bet · H801FiU20 · 2021-06-11 00:00:00 — Den beror både på hur pandemin utvecklas och på vilka restriktioner länder väljer att införa. Det är därför viktigt att finanspolitiken även kommande år kan anpassas till det rådande konjunkturläget. Regeringen anser det därför inte lämpligt att i det uppkomna läget ange en plan för en återgång till överskottsmålet annat än på en övergripande nivå. Regeringen avser att återföra det strukturella sparandet till överskottsmålet när de ekonomiska förhållandena medger det och kommer att återkomma till med en mer detaljerad plan när osäkerheten om utvecklingen minskat. Eftersom regeringen inte delar bedömning i denna del avser den inte heller att vidta några åtgärder med anledning av revisionens bedömning. bedömer att de nivåer som regeringen föreslagit för utgiftstaket är så höga att takets funktion som instrument för att stödja överskottsmålet sätts ur spel. Att skapa utrymme för ett alternativt scenario, med ännu inte aviserad finanspolitik, så som regeringen gjort är enligt inte i linje med det finanspolitiska ramverket. rekommenderar regeringen att senast ekonomiska vårproposition återkomma till med nya förslag till nivåer på utgiftstaken , som stämmer överens med det aktuella huvudscenariot för utgifternas utveckling. Regeringen anser att nivåerna och de stora budgeteringsmarginalerna är motiverade dels för att skapa handlingsfrihet för att kunna vidta nödvändiga åtgärder givet det mycket osäkra läget i och omvärlden, dels för att minimera risken för ändringar av redan fastställda nivåer på utgiftstaket. Regeringen framhåller också att det är marginalen för , i detta fall 2023, som begränsar permanenta utgiftsökningar. Eftersom regeringen inte delar bedömning i denna del avser den inte att vidta några åtgärder med anledning av revisionens bedömning. Redovisning av budgeteffekter av tillfälliga respektive permanenta åtgärder anser att det är en brist att omfattningen av tillfälliga respektive permanenta åtgärder på budgetens utgiftssida inte framgår tydligt av budgetpropositionen, särskilt eftersom utrymmet för tillfälliga åtgärder 2021 och 2022 är exceptionellt stort. Myndigheten rekommenderar regeringen att senast ekonomiska vårproposition förtydliga redovisningen av budgeteffekter för föreslagna och aviserade åtgärder så att omfattningen av tillfälliga respektive permanenta åtgärder framgår. Regeringen anser att omfattningen av tillfälliga respektive permanenta åtgärder framgår av redovisningen av de takbegränsade utgifterna i de ekonomiska propositionerna. framhåller regeringen att den kontinuerligt arbetar med att öka tydligheten och transparensen i dessa propositioner, bl.a. när det gäller redovisningen av de takbegränsade utgifterna så att det tydligare framgår vilka faktorer som driver utgiftsutvecklingen. m.fl. (M) anser i kommittémotion 2020/21:3998 att regeringen bör redogöra för hur en återgång till överskott ska ske. Motionärerna delar regeringens uppfattning om att det är svårt att göra prognoser i det nuvarande osäkra läget, men delar också slutsats att det osäkra läget inte utgör skäl att avstå från att presentera en plan för en återgång till överskott. Utifrån olika scenarier bör regeringen tydliggöra finanspolitikens inriktning och åtgärder för att möjliggöra en återgång till överskott. I kommittémotion 2020/21:4001 av och (båda C) anförs att lagstiftningen om ändring av utgiftstaket bör skärpas. Sedan beslutat om utgiftstaket för ett visst år finns det inte några formella hinder mot att upprepade gånger ändra ett beslutat utgiftstak. Eftersom utgiftstaket är det främsta skyddet mot en alltför vidlyftig finans- och stimulanspolitik bör det i lag slås fast att utgiftstaket endast får höjas om det finns synnerliga skäl. Regeringen ska enligt budgetlagen i budgetpropositionen