bet · H801UbU21 · 2021-06-11 00:00:00 — om styrning av ämneslärarutbildningen vid , och Utskottet föreslår att lägger regeringens skrivelse om styrning av ämneslärarutbildningen vid , och till handlingarna och avslår följdmotionen. I skrivelsen behandlar regeringen Att styra utbildning till ämneslärare – en granskning av , och (RiR 2020:15). slutsats är att styrningen fungerar olika väl på de tre lärosätena. riktar mot bakgrund av slutsatserna olika rekommendationer till respektive lärosäte. Rekommendationerna riktar sig enbart till lärosätena. Inga rekommendationer lämnas till regeringen. Regeringen framhåller i skrivelsen att granskningen välkomnas och att regeringen bedömer att den kan bidra till att utveckla lärosätenas styrning av ämneslärarutbildningen. Regeringen förutsätter att de berörda lärosätena tar del av rekommendationer och framhåller vidare att är slutbehandlad i och med regeringens skrivelse. I betänkandet finns en reservation (M). Skrivelse 2020/21:61 om styrning av ämneslärarutbildningen vid , och . Fyra yrkanden i en följdmotion (M). Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Skrivelsen om styrningen av ämneslärarutbildningen vid , och Kompletterande pedagogisk utbildning, punkt 2 (M) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut Styrning av ämneslärarutbildningen vid , och lägger skrivelse 2020/21:61 till handlingarna. 2020/21:3819 av m.fl. (M) yrkande 1–4 Reservation (M) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (L), (M), (S), (M), (SD), (S), (C), (M), (SD), (S), (KD), (S), (MP), (L), (SD) och (V). Ärendet och dess beredning har granskat styrningen av ämneslärarprogram och kompletterande pedagogisk utbildning (KPU) vid , och . Resultatet av granskningen redovisas i rapporten styra utbildning till ämneslärare – en granskning av , och (RiR 2020:15). överlämnade till regeringen . , och har getts tillfälle att yttra sig med anledning av gransknings-rapporten (U2020/04515). Regeringen överlämnade skrivelse 2020/21:61 till . I skrivelsen behandlar regeringen Att styra utbildning till ämneslärare – en granskning av , och (RiR 2020:15). slutsats är att styrningen fungerar olika väl på de tre lärosätena. För att bidra till en ökad kvalitet i ämneslärarprogrammen och KPU behöver lärosätena, enligt , i olika grad tydliggöra ansvarsfördelningen mellan aktörer som arbetar med utveckling, förbättra samordningen mellan olika aktörer i styrningen och i högre utsträckning ta till vara studenternas erfarenheter. rekommendationer riktar sig enbart till lärosätena. Inga rekommendationer lämnas till regeringen. Regeringen framhåller i skrivelsen att granskningen välkomnas och att regeringen bedömer att den kan bidra till att utveckla lärosätenas styrning av ämneslärarutbildningen. Regeringen förutsätter att de berörda lärosätena tar del av rekommendationer och framhåller vidare att är slutbehandlad i och med regeringens skrivelse. Betänkandet är disponerat så att utskottet inleder med att behandla skrivelsen. Därefter behandlas fyra motionsyrkanden med förslag om tillkännagivanden i frågor som anknyter till skrivelsen. Skrivelsen om styrningen av ämneslärarutbildningen vid , och Utskottets förslag i korthet lägger skrivelse 2020/21:61 om styrningen av ämneslärarutbildningen vid , och till handlingarna. Bakgrunden till granskning är den kritik som riktats mot kvaliteten i ämneslärarprogrammen. granskade kvaliteten i ämneslärarprogrammen vid svenska lärosäten och konstaterade bl.a. att lärosätena hade svårigheter att skapa sammanhållna utbildningar och att de kännetecknades av bristande utbildningsvetenskaplig, didaktisk och ämnesdidaktisk kompetens. hänvisar i rapporten till att regeringen framhållit att universitet och högskolor med en högre grad av självständighet än andra statliga myndigheter kan utforma verksamheten och styra ekonomiska resurser (kommittédirektiv 2017:46). framhåller vidare att det enligt regeringen är ett sätt att åstadkomma hög kvalitet i verksamheten (prop. 2009/10:149 s. 15). I samband med den s.k. autonomireformen avreglerades även den interna organisationen på universitet och högskolor. framhåller att regeringens utgångspunkt var att lärosätena bör organisera ansvaret för lärarutbildningen på det sätt som de finner lämpligast utifrån sina egna förutsättningar (prop. 2009/10:89 s. 48). Enligt finns goda skäl att anta att en förklaring till den bristande kvaliteten i ämneslärarprogrammen ligger i utmaningar att styra utbildningarna på lärosätena. framför att sättet ett lärosäte styr på behöver anpassas efter utbildningens behov och respektive lärosätes förutsättningar, men att en ändamålsenlig styrning oavsett detta bör uppfylla följande tre kriterier: – Tydligt ansvar och mandat hos en eller flera funktioner att utveckla kvaliteten samt utbildningens innehåll och struktur. – Styrningen möjliggör effektiv samordning av olika delar av utbildningen. – I styrningen beaktas relevant kompetens. Revisionsfrågan som besvaras i granskningen är om lärosätenas styrning av ämneslärarprogram och kompletterande pedagogisk utbildning (KPU) ger förutsättningar för att utbildningarna ska hålla hög kvalitet och utvecklas. övergripande slutsats är att styrningen fungerar olika bra på de granskade lärosätena. Sammantaget ser att lärosätena har olika utmaningar i sin styrning som delvis beror på att lärosätenas förutsättningar skiljer sig åt. Fler ämnen och fler aktörer framhålls innebära större komplexitet och därmed mer utmanande samordning. Högre krav ställs därför på universitets och Linnéuniversitetets styrning jämfört med . Mindre högskolor kan dock ha andra utmaningar som större lärosäten inte har. För att bidra till en ökad kvalitet i ämneslärarprogrammen och KPU behöver lärosätena enligt därför i olika grad tydliggöra ansvarsfördelningen, förbättra samordningen och i högre utsträckning ta till vara studenternas erfarenheter av utbildningarna i styrningen. framhåller att brister i styrningen kan vara en förklaring till delar av den kritik som riktats mot ämneslärarprogrammen. I granskningen finns exempel på att otydliga ansvarsförhållanden skapar långa ledtider och ineffektiv samordning. menar att dessa svagheter i styrningen tillsammans riskerar att leda till att olika utvecklingsinsatser tar att genomföra, eller inte kommer till stånd alls. påtalar att granskningen visar att utbildningen till ämneslärare är komplex och att förändringsprocesser därför kan antas ta än för många andra utbildningar. anser att styrningen på ger ämneslärarprogrammen och KPU förutsättningar att utvecklas, men kan förbättras. framhåller att den s.k. utbildningsledaren är central för utvecklingen av ämneslärarprogrammen och KPU genom att effektivt samordna och lyfta frågor till relevanta chefer och organ inom högskolan. påtalar att högskolan delvis saknar strukturer för att tillvarata relevant kompetens i styrningen. Avsaknaden av sådana strukturer leder enligt till att lärare med ansvar för olika delar i utbildningen inte samarbetar i tillräcklig utsträckning om utbildningarnas innehåll. Vidare framhålls att akademirådet, som består av representanter för studenter, lärare och forskare och bl.a. ska främja utvecklingen av utbildnings- och forskningsverksamheten, i praktiken har en oklar roll i styrningen av utbildningarna. lyfter också fram att det är en utmaning för högskolan att få studenterna att medverka i utvecklingen av utbildningarna. rekommenderar att tar fram strukturer för att ytterligare involvera ansvariga för ämnen och utbildningsvetenskaplig kärna i styrningen av ämneslärarprogrammen och KPU. Vidare framhålls att samarbetet ska riktas mot konkret utvecklingsarbete med utbildningarnas kvalitet. framhåller även att nyttan av utökat samarbete bör vägas mot ökade kostnader. rekommenderar också att akademirådets roll klargörs i styrningen av utbildning, i vilket det ingår att tydliggöra rådets relation till övriga aktörer, särskilt utbildnings- och forskningsnämnden. rekommenderar att utvecklar formerna för att beakta studenternas erfarenheter av utbildningen. framhåller att studenterna i högre grad måste involveras i utvecklingen av utbildningen och att lärosätena därför behöver utveckla fungerande former för studentinflytande. Samma rekommendation lämnas till . På Linnéuniversitetet skapar styrningen, enligt , goda förutsättningar för hög kvalitet och utveckling, även om det finns utrymme för förbättring. konstaterar att Linnéuniversitetets ämneslärarprogram och KPU är omfattande sett till antalet studenter och antalet involverade fakulteter och institutioner. framhåller att ansvaret trots detta är tydligt fördelat och samordningen till stor del välfungerande, vilket skapar goda förutsättningar för att hålla hög kvalitet och utveckla utbildningarna. På Linnéuniversitetet har tydligt övergripande ansvar för all lärarutbildning, och i nämnden jämkas olika mål och intressen i organisationen. påtalar dock att ansvarsfördelning och kommunikationsvägar mellan nämnden och fakulteterna till viss del är otydliga. menar att det finns en risk att detta bromsar upp arbetet med utvecklingsfrågor. framhåller även att olika perspektiv på lärosätet från skolhuvudmän och studenter beaktas i lärosätets styrning. rekommenderar att Linnéuniversitetet säkerställer att det finns en tydlig ansvarsfördelning och tydliga beredningsvägar för utbildning till ämneslärare inom samtliga fakulteter och institutioner som bedriver utbildningen. framhåller att det t.ex. behövs funktioner med ansvar för respektive ämne som kan delta i samordningen av ämneslärarprogrammen och KPU. rekommenderar även att effektiva kommunikationsvägar säkerställs mellan , programrådet, kansliet för lärarutbildning och samtliga fakulteter och institutioner som bedriver utbildning till ämneslärare. framhåller att det inte tydligt framgår vem som tar ett samlat ansvar för innehåll och kvalitet i ämneslärarprogrammen och KPU på . Ansvaret är uppdelat på flera aktörer med delvis otydliga och överlappande ansvar. Institutioner samverkar för att utveckla delar av utbildningarna, men mer övergripande frågor riskerar att inte samordnas i organisationen, enligt . Vidare påtalas att vissa organ, som programråd, har en oklar relation till organ på andra hierarkiska nivåer. konstaterar att beredningsorganisationen för utbildning till ämneslärare vid är omfattande. menar att fördelen är att lärosätet samordnar mycket kompetens från många institutioner i utbildningen, medan nackdelen är att det krävs stora resurser för att driva frågor och komma överens. Svagheterna i styrningen och den komplexa beredningsorganisationen riskerar enligt att leda till att aktiviteter som syftar till att utveckla utbildningarna fördröjs, eller inte genomförs alls. menar också att perspektiv från skolverksamhet och studenter kan tillvaratas bättre i utbildningen. rekommenderar att klargör ansvarsförhållandena för utbildningarna och ökar effektiviteten i samordningen. Mer konkret innebär det att klargöra vilken funktion som ansvarar för att driva programövergripande utvecklingsarbete för ämneslärarprogram och KPU och överväga att ge programråden en mer framträdande roll och effektivisera deras arbete genom att – minska antalet programråd med ansvar för ämneslärarprogram och KPU – stärka programrådens relation till lärarutbildningsberedningarna – ge programråden ett större ansvar för att bereda utbildningsplaner. Vidare framhålls att relationerna mellan programråden, programansvariga institutioner och lärarutbildningsberedningar bör tydliggöras. rekommenderar att utvecklar formerna för att beakta studenternas erfarenheter av utbildningen. framhåller att studenterna i högre grad måste involveras i utvecklingen av utbildningen och att lärosätena därför behöver utveckla fungerande former för studentinflytande. Samma rekommendation lämnas även till . Regeringens bedömning av iakttagelser Regeringen framhåller i sin skrivelse att granskning av styrningen av ämneslärarutbildningen vid de tre lärosätena välkomnas och att rapporten kan bidra till att utveckla lärosätenas styrning av ämneslärarutbildningen. Vidare framhåller regeringen att man förutsätter att de granskade lärosätena tar del av rekommendationerna. Regeringen påtalar också att det, såsom påpekar, är viktigt för kvaliteten på ämneslärarutbildningarna att utbildningarna styrs och organiseras på ett ändamålsenligt sätt internt på lärosätena. Hur lärosäten väljer att göra detta är dock en fråga för varje lärosäte och dess ledning, och varje lärosäte måste hitta den struktur och styrning som passar den egna verksamheten bäst. Regeringen redogör i skrivelsen för de satsningar som har gjorts för att bygga ut lärarutbildningarna och KPU vid universitet och högskolor. Regeringen framhåller att satsningar har gjorts för att universitet och högskolor ska kunna erbjuda fler relevanta sommarkurser, med prioritet för kurser inom lärarutbildningen. Regeringen påtalar även att åtgärder har initierats för att fler högskoleutbildade ska kunna ställa om till ämneslärare, som att införa en särskild KPU för forskarutbildade och att studenter på KPU har fått rätt till den högre bidragsnivån inom studiemedlet. Vidare framhålls att regeringen har förstärkt den särskilda vidareutbildningen för lärare som gör det möjligt för obehöriga lärare och förskollärare som arbetar att läsa in en behörighetsgivande lärar- eller förskollärarutbildning. Regeringen framhåller även insatser som genomförts för att stärka kvaliteten i lärarutbildningarna. Exempelvis har ersättningsbeloppen för bl.a. lärarutbildningar höjts för att möjliggöra fler lärarledda timmar. Även ersättningarna för verksamhetsförlagd utbildning inom lärarutbildningen har höjts. Verksamheten med särskilda övningsskolor och övningsförskolor, som syftar till att öka kvaliteten i den verksamhetsförlagda utbildningen, har utökats och permanentats. Satsningar har också gjorts för att stärka forskningsanknytningen inom lärar- och förskollärarutbildningen, bl.a. genom en satsning på forskarskolor för lärarutbildare. Dessutom framhålls att regeringen arbetar vidare med ytterligare insatser för att stärka lärarutbildningen, såväl inom ramen för den sakpolitiska överenskommelsen mellan Socialdemokraterna, de gröna, som inom andra processer. Regeringen anför slutligen att rekommendationer riktar sig till lärosätena och att regeringen förutsätter att de berörda lärosätena tar del av rekommendationerna för att utveckla styrningen av ämneslärarutbildningen. Vidare framhålls att regeringen inte avser att vidta några åtgärder till följd av rapporten och att anses slutbehandlad med regeringens skrivelse. Utskottet välkomnar granskning av lärosätenas styrning av ämneslärarprogrammen och KPU. Utskottet konstaterar att har lämnat ett antal rekommendationer till de granskade lärosätena och förutsätter, likt regeringen, att lärosätena tar del av rekommendationerna. Utskottet föreslår att lägger skrivelse 2020/21:61 om styrningen av ämneslärarutbildningen vid , och till handlingarna. Utskottets förslag i korthet avslår fyra motionsyrkanden om kompletterande pedagogisk utbildning (KPU). Jämför reservationen (M). I kommittémotion 2020/21:3819 av m.fl. (M) yrkande 1 föreslås att lärosätena bör ges i uppdrag att, i samråd med , ta fram en gemensam grund för vilka krav som ska gälla för respektive KPU-inriktning och hur behörigheten ska bedömas. Enligt motionärerna begränsar regelverken möjligheterna för ämnes- och yrkeskunniga att bli lärare, bl.a. genom att lärosätena ställer olika förkunskapskrav och gör olika bedömningar av behörigheter till KPU. I yrkande 2 föreslår motionärerna att antagningen till KPU ska bli mer generös. Enligt motionärerna bör personer som är högt akademiskt meriterade och andra yrkesskickliga inte hindras från att påbörja en KPU enbart på grund av att de saknar ett par högskolepoäng. Motionärerna anför i yrkande 3 att det bör permanentas och öppnas upp för fler lärosäten att erbjuda KPU med förhöjd studietakt så att akademiker och