bet · H901FiU9 · 2021-10-12 00:00:00 — Utskottet föreslår att lägger redogörelsen till handlingarna. För att ytterligare belysa revisionens samlade iakttagelser och resultat anordnade utskottet en öppen utfrågning med riksrevisorn. Till grund för utfrågningen låg den årliga rapporten och . Riksrevisorn talade utifrån temat ansvarsfördelning och lyfte fram iakttagelser från det gångna årets revision som belyser hur otydlig ansvarsfördelning och otydliga ansvarsförhållanden påverkat effektiviteten i genomförandet och resultaten av den statliga verksamheten. Redogörelse /21:RR5 Riksrevisorns årliga rapport . Utskottets förslag till riksdagsbeslut Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Öppen utfrågning av riksrevisorn Tabell 1 De 22 granskningsrapporter från effektivitetsrevisionen som varit föremål för uppföljning i Uppföljningsrapporten Utskottets förslag till riksdagsbeslut lägger redogörelse /21:RR5 till handlingarna. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (M), (SD), (S), (V), (M), (SD), (S), (S), (L), (SD), (MP), (M), (S), (KD) och Alireza Akhondi (C). Enligt 12 § lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. ska riksrevisorn samla de viktigaste iakttagelserna från effektivitetsrevisionen och den årliga revisionen i en årlig rapport och överlämna den till . Enligt 9 kap. 18 § riksdagsordningen lämnas den som en redogörelse till . Till skillnad från hanteringen av rapporter från effektivitetsrevisionen krävs det ingen svarsskrivelse om den årliga rapporten från regeringen. Inte heller finns det något krav på återrapportering från regeringen i budgetpropositionen eller årsredovisningen för staten. anordnade utskottet en öppen utfrågning med anledning av Riksrevisorns årliga rapport . Vid utfrågningen redogjordes även för . Syftet var att vid ett samlat tillfälle uppmärksamma och belysa iakttagelser och resultat utifrån de publicerade rapporterna. Medverkande var riksrevisor . Protokollet från den öppna utfrågningen finns i bilaga 2. Inga motioner har väckts med anledning av den årliga rapporten. Utskottets förslag i korthet lägger redogörelsen Riksrevisorns årliga rapport till handlingarna. Den årliga rapporten i sammandrag Den årliga rapporten består av ett avsnitt med de viktigaste iakttagelserna inom effektivitetsrevisionen, vilka baserar sig på de 24 granskningsrapporter som publicerats sedan den förra årliga rapporten, och ett avsnitt med de viktigaste iakttagelserna inom den årliga revisionen . För granskade 226 årsredovisningar och lämnade tio modifierade revisionsberättelser. De viktigaste iakttagelserna redovisas utifrån de risker som varit utgångspunkten för granskningens huvudsakliga inriktning. Det gäller risk för brister i • de offentliga finanserna • styrning, uppföljning och rapportering • organisering, ansvar och samordning • statens ansvar för och interna behov av kompetensförsörjning. I två bilagor redovisas sedan dels en förteckning över publicerade granskningsrapporter inom effektivitetsrevisionen , dels en förteckning över modifieringar och upplysningar i revisionsberättelser för . De viktigaste iakttagelserna inom effektivitetsrevisionen De viktigaste iakttagelserna handlar bl.a. om att regeringen bör förbättra redovisningen av finanspolitiken. I rapporten framhålls även att effektiviteten i staten skulle kunna öka om regeringen och myndigheter tog fram och använde underlag av högre kvalitet inför olika insatser. Uppföljning och utvärdering av verksamheter bör också användas för att utveckla de statliga verksamheterna och anpassa dem till nya förhållanden. I rapporten konstateras att effektiviteten i statens insatser ofta beror på hur genomförandet organiseras, hur ansvaret fördelas och hur insatserna samordnas. De viktigaste iakttagelserna visar hur otydligt ansvar och bristande informationsutbyte mellan myndigheter kan leda till bristande effektivitet. Nedan redovisas de viktigaste iakttagelserna inom effektivitetsrevisionen under rubriker som sammanfaller med de risker