lämna ett förslag till utgiftstak för det tredje tillkommande budgetåret. Utgiftstaket ska användas i beredningen av förslaget till statens budget och i genomförandet av den budgeterade verksamheten (2 kap. 2 §). Regeringen är vidare skyldig att, om det finns risk för att ett beslutat utgiftstak kommer att överskridas, vidta sådana åtgärder som den har befogenhet till eller föreslå nödvändiga åtgärder (2 kap. 4 §). En sådan åtgärd kan vara att föreslå att ett beslutat utgiftstak ändras (prop. 2009/10:5). Av skrivelsen för finanspolitiken (skr. 2017/18:207) framgår att den praxis som utvecklats för utgiftstaket innebär att en beslutad nivå för utgiftstaket inte ändras. Utgiftstakets begränsande effekt på de statliga utgifterna ska vara densamma från det att nivån för ett nytt år har fastställts till dess att det året har passerat. Det finns inga formella hinder för att besluta om att ändra en tidigare fastställd nivå för utgiftstaket. Utan en sådan ordning skulle en ny regerings möjligheter att göra förändringar i finanspolitiken kraftigt begränsas och finanspolitiken skulle inte heller kunna anpassas till nya, helt ändrade yttre förutsättningar. Det har dock endast vid några enstaka tillfällen hänt att utgiftstaket ändrats till följd av förändringar i inriktningen av finanspolitiken. Taket ändrades t.ex. efter regeringsskiftena och 2014, då tidigare beslutade nivåer på utgiftstaket sänktes respektive höjdes. Utöver detta är det numera praxis att ändra beslutade nivåer på utgiftstaket vid budgettekniska omläggningar, s.k. tekniska justeringar, för att utgiftstaket ska behålla sin ursprungliga stramhet. Beslutade nivåer på utgiftstaket har utöver vad som framgår av ramverksskrivelsen också ändrats i samband med regeringsskiftet då nivån ändrades efter förslag i vårändringsbudgeten (prop. 2018/19:99) samt med anledning av pandemin då nivån ändrades efter förslag i vårändringsbudgeten (prop. 2019/20:99) och nivåerna ändrades efter förslag i budgetpropositionen . uttalade i betänkandet Statens budget 2021 – rambeslutet (bet. 2020/21:FiU1) i samband med att utgiftstakets nivå ändrades att det, givet den allvarliga situationen och det osäkra läget framöver, var rimligt att det finns utrymme för nödvändiga åtgärder om effekterna av pandemin skulle förvärras. Utskottet, som föreslår att lägger regeringens skrivelse till handlingarna, vill inledningsvis framhålla värdet av extern uppföljning av finanspolitiken både för finanspolitikens långsiktiga hållbarhet och för att den ska utformas i enlighet med befintliga mål och restriktioner. granskning utgör en del i detta. Utskottet har i sitt ställningstagande under punkten 1 Riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken pekat på regeringens skyldighet enligt budgetlagen att vid en bedömd avvikelse från överskottsmålet redovisa en plan för återgång till målet. Utskottet anser inte att det finns anledning att göra något ytterligare uttalande i denna fråga utan hänvisar till vad som anförs under den punkten. Därmed anser utskottet också att motion 2020/21:3998 (M) bör avstyrkas. Utskottet konstaterar att enligt den praxis som utvecklats ändras ett fastställt utgiftstaks nivå som huvudregel inte. beslutade ändå, efter förslag från regeringen, att höja utgiftstakets nivåer . Ändringen av utgiftstakets nivåer motiverades då av det exceptionella läget med den pågående pandemin. Utskottet framhöll också i samband med det beslutet att det, givet den allvarliga situationen och det osäkra läget framöver, är rimligt att det finns utrymme för nödvändiga åtgärder om effekterna av pandemin skulle förvärras. Utskottet vidhåller de motiv som då anfördes och ser inte heller att den nuvarande regleringen av utgiftstaket har inneburit att beslutade utgiftstak ändrats i någon större utsträckