bet · H801MJU14 · 2021-04-08 00:00:00 — Det är nödvändigt inte bara för att skydda människors hälsa och miljön utan även för att möjliggöra cirkulära flöden av material. Användning av SVHC-ämnen bör därför förbjudas inom alla användningsområden och i all relevant lagstiftning. Utskottet ser positivt på att strategin innehåller ett antal åtgärder för att på olika sätt öka takten i utfasningen av SVHC-ämnen, inte minst i fråga om att införa hormonstörande ämnen, långlivade, mobila och toxiska samt mycket långlivade och mycket mobila ämnen som kategorier av SVHC-ämnen. I regeringens handlingsplan för cirkulär ekonomi som presenterades redovisar regeringen de åtgärder som vidtagits för att på olika sätt minska förekomsten av farliga ämnen. Förutom ovan redovisade satsningar framhåller regeringen att den verkar för att regelverken inom EU ska sikta mot giftfria materialcykler, ytterligare och bredare krav på produktdesign som bidrar till cirkulär ekonomi, ökad användning av återvunnet material med hög kvalitet i produkter, tillgång till produktinformation som stöder en cirkulär ekonomi samt stöd till och möjliggörande av cirkulära affärsmodeller för återanvändning, återtillverkning och återvinning. Regeringen redovisar att kommissionen avser att lägga fram utkast till lagstiftningsförslag . Identifiering och klassificering av ämnen I kemikaliestrategin (COM(2020) 667) som kommissionen antog framhåller kommissionen att EU:s kemikalielagstiftning måste använda konsekvent terminologi för att definiera kemikalier för att uppnå enhetliga regleringsresultat. Kommissionens policyutvärderingar har påvisat brister i kompatibilitet och tillgänglighet för data om kemikalier. Dessutom används olika metoder för lagstadgade säkerhetsbedömningar, vilket kan leda till inkonsekventa resultat, som vetenskapliga studier inte utnyttjas i tillräcklig utsträckning. Kommissionen bedömer vidare att det används olika transparensregler för initiering och genomförande av bedömningar och för dataanvändning. Syftet med principen ”Ett ämne, en bedömning”, som aviserades i den gröna given, är att se till att metoderna blir mer enhetliga och i möjligaste mån harmoniserade. Kommissionen bedömer att principen också kommer att bidra till att bygga upp ett större förtroende för det vetenskapliga underlaget för EU:s beslutsprocess för kemikalier. Mot denna bakgrund åtar sig kommissionen att vidta bl.a. följande åtgärder: – se till att CLP-förordningen, dvs. förordning (EG) nr 1272/2008 om klassificering, märkning och förpackning av ämnen och blandningar, är den centrala rättsakten för faroklassificering och gör det möjligt för kommissionen att initiera harmoniserade klassificeringar – utveckla en gemensam öppen dataplattform för kemikalier för att underlätta utbyte, tillgång och vidareutnyttjande av information om kemikalier från alla källor – främja återanvändning och harmonisering av hälsobaserade gränsvärden för människor och miljö bland EU:s riskbedömare och riskhanterare genom en centraliserad och kontrollerad EU-databas – fastställa verktyg och praxis för att se till att relevanta vetenskapliga data är lätt och snabbt tillgängliga för säkerhetsbedömningar och är lämpliga för regleringsändamål – göra det möjligt för EU:s och medlemsstaternas myndigheter att beställa testning och övervakning av ämnen som en del av regelverket när ytterligare information anses nödvändig – ta bort rättsliga hinder för vidareutnyttjande av data och rationalisera flödet av data om kemikalier mellan EU och nationella myndigheter på ett bättre sätt. Utvidga principen om öppna data och relevanta principer om transparens, från EU:s sektor för livsmedelssäkerhet till andra delar av kemikalielagstiftningen. Kommissionen åtar sig dessutom att föreslå nya faroklasser och kriterier i CLP-förordningen för att till fullo ta itu med miljötoxicitet, persistens, mobilitet och bioackumulering. Därutöver vill kommissionen införa hormonstörande ämnen, långlivade, mobila och toxiska samt mycket