som nämnts ovan och som alltså varit utgångspunkten för granskningens huvudsakliga inriktning. I den årliga rapporten uppmärksammas iakttagelser om att regeringen bör förbättra redovisningen av finanspolitiken. har i sina granskningar Utgiftstaket – olika roll (RiR 2020:28) och Det finanspolitiska ramverket – regeringens tillämpning 2020 (RiR 2020:29) funnit att regeringen i enlighet med budgetlagen tydligare behöver redovisa hur återgången till överskottsmålet ska ske efter de stora utgiftshöjningar som beslutats för att motverka coronapandemins negativa effekter. Man har också funnit att de kraftiga höjningar av utgiftstaken som regeringen föreslog i budgetpropositionen inte är i linje med det finanspolitiska ramverket. befarar att utgiftstaket har justerats på ett sätt som kan leda till en försvagad budgetdisciplin . har vidare sett att regeringens beräkningar av vissa framtida skatteintäkter riskerar att överskattas vilket innebär en risk för att ges en felaktig bild av den långsiktiga hållbarheten i de offentliga finanserna (RiR 2020:25). Anledningen är att den metod som regeringen använder inte tar hänsyn till att intäkterna från energi- och koldioxidskatter trendmässigt tenderar att minska i förhållande till BNP till följd av en aktiv miljö- och klimatpolitik både nationellt och på EU-nivå. Styrning, uppföljning och rapportering Iakttagelser från det gångna årets granskningar visar att många verksamheter i huvudsak fungerar som avsett. har dock i granskningarna iakttagit brister i kvaliten i de underlag som regeringen och myndigheterna tagit fram inför genomförandet av olika insatser. Uppföljning och utvärdering av verksamheter görs inte heller i tillräcklig utsträckning. Exempel på brister i uppföljning och utvärdering som tas upp i rapporten är bl.a. granskningen av statens ansvar för veterinär service (RiR 2021:4), granskningen av den s.k. äldresatsningen (RiR 2020:19), granskningen av den särskilda löneskatten för äldre (RiR 2020:24), granskningen av transportbidraget (RiR 2021:2) och granskningen av riktade statsbidrag för socioekonomiskt utsatta områden (RiR 2020:14). har iakttagit betydande brister i uppföljning och kostnadsberäkningar, även där kostnaderna avser miljardbelopp. För att förhindra ineffektiv verksamhet och oförutsedd kostnadsutveckling behöver beslut om statliga insatser, liksom planeringen och genomförandet av dem, grundas på underlag som håller hög kvalitet. I rapporten framhålls att detta är särskilt viktigt när staten upphandlar andra utförare för att inte riskera omfattande kostnadsavvikelser. Av granskning av arbete med järnvägsunderhåll (RiR 2020:17) framgår bl.a. att kostnaderna ökade med i genomsnitt mellan anbudet och den slutliga betalningen i de granskade kontrakten. Ett annat exempel kommer från granskning av stöd till matchning för arbetssökande (RiR 2020:13) som visar att uppföljningen av leverantörerna av tjänsten till Arbetsförmedlingen behöver förbättras. deltog ca 56 000 personer i verksamheten och betalades ut i ersättning till leverantörerna av tjänsten. Eftersom endast i varierande grad har registrerat, dokumenterat och utrett klagomål på leverantörerna har det inte gått att säkerställa att eventuella brister blir åtgärdade. Den svenska förvaltningen har internationellt sett ett fortsatt högt förtroende bland medborgarna, konstateras det i den årliga rapporten. Granskningarna visar dock att regeringen och myndigheter behöver göra mer för att upprätthålla förtroendet för svensk förvaltning. De iakttagelser som hänvisas till i den årliga rapporten kommer från granskningen av automatiserat beslutsfattande i statsförvaltningen (RiR 2020:22), granskningen av arbete för att motverka intressekonflikter (RiR 2020:18) och granskningen av polisens arbete i utsatta områden (RiR 2020:20). Organisering, ansvar och samordning har granskat ett flertal statliga stöd där ansvaret för anslagsposten i statens budget är delat på så sätt att en myndighet fattar beslut om att bevilja stödet medan en eller flera andra myndigheter sköter utbetalningarna. Trots problemindikatorer visar granskningen av statliga stöd med delat myndighetsansvar (RiR 2020:23) att ansvarsfördelningen mellan myndigheter kan vara väl avvägd och effektiv i sitt sammanhang. Men det finns också fall där förenklingar bör genomföras enligt , t.ex. när det gäller investeringsstödet för solceller där tre myndigheter är involverade och beslut om utbetalningar inom det internationella utvecklingssamarbetet där två andra myndigheter också är involverade. Ett annat exempel på att otydliga ansvarsförhållanden kan leda till bristande effektivitet framkommer i granskningen av statens insatser mot exploatering av arbetskraft (RiR 2020:27). Enligt har regeringen inte gett myndigheterna mandat eller tydliga uppdrag för att motverka arbetskraftsexploatering, och statens insatser har brister i alla delar. I den årliga rapporten konstateras att myndigheterna behöver bli bättre på att utnyttja digitaliseringens möjligheter för att samverka och arbeta effektivt. handlar iakttagelserna om myndigheters möjligheter att dela information och problemen med föråldrade it-system. Ett exempel tas från granskningen av polisens arbete i utsatta områden (RiR 2020:20) där osäkerheten om vilken information som får delas mellan polis och socialtjänst begränsar samarbetet mellan dem, vilket i sin tur påverkar det brottsförebyggande arbetet. Ett annat exempel tas från granskningen av statliga stöd med delat myndighetsansvar (RiR 2020:23) där en av iakttagelserna är att de digitala handläggarstöden behöver förbättras. Avslutningsvis pekas det i den årliga rapporten på en granskning av administrationen i statliga myndigheter (RiR 2021:3) med slutsatsen att de åtgärder som regeringen har vidtagit för att säkerställa balansen mellan administration och kärnverksamhet inte är tillräckliga. En iakttagelse från den granskningen är att de resurser som har frigjorts genom effektivisering av administrativa arbetsmoment används för mer och bättre stödverksamhet snarare än för att öka resurserna i kärnverksamheten. Statens ansvar för interna behov av kompetensförsörjning Att tillräckligt många utbildas är nödvändigt för att kompetensförsörjningen ska fungera. Brister i utbud kan leda till obalanser på arbetsmarknaden som drabbar både offentlig verksamhet, näringsliv och medborgare. Staten har ett ansvar att tillhandahålla utbildningar av god kvalitet. Iakttagelser i granskningsrapporter visar emellertid att regeringens styrning mot en utbyggnad av högskoleutbildningar inte har varit effektiv när det saknas tillräckligt många behöriga sökande (RiR 2021:1). Lärosätenas interna styrning har också visat sig vara ett hinder för att utveckla kvaliteten i ämneslärarutbildningen (RiR 2020:15). De viktigaste iakttagelserna inom årlig revision De viktigaste iakttagelserna handlar om brister i myndigheternas interna styrning och kontroll där bemyndiganderedovisningar enligt den årliga rapporten är ett fortsatt problemområde. Bemyndiganden att göra åtaganden om framtida utbetalningar av anslag uppgår till betydande belopp för staten, varför en riktig och fullständig information i årsredovisningarna för myndigheterna är viktig för att och regeringen ska kunna bedöma framtida budgetutrymme. Andra iakttagelser visar på brister i affärsmässighet vid försäljning av verksamhet, otillräcklig kontroll av utbetalade organisationsbidrag och ackumulerade underskott i avgiftsbelagda verksamheter. Liksom tidigare visar granskningen att det finns risker med delat ansvar mellan myndigheter. Nedan redovisas de viktigaste iakttagelserna inom årlig revision under rubriker som sammanfaller med de risker som nämnts ovan och som alltså varit utgångspunkten för granskningens huvudsakliga inriktning. Styrning, uppföljning och rapportering I den årliga rapporten konstateras att flera av årets iakttagelser knyter an till bristande kvalitet i bemyndiganderedovisningar. Det handlar om brister i myndigheternas interna styrning och