bet · H801MJU22 · 2021-06-17 00:00:00 — avslår ett motionsyrkande om att genomföra en översyn av verksamhet i Nationella . Jämför reservation 18 (M). Enligt kommittémotion 2020/21:3355 av m.fl. (M) yrkande 5 bör en översyn av verksamhet i Nationella genomföras. Motionärerna anför att det i samarbetet i rådet finns en del strukturella problem både vad gäller utrustning och i kommunikationen mellan polisen och jägarna, vilket försvårar eftersöksarbetet. På regeringens uppdrag ansvarar Nationella () för att organisera en nationell viltolycksorganisation för eftersök av trafikskadat vilt och att verka för att viltolyckorna minskar. NVR ska förebygga viltolyckor och reducera effekten när de har inträffat. Arbetet syftar till att öka säkerheten och tryggheten på vägar och järnvägar och för att minska djurens lidande. är huvudman för NVR och innehar ordförandeposten. I rådet samverkar ett 15-tal myndigheter, organisationer och företag och bidrar gemensamt till att löpande utveckla och förbättra verksamheten. Utöver NVR:s nationella representanter finns regionala viltolycksråd med representanter från alla medlemsorganisationer. Samtliga medlemsorganisationer i bidrar till de regionala rådens arbete. Rådet arbetar bl.a. efter en handlingsplan –2021. svarar, inom ramen för sitt allmänna uppdrag, för att tillsammans med tillhandahålla eftersöksjägare med spårhundar och kontaktpersoner för viltolycksorganisationen. I föreskrifter (NFS 2002:18) om jakt och statens vilt och föreskrifter och allmänna råd om medverkan vid eftersök av vilt (RPSFS 2012:33) regleras b.la. organisatoriska frågor och ansvar inom den frivilliga eftersöksorganisationen, kompetenskrav på eftersöksjägare, utrustning, själva genomförandet av eftersök m.m. kommer att se över sina föreskrifter. Översynen kommer i första hand att beröra den operativa eftersöksverksamheten. har i en skrivelse till hemställt om att myndigheten ska ges bemyndigande att meddela närmare föreskrifter om eftersök av trafikskadat vilt enligt 26 a § jaktlagen (1987:259). En sådan föreskriftsrätt, som kan föras in i jaktförordningen (1987:905), bedöms vara nödvändig för att ska kunna styra processen vid eftersök i alla delar och därmed uppfylla sitt arbetsmiljöansvar för de eftersöksjägare som utför det faktiska eftersöksarbetet. Hemställan handläggs på (N2019/02290/FSR). Som framgår ovan ska fr.o.m. se till att åtgärder som rör bl.a. trafikeftersök utförs. För detta får medel ur viltvårdsfonden användas och upphandlingsreglerna ska beaktas. Enligt uppgift från har regeringen inte några planer på att ändra NVR:s verksamhet med anledning av uppdraget till . Utskottet noterar att Nationella () är ett organ där är huvudman och där ett antal myndigheter, organisationer och företag gemensamt bidrar till att löpande utveckla och förbättra verksamheten. har begärt att myndigheten ska ges bemyndigande att meddela närmare föreskrifter om eftersök av trafikskadat vilt enligt 26 a § jaktlagen, eftersom man önskar kunna styra processen vid eftersök i alla delar. Utskottet kan konstatera att NVR i sin myndighetssamverkan kan behandla de oklarheter som kan finnas i samband med eftersöksarbetet. Utskottet utgår vidare från att regeringen följer utvecklingen när det gäller organiseringen av eftersöksarbetet, bl.a. med anledning av de ändringar i regelverket som behandlas i avsnittet ovan. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion 2020/21:3355 (M) yrkande 5. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att en viltvårdsmyndighet bör inrättas. Jämför reservation 19 (M, SD, KD) och särskilt yttrande 1 (C). I kommittémotion 2020/21:700 av m.fl. (SD) yrkande 35 begärs att ansvaret för jakt- och viltfrågor överförs från till en renodlad myndighet för dessa frågor, med geografisk förankring i områden där jakt och viltvård är viktiga verksamheter. Enligt motionärerna bör inflytandet över jakt och viltvård flyttas längre bort från och närmare de regioner som är direkt berörda, där relevant kompetens finns. Även i kommittémotion 2020/21:725 av m.fl. (SD) yrkande 2 anförs att en fristående myndighet för jakt och vilt bör inrättas. Motionärerna anför att jakt och viltförvaltning är en viktig fråga för många människor i stora delar av landet och därför inte bör hanteras av en statlig myndighet med många andra ansvarsområden. Ett inrättande av en fristående myndighet skulle underlätta landsbygdsförankring och ge möjligheter att skapa underlag för en bättre dialog med regionala myndigheter, jägarorganisationer, mark- och djurägare och landsbygdsbor i övrigt. m.fl. (C) framhåller i kommittémotion 2020/21:2923 yrkande 3 att möjligheterna att inrätta en viltmyndighet bör ses över. Syftet med en sådan myndighet skulle vara att den effektivt kan hantera de brister i viltförvaltningen som vi ser när det gäller flera arter, menar motionärerna. Den myndighet som ansvarar för jaktfrågorna måste fungera bra, vara kompetent och ha jägarkårens förtroende. I kommittémotion 2020/21:3299 av m.fl. (M) yrkande 18 begärs att den nya viltmyndigheten inrättas enligt tidigare tillkännagivanden från . Enligt yrkande 19 i samma motion bör detta ske senast före valet . I motion 2020/21:892 av Per Åsling (C) anförs att en ny viltmyndighet bör skapas och att man bör undersöka om det är möjligt att förlägga denna till . anför i motion (M) 2020/21:1826 att en ny viltmyndighet bör förläggas till . Motionären pekar på att det i området finns närhet till naturen och en bred kompetens inom jakt och naturvårdsfrågor. I motion 2020/21:3344 yrkande 9 begär (KD) att det ska upprättas en ny viltvårdsmyndighet. Myndigheten bör enligt motionären bl.a. ansvara för frågor om skyddsjakt, vilket är en viktig fråga för att upprätthålla en levande renskötsel. behandling och kompletterande uppgifter tillsattes en utredning för att se över den svenska jaktlagstiftningen. Ett delbetänkande om utvärdering av myndighetsansvaret för jakt- och viltförvaltning överlämnades till regeringen (SOU 2013:71). Utredningen föreslog i första hand att en ny sammanhållen myndighet för jakt- och viltförvaltning, , skulle inrättas. uppmanade sedan regeringen att inrätta en ny myndighet med ansvar för jaktfrågor och viltförvaltning (bet. 2014/15:MJU9, rskr. 2014/15:154). redovisade en strategi för svensk viltförvaltning med en övergripande vision, mål och delmål för det ansvar som har som central myndighet för frågor om vilt, rovdjur och jakt samt som vägvisare för andra myndigheter och aktörer. upprepade sin uppmaning till regeringen om att en ny myndighet för jakt- och viltförvaltning bör utredas senast (bet. 2015/16:MJU19, rskr. 2015/16:227). I skrivelsen skrivelser till regeringen – åtgärder (skr. 2020/21:75) anger regeringen bl.a. följande. presenterade sitt delbetänkande – jakt och viltförvaltning i en ny tid (SOU 2013:71) . Betänkandet har remitterats och bedömningen är att vissa aspekter kring en eventuell ny myndighet kräver ytterligare utredning. Regeringens bedömning har varit att hanteringen av frågan om en ny viltmyndighet ska avvakta dels den pågående översynen av viltvårdsfondens användning, dels genomförande och utvärdering av En strategi för svensk viltförvaltning. beslutade regeringen om förändringar angående utdelning av medel från viltvårdsfonden. ges i uppdrag att främja landets viltvård, vari har ansvar för att åtgärder som bl.a. rör viltövervakning, trafikeftersök och klövviltsförvaltning utförs. För detta får medel ur viltvårdsfonden användas och upphandlingsreglerna ska beaktas. Vidare blir ansvarig myndighet för att pröva frågor om bidrag och besluta om utbetalning av bidrag enligt förordningen (2021:12) om vissa bidrag ur viltvårdsfonden. En utvärdering av viltstrategin har genomförts . Med utgångspunkt i utvärderingen arbetar med en reviderad strategi för svensk viltförvaltning. Arbetet sker i dialog med berörda organisationer och myndigheter. Ärendet bereds vidare. Landsbygdsminister anförde bl.a. följande i sitt svar på skriftlig fråga 