bet · H801SoU16 · 2021-05-27 00:00:00 — Det gäller inom den öppna hälso- och sjukvården, för avgifter för vissa förbrukningsartiklar och avgifter för sådan tandvård som avses i 8 a § tandvårdslagen. Högkostnadsskyddet för sluten vård uppgår 2021 till per vårddag. Hälso- och sjukvård för den som inte är bosatt i regionen – rätt till omedelbar vård Om någon som vistas inom regionen utan att vara bosatt där behöver omedelbar hälso- och sjukvård, ska regionen erbjuda sådan vård enligt 8 kap. 4 § HSL. En patient som är folkbokförd i en annan region i eller som är medborgare i ett EU-/EES-land och som innehar betalar samma patientavgift som en patient som är bosatt i regionen. Det är behandlande läkare eller motsvarande som i det enskilda fallet avgör vad som ska anses vara omedelbar vård. I förarbetena till den tidigare hälso- och sjukvårdslagen uttalas följande om begreppet omedelbar vård (prop. 1981/82:97 s. 119 f.): Någon närmare precisering av gränserna för vad som skall anses som ”omedelbar vård” kan inte ges här. Detta får prövas från fall till fall. Läkaren eller annan som svarar för vården bör liksom få avgöra om en vårdsökande behöver omedelbar vård eller om vården kan anstå till dess den vårdsökande kommer till sitt eget län eller dit han annars har att söka vård. Skyldigheten att ombesörja vård gäller dock i princip endast så länge den vårdbehövande inte utan men kan flyttas till t.ex. det egna sjukhus. I de flesta fall torde det inte bli aktuellt att förflytta patienten men i vissa fall kan vårdbehovet bli långvarigt och då bör patienten också förflyttas. Eftersom den vårdskyldighet det här är fråga om är betingad av ett akut vårdbehov bör skyldigheten inte gälla längre än vad som från saklig synpunkt är motiverat. Något hinder för att huvudmannen bereder vård i större omfattning finns inte. är det kanske med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet både önskvärt och lämpligt att så sker. Hälso- och sjukvård till asylsökande m.fl. – rätt till vård som inte kan anstå Lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. innehåller bestämmelser om regionernas skyldighet att, utöver vad som följer enligt HSL, erbjuda hälso- och sjukvård åt asylsökande och vissa andra utlänningar som vistas inom en region. En region ska enligt 6 § erbjuda bl.a. asylsökande som har fyllt vård som inte kan anstå, mödrahälsovård, vård vid abort och preventivmedelsrådgivning. Enligt 5 § ska barn som inte har fyllt erbjudas vård i samma omfattning som erbjuds den som är bosatt inom regionen. Avgifter för denna vård regleras utifrån förordningen (1994:362) om vårdavgifter m.m. för vissa utlänningar. Enligt 7 § ska bl.a. asylsökande, om det inte är uppenbart obehövligt, erbjudas en hälsoundersökning. Med vård som inte kan anstå avses utöver omedelbar vård också behandling av sjukdomar och skador där även en måttlig fördröjning av behandlingen kan medföra allvarliga följder för patienten (prop. 2007/08:105 s. 20). Vård till utlänningar utan nödvändiga tillstånd (s.k. papperslösa) – rätt till vård som inte kan anstå Lagen (2013:407) om hälso- och sjukvård till vissa utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd, nedan lagen om vård till papperslösa, innehåller bestämmelser om regionernas skyldighet att, utöver vad som följer av HSL, erbjuda hälso- och sjukvård till vissa utlänningar som vistas inom en region utan att vara bosatta där. En region ska enligt 7 § erbjuda utlänningar som vistas i utan stöd av myndighetsbeslut eller författning och som har fyllt vård som inte kan anstå, mödrahälsovård, vård vid abort och preventivmedelsrådgivning. Enligt förarbetena till lagen om vård för papperslösa innefattar begreppet vård som inte kan anstå vård och behandling av sjukdomar och skador i de fall där även en måttlig fördröjning bedöms kunna medföra allvarliga följder för patienten (prop. 2012/13:109 s. 59). Enligt 6 § ska barn som inte fyllt erbjudas vård i samma omfattning som erbjuds dem som är bosatta inom regionen. Av 8 § följer att en region får erbjuda utlänningar som har fyllt och som omfattas av lagen vård utöver vad som följer av 7 §. I proposition 2012/13:109 (s. 11) anförs att samma subventionerade vård som för asylsökande ska erbjudas vuxna personer som har meddelats beslut om avvisning eller utvisning men som håller sig undan verkställighet av beslutet och personer som vistas i landet utan att ha ansökt om nödvändiga tillstånd för detta. Avgifter för denna vård regleras utifrån förordningen (2013:412) om vårdavgifter m.m. för utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd. Enligt 10 § ska utlänningen om det inte är uppenbart obehövligt erbjudas en hälsoundersökning. Lagen omfattar i första hand medborgare i länder utanför EU/EES. EU-/EES-medborgare har rätt till hälso- och sjukvård i dels genom förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen, dels genom praxis som kodifierats genom och rådets direktiv /24/EU av om tillämpningen av patienträttigheter vid gränsöverskridande hälso- och sjukvård (patientrörlighetsdirektivet). Vidare ges unionsmedborgare relativt långtgående rätt att vistas i andra medlemsstater genom och rådets direktiv /38/EG av om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaters territorier. Enligt förarbetena till lagen om vård för papperslösa ska ovan nämnda EUrättsliga författningar så långt det är möjligt tillämpas när det gäller unionsmedborgare (prop. 2012/13:109 s. 41). Det är dock enligt regeringen inte uteslutet att den då föreslagna lagstiftningen (vård för papperslösa) i enstaka fall kan komma att bli tillämplig även på unionsmedborgare. Enligt ett förtydligande av gäller det senare de unionsmedborgare som vistats i landet mer än och saknar uppehållsrätt eller uppehållstillstånd och därmed vistas i landet utan stöd av myndighetsbeslut eller författning (). Till gruppen papperslösa räknas dels personer som undanhåller sig verkställighet av beslut om avvisning eller utvisning enligt utlänningslagen (2005:716), dels personer som befinner sig i utan att ha ansökt om nödvändigt tillstånd för att vistas i landet. Det innebär inte att en person som lever som papperslös nödvändigtvis saknar identitetshandlingar som pass, idkort eller motsvarande. Papperslösheten avser avsaknaden av tillstånd att vistas i landet (). Bakgrund och pågående arbete Vård som inte kan anstå På uppdrag av regeringen tog fram en rapport (Vård för papperslösa – Vård som inte kan anstå, dokumentation och identifiering vid vård till personer som vistas i landet utan tillstånd). Uppdraget bestod bl.a. i att lämna förtydliganden om tillämpningen av begreppet vård som inte kan anstå. I rapporten nämner att myndigheten delar Prioriteringscentrums bedömning att det finns en risk att begreppet vård som inte kan anstå inte är förenligt med den etiska plattformens människovärdesprincip då vården begränsas utifrån ålder och folkbokföring. Eftersom de flesta diagnoser har varierande förlopp och behovet av vård kan skilja sig mellan enskilda patienter med samma diagnos är det enligt inte etiskt och medicinskt möjligt eller lämpligt att i listor ange vilka diagnoser, tillstånd eller åtgärder som omfattas av begreppet vård som inte kan anstå. Begreppet vård som inte kan anstå är inte heller förenligt med medicinsk yrkesetik, är inte medicinskt tillämpligt i sjukvården och riskerar enligt att äventyra patientsäkerheten. Vad som är vård som inte kan anstå får enligt avgöras i det enskilda fallet av den behandlande läkaren eller tandläkaren. Vård till asylsökande och papperslösa Regionerna kan själva erbjuda vård i större omfattning än vad lagen kräver. Flera regioner har arbetat fram lokala riktlinjer som anger vilken vård som bör erbjudas asylsökande och papperslösa (). lämnade SKR skrivelsen Brister och oklarheter i lagstiftningen gällande hälso- och sjukvården för asylsökande m.fl. (17/05739) till regeringen. I skrivelsen nämner SKR att det finns ett stort antal oklarheter i den