kontroll, i regelverk och i regeringens styrning av myndigheter. I den årliga rapporten konstateras t.ex. att man i samband med att man granskade ett utkast till årsredovisning upptäckte väsentliga fel i myndighetens bemyndiganderedovisning. Myndigheten hann rätta felen innan årsredovisningen beslutades. En orsak till att myndigheterna har problem med att skapa en väl fungerande intern styrning och kontroll för bemyndiganden är enligt rapporten att de ofta saknar it-system som stöder hanteringen av dem. I den årliga rapporten tas också exempel upp på motsägelsefull myndighetsstyrning som försvårar bemyndiganderedovisning. Det handlar om skillnader mellan styrningen i regleringsbrev å ena sidan och i de förordningar som styr myndigheternas utbetalningar av stöd å andra sidan. Sådana skillnader har t.ex. noterats i stödet till energieffektivisering och renovering av flerbostadshus där ansvaret är delat mellan och länsstyrelserna, lån till körkort som beviljas av och ett åtagande som staten har till Business där utbetalningarna sköts av Kammarkollegiet. En annan iakttagelse handlar om att () avvecklade och sålde den internationella delen av sitt affärsområde . Försäljningen uppfyller inte kraven på affärsmässighet och det går inte att bedöma om den har gjorts på affärsmässig grund, dvs. att den inte genomförts till underpris. har inte kunnat visa att affären har varit fördelaktig för staten. I den årliga rapporten framhålls att flera myndigheter har väsentliga ackumulerade underskott i sina avgiftsbelagda verksamheter trots kraven på full kostnadstäckning. Tre myndigheter har fått modifierade revisionsberättelser på grund av detta: Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, och . bedömer att det är viktigt att myndigheterna följer kraven på full kostnadstäckning eller att regeringen beslutar om annan finansiering av verksamheterna, så att det inte uppstår långsiktiga ofinansierade underskott i den statliga verksamheten. Iakttagelser visar också att myndigheter brister i kontroll av beviljade bidrag till organisationer i civilsamhället (Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor) och kontroll av tillgångar inom försvarsindustrin (). Organisering, ansvar och samordning Den årliga revisionen har tidigare fört fram att det finns risker med delat ansvar mellan myndigheter. I den årliga rapporten nämns som exempel den modifierade revisionsberättelse som fått med anledning av att har överskridit ett anslag som disponerar. Enligt sin instruktion ska utföra administrativa och handläggande uppgifter åt . Beloppet för anslagsöverskridandet är litet, , men iakttagelsen är principiellt viktig då den belyser problem som kan uppstå när regeringen väljer att dela ansvaret mellan myndigheter utan att närmare reglera arbetsfördelningen. Det finns minst 16 andra myndigheter som på samma sätt som är självständiga myndigheter med ansvar enligt myndighetsförordningen (2007:515) och som finansieras med anslag men som är undantagna från bestämmelserna om att upprätta årsredovisningar, konstateras det i rapporten. I den årliga rapporten uttrycks förståelse för ambitionen att minska administrationen genom tillvägagångssättet, men att det finns skäl att se över möjligheterna att reglera arbets- och ansvarsfördelningen så att det blir tydligt vilket ansvar respektive myndighet har enligt myndighetsförordningen. behandling av granskningsrapporter som den årliga rapporten baseras på har enligt bilaga 1 i den årliga rapporten publicerat 24 granskningsrapporter sedan den årliga rapporten . har behandlat 19 av de tillhörande skrivelserna från regeringen och fattat beslut med anledning av dem. I tre fall har beslutat, med helt eller delvis bifall till följdmotioner, om tillkännagivanden till regeringen. Det gäller granskningarna Vägen till arbete med nekad sjukpenning (RiR 2020:12), Tillväxthämmande incitament i den kommunala inkomstutjämningen? (RiR 2020:11) och Äldresatsningen – effektiviteten i statens satsning på kvalitetsregister i äldreomsorgen (RiR 2020:19). följer upp vad som hänt med anledning av granskningarna. Uppföljningsrapporten är den 15:e i ordningen. Primärt syftar den till att ge underlag för att bedöma resultatet av granskningsverksamhet, dvs. om granskningen bidragit till en bättre statlig verksamhet. Uppföljningsrapporten är resultatet av att ansett det som önskvärt att så långt det är möjligt redovisar vilka effekter verksamhet har haft. Uppföljningsrapporten lämnas till finansutskottet som i har ansvar för att säkerställa relevans, kvalitet och produktivitet i verksamhet. Årets rapport lämnades till finansutskottet . Uppföljningsrapporten är inte något formellt riksdagsärende. Uppföljningsrapporten omfatta uppföljning av 22 granskningsrapporter av de sammanlagt 37 från effektivitetsrevisionen som publicerades (se tabell 1). Syftet är att spåra vidtagna eller planerade åtgärder och förbättringar som är ett resultat av granskningsrapporten fyra efter att granskningarna har publicerats. Det är viktigt att uppföljningen genomförs efter publiceringen så att det går att följa upp granskningarna i ett längre perspektiv och att det funnits tid att hantera rekommendationerna. Rapporten omfattar också uppföljning av den årliga revisionens granskning av myndigheters årsredovisning för . Uppföljningen gäller både de rekommendationer som lämnats i revisionsrapporter till myndigheter och de åtgärder som har vidtagits med anledning av modifierade revisionsberättelser. Tabell 1 De 22 granskningsrapporter från effektivitetsrevisionen som varit föremål för uppföljning i uppföljningsrapporten Erfarenheter av OPS-lösningen för Nationella samordnare som statligt styrmedel Granskning av Årsredovisning för staten Informationsarbete på nio myndigheter Asylboenden – arbete med att ordna boenden åt asylsökande Stiftelsen – bidrar till svensk forskning konsulära krisberedskap – förutsättningar för effektiv insats? Den offentliga förvaltningens digitalisering – En enklare, öppnare och effektivare förvaltning? Det livslånga lärandet inom högre utbildning och marknäten – mediepolitik, monopol och krisberedskap Att hantera ett komplicerat skattesystem – Arbetet med att förenkla för företagen Förberedande och orienterande utbildning – Arbetsförmedlingens styrning, användning och uppföljning Statliga stöd till innovation och företagande Internationella jämförelser av inkomstskillnader Förutsättningar för en säker kraftöverföring – Styrningen av Statens styrning genom riktade statsbidrag inom hälso- och sjukvården Statliga investeringar i allmänna farleder Är sjukskrivning bra för hälsan? Staten och SKL – en slutrapport om statens styrning på vårdområdet Lärdomar av flyktingsituationen – beredskap och hantering Tingsrätters effektivitet och produktivitet Nytt för årets rapport är att den inte innehåller några s.k. basuppföljningar. Samtliga av effektivitetsrevisionens granskningar i rapporten rör nu uppföljning ungefär fyra efter publicering, s.k. djup uppföljning. kommer dock även fortsättningsvis att göra uppföljningar på kortare sikt, och dessa kommer att publiceras löpande på webbplats. Uppföljningsrapporten publiceras dessutom endast digitalt. sammanfattande bedömning är att samlade granskning genom årlig revision och effektivitetsrevision har haft genomslag och har bidragit till förbättringar i de granskade verksamheterna. I de flesta fall har revisionsberättelser och revisionsrapporter från den årliga revisionen och granskningsrapporter från effektivitetsrevisionen medfört någon form av åtgärd från regeringen eller andra granskade organisationer. Åtgärderna ligger i linje med slutsatser och rekommendationer och har inneburit förbättringar. uppger att det är en komplex uppgift att mäta resultaten av myndighetens granskning, bl.a. för att det ofta tar tid innan slutsatser och rekommendationer medför åtgärder eller att revisionsobjekten inte delar uppfattning och slutsatser. Den årliga rapporten fyller en viktig funktion för , genom att riksrevisorn där presenterar de