2020/21:1535. lämnade ett delbetänkande – jakt och viltförvaltning i en ny tid (SOU 2013:71). Betänkandet har remitterats och min bedömning är att vissa frågor i betänkandet lämnats utestående och att utredningen inte analyserats tillräckligt djupt. Till exempel är utredningens och betänkandets förslag avseende finansieringen inte tillfredsställande. Att bilda nya myndigheter är resurskrävande och det måste finnas ett tydligt mervärde. Därför måste vi noggrant överväga och utreda olika alternativ. En väl utformad myndighetsstruktur är en förutsättning för en effektiv och hållbar viltförvaltning. Regeringen agerar för att långsiktigt bygga upp förtroendefulla samarbeten med berörda aktörer i syfte att förbättra förutsättningarna för en effektiv och hållbar viltförvaltning. strategi för svensk viltförvaltning har mottagits positivt och regeringen följer hur det arbetet fungerar. Det är regeringens förhoppning att uppdraget till att främja viltvården med medel ur viltvårdsfonden kommer få positiva effekter på landets viltförvaltning. Genom att kommer att delta mer aktivt i viltvården så torde samarbetet mellan och berörda aktörer stärkas. Det är viktigt att de åtgärder vi vidtar stärker jaktens viltvårdande funktion. har tidigare beslutat om tillkännagivanden till regeringen om att en ny myndighet för jakt- och viltförvaltning bör utredas. I skrivelse 2020/21:75 skrivelser till regeringen – åtgärder har regeringen anfört att frågan om en ny viltmyndighet bereds vidare. Landsbygdsministern har i sitt svar på en skriftlig fråga, som redovisas ovan, framhållit att underlaget inte är fullständigt och att regeringen noggrant måste överväga och utreda olika alternativ. Utskottet finner mot denna bakgrund inte skäl att nu vidta någon åtgärd med anledning av motionsyrkandena om en fristående viltvårdsmyndighet. Därmed avstyrks motionerna 2020/21:700 (SD) yrkande 35, 2020/21:725 (SD) yrkande 2, 2020/21:892 (C), 2020/21:1826 (M), 2020/21:2923 (C) yrkande 3, 2020/21:3299 (M) yrkandena 18 och 19 samt 2020/21:3344 (KD) yrkande 9. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om jakttider, jaktmetoder, vapen och fångstredskap. Jämför reservation 20 (M). I kommittémotion 2020/21:3355 av m.fl. (M) yrkande 7 anförs att jakttiden på kråka, kaja och skata inte bör förkortas. Motionärerna pekar på att , trots sitt eget förslag om kraftigt förkortade jakttider på dessa arter, har varnat för ökad predation och minskade bestånd av skyddsvärda arter. (S) anför i motion 2020/21:2509 att acceptansen för älgförvaltningen bör värnas och brunstuppehållet bibehållas, med särskilt beaktande av de etiska aspekterna i de delar av landet där älgjakten startar . Motionären pekar på att en utökad jakttid på älg har föreslagits, med borttaget s.k. brunstuppehåll. Motionären anser att detta vore fel väg att gå, både av jaktetiska skäl och för att brunstuppehållet ger människor möjlighet att vistas i skog och mark under uppehållet. I motion 2020/21:3064 yrkande 1 framför (MP) att grytjakt bör förbjudas. Motionären framhåller att grytjakten är att betrakta som en ren nöjesjakt som utsätter bytesdjuret för stress och hunden för risker att bli skadad genom att fastna eller att bli attackerad av bytesdjuret. Enligt yrkande 2 i samma motion bör bågjakt vara förbjudet. Motionären anför att bågjakt medför djurvälfärdsrisker när det gäller tiden från skott till medvetslöshet och vid skadeskjutning. Bristen på vetenskapliga studier av effekterna på vilt skjutna med pil och båge ger en osäkerhet som i sig indirekt innebär en djurvälfärdsrisk. I yrkande 3 framför motionären att man bör förbjuda jaktinslag och belöningssystem inom jakt som uppmuntrar dödande av djur endast för nöjes skull. Att tillåta jakt som okontrollerad tävlingsform har inget med ansvarsfull viltvård att göra utan riskerar i stället den biologiska mångfalden och balansen i naturen. I yrkande 4 efterfrågas ett förbud mot utsättning av vilt i naturen enbart för att döda det, eftersom det påverkar balansen i naturen och den genetiska utvecklingen av arten samt orsakar onödigt lidande. (M) anför i motion 2020/21:3560 yrkande 1 att möjligheten att tillåta bågjakt bör ses över och enligt yrkande 2 i motionen bör möjligheterna att ta fram ett regelverk för detta ses över. Motionären menar att det nu är dags för att få en ordning på plats där bågjakt regleras som annan jakt. I motion 2020/21:2764 av m.fl. (MP) yrkande 27 anförs att oetiska jaktformer, t.ex. godsjakt på fågel och fälljakt på lodjur, bör förbjudas. Även fällor av typen fotsnara bör förbjudas enligt yrkande 28 i motionen. Motionärerna framhåller att fällfångst utsätter djur för onödigt lidande och att de utsätts för svår stress när de försöker befria sig. Eftersom det är komplicerat att göra fällorna selektiva kan dessa fånga djur av icke avsedda arter och djur med ungar. (M) anför i motion 2020/21:947 yrkande 1 att tillståndsplikten för vildsvinsfällor bör utredas för att fler ska kunna bygga och använda vildsvinsfällor utan att behöva ansöka om tillstånd om man uppfyllt minimikrav på hur en fälla ska utformas. I yrkande 2 i samma motion anser motionären att ska få i uppdrag att förtydliga minimikraven för vildsvinsfällor och att kraven utformas på ett sådant sätt att fler kan bygga sina egna fällor. Motionären framhåller att nu gällande regelverk är komplicerat och att varje typ av fälla både måste testas och godkännas för att få användas. I motion 2020/21:1695 av (M) yrkande 6 anförs att regeringen bör ta initiativ till en förordningsändring som möjliggör jakt med såväl fast som rörlig belysning, även i anslutning till jaktvapnet och som möjliggör användning av elektronisk bildförstärkare, elektronisk bildomvandlare och värmekamera vid jakt efter rödräv, grävling, skogsmård, mink, mårdhund och tvättbjörn och annat jämförbart vilt. Nuvarande reglering innebär att en jägare som jagar vildsvin vid en åtel med åtelbelysning inte får fälla en räv som går förbi om inte jägaren först släcker belysningen. Enligt 29 och 52 §§ jaktlagen (1987:259) får jakt bedrivas på de tider som regeringen, eller den förvaltningsmyndighet som regeringen överlåter föreskriftsrätten till, bestämmer. Av 2 § första stycket jaktförordningen (1987:905) framgår att jakt efter vilt är tillåten under de tider av jaktåret (–) som anges i bilaga 1 till förordningen. Enligt förordningen ska minst en gång se över de jakttider som regleras i förordningen och vid behov föreslå ändringar till regeringen. har genomfört en sådan översyn av samtliga jakttider. –kunde berörda aktörer lämna förslag på ändrade jakttider. har grundat sitt arbete med reviderade jakttider bl.a. på bedömningar av biologiska ramar, t.ex. en arts parnings- och uppfödningsperiod, samt legala ramar i form av förordningar och internationella överenskommelser som förbundit sig till. Vid översynen av jakttiderna görs en samlad bedömning för respektive art. Enligt har förslagen till ändrade jakttider remitterats i olika omgångar och början av 2020. har därefter i dialog med en särskild beredningsgrupp arbetat fram ett slutligt förslag som har överlämnats till regeringen (NV-08122-18). Regeringen remitterade ärendet . beslutade regeringen om nya tider för jakt. Ändringarna i jaktförordningen träder i kraft . Av regeringens beslut om nya jakttider framgår att jakttiden för kråka, kaja och skata inte har ändrats. När det gäller uppehåll i jakttiden för älg anförde i sitt förslag till nya jakttider att det inte finns stöd för att ett brunstuppehåll är till fördel för älgens reproduktion, men att det regionalt kan finnas önskemål om ett uppehåll i älgjakten. pekade på att det bl.a. av etiska skäl kan finnas önskemål om att lämna älgarna ostörda då brunsten vanligtvis infaller. I de nya reglerna om jakttider som regeringen har beslutat om framgår att i de län där jakten ska börja får besluta om uppehåll i jakten om under älgens parningstid, om möjligheterna att uppnå beslutade mål inom länet avseende skadenivåer på skog och trafik