långlivade och mycket mobila ämnen som kategorier av SVHC-ämnen. I fråga om fastställande av hormonstörande ämnen började vetenskapligt baserade kriterier tillämpas 2018 inom de EU-gemensamma regelverken för biocidprodukter respektive växtskyddsmedel. [4] –2018 deltog Kemikalieinspektionen i Echas och den europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhets (Efsa) arbete med att ta fram en vägledning om tillämpningen av kriterierna. Vägledningen om hur man identifierar hormonstörande ämnen i enlighet med kriterierna riktar sig till ansökande företag och behöriga myndigheter. antog kommissionen en uppdaterad ram för att hantera riskerna med hormonstörande ämnen (COM(2018) 734). Det övergripande målet för kommissionens arbete med hormonstörande ämnen är att säkerställa en hög skyddsnivå för EU:s befolkning och miljön och upprätthålla den inre marknaden. I ramen identifierar kommissionen brister i den EU-gemensamma lagstiftningen och kunskapsluckor i den akademiska forskningen och aviserar åtgärder för att komma till rätta med dessa frågor. I meddelandet redogör kommissionen för sitt arbete med att uppdatera informationskraven i samtliga relevanta EU-lagstiftningar, t.ex. i Reachförordningen, för att förbättra möjligheten att identifiera hormonstörande ämnen, införa enhetliga kriterier för identifiering av hormonstörande ämnen, införa sätt att ta hänsyn till kombinationseffekter och införa åtgärder för att särskilt skydda känsliga grupper. Kemikalieinspektionen deltar i en ny undergrupp till kommissionens expertgrupp om genomförandet av Reach- och CLP-förordningarna. träffades gruppen för att diskutera informationskraven för ämnen med hormonstörande egenskaper och införande av klassificeringskriterier för hormonstörande egenskaper i CLP/GHS. Syftet är att åstadkomma horisontella kriterier för identifiering av hormonstörande ämnen i samtliga relevanta EU-lagstiftningar. –2020 har kommissionen genomfört en översyn av hur hormonstörande ämnen hanteras i samtliga relevanta EU-lagstiftningar. I kemikaliestrategin åtar sig kommissionen att vidta ett antal åtgärder för att ytterligare minska de skadliga effekterna av hormonstörande ämnen. Kommissionen bedömer att är begränsat för att åstadkomma en adekvat reglering av hormonstörande ämnen. Den rättsliga ramen behöver därför konsolideras och förenklas för att säkerställa att hormonstörande ämnen upptäcks och att människor och miljö exponeras så lite som möjligt. Mot denna bakgrund avser kommissionen att vidta följande åtgärder: – föreslå att man fastställer rättsligt bindande faroidentifiering av hormonstörande ämnen, på grundval av WHO:s definition, med hjälp av kriterier som redan tagits fram för bekämpningsmedel och biocider och tillämpa den konsekvent i hela lagstiftningen – se till att hormonstörande ämnen förbjuds i konsumentprodukter så snart de har identifierats, och tillåta användning endast om det visas att den är nödvändig för samhället – stärka arbetarskyddet genom att införa hormonstörande ämnen som en kategori av SVHC-ämnen inom Reachförordningen – se över och stärka informationskraven i hela lagstiftningen för att säkerställa att tillräcklig och lämplig information görs tillgänglig för myndigheterna för att möjliggöra identifiering av hormonstörande ämnen – påskynda utvecklingen och användningen av metoder för att ta fram information om hormonstörande ämnen genom screening och testning av ämnen. Utfasning av och gränsvärden för PFAS-ämnen –2017 arbetade Kemikalieinspektionen med att fram ett nationellt åtgärdsprogram för högfluorerade ämnen. I uppdraget ingick att vara pådrivande i de nätverk som myndigheten bildat tillsammans med andra myndigheter och aktörer, verka för att företag frivilligt ersätter högfluorerade ämnen med mindre farliga ämnen och material, verka för att en handlingsplan om PFAS initieras inom EU, göra en kartläggning av användningen av högfluorerade ämnen och förekomsten av alternativa ämnen och material samt undersöka och i lämpliga fall