bet · H801TU4 · 2021-01-28 00:00:00 — avslår motionsyrkanden om konkurrensen på post- och paketmarknaderna. Utskottet hänvisar bl.a. till gällande bestämmelser och till PTS uppdrag att bevaka och säkerställa konkurrensen på postmarknaden. Jämför reservation 25 (C), 26 (V) och 27 (KD). I kommittémotion 2020/21:1316 vill m.fl. (V) i yrkande 3 ge regeringen i uppdrag att utreda hur en ökad återreglering av postmarknaden kan genomföras för att stärka den samhällsomfattande posttjänsten. Motionärerna anför att den avreglerade postmarknaden och den ökade konkurrensen detta medför har bidragit till att underminera de ekonomiska förutsättningarna för att upprätthålla en fullgod samhällsservice, inte minst på landsbygden. Motionärerna vill också i yrkande 4 att regeringen skyndsamt ska återkomma med förslag på lagstiftning som gör att Postnord inte längre behöver publicera sina prislistor, vilket numera är ett krav. Detta ger enligt motionärerna de privata postbolagen en stor konkurrensfördel då de i upphandlingar kan lägga sig strax under Postnord prismässigt och därmed vinna de lukrativa avtalen som Postnord ensamt ska finansiera postverksamheten i hela landet. m.fl. (KD) konstaterar i kommittémotion 2020/21:2809 att ingår både Postnords brev och paketförsändelser upp till i den samhällsomfattande tjänsten. Detta innebär att dessa försändelser inte omfattas av moms, vilket kan snedvrida konkurrensen på en konkurrensutsatt paketmarknad. Genom att begränsa den samhällsomfattande tjänsten till brevmarknaden anser motionärerna att konkurrensvillkoren på paketmarknaden kan gynnas. I yrkande 84 föreslå motionärerna således att man bör minska omfattningen av Postnords samhällsomfattande tjänst. m.fl. (C) konstaterar i kommittémotion 2020/21:3172 att dagens paketmarknad kännetecknas av en fungerande konkurrens mellan olika aktörer och att det är viktigt att denna upprätthålls i hela landet. I storstäderna har en rad nya aktörer etablerat sig på marknaden och nya tjänster inom e-handeln har växt fram, men i mer glesbefolkade områden finns det däremot en risk för ett försämrat utbud. Motionärerna betonar därför i yrkande 51 nödvändigheten av att post- och paketmarknaden får de förutsättningar som behövs för att främja innovation och klimatsmarta lösningar. När det gäller konkurrenssituationen påminner motionärerna också om beslut att måste upphöra med att ta ut moms på posttjänster som ingår i den samhällsomfattande tjänsten. Enligt det svenska regelverket sträcker sig den samhällsomfattande posttjänsten från brev till paket upp till . Det har därför funnits farhågor om att momsbefrielsen skulle kunna snedvrida konkurrensen på e-handelsmarknaden genom Postnords möjlighet att erbjuda väsentligt lägre priser. Motionärerna anser därför i yrkande 52 att det är angeläget att konkurrenssituationen för paketdistribution snabbt klargörs för att främja en fortsatt positiv utveckling för marknaden i hela landet. Avslutningsvis understryker motionärerna vikten av att alla postoperatörer får tillgång till den postala infrastrukturen, däribland postnummer. En sådan åtgärd skulle underlätta konkurrens och etablering av nya verksamheter, och mot denna bakgrund anser motionärerna i yrkande 53 att postnummersystemet ska vara tillgängligt för alla postoperatörer. Mot bakgrund av motionsförslaget om att återreglera postmarknaden vill utskottet inledningsvis påminna om att utskottet har behandlat frågan tidigare, senast i betänkande 2017/18:TU4. Utskottet konstaterade i betänkandet att den gemensamma postmarknaden inom EU ska vara öppen för konkurrens enligt det tredje postdirektivet (Europarlamentets och rådets direktiv /6/EG om ändring av direktiv /67/EG beträffande fullständigt genomförande av gemenskapens inre marknad för posttjänster). Det innebär att inget medlemsland får upprätthålla ett monopol på någon del av den nationella postmarknaden. Med anledning av motionsförslaget om publiceringen av prislistor vill utskottet förtydliga