orsakade av älg inte försvåras. Vilt är fredat och får jagas endast om detta följer av jaktlagen (1987:259) eller av föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen (3 §). När viltet är fredat, gäller fredningen också dess ägg och bon. Viltet ska vårdas i syfte att bevara de viltarter som tillhör landets viltbestånd och de fågelarter som tillfälligt förekommer naturligt i landet, och främja en med hänsyn till allmänna och enskilda intressen lämplig utveckling av viltstammarna. I viltvården ingår att genom särskilda åtgärder sörja för att viltet får skydd och stöd och att anpassa jakten efter tillgången på vilt. Markägaren och jakträttshavaren svarar för att åtgärderna utförs och att anpassningen sker (4 §). Enligt 27 § jaktlagen ska jakten bedrivas så att viltet inte utsätts för onödigt lidande. Av 30 § samma lag framgår att man vid jakten endast får använda de vapen och jaktmedel i övrigt som regeringen föreskriver. I 10 a § jaktförordningen (1987:905) anges att det vid jakt endast får användas sådana vapen eller andra jaktmedel som uppfyller de krav som föreskriver. I fråga om vilda fåglar, björn, varg, järv, lo, utter, bäver, valar och fladdermöss samt i fråga om visst annat vilt i bilaga 1 till artskyddsförordningen (2007:845) gäller särskilda regler. Av 11 § i jaktförordningen framgår att fångstredskap ska vara av godkänd typ för att få användas och att det är som efter samråd med prövar frågor om godkännande av fångstredskap. Ett fångstredskap av en typ som har prövats i ett annat EU-land, eller ett land inom Efta som har undertecknat får dock användas om produkten uppnår en djurskydds- och säkerhetsnivå likvärdig den svenska. Ett sådant redskap ska anmälas till . Bestämmelser om jaktmedel återfinns i föreskrifter och allmänna råd (NFS 2002:18) om jakt och statens vilt. arbetar med en översyn av dessa föreskrifter. I ett förslag till nya föreskrifter som remitterade 2018 ingick ett förslag om att tillåta viss pilbågsjakt. har remitterat en omarbetad version av föreskrift om vapen, vapentillbehör och ammunition för jakt. Den nya föreskriften ska ersätta delar av föreskrifter och allmänna råd om jakt och statens vilt. I den omarbetade versionen av förslaget som har varit på remiss återfinns inga förslag om pilbågejakt. Remisstiden pågick fram till . Användandet av fångstredskap regleras i föreskrifter och allmänna råd om användande av fångstredskap (NFS 2018:3). Bestämmelserna i föreskrifterna syftar till att tillräcklig hänsyn tas till djurskydd, säkerhet och selektivitet vid användandet av fångstredskap (2 §). Det finns två huvudtyper av godkända fångstredskap: I dödande fällor (slagfällor) fångas och dödas djuret i fångstögonblicket. I fällor för levandefångst hålls djuret kvar antingen genom att stängas in i en bur eller i ett nät, eller hållas fast av en snara. Vilka redskap som är godkända framgår av förteckning över godkända fångstredskap. Den som bygger ett fångstredskap måste följa de ritningar och material- och konstruktionsspecifikationer som har godkänt. Skälet till detta är att djur annars kan orsakas lidande och människors säkerhet kan påverkas. Ändringar kan också medföra att fångstredskapet fångar andra djur än vad det är avsett för. Om man inte följer specifikationen riskerar man att fångstredskapet inte omfattas av det ursprungliga typgodkännandet och att det därmed inte får användas vid jakt. Den som själv bygger ett fångstredskap är ansvarig för att det sker i enlighet med befintligt typgodkännande och det krävs inget ytterligare tillstånd från innan fångstredskapet får börja användas. Den som använder fångstredskap som inte dödar ska undvika att vilt är fångat i fångstredskapet (17 §). I det allmänna rådet till 17 § sägs att fångstredskap som inte dödar bör utrustas med larmanordning för att kunna vittjas snabbt efter fångst. Fångstredskap som inte dödar och som är avsett för fångst av fågel ska vittjas minst en gång (18 §). Även fångstredskap som inte dödar och som är avsett för fångst