föreslå om det bedöms nödvändigt med nationella begränsningar. Utskottet har vid upprepade tillfällen påpekat att erfarenheter från användningen av olika PFAS-ämnen tydligt illustrerar behovet av förebyggande försiktighetsåtgärder. I utlåtande /19:MJU10 framhöll utskottet att det finns ett flertal exempel på hur perfluorerade ämnen tidigare ansetts vara ofarliga för människa och miljö, vilket lett till att de spridits i stor omfattning. Ny kunskap har därefter visat att dessa ämnen kan ha hormonstörande egenskaper. Den stora spridningen och ämnenas låga nedbrytbarhet har lett till en situation där perfluorerade ämnen kommer att finnas kvar i miljön . Enligt utskottets bedömning är det mot denna bakgrund mycket viktigt att av försiktighetsskäl minimera spridningen av potentiellt hormonstörande ämnen. och likasinnade medlemsstater har vid upprepade tillfällen och i olika forum uppmanat kommissionen att ta fram en EU-gemensam PFAS-strategi. I budgetpropositionen redovisar regeringen att antog rådsslutsatser för kemikalier. drev bl.a. frågor om att ta fram en handlingsplan för PFAS samt stärka arbetet med hormonstörande ämnen. Enligt regeringen fick positioner stort genomslag i förhandlingen och rådsslutsatserna återspeglar detta väl. Även utskottet uttryckte detta önskemål i sin granskning av kommissionens meddelande om den europeiska gröna given (utl. 2019/20:MJU17). I slutredovisning av uppdraget om en handlingsplan för en giftfri miljö (rapport 4/2020) redovisas att arbetet med att bygga upp en strategi för EU för hantering av PFAS har intensifierats . Regeringen och Kemikalieinspektionen har tillsammans med likasinnade medlemsstater, främst genom den s.k. Reach up-gruppen, tagit fram ett förslag baserat på två huvudprinciper: – Alla PFAS ska hanteras och bedömas på gruppnivå. – Endast samhällsnödvändig användning ska vara tillåten. Enligt Kemikalieinspektionen vore en bred begränsning i Reachförordningen det mest effektiva sättet för att minska riskerna med PFAS. inledde Kemikalieinspektionen tillsammans med motsvarande myndigheterna i , , och ett samarbete för att ta fram ett sådant begränsningsförslag. Enligt uppgift från Kemikalieinspektionen kommer arbetet att pågå . Som redovisas ovan antog kommissionen en kemikaliestrategi. I strategin aviserar kommissionen ett betydande antal åtgärder för att öka skyddet mot farliga ämnen. När det gäller PFAS åtar sig kommissionen att vidta följande åtgärder: – förbjuda alla PFAS som grupp i brandsläckningsskum samt för andra användningar, och tillåta användning endast om den är nödvändig för samhället. – införa en gruppansats för PFAS, inom ramen för relevant lagstiftning om vatten, hållbara produkter, livsmedel, industriutsläpp och avfall. – ta itu med PFAS-problem på global nivå genom relevanta internationella forum och i bilaterala policydialoger med tredjeländer. – införa en EU-omfattande strategi och tillhandahålla ekonomiskt stöd inom ramen för forsknings- och innovationsprogram för att identifiera och utveckla innovativa metoder för att sanera PFAS-föroreningar i miljön och i produkter. – tillhandahålla forsknings- och innovationsfinansiering inom ramen för Horisont för att åstadkomma säkra innovationer som kan ersätta PFAS. I utskottets granskning av kemikaliestrategin (utl. 2020/21:MJU12) framhöll utskottet att det ser mycket positivt på de åtgärder som kommissionen åtagit sig att vidta för att begränsa riskerna med PFAS. Utskottet ser särskilt positivt på att kommissionen har åtagit sig att införa en gruppansats för PFAS, att förbjuda PFAS som grupp i brandsläckningsskum och för andra användningar samt att endast tillåta användning om den är nödvändig för samhället. Utskottet noterade emellertid att det först behöver definieras vad som är nödvändig användning. Enligt regeringen är avsaknaden av unionsrättsliga bestämmelser för papper, kartonger, metall, glas och tryckfärger avsedda att komma i kontakt med livsmedel problematisk. Regeringen driver därför på för att kommissionen med stöd av förordning (EG) nr 1935/2004 om material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel antar utkast till lagstiftningsförslag för att införa specifika regler för papp och kartong samt fasa ut särskilt farliga ämnen i dessa produktkategorier. Utskottet upprepade denna anmaning i sin granskning av kommissionens kemikaliestrategi (utl. 2020/21:MJU12). I fråga om gränsvärden för PFAS fastställde Efsa 2020 sin bedömning av hur mycket PFAS man kan få i sig utan risk för hälsan. Det nya fastslagna hälsobaserade riktvärdet är per kilo kroppsvikt och vecka (tolerabelt veckointag, TVI) och gäller för fyra olika PFAS-ämnen tillsammans. Det innebär en kraftig sänkning av tidigare TVI för PFOS och PFOA . Rådet beslutade att införliva gränsvärden för PFAS i ett nytt dricksvattendirektiv. Värdena är bindande och direktivet ska vara införlivat i de nationella dricksvattenföreskrifterna . Medlemsstaterna kan välja att införa striktare lagstiftning i sina nationella regler om det finns skäl för detta. målsättning är att införa ett nationellt gränsvärde för PFAS i dricksvatten i samband med att dricksvattendirektivet införs i de nationella dricksvattenföreskrifterna. Gränsvärdet bör vara anpassat efter förhållanden i svenskt dricksvatten och också ta hänsyn till Efsas hälsobaserade riktvärde så långt det är möjligt. Därutöver har tagit fram rekommendationer om hur risken med dricksvatten och egenfångad fisk som är förorenad av PFAS bör hanteras. Rekommendationerna riktar sig till dricksvattenproducenter, lokala kontrollmyndigheter och enskilda brunnsägare. Förbud mot bisfenoler som grupp Bisfenoler är en grupp av kemikalier med liknande molekylstruktur varav den mest välstuderade är bisfenol A (BPA). BPA produceras i mycket höga volymer globalt och används framför allt i framställningen av polykarbonatplast och epoxi och även som färgframkallare i bl.a. kvittopapper. Ämnet påträffas i nästan alla urin- och blodprover från människor. har användningen av BPA begränsats kraftigt eftersom djurstudier visat att ämnet är reproduktionsstörande och har hormonstörande egenskaper. I fråga om regleringen på EU-nivå har begränsningar införts i både CLP- och Reachförordningarna samt i den sektorsspecifika lagstiftningen. har BPA i CLP-förordningen en harmoniserad klassificering för reproduktionstoxicitet i farokategori 1B. hade BPA klassificering i den lägre farokategorin 2. Till följd av att BPA nu har en harmoniserad klassificering för reproduktionstoxicitet i farokategori 1B är ämnet ett s.k. CMR-ämne (cancerframkallande, mutagent och reproduktionsstörande ämne) och uppfyller därmed kriterierna för att tas upp i bilaga XIV i Reachförordningen och bli ett tillståndspliktigt ämne. Klassificeringen av BPA som ett CMR-ämne leder även till att ämnet är förbjudet i kemiska produkter som är tillgängliga för konsumenter. togs BPA upp som SVHC-ämne på Reachförordningens kandidatförteckning och medlemsstatskommittén beslutade om att föra upp BPA på kandidatförteckningen som hormonstörande för människor. Dessutom beslutade EU om en ny begränsning för BPA i Reachförordningen i s.k. termopapper som finns i kvitton och biljetter. Förbudet började gälla . Därutöver finns det förbud mot och begränsningar av BPA i den sektorsspecifika EU-lagstiftningen. I förordning (EG) nr 10/2011 om material och produkter av plast som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel finns gränsvärden för vilka ämnen som får finnas i plast samt ett gränsvärde för hur mycket av ämnet som får migrera, dvs. läcka över, till livsmedlet. får BPA inte användas vid tillverkning av nappflaskor av polykarbonat avsedda för spädbarn, och det får inte heller användas i lack och ytskikt i förpackningar för sådana livsmedel som är särskilt avsedda för barn . finns det en särskild förordning ((EU) 2018/213) som gäller för lack och ytskikt tillverkade med hjälp av BPA. I leksaksdirektivet (2009/48/EG) finns en allmän begränsning för CMR-ämnen som innebär att leksaker eller