att det faktum att prissättningen är öppen för insyn (det s.k. transparenskravet) följer av postdirektivet, vilket innebär att kravet inte kan strykas ur postlagen. Detta krav gäller tjänster inom den samhällsomfattande posttjänsten. Det ska dock påpekas att den tillsatta postlagsutredningen kommer att granska innehållet i de olika tjänster som ingår i den samhällsomfattande tjänsten. I fråga om Postnords skyldighet att offentligt redovisa förhandlade priser och villkor, så noterar utskottet att vissa förändringar har gjorts i Postnords senaste tillståndsvillkor som meddelades . Ändringen består i att tjänster som är avsedda för andra postförsändelser än skriftliga meddelanden och som innehåller varor med eller utan kommersiellt värde undantas från de särskilt specificerade kraven i tillståndsvillkoren om redovisning av priser, rabatter och villkor. Ändringen genomförs då PTS bedömer att det inte är proportionerligt att reglera hur Postnord ska informera om exempelvis förhandlade rabatter för brevtjänster avsedda för varubefordran, eftersom dessa försändelser konkurrerar inom ett annat marknadssegment än skriftliga meddelanden. Denna förändring finner utskottet motiverad. Behovet av reglering finns däremot fortsatt på brevmarknaden och därför kvarstår de mer specifika kraven för tjänster med skriftliga meddelanden. Utskottet vill också peka på att det i samband med offentlig upphandling av posttjänster inte enbart är priset som är avgörande för tilldelningen. I kravspecifikationer ställer upphandlande myndigheter ofta krav på t.ex. kvalitetsmätningar, garanterad servicenivå och geografisk täckning som i många fall har gjort det svårt för mindre aktörer att vinna upphandlingar mot Postnord. Vidare är inte prislistorna så exakta att det går att räkna ut exakt vilket pris Postnord kommer att lämna i en viss upphandling, då det finns rabatter som kan medges inom vissa intervall givet den upphandlande kundens förutsättningar. Tillgång till postal infrastruktur När det gäller motionsförslaget om tillgång till postnummersystemet vill utskottet förtydliga att alla operatörer genom postlagen (2010:1045) garanteras tillgång till den postala infrastrukturen, inklusive postnummersystemet. Utskottet vill också peka på att för att säkerställa en effektiv förvaltning och tillgång till postnummersystemet har det s.k. inrättats. Rådet består av deltagare från , , Lantmäteriet, Postnord, PTS, Svensk Direktreklam och . Av förordningen (2007:951) med instruktion för PTS framgår att myndigheten bl.a. ska främja en effektiv konkurrens och övervaka prisutvecklingen på postområdet. Även med ansvar för den övergripande konkurrenslagstiftningen har en funktion i sammanhanget. Det gäller i synnerhet där det postala regelverkets bestämmelser inte ger någon vägledning. Utskottet noterar i sammanhanget att PTS med stöd av postlagen och den nya lag som trädde i kraft (lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gränsöverskridande paketleveranstjänster), som kompletterar EU:s förordning om gränsöverskridande paketleveranstjänster, har fått befogenhet att samla in data från marknadens alla aktörer. Detta innebär att det numera även är möjligt att redovisa en samlad bild av den svenska paketmarknaden, vilket utskottet välkomnar. När det gäller konkurrenssituationen på paketmarknaden konstaterar PTS i Svensk postmarknad (PTS-ER-2020:10) att distribuerades 246 miljoner paket i , varav 31,4 miljoner hade sin mottagare i ett annat land. Omsättningen på paketmarknaden uppgick till 2018, varav inrikesmarknaden stod för . En snabb utveckling av e-handeln leder enligt myndigheten till en marknad med en förändrad konkurrenssituation och annorlunda dynamik än brevmarknaden. I fråga om den geografiska täckningen har dock Postnord fortfarande en särställning på både brev- och paketmarknaden genom sin lantbrevbärar-service. Utskottet vill påminna om att paketmarknaden i inte har varit närmare reglerad bortsett från Postnords skyldigheter som tillhandahållare av den samhällsomfattande posttjänsten. Bakgrunden till detta är att det finns en väl utvecklad konkurrens på stora delar av marknaden. Med tanke på de skilda marknadsförutsättningar som präglar brev- respektive paketmarknaden, anser PTS att detta förhållande också bör återspeglas i fråga om lämplig reglering. Utskottet delar denna uppfattning. Som framgår av Svensk postmarknad är PTS utgångspunkt att reglering endast ska ske när den är motiverad av marknadsskäl och att den ska vara proportionerlig. Företag som är aktiva på paketmarknaden, oavsett om de är postoperatörer med tillstånd att bedriva postverksamhet eller endast bedriver paketverksamhet som inte är tillståndspliktig, ska principiellt ha så likartade regulatoriska förutsättningar som möjligt. Utskottet vill betona att den kraftigt växande e-handeln är en i högsta grad internationell företeelse och noterar i sammanhanget att den europeiska regulatörsorganisationen för tillsynsmyndigheter av postmarknaden (ERGP) har slagit fast att konsumenternas önskemål gradvis får ett allt större genomslag på marknaden. Utvecklingen går från en avsändarorienterad till en mer mottagarorienterad marknad som innebär att det är avsändaren (det säljande företaget) som exklusivt väljer leveransmetod och operatör. I stället är det i allt större utsträckning mottagaren (den köpande konsumenten) som väljer när och hur försändelsen ska befordras och vem som ska göra det. När det gäller paketmarknaden i gör utskottet bedömningen att det handlar om en dynamisk och expansiv marknad där en välfungerande konkurrens råder mellan de olika aktörerna, och att det därför inte finns något behov av reglering på området. I fråga om motionsyrkandena om offentliga priser, återreglering av postmarknaden och tillgång till postal infrastruktur hänvisar utskottet till vad som framgår av både nationell lagstiftning och i dessa frågor. Mot bakgrund av vad som redovisas ovan avstyrker utskottet motionerna 2020/21:1316 (V) yrkandena 3 och 4, 2020/21:2809 (KD) yrkande 84 och 2020/21:3172 (C) yrkandena 51–53. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om samdistribution av post och tidningar. Utskottet pekar på de ansträngningar som redan görs i syfte att effektivisera utdelningen samt minska kostnaderna och miljöpåverkan från transporterna. Jämför reservation 28 (C). I kommittémotion 2020/21:3172 av m.fl. (C) yrkande 50 uppmärksammar motionärerna de stora förändringar som postmarknaden genomgår med stadigt minskande brevvolymer och en växande pakethantering till följd av e-handelns uppsving. Även den fysiska dagstidningen känner av en utveckling med sjunkande upplagor, vilket fördyrar distributionen. Mot bakgrund av denna utveckling anser motionärerna att det vore eftersträvansvärt med ett större inslag av samdistribution av post, paket och tidningar, vilket skulle sänka kostnaderna för utdelningen som en sådan åtgärd skulle ha en gynnsam effekt på miljön till följd av att färre transporter behövs. På motsvarande vis efterfrågar m.fl. (C) i kommittémotion 2020/21:3174 yrkande 3 att man möjliggör samdistribution av post och tidningar. Utskottet har behandlat frågan om samdistribution av post och tidningar , senast i betänkande 2019/20:TU5. I samband därmed konstaterade utskottet att vissa aktörer på marknaden redan tillämpar samdistribution i de fall där det är praktiskt genomförbart och lyfte även fram att denna transportlösning kan ge besparingar och effektivisera utdelningsverksamheten för berörda parter. PTS har dock i sina tidigare bedömningar också pekat på de utmaningar som finns med att praktiskt samordna distributionen av olika försändelsetyper, inte minst med hänsyn till olika tidsfönster. Myndigheten ansåg att detta förhållande måste beaktas i sammanhanget eftersom det är avgörande för möjligheten att upprätthålla såväl en acceptabel kvalitet i brevförmedlingen som en god servicenivå i glesbygden. Utskottet delar liksom tidigare denna uppfattning och bedömningen att förutsättningarna för samdistribution underlättas genom den förordningsändring som trädde i kraft , som innebär att kravet på övernattbefordran avskaffas till förmån för en tvådagarsbefordran. Utskottet konstaterar i sammanhanget att frågan om samdistribution även har uppmärksammats i en skriftlig fråga (fr. 2018/19:120) till statsrådet . Statsrådet underströk i sitt svar att postlagen inte sätter några hinder i vägen för samdistribution av post, paket och tidningar och att Postnord inte heller har ensamrätt på utdelning i någon del av landet. Utskottet vill också uppmärksamma att med anledning av ett tidigare tillkännagivande av om försöksverksamhet med samdistribution av tidningar och post (bet. 2014/15:KU12, rskr. 2014/15:195) redogjorde regeringen (skr. 2019/20:75) för de åtgärder som hade vidtagits med anledning av detta. Regeringen hänvisar i sin skrivelse bl.a. till PTS besked om att samdistribution av post och tidningar redan sker på flera orter och att myndigheten inte har några verksamma rättsmedel att genomföra försöksverksamhet på sådant sätt som förordat. I skrivelsen anför regeringen vidare att den inte har möjlighet att använda rollen som ägare i Postnord för att genomdriva försök med samdistribution och hänvisar i sammanhanget till de gränser som det rättsliga regelverket sätter. Regeringen anser därmed att det aktuella tillkännagivandet är slutbehandlat men gör i likhet med PTS bedömningen att övergången till tvådagarsbefordran som infördes genom förordningsändringen kan underlätta samdistribution av post och tidningar. I Svensk postmarknad 2019 (PTS-ER-2019:7) noterar PTS att både privatpersoner och företag anser att ett större inslag av samdistribution mellan marknadens aktörer skulle medföra en högre servicegrad och lägre kostnader för paketleveranser. Vidare framhåller myndigheten att viss samdistribution redan förekommer , t.ex. genom att distributörer använder sig av samma underleverantör för transporter på vissa sträckor. PTS efterlyser dock i rapporten ett större mått av samverkan mellan offentliga och kommersiella aktörer för att uppnå mottagarvänliga och effektiva leveranslösningar i de mer glesbefolkade delarna av landet. Flera distributörer upplever att det är svårt att hitta effektiva former för transporter i de delar av landet där avstånden är långa och postanvändarna få till antalet. Att till exempel köra med halvtomma fordon är både klimatmässigt och ekonomiskt ohållbart, påpekar myndigheten och ser därför ett behov av att utveckla förutsättningarna för ökad samdistribution. I rapporten av posttjänster i lands- och glesbygd (PTS-ER-2019:19) konstaterar PTS att småföretag har behov av snabba och flexibla leveranser och pakettjänster på lands- och i glesbygden. Utöver anpassningar av den samhällsomfattande posttjänstens innehåll anser myndigheten att offentliga och kommersiella aktörer bör samverka för att uppnå mottagarvänliga och effektiva leveranslösningar i glesbebyggda delar av landet. PTS vill därför inom ramen för sitt uppdrag på postområdet främja förutsättningarna för ett ökat inslag av samdistribution. Utskottet vill också peka på att regeringen i direktivet till den beslutade utredningen om finansiering av den samhällsomfattande posttjänsten anger att distribution av tidningar är viktig ur ett demokratiperspektiv och att utdelning via ordinarie postgång är en förutsättning för att tidningar ska kunna levereras till hushåll i hela landet. Med hänvisning till de ansträngningar som redan görs i syfte att effektivisera utdelningen samt minska kostnaderna och miljöpåverkan från transporterna finner utskottet inget skäl för att ta något initiativ på området. Utskottet avstyrker därför motionerna 2020/21:3172 (C) yrkande 50 och 2020/21:3174 (C) yrkande 3. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om krav på installation av fastighetsboxar i flerfamiljshus. Utskottet hänvisar till den pågående utvecklingen när det gäller införandet av fastighetsboxar som bl.a. följer av föreskrifter. m.fl. (S) anser i motion 2020/21:2045 att man bör överväga ett krav på fastighetsboxar i flerfamiljshus. Motionärerna hänvisar till de stadigt sjunkande brevvolymerna och de minskande intäkterna för landets postföretag och i synnerhet Postnord som ska tillhandahålla en samhällsomfattande posttjänst. Trots sjunkande volymer måste Postnord fortfarande dela ut till lika många adresser som . Införandet av fastighetsboxar i flerfamiljshus är enligt motionärerna ett sätt att effektivisera utdelningsverksamheten för att Postnord ska kunna utföra sitt samhällsuppdrag. Vid de tillfällen utskottet har behandlat frågan om att införa fastighetsboxar i flerfamiljshus, senast i betänkande 2019/20:TU5, har utskottet ansett att frågan om på vilket sätt de boende bör få sin post utdelad bäst löses av berörda parter och att statlig reglering på denna nivå inte är ändamålsenlig. Utskottet är alltjämt av denna uppfattning. Utskottet noterar i sammanhanget att utdelning i fastighetsboxar blir allt mer vanligt förekommande samt att i samband med nyproduktion och större ombyggnationer i fastighetsbeståndet har fastighetsboxar i praktiken blivit normerande. Detta följer inte minst som en konsekvens av tekniska föreskrifter. Mot bakgrund av utvecklingen med stadigt minskande brevvolymer och kraftigt växande antal paket i postdistributionen gör fastighetsboxarna det enklare för de boende i flerfamiljshus att ta emot större postförsändelser. Utskottet ser sammanfattningsvis inga skäl för att ompröva sin tidigare ståndpunkt i fråga om införandet av fastighetsboxar och avstyrker därför motion 2020/21:2045 (S). Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att ändra i postlagen i syfte att minska smugglingen av droger. Utskottet hänvisar till den utredning, som i syfte att stödja arbetet mot narkotika, bl.a. ska se över om tystnadsplikten kan ändras. Jämför reservation 29 (SD). Boriana (M) anser i motion 2020/21:2326 att regeringen bör se över möjligheten att ändra i postlagen för att underlätta polisens och tullens arbete med drogbekämpning. Motionären anför som skäl den stora mängd droger som smugglas i postförsändelser i . Risken att åka fast är liten för den som skickar eller hämtar ut drogförsändelser eftersom det endast är då rättsvårdande myndigheter har inlett spaning som personal på utlämningsställen får lägga undan dessa försändelser. Motionären anser därför att lagen bör ändras så att alla som hanterar post och paket får rätt att på eget initiativ kontakta tullen eller polisen om det finns misstanke om narkotika i en viss försändelse. Utskottet vill inledningsvis hänvisa till postlagsutredning och vad som framgår av slutbetänkandet (SOU 2016:54) om postlagens bestämmelser om tystnadsplikt enligt 2 kap. 14 § i fråga om sådana uppgifter som rör ett särskilt brev eller som rör en enskild persons förbindelse med verksamheten när det gäller befordran av brev. framhåller i betänkandet att det finns ett starkt intresse av att värna den personliga integriteten som sändare och mottagare av brev har. Det råder också en allmän enighet om att innehållet i meddelanden som befordras som brev har ett från integritetssynpunkt högt skyddsvärde. Med hänsyn till detta ansåg utredningen att det inte fanns möjlighet att föreslå att tystnadsplikten ska kunna brytas av t.ex. ett postombud utan en begäran från en brottsbekämpande myndighet. En begäran om sådant uppgiftslämnande görs annars under myndighetsansvar och kan därför bli föremål för kontroll av det allmänna. Det bör i sammanhanget också noteras att paketmarknaden till övervägande del är oreglerad och således inte omfattas av postlagens tillämpningsområde som i första hand gäller det personliga brevet. redogjorde regeringen för en rad nya åtgärder för att stödja arbetet mot narkotika. Eftersom postförsändelser beklagligtvis är ett vanligt sätt att befordra narkotiska preparat beslutade regeringen om att tillsätta