yrkesverksamma kan läsa in en lärarlegitimation , dvs. två terminer i stället för tre. Motionärerna menar att en sådan åtgärd skulle underlätta och förkorta vägen till läraryrket. I yrkande 4 anförs att kraven är, och ska förbli, höga när det gäller tillstånd att driva lärarutbildning. Motionärerna framför att det dock är onödigt svårt att få tillstånd att bedriva KPU om man inte bedriver en lärarutbildning, vilket kraftigt hämmar möjligheten för fler aktörer att växa fram. Motionärerna anser därför att hinder för fristående KPU bör undanröjas. Bakgrund och gällande rätt Allmänt om kompletterande pedagogisk utbildning KPU ger personer som redan har en högskoleutbildning med ämnesstudier i undervisningsämnen möjlighet att komplettera med studier inom den utbildningsvetenskapliga kärnan och verksamhetsförlagd utbildning för att kunna avlägga en ämneslärarexamen. Bestämmelser om utbildningen finns i förordningen (2011:686) om kompletterande pedagogisk utbildning som leder till ämneslärarexamen. Det finns även möjlighet för personer som har en examen på forskarnivå att studera en kompletterande pedagogisk utbildning som leder till ämneslärarexamen med högre studietakt. Bestämmelserna finns i förordningen (2016:705) om kompletterande pedagogisk utbildning som leder till ämneslärarexamen för personer som har en examen på forskarnivå. Tillstånd att bedriva kompletterande pedagogisk utbildning KPU kan anordnas av de lärosäten, såväl statliga som enskilda, som har tillstånd att utfärda ämneslärarexamen. använder sig ett tjugotal lärosäten av möjligheten att anordna KPU (departementspromemorian Ökad kvalitet i lärarutbildningen och fler lärare i skolan, U2021/00301). Bestämmelser om tillstånd för en högskola att utfärda ämneslärarexamen efter att en student har genomgått KPU anges i 6 kap. 5 e och f § högskoleförordningen (1993:100). Utöver de statliga universiteten och högskolorna finns 17 enskilda utbildningsanordnare med examenstillstånd (UHR, studera.nu, hämtad ). Lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina ställer upp krav som en enskild utbildningsanordnare måste uppfylla för att få examenstillstånd. Antagning till och behörighetskrav för kompletterande pedagogisk utbildning Enligt 4 kap. 1 § högskolelagen ska högskolorna, så långt det kan ske med hänsyn till kvalitetskravet i 1 kap. 4 § första stycket, ta emot de sökande som uppfyller behörighetskraven för studierna som studenter. Vidare framgår att den högskola som anordnar en utbildning avgör vilka behörighetsvillkor som ska gälla för att bli antagen till utbildningen, om inte annat följer av föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer (4 kap. 2 § högskolelagen). Behörighetskraven för att delta i KPU med inriktning mot arbete i årskurs 7–9 och gymnasieskolan framgår av 4–7 §§ förordningen (2011:686) om kompletterande pedagogisk utbildning som leder till ämneslärarexamen och 5–9 §§ förordningen (2016:705) om kompletterande pedagogisk utbildning som leder till ämneslärarexamen för personer som har en examen på forskarnivå. Särskild behörighet till utbildningen har också den som genom svensk eller utländsk utbildning, praktisk erfarenhet eller på grund av någon annan omständighet har förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen (7 § förordningen [2011:686] och 9 § förordningen [2016:705]). Högskolan får, enligt 7 kap. 3 § högskoleförordningen (1993:100), besluta om undantag från något eller några behörighetsvillkor om det finns särskilda skäl. En högskola ska göra undantag från något eller några behörighetsvillkor om sökanden har förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen utan att uppfylla behörighetsvillkoren. KPU består av 90 högskolepoäng, vilket i regel motsvarar tre terminers heltidsstudier. Det finns även möjlighet att studera KPU på halvfart och med förhöjd studietakt. Flera lärosäten anordnar utbildningen så att den även ges , vilket innebär att den totala studielängden kortas ned. Inom ramen för regeringens