lagstiftning som avser hälso- och sjukvård till asylsökande, nyanlända och utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd, s.k. papperslösa. SKR beskriver de större brister som SKR och dess medlemmar identifierat och även de åtgärder man vill se för att komma till rätta med bristerna. Bland annat nämns att lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl., lag, bör ändras så att alla grupper som får tidsbegränsade uppehållstillstånd, som inte kan ligga till grund för folkbokföring, omfattas av lagen samt att regionerna bör säkerställas ersättning för vårdkostnader för dessa grupper. Vidare bör lagstiftningen ändras så att kvotflyktingar omfattas av 8 kap. 1 § HSL redan från ankomstdagen. SKR anför att det finns en oklarhet om huruvida subventionen av asylsökandes läkemedel omfattar preventivmedel eller inte, och SKR anser att denna oklarhet bör lösas t.ex. genom att det införs en bestämmelse lag som förtydligar att läkemedel som skrivs ut i samband med subventionerad vård ska subventioneras. Enligt SKR är lagstiftningen otydlig vad gäller om asylsökande och papperslösa barn omfattas av vårdgarantin eller inte, och SKR efterfrågar ett förtydligande i gällande lagstiftning. SKR anför att regionerna har ett kostnadsansvar för rättspsykiatrisk vård av personer som fått avslag på sin asylansökan genom ett lagakraftvunnet beslut. SKR anser att det är orimligt att regionerna inte får någon kostnadsersättning i dessa fall. SKR anför vidare att det är olyckligt att formuleringarna skiljer sig åt mellan de båda förordningar (1994:362 och 2013:412) som reglerar de vårdavgifter som asylsökande respektive papperslösa ska betala och att det inte finns skäl att ha olika vårdavgifter för dessa grupper. Enligt uppgift från bereds ärendet (S2017/07072/FS). Vård till papperslösa – Slutrapport av uppdraget att följa upp lagen om vård till personer som vistas i utan tillstånd Statskontoret har på regeringens uppdrag följt upp lagen (2013:407) om hälso- och sjukvård till vissa utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd. I uppdraget ingick att analysera hur regelverket har genomförts och hur det tillämpas. I sin slutrapport (2016:11) av uppdraget att följa upp lagen om vård till personer som vistas i utan tillstånd bedömer Statskontoret att lagen i huvudsak fungerar så som lagstiftaren avsåg. Statskontoret lämnar rekommendationer till regeringen som skulle kunna leda till förbättrade förutsättningar att tillämpa lagen. Som exempel kan nämnas rekommendationen att ta initiativ till att lagstiftningen preciseras så att det blir tydligt vad som avses med att det inte är uteslutet att lagen i enstaka fall kan komma att bli tillämplig på EU-medborgare. När det gäller frågan om hur kunskapen om lagen kan förbättras nämns bl.a. en rekommendation till regionerna om att förbättra för vårdpersonalen att få ett kollegialt stöd i frågor som rör tillämpningen av begreppet vård som inte kan anstå. Enligt uppgift från bereds ärendet (S2016/02800/FS). Information om tillämpningen av lagen om vård till papperslösa Som exempel på information från och om tillämpningen av lagen om vård till papperslösa kan nämnas att det under fliken Stöd i arbetet på finns information om vilken vård en region ska erbjuda asylsökande och papperslösa. Därtill kan nämnas personer från andra länder (sjunde omarbetade upplagan) . Ett motionsyrkande om hälso- och sjukvård för asylsökande m.fl. behandlades i utskottets betänkande 2019/20:SoU11. Motionsyrkandet avstyrktes (s. 71). biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2019/20:275). Utskottet kan konstatera att regionernas skyldighet att erbjuda vård för vuxna asylsökande och personer som vistas i utan tillstånd regleras i lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. respektive lagen (2013:407) om hälso- och sjukvård till vissa utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd. Av samma lagar framgår att alla barn ska erbjudas hälso- och sjukvård i samma omfattning