottets mening anledning till några sådana initiativ som efterfrågades i motionerna. följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:182). Även vid beredningen av motioner från allmänna motionstiden /20 (bet. 2019/20:JuU29 s. 24 f.) framställdes motionsyrkanden om skärpta straff för människohandel. Utskottet avstyrkte yrkandena och konstaterade att beslutade om en tydligare brottsbeskrivning, ett bättre skydd för barn och en skärpning av straffskalan. Mot den bakgrunden och då den gällande lagstiftningen enligt utskottets mening var väl avvägd saknades det anledning för att ta några sådana initiativ som efterfrågades i motionerna. följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:233). Vid samma tillfälle behandlade utskottet motionsyrkanden om en ny nationell strategi mot människohandel med barn. Utskottet framhöll att det pågick ett aktivt arbete mot människohandel med barn, t.ex. arbete med ett uppdrag att bl.a. stärka arbetet mot prostitution och människohandel med barn och unga. Eftersom arbetet mot människohandel med barn är en uppmärksammad fråga ansåg utskottet att något initiativ från sida inte var nödvändigt och avstyrkte motionsyrkandena. följde utskottets förslag. Utskottet delar uppfattningen i motionerna 2020/21:395 (V) yrkandena 4–5 och 2020/21:3307 (KD) yrkande 21 att det är viktigt att polisens arbete mot prostitution och människohandel bedrivs effektivt och med en god samverkan mellan berörda aktörer, inklusive regionkoordinatorerna. Som framgår ovan är arbetet mot prostitution och människohandel en uppmärksammad fråga. Samordning mellan myndigheter och andra aktörer samt stärkt kunskap och metodutveckling lyfts också fram i den nationella handlingsplanen mot prostitution och människohandel. Det finns mot denna bakgrund inte anledning för att nu ta några sådana initiativ som motionärerna efterfrågar. Motionsyrkandena avstyrks därför. Utskottet, som noterar att även ökad internationell samverkan lyfts fram i den nationella handlingsplanen mot prostitution och människohandel, är inte berett att föreslå att ska ta något initiativ i frågan om en svensk sambandsperson vid Europol och avstyrker därför motion 2020/21:395 (V) yrkande 6. Avslutningsvis vidhåller utskottet sin tidigare uppfattning att det saknas anledning för att ta några initiativ till ytterligare straffskärpningar som efterfrågas i motionerna 2020/21:641 (SD) yrkandena 26–27, 2020/21:3308 (KD) yrkande 6 och 2020/21:3311 (KD) yrkande 19. Motionsyrkandena avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om ökad användning av elektronisk övervakning av kontaktförbud och tillkännager detta för regeringen. avslår motionsyrkanden om bl.a. skärpta straff för överträdelser av kontaktförbud och utvärdering av lagändringar när det gäller kontaktförbud i gemensam bostad. Jämför reservation 20 (SD), 21 (M, SD, KD), 22 (M, L), 23 (C, L) och 24 (M, SD, KD). I kommittémotion 2020/21:657 av m.fl. (SD) yrkande 4 begärs en ändring i lagstiftningen i syfte att det ska bli betydligt lättare än för utsatta kvinnor att få kontaktförbud utfärdade. I yrkande 5 vill motionärerna att straffet för överträdelse av kontaktförbud skärps genom att minimistraffet sätts till fängelse. I yrkande 6 begärs en ändring i lagstiftningen i fråga om ringa överträdelse av kontaktförbud. Motionärerna anser att en sådan överträdelse ska föranleda böter, förutsatt att kontakten inte kan anses vara klart ursäktlig. I samma motion yrkande 7 begärs att lagstiftningen ska kompletteras så att ett kontaktförbud med elektronisk övervakning ska kunna utfärdas vid frisläppandet av den som dömts för ett vålds- eller sexualbrott gentemot en närstående. Motionärerna anför att det med nuvarande och föreslagen lagstiftning inte är möjligt att utfärda ett kontaktförbud med elektronisk övervakning vid frisläppandet, även om hotbilden är stor. I kommittémotion 2020/21:2958 av m.fl. (C) yrkande 11 vill motionärerna utreda förutsättningarna för ett automatiskt kontaktförbud, eller ett utökat kontaktförbud, vid fällande dom för brott i nära relation. I kommittémotion 2020/21:3427 av m.fl. (L) yrkande 1 begärs att de lagändringar när det gäller kontaktförbud i gemensam bostad som infördes bör utvärderas. Motionärerna anför att det har framkommit kritik mot att lagändringarna inte har fått tillräckligt genomslag i praktiken. I partimotion 2020/21:3366 av m.fl. (M) yrkande 19 och kommittémotion 2020/21:3297 av m.fl. (M) yrkande 4 begär motionärerna att kontaktförbud med elektronisk övervakning ska kunna användas i fler fall. Motionärerna anför att brottsutsatta kvinnor inte ska behöva vänta på att ett kontaktförbud bryts innan ett kontaktförbud med elektronisk övervakning beslutas. I stället ska beslutet utgå från en riskbedömning i det enskilda fallet. Ett liknande yrkande framställs i kommittémotion 2020/21:2958 av m.fl. (C) yrkande 10. Av 1 § lagen (1988:688) om kontaktförbud framgår att en person kan förbjudas att besöka eller på annat sätt ta kontakt med en annan person eller att följa efter denna person (kontaktförbud). Kontaktförbud får meddelas om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att den mot vilken förbudet avses gälla kommer att begå brott mot, förfölja eller på annat sätt allvarligt trakassera den som förbudet ska skydda. Vid bedömningen av om det finns en sådan risk ska det särskilt beaktas om den mot vilken förbudet avses gälla har begått brott mot någon persons liv, hälsa, frihet eller frid. Ett kontaktförbud får meddelas endast om skälen för ett sådant förbud uppväger det intrång eller men i övrigt som förbudet innebär för den mot vilken förbudet avses gälla. I 1 a § nämnda lag finns bestämmelser om möjligheten att meddela kontaktförbud när det gäller den gemensamma bostaden. Av 2 § första stycket lagen om kontaktförbud framgår att om det kan antas att ett kontaktförbud enligt 1 § inte är tillräckligt, får förbudet utvidgas till att avse förbud att uppehålla sig i närheten av en annan persons bostad, arbetsplats eller något annat ställe där den personen brukar vistas (utvidgat kontaktförbud). Ett beslut om utvidgat kontaktförbud ska förenas med villkor om elektronisk övervakning, om den mot vilken beslutet avses gälla har överträtt ett kontaktförbud och det inte finns särskilda skäl mot det. Av andra stycket följer att den som har överträtt ett utvidgat kontaktförbud får förbjudas att uppehålla sig inom ett större område än som följer av första stycket (särskilt utvidgat kontaktförbud). Förbudet får omfatta ett eller flera områden i anslutning till sådana platser där den andra personen har sin bostad eller arbetsplats eller annars brukar vistas. Det får inte avse ett större område än vad som är nödvändigt. Ett beslut om särskilt utvidgat kontaktförbud ska vidare förenas med villkor om elektronisk övervakning, om det inte finns särskilda skäl mot det. Särskilt utvidgat kontaktförbud får meddelas endast om skälen för ett sådant förbud väger väsentligt tyngre än den inskränkning i rörelsefriheten som förbudet innebär för den mot vilken förbudet avses gälla. Av 4 § framgår bl.a. följande. Kontaktförbud ska meddelas för , högst . Kontaktförbud när det gäller gemensam bostad får dock meddelas . Ett kontaktförbud när det gäller gemensam bostad får endast förlängas om det finns särskilda skäl och med högst i taget. Ett kontaktförbud med villkor om elektronisk övervakning får förlängas med högst i taget. I övrigt får ett kontaktförbud förlängas med högst i taget. Av 7 § lagen om kontaktförbud framgår att frågan om kontaktförbud prövas av allmän åklagare och tas upp på begäran av den som förbudet ska skydda eller när det annars finns anledning till det. Av 24 § samma lag framgår att den som bryter mot ett kontaktförbud med villkor om elektronisk övervakning döms för överträdelse av kontaktförbud med elektronisk övervakning till fängelse i högst . Den som i övrigt bryter mot ett kontaktförbud döms för överträdelse av kontaktförbud till böter eller fängelse i högst . I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. I 25 § anges att den som har getts ett kontaktförbud med villkor om elektronisk övervakning och som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet hindrar att den elektroniska övervakningen kommer till stånd döms för hindrande av elektronisk övervakning till böter eller fängelse i högst . Regeringen beslutade att tillsätta en utredning som skulle se över straffansvaret för hedersrelaterat våld och förtryck (dir. 2019:43).