viktigaste iakttagelserna från den årliga revisionen och effektivitetsrevisionen . För att förbättra förutsättningarna att i belysa revisionens samlade iakttagelser och resultat, och därmed bidra till ytterligare öppenhet och transparens kring statlig verksamhet, anordnade utskottet en öppen utfrågning med riksrevisorn. Till grund för utfrågningen låg den årliga rapporten och . talade riksrevisorn utifrån temat ansvarsfördelning och lyfte fram iakttagelser från det gångna årets revision som belyser hur otydlig ansvarsfördelning och otydliga ansvarsförhållanden påverkat effektiviteten i genomförandet och resultaten av den statliga verksamheten. För utskottet är det mycket värdefullt att en gång i samband med den årliga rapporten och uppföljningsrapporten tillsammans med riksrevisorn få möjlighet att lyfta blicken vid den öppna utfrågningen. Utskottet noterar i detta sammanhang bl.a. att för de 226 årsredovisningar som den årliga revisionen granskat lämnades endast tio modifierade revisionsberättelser. Detta torde enligt utskottet till stor del kunna förklaras av den förebyggande funktionen i den årliga revisionens arbete, dvs. en verksamhet som på förhand vet att den kommer att bli granskad anstränger sig för att inte göra fel, och de fel och brister som revisorerna ändå identifierar under granskningen hinner oftast åtgärdas innan myndigheten lämnar sin årsredovisning till regeringen. Utskottet föreslår att lägger redogörelsen Riksrevisorns årliga rapport till handlingarna. Förteckning över behandlade förslag Redogörelse /21:RR5 Riksrevisorns årliga rapport . Öppen utfrågning av riksrevisorn Öppen utfrågning av riksrevisorn med anledning av riksrevisorns årliga rapport och Ordföranden (S): Då öppnar jag sammanträdet och denna öppna utfrågning med riksrevisor . Det handlar om riksrevisorns årliga rapport och . Riksrevisor, : God morgon, ärade ledamöter! Ni känner säkert väl till att vi i genomför oberoende granskning av den statliga verksamheten genom årlig revision och effektivitetsrevision. Vår årliga revision granskar de statliga myndigheternas årsredovisningar och, för den delen, även andra organisationer. Vi bedömer då om redovisningen är tillförlitlig, om räkenskaperna är rättvisande och om ledningens förvaltning följer lagar och regler. Effektivitetsrevision har en annan ansats. Den inriktas mot resursutnyttjande, hushållning och måluppfyllelse i den statliga verksamheten. granskar således inte politiken. Däremot utgår vi naturligtvis från politiken i termer av vad har beslutat när vi granskar olika typer av verksamheter. Detta medför att våra granskningar kan landa i en laddad politisk kontext; det är vi medvetna om. Våra rapporter om höghastighetståg och granskningen om Pisaundersökningen 2018 tjänar som två exempel på den typen av granskningar. I detta sammanhang kan det vara viktigt att påminna om att vi granskar genomförandet och resultatet av politiken samt hur den redovisas. Granskningen är oberoende, vilket innebär att jag som riksrevisor självständigt beslutar vad som ska granskas, vilka frågor som ska ställas, vilka metoder som ska användas i granskningen och vilka slutsatser som ska dras. Därefter tar politiken vid. Det är också viktigt med mötesplatser och dialog, inte minst för att ytterligare öka öppenheten och transparensen kring statlig verksamhet. Därför är jag väldigt glad för denna inbjudan – tusen tack för att jag får komma hit! Dagens utfrågning ser jag som ett tillfälle för mig att mer samlat presentera och diskutera iakttagelser från vår granskning och de resultat som den kan föranleda. Jag ser också denna utfrågning som ett väldigt bra komplement till mina regelbundna möten med råd för , där jag informerar om vår verksamhet och redovisar arbetet i de viktigaste granskningarna samt hur granskningsplanen följs. Samtalet kommer dessutom att vara av en annan karaktär än de som jag kan ha när jag träffar de olika utskotten i för att tala om iakttagelser och rekommendationer i samband med enskilda rapporter.