och på samma villkor som folkbokförda barn som är bosatta i . Utskottet anser inte att bör ta något initiativ med anledning av motion 2020/21:2863 (M) yrkande 2. Motionen bör avslås. Utskottet kan konstatera att bestämmelser om avgifter för vård finns i HSL och i lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. respektive lagen (2013:407) om hälso- och sjukvård till vissa utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd. Utskottet anser inte att bör ta något initiativ med anledning av motion 2020/21:2028 (SD) yrkandena 89–93. Motionen bör avslås. Utskottet anser inte att ett tillkännagivande med anledning av motion 2020/21:2549 (SD) är nödvändigt. Motionen bör avslås. När det gäller begreppet vård som inte kan anstå noterar utskottet för papperslösa – Vård som inte kan anstå, dokumentation och identifiering vid vård till personer som vistas i landet utan tillstånd och vad som där nämns om hur det får avgöras vad som är sådan vård. Vidare noterar utskottet den information om tillämpningen av lagen om papperslösas rätt till vård som lämnas av och . Motion 2020/21:306 (V) yrkande 12 bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om forskning och utveckling samt precisionsmedicin. Jämför reservation 38 (M), 39 (SD), 40 (C), 41 (L) och 42 (M, KD). I kommittémotion 2020/21:711 av m.fl. (SD) yrkande 5 föreslås ett tillkännagivande om regelförenklingar för att ge livsvetenskap konkurrenskraftiga villkor gentemot omvärlden. I kommittémotion 2020/21:2746 av (KD) yrkande 14 föreslås ett tillkännagivande om att kliniska prövningar ska vara en integrerad del av hälso- och sjukvården. Staten bör därför ta ett tydligare ansvar för att stimulera regioner och vårdgivare till att ge tid och utrymme för forskning inom hälso- och sjukvården. I kommittémotion 2020/21:2746 av (KD) yrkande 16 föreslås ett tillkännagivande om utredning om etiska ställningstaganden kring ny medicinsk behandling. I kommittémotion 2020/21:3227 av m.fl. (L) yrkande 20 föreslås ett tillkännagivande om krav på regioner att bedriva forskning, utveckling och innovation. Detta krav bör vara lagstadgat. Ett likalydande förslag finns i kommittémotion 2020/21:3229 av samma motionärer (yrkande 8). I kommittémotion 2020/21:3637 av (MP) yrkande 49 föreslås ett tillkännagivande om vikten av patienttillvända system för att ta emot synpunkter och vikten av vardagsforskning och utveckling. I kommittémotion 2020/21:2746 av (KD) yrkande 15 föreslås ett tillkännagivande om forskning och implementering av precisionsmedicin inom hälso- och sjukvården. Ett liknande yrkande finns i motion 2020/21:3483 av m.fl. (M) yrkande 29. Bestämmelser om kliniska prövningar på människor finns bl.a. i läkemedelslagen (2015:315), förordning (EU) nr 536/2014 om kliniska prövningar av humanläkemedel och om upphävande av direktiv /20/EG och i lagen (2003:460) om etikprövning av forskning som avser människor. Av 5 kap. 3 § HSL följer att innan en ny diagnos- eller behandlingsmetod som kan ha betydelse för människovärde och integritet börjar tillämpas, ska vårdgivaren se till att metoden har bedömts från individ- och samhällsetiska aspekter. Bakgrund och pågående arbete Kliniska studier och kliniska prövningar En klinisk studie är en vetenskaplig studie som genomförs på människa för att studera biomedicinska eller hälsorelaterade frågeställningar (). Sådana kräver tillstånd av . Kliniska prövningar är ett slags kliniska studier som involverar läkemedel eller medicintekniska produkter och kräver, förutom tillstånd från , dessutom tillstånd av . Med precisionsmedicin avses diagnostiska metoder och terapi för individanpassad utredning, prevention och behandling av sjukdom, applicerade på individnivå eller på delar av befolkningen. En nationell strategi för life science presenterades den nationella life science-strategin. Strategin är framtagen i dialog med aktörer från hela sektorn. Den kan ses som ett ramverk med tydliga prioriteringsområden och målsättningar. prioriteringar och målsättningar bygger på de behov och utmaningar som sektorns aktörer har pekat ut. För att strategin ska vara framgångsrik måste alla sektorns aktörer vara med och bidra. I strategin sätter regeringen upp 30 målsättningar inom åtta olika områden som bedöms vara särskilt angelägna att uppnå. Ett av de prioriterade områdena i strategin är integrering av forskning och innovation i vården. Inom detta område har regeringen målsättningar om incitament och goda möjligheter att kombinera kliniskt arbete och forskning, fler företagsinitierade kliniska studier i svensk hälso- och sjukvård, hög kvalitet i kliniska studier samt att ska vara ett föregångsland när det gäller precisionsmedicin. Övriga sju områden är Strukturer för samverkan, Nyttiggörande av hälso- och vårddata för forskning och innovation, Ansvarsfull, säker och etisk policyutveckling, Välfärdsteknik för ökad självständighet, delaktighet och hälsa, Forskning och infrastruktur, Kompetensförsörjning, talangattraktion och livslångt lärande samt Internationell attraktivitet och konkurrenskraft. För att stärka området har regeringen etablerat ett life science-kontor inom . Kontoret och samordnaren där ska bidra till effektivare samverkan, samarbete och samordning i arbetet med att genomföra strategin. Forskningspolitik för åren 2021–2024 I proposition 2020/21:60 Forskning, frihet, framtid – kunskap och innovation för aviserar regeringen ett flertal satsningar inom hälsa och life science, varav tre till . För ändamålet tillförs totalt 2021–2024. Regeringens förslag bygger på en överenskommelse mellan regeringspartierna, och Liberalerna. Arbetet bygger vidare på regeringens nationella strategi för life science som presenterades 2019. För att främja arbetet inom samverkansprogrammet Hälsa och life science samt bidra till att realisera de förslag på innovativa lösningar som identifierats får i uppdrag att ge stöd till följande tre satsningar; – Stöd till utveckling av ny molekylär diagnostik och behandling syftar till att bygga upp infrastruktur för införande av precisionsmedicin i svensk hälso- och sjukvård med hjälp av initiativet Genomic Medicine (GMS). – Satsningen på det nationella programmet för proteinforskning och läkemedelsproduktion säkerställer medel till programmet –2023. – Satsningen explorativ tvärsektoriell medicinsk forskning och innovation i samverkan ska finansiera tvärsektoriella forsknings- och innovationssamarbeten för utveckling av förfinad diagnostik och effektivare behandlingar som förbättrar människors hälsa. ställde sig bakom utbildningsutskottets förslag och biföll propositionen (bet. 2020/21:UbU16, rskr. 2020/21:254). (Smer) är ett av regeringen tillsatt organ som har till uppgift att analysera medicinsk-etiska frågor ur ett övergripande samhällsperspektiv och stimulera samhällsdebatten i medicinsk-etiska frågor och ge vägledning till regering och riksdag. Rådet ska bedöma konsekvenserna för människovärdet och den mänskliga integriteten i samband med medicinsk forskning, diagnostik och behandling. I rådet ingår ordförande, åtta företrädare för de politiska partierna och tio sakkunniga. besvarade socialminister (S) en skriftlig fråga (fr. 2020/21:2140) om antalet kliniska prövningar i . Statsrådet svarade följande: har frågat mig om vilka åtgärder jag kommer vidta för att bidra till att antalet kliniska prövningar i kan öka. Forskning inom läkemedelsområdet och life science-arbetet är frågor som prioriteras högt av regeringen. Det är tydligt att kliniska prövningar av läkemedel är avgörande för att kunna föra ut innovationer i vården snabbare så att patienter snabbt får tillgång till nya behandlingar och att vårdpersonal är uppdaterade. Kliniska prövningar av läkemedel är vidare ett viktigt komplement till vårdens övriga verksamheter. Regeringen har vidtagit flera aktiva åtgärder på området . Många av insatserna som presenterades i den senaste forskningspolitiska propositionen – Forskning, frihet, framtid – kunskap och