en utredare med uppgift att se över postlagens bestämmelser om tystnadsplikt i syfte att underlätta de brottsbekämpande myndigheternas arbete. I uppdraget ingår även att lämna förslag på nödvändiga författningsändringar. I utredningsdirektivet (dir. 2020:51) anförs att tillgänglighetsbegränsande åtgärder utgör en hörnsten i den svenska narkotikapolitiken. I det arbetet är därför de brottsbekämpande myndigheternas insatser för att motverka införsel och illegal handel med narkotika centrala. Regeringen anser också att samverkan mellan olika aktörer inom narkotikaområdet behöver stärkas eftersom ett nära samarbete är en förutsättning för ett framgångsrikt arbete i syfte att förhindra att narkotika sprids genom beställningar över internet för att sedan distribueras i postförsändelser. Likaså framgår av direktivet att utredningen i sitt arbete ska beakta förslag på detta område och föreslå en reglering som tillgodoser behovet av tystnadsplikt för uppgifter som handlar om att undersöka, öppna, granska eller kvarhålla försändelser enligt preventivlagen samt överväga och lämna förslag till de eventuella följdändringar i 44 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen som kan behövas. Uppdraget ska redovisas . Utskottet vill även uppmärksamma att regeringen överlämnade proposition 2020/21:49 Utökade möjligheter för att besluta om postspärrar. I propositionen föreslås ett antal ändringar i bl.a. offentlighets- och sekretesslagen, postlagen och tullagen. Lagförslaget syftar till att ge möjlighet att i brottsbekämpande syfte besluta att en postförsändelse ska hållas kvar av ett postbefordringsföretag för att ska kunna utföra sina kontroller, en s.k. postspärr. En sådan spärr kan läggas om det finns anledning att anta att försändelsen innehåller narkotika som kan tas i beslag enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling och det är nödvändigt för att beslag ska kunna ske. Mot bakgrund av det stora samhällsproblem som narkotikaanvändningen utgör välkomnar utskottet regeringens initiativ att se över postlagens bestämmelser om tystnadsplikt. understryker utskottet vikten av att den lagstadgade brevhemligheten skyddas och att avsändarens och mottagarens personliga integritet därmed kan värnas även framgent. Utskottet vill inte föregripa det pågående utredningsarbetet och avstyrker av detta skäl motion 2020/21:2326 (M). Samhällets digitalisering, punkt 1 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:3134 av m.fl. (M) yrkande 2, 2020/21:3473 av m.fl. (M) yrkande 1, 2020/21:3477 av m.fl. (M) yrkandena 3 och 4 samt 2020/21:3479 av m.fl. (M) yrkandena 2, 5, 14, 16, 17 och 21, 2020/21:2921 av m.fl. (C) yrkande 2 och 2020/21:3243 av m.fl. (L) yrkande 7 och 2020/21:398 av m.fl. (V) yrkande 2, 2020/21:1888 av m.fl. (S), 2020/21:2250 av (M) yrkande 4, 2020/21:2809 av m.fl. (KD) yrkande 87, 2020/21:2921 av m.fl. (C) yrkandena 13, 21, 23, 24 och 33 samt 2020/21:3243 av m.fl. (L) yrkandena 1–4 och 6. Digitaliseringen av den offentliga sektorn utgör en monumental uppgift där vikten av att kompetens används och utvecklas på rätt sätt är avgörande. signalerar många kommuner men även regioner och myndigheter att bristen på kompetens i de ordinarie verksamheterna inom digitalisering gör att processer försenas eller inte alls kommer till stånd. Vi vill mot denna bakgrund att Myndigheten för digital förvaltning (Digg) tillsammans med SKR ska bistå kommuner och regioner med att vägleda och ge rekommendationer om hur digitaliseringen av den egna verksamheten bör genomföras i syfte att skapa största möjliga nytta för medborgare och bästa möjligheter till samordning och synergieffekter över myndighetsgränserna. Myndigheten bör även stötta andra myndigheter i deras arbete med att uppfylla regeringens ambitioner för att digitalisera . Vi föreslår därför också att digitaliseringsmyndigheten ska få i uppdrag att bygga upp rättslig expertis och ge rättslig vägledning på området för all offentlig förvaltning.