av däggdjur ska vittjas minst en gång (19 §). För vissa arter ska vittjande ske minst , . Fotsnara för rödräv ska vittjas minst , morgon, senast vid gryningen, och kväll (21 §). Fångstredskap som har utrustats med larmanordning ska vittjas möjligt efter det att larmanordningen har gett utslag (22 §). Fotsnara för rödräv får endast användas av personer som har genomgått en särskild utbildning (24 §) och får endast användas i , , och . får besluta om undantag för vissa områden om det är motiverat för skydd av hotade djurarter (25 §). När det gäller fångstredskap avsett för vildsvin gäller – utöver de andra krav som anges för användande av sådant redskap – att fångstredskapet ska utrustas med larmanordning, att redskapet endast får betas med oförädlat vegetabiliskt foder och att redskapet ska ställas in så att ingångsöppningen som mest är (20 §). Det sistnämnda kravet är enligt till för att man ska undvika att fånga suggor som har kultingar. har rätt att återkalla gamla beslut om typgodkännande med stöd av föreskrifterna om det framkommer vid användningen att fångstredskapet utsätter vilt för onödigt lidande, att fångstredskapet inte är tillräckligt selektivt eller att människor eller egendom utsätts för fara. Det förekommer att djur föds upp och sätts ut för syften som vilt- och fiskevård. Det kan handla om att kompensera för en naturlig produktion av fisk som upphört till följd av utbyggd vattenkraft, eller att mer allmänt öka tillgången på vilt eller fisk för jaktändamål eller sportfiske. De arter som främst sätts ut är fasan, rapphöna, gräsand och olika laxfiskar. Enligt 8 kap. 4 § får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om bl.a. förbud mot eller särskilda villkor för att sätta ut djur i syfte att skydda vilt levande djur- eller växtarter eller den biologiska mångfalden. Även och rådets förordning (EU) 1143/2014 om förebyggande och hantering av introduktion och spridning av invasiva främmande arter innehåller regler om utsättning och annan hantering av vissa arter. Utsättning av vilt regleras även i jaktförordningen (1987:905). Enligt 41 § första stycket jaktförordningen är huvudregeln att utsättning av vilt är förbjuden. har dock ett bemyndigande att föreskriva om eller i enskilda fall besluta om undantag. Regeringen gav i uppdrag att utreda om det finns behov av att ytterligare reglera djurskyddet vid utsättning av djur för jakt och fiskeändamål. Uppdraget redovisades till . har föreslagit en författningsändring i form av ett tillägg till djurskyddslagen. Förslaget innebär ett krav om att djur som sätts ut för jakt- och fiskeändamål ska ha förutsättningar för ett liv i det vilda. Förslaget innebär även ett krav på att miljön där djuren sätts ut ska ge dem förutsättningar för ett liv i det vilda. bedömer att det är motiverat att tydliggöra djurhållarens ansvar i lagstiftning och förebygga djurskyddsrisker, samt att ge lagstöd för länsstyrelserna att kunna ingripa om utsättningar görs på felaktigt sätt och medför lidande för djur. Redovisningen bereds i . Regeringen beslutade att ge och i uppdrag att tillsammans utreda behovet av grytanlagsprov med levande grävling. Syftet var att kartlägga i vilken utsträckning det finns intressen som kan motivera att grytanlagsprov med levande grävling ska få fortsätta. Uppdraget redovisades (NV-05336-19). och konstaterade i rapporten att grytjakt kan vara ett viktigt verktyg vid bekämpning av främmande arter samt vid eftersök av skadat grytlevande vilt. Ur ett samhällsperspektiv är det således angeläget att det även finns lämpliga hundar för grytjakt. Det har dock inte framkommit något som visar att grytanlagsproven med levande grävling skulle vara ett bättre redskap för att få fram lämpliga grythundar än en alternativ metod, såsom användning av attrapper eller grytjaktprov. och har inte heller i övrigt sett att det finns några risker för tydliga negativa samhälleliga effekter om användning av levande grävling vid grytanlagsprov inte längre skulle vara tillåtet.