innovation för (prop. 2020/21:60) har också bäring på området. Europarlamentet och rådet har antagit en förordning (EU) nr 536/2014 om kliniska prövningar av humanläkemedel. Avsikten med EU-förordningen är att förenkla och snabba på tillståndsförfarandet för kliniska läkemedelsprövningar inom EU. I enlighet med förordningen ska ansökningar om tillstånd till kliniska prövningar ske via en enda kontaktpunkt och bedömningen av ansökningar om kliniska prövningar inom EU kommer att vara harmoniserad. Genom det nya förfarandet kommer det också att bli lättare att genomföra multinationella kliniska läkemedelsprövningar, det vill säga prövningar som bedrivs i mer än en medlemsstat. I samband med att den nya EU-förordningen träder i kraft pågår aktiviteter med syftet att ska bli ett högt efterfrågat medlemsland för utredning av sådana prövningar. samarbetar med för att det i ska finnas ett snabbt och smidigt förfarande för beslutsfattande om tillstånd att genomföra kliniska läkemedelsprövningar på människor. Jag avser att fortsatt följa utvecklingen gällande kliniska prövningar utifrån den nya ordningen för godkännanden som finns i nämnda EU-förordning. Ett motionsyrkande om kliniska studier och life science (livsvetenskap) behandlades i utskottets betänkande 2019/20:SoU11. Motionsyrkandet avstyrktes (s. 90). biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2019/20:275). Utskottet ser positivt på den nationella life science-strategin. Ett av de prioriterade områdena är integrering av forskning och innovation i vården med målsättningar om incitament och goda möjligheter att kombinera kliniskt arbete och forskning, fler företagsinitierade kliniska studier i svensk hälso- och sjukvård, hög kvalitet i kliniska studier samt att ska vara ett föregångsland när det gäller precisionsmedicin. Utskottet noterar de satsningar som regeringen aviserade i samband med att man presenterade forskningspropositionen (2020/21:60). Utskottet noterar vidare statsrådet frågesvar (fr. 2020/21:40) om antalet kliniska prövningar i . Utskottet anser inte att bör ta något initiativ med anledning av motionerna 2020/21:711 (SD) yrkande 5, 2020/21:2746 (KD) yrkandena 14 och 16, 2020/21:3227 (L) yrkande 20,2020/21:3229 (L) yrkande 8 och 2020/21:3637 (MP) yrkande 49. Motionerna bör avslås. Av ovan angivna skäl bör även motionerna 2020/21:2746 (KD) yrkande 15 och 2020/21:3483 (M) yrkande 29 avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om tandvård. Jämför reservation 43 (SD), 44 (KD) och 45 (L). I kommittémotion 2020/21:1832 av m.fl. (SD) yrkande 54 föreslås ett tillkännagivande om att utöka verksamheten med mobila vårdenheter för tandvård. I partimotion 2020/21:3141 av m.fl. (KD) yrkande 45 föreslås ett tillkännagivande om tandhälsan hos 6-åringar och 19-åringar. Ett liknande förslag finns i kommittémotion 2020/21:2745 av m.fl. (KD) yrkande 15. I partimotion 2020/21:3141 av m.fl. (KD) yrkande 47 föreslås ett tillkännagivande om stärkt patientsäkerhet i tandvården. I yrkande 48 föreslås ett tillkännagivande om förstärkning av patientlagen i syfte att ge tillräcklig information och dokumentation av samtycke inom tandvården. I motion 2020/21:531 av (KD) föreslås ett tillkännagivande om att kvalitetssäkra tandteknikernas arbete och införa yrkeslegitimation. I kommittémotion 2020/21:3276 av m.fl. (L) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om att stärka tandvårdens roll i vårdkedjan. I yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande om att införa sammanhållna journalsystem, kompatibla med sjukvårdens. I yrkande 4 föreslås ett tillkännagivande om att riskgruppers tandhälsa behöver stärkt skydd. I yrkande 5 föreslås ett tillkännagivande om att kunskapen behöver öka om sambanden mellan tandhälsa och sjukvårdsbehov. I yrkande 6 föreslås ett tillkännagivande om en utredning om högkostnadsskydden och abonnemangstandvården. I yrkande 7 föreslås ett tillkännagivande om nationellt tandvårdsprogram för riskgruppers tandhälsa.