deras tillgängliga delar inte får innehålla CMR-ämnen i kategori 1A, 1B eller 2 i viss koncentration. Därmed omfattas alltså bisfenoler av leksaksdirektivets begränsning i denna del. För BPA finns dessutom en särskild begränsning i form av ett gränsvärde i leksaker som är avsedda för barn och andra leksaker som är avsedda att stoppa i munnen. Begränsningar av BPA finns även i kosmetikaförordningen ((EG) 1223/2009) samt i vissa medicintekniska produktförordningar, främst förordning (EU) 2017/745 om medicintekniska produkter och förordning (EU) 2017/746 om medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik. Därutöver har flera länder i EU och EFTA infört nationella regler för BPA. De flesta av reglerna gäller material som kommer i kontakt med livsmedel som kompletterar de EU-gemensamma reglerna. I är BPA förbjudet i lack och ytskikt i matförpackningar för barn , t.ex. lock till barnmatsburkar. är ämnet även förbjudet att använda vid s.k. relining av dricksvattenrör i . utredde Kemikalieinspektionen behovet av ytterligare förbud mot BPA i leksaker och barnartiklar för att minska barns exponering. Myndigheten föreslog då inga ytterligare förbud mot BPA eftersom endast en mycket liten risk kunde påvisas (rapport 2012b). Kemikalieinspektionen har inom ramen för handlingsplanen för en giftfri vardag identifierat 37 bisfenoler, utöver BPA, som kan finnas på den europeiska marknaden och som kan vara hormonstörande (rapport 5/2017). Myndigheten konstaterar att i takt med att BPA fasas ut från flera användningsområden ökar användningen av andra bisfenoler, t.ex. bisfenol AF (BPAF), B (BPB), F (BPF) och S (BPS). Dessa typer av bisfenoler är inte lika välstuderade som BPA och det saknas kunskap både om deras toxikologiska egenskaper och om deras användningsområden. Sex av de ämnen som undersökts i rapporten har både hälsoegenskaper och användningsmönster som enligt Kemikalieinspektionens bedömning skulle kunna bli problematiska. Dessa sex ämnen är under granskning inom ramen för EU:s gemensamma kemikalielagstiftning, och därför föreslår myndigheten inte några nya nationella regler som begränsar användningen av bisfenoler i . Kemikalieinspektionen konstaterar dock att det finns skäl att fortsätta att granska ämnesgruppen bisfenoler. Myndigheten har därför tagit fram en plan för sitt fortsatta arbete med ämnesgruppen. I samband med beslutet om förbud mot BPA i termopapper gav kommissionen i uppdrag till Echa att utreda i vilken grad företagen går över till termopapper med BPS och om det behövs åtgärder för att även begränsa användningen av denna bisfenol. Echa har i en första rapport konstaterat att användningen av BPS i termopapper fördubblades . En ny studie publicerades . I den kartlägger Echa substituten på marknaden och konstaterar att det vanligaste substitutet till BPA är BPS, vars användning beräknas femdubblas . Echa uppskattar att av termopappersmarknaden i EU kommer att vara BPS-baserad 2022. Echa framhåller att BPS har liknande negativa hälsoegenskaper som BPA och rekommenderar andra substitut. Studien ska ligga till grund för huruvida kommissionen kommer att föreslå en begränsning av BPS. presenterade Utredningen om kombinationseffekter och gruppvis hantering av ämnen sitt betänkande Framtidens kemikaliekontroll (SOU 2019:45). I betänkandet framhålls att användningsbegränsningar eller andra riskminskningsåtgärder vanligtvis avser enstaka ämnen snarare än grupper av kemikalier med liknande kemiska strukturer. Som en konsekvens av detta kan företag komma att ersätta hälso- och miljöskadliga ämnen med liknande ämnen som har samma tekniska egenskaper men i realiteten inte är mindre farliga. Det finns flera exempel på sådan s.k. falsk substitution, t.ex. ersättningen av BPA med BPS i kassakvitton. Mot denna bakgrund rekommenderar utredningen att kraven på gruppvis hantering av kemikalier i Reachförordningen stärks. och likasinnade medlemsstater har drivit på för att EU-lagstiftningen i större utsträckning ska reglera