satsning på fler relevanta kurser har regeringen angett att lärosätena särskilt ska prioritera kurser inom KPU i syfte att förkorta studietiden (departementspromemorian Ökad kvalitet i lärarutbildningen och fler lärare i skolan, U2021/00301). För studerande med en forskarexamen ska varje utbildning anordnas för studier på heltid i följd, enligt 13 § förordningen (2016:705) om kompletterande pedagogisk utbildning som leder till ämneslärarexamen för personer som har en examen på forskarnivå. Förlängning av pågående satsningar, m.m. Regeringen redogör i skrivelsen för pågående insatser för att bygga ut och stärka kvaliteten i lärarutbildningarna (se ovan). Regeringen framhåller i budgetpropositionen att det måste bli enklare för högskoleutbildade att omskola sig och bli lärare. Regeringen anför bl.a. att kortare ämneskurser och påbyggbara kurser kan skapa effektiva och ändamålsenliga utbildningsvägar till lärar- och förskollärarexamen. I budgetpropositionen föreslogs bl.a. en ytterligare utökning av KPU –2024 och att medel avsätts –2026 för att möjliggöra att satsningen på särskild KPU för personer med examen på forskarnivå kan fortsätta. Medel för validering inom kompletterande pedagogisk utbildning I syfte att göra det möjligt för fler att bli behöriga att påbörja en KPU avsätts medel för att täcka kostnader vid validering av sökandes reella kompetens för behörighet till utbildning som ges enligt förordningen (2011:686) om kompletterande pedagogisk utbildning som leder till ämneslärarexamen (regleringsbrevet för avseende anslag 2:64 inom utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning). I regleringsbrevet anges att många som söker KPU inte bedöms uppfylla kraven för särskild behörighet då de inte bedöms uppfylla kraven på tillräckliga ämneskunskaper. Vidare framhålls att det är angeläget att lärosäten som erbjuder KPU prövar om den sökande uppfyller kraven för särskild behörighet på andra grunder än genom ämneskurser med högskolepoäng. För att öka rekryteringen av ämneslärare, särskilt i matematik, natur-orienterande ämnen och teknik, pågår också försöksverksamheter med särskild KPU som regeringen har tillfört särskilda medel (Regleringsbrev för avseende anslag 2:64 inom utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning). Här ingår projektet vid , tekniska universitets och Teach for utbildning där studenterna genomgår en KPU som de arbetar i en skola med låg måluppfyllelse samt projekt med en ämnesdidaktisk KPU. Uppdrag om att skapa fler vägar in i lärar- och förskolläraryrkena fick , tillsammans med , , , , och , i uppdrag att skapa ändamålsenliga och effektiva utbildningsvägar till lärar- och förskollärarexamen. Det består bl.a. i att utveckla och använda strukturerade metoder för bedömning och validering av reell kompetens för att främja tillträde till en lärar- eller förskollärarutbildning. I uppdraget ingår också att erbjuda kompletterande kurser, t.ex. ämneskurser, för att studenterna ska bli behöriga till en KPU. Uppdraget ska slutredovisas . Departementspromemorian Ökad kvalitet i lärarutbildningen och fler lärare i skolan Punkt 56 i den sakpolitiska överenskommelsen mellan Socialdemokraterna, de gröna anger att lärarutbildningen ska reformeras. Bland annat framgår att förutsättningarna för akademiker att välja läraryrket ska underlättas, att längden på KPU ska kortas ned och att studietakten ska höjas. remitterades promemorian Ökad kvalitet i lärarutbildningen och fler lärare i skolan (U2021/00301), som bl.a. innehåller ett förslag om en femårig försöksverksamhet med kortare KPU för personer med en tidigare examen. Utbildningen föreslås även kunna kombineras med anställning som lärare på deltid och då kunna anordnas än ett kalenderår eller ett normalstudieår och i annan studietakt. Utbildningen ska enligt förslaget anordnas vid de universitet eller högskolor som omfattas av högskolelagen (1992:1434) eller lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina och som regeringen beslutar.