ämnen gruppvis i stället för vart för sig. I ett brev som och ett antal andra medlemsstater samt överlämnade till kommissionen trycker gruppen på att kommissionen bör intensifiera arbetet med att fasa ut SVHC-ämnen. Som en del av detta arbete bör kommissionen utreda möjligheterna för att reglera ämnen i grupp och säkerställa en säker substitution av farliga ämnen. Dessutom anser gruppen att kommissionen ska utveckla en mekanism som innebär att när ett ämne identifieras som särskilt farligt i en lagstiftning sätts det igång en översyn av annan relevant lagstiftning. Detta skulle vara i linje med principen om ”Ett ämne, en bedömning” som presenterades i den europeiska gröna given. Som redovisas ovan har kommissionen genomfört en översyn av hur hormonstörande ämnen hanteras i samtliga relevanta EU-lagstiftningar. I kemikaliestrategin åtar sig kommissionen att vidta ett antal åtgärder för att ytterligare minska de skadliga effekterna av hormonstörande ämnen. Kommissionen bedömer att är begränsat för att åstadkomma en adekvat reglering av hormonstörande ämnen. Den rättsliga ramen behöver därför konsolideras och förenklas för att säkerställa att hormonstörande ämnen upptäcks och att exponering av människor och miljön minimeras. Mot denna bakgrund avser kommissionen bl.a. att föreslå rättsligt bindande faroidentifiering av hormonstörande ämnen, på grundval av WHO:s definition, se till att hormonstörande ämnen förbjuds i konsumentprodukter så snart de har identifierats, och tillåta användning endast om det visas att den är nödvändig för samhället. Som också redovisas ovan avser kommissionen även att prioritera särskilt farliga ämnen, inklusive sådana som påverkar det reproduktiva eller det endokrina systemet, för begränsningar för alla användningar och genom gruppering, i stället för att reglera dem vart för sig. Kommissionen hänvisar i denna del till principen om ”Ett ämne, en bedömning”. I sin granskning av kemikaliestrategin (utl. 2020/21:MJU12) välkomnar utskottet att strategin tar upp flera målsättningar i fråga om hormonstörande ämnen som länge har verkat för. Utskottet framhöll bl.a. följande: I fråga om hormonstörande ämnen ser utskottet synnerligen allvarligt på den påverkan sådana ämnen har på människors hälsa och noterar att användningen av dessa ökar i samhället. Denna utveckling fordrar skyndsamma och kraftfulla åtgärder. Utskottet välkomnar därför att kommissionen kommer att föreslå rättsligt bindande farobaserad identifiering av hormonstörande ämnen, förbud för hormonstörande ämnen i konsumentprodukter och stärkta informationskrav för att möjliggöra identifiering av hormonstörande ämnen samt påskyndande av testmetodutvecklingen. Det finns EU-gemensamma regelverk som berör specifika varugrupper, såsom textilier och byggprodukter, där också kemikalieinnehåll och information om kemikalier regleras. Regeringens och ansvariga myndigheters arbete med att utveckla dessa regler utgår från regeringens redovisade bedömning[5]: att användningen av särskilt farliga ämnen, inklusive hormonstörande och allergiframkallande ämnen, bör begränsas i varor som barn ofta kommer i kontakt med. Arbetet med att minska barns exponering för farliga kemikalier i varor bör fokusera på byggprodukter och inredningar, elektriska och elektroniska produkter, textilier samt leksaker och andra varor avsedda för barn. har ett antal åtgärder vidtagits för att minska förekomsten av farliga ämnen i bl.a. textilier och byggprodukter. När det gäller åtgärder på EU-nivå antog kommissionen en handlingsplan för den cirkulära ekonomin (COM(2015) 614). I handlingsplanen beskrev kommissionen breda åtaganden om bl.a. ekodesign, produktionsprocesser och avfallsinsamling och avfallshantering. antog kommissionen en ny handlingsplan för cirkulär ekonomi (COM(2020) 98). Några frågor som särskilt lyfts fram är åtgärder för informationssystem för att spåra ämnen som inger betänkligheter i varor och att utvidga ekodesigndirektivet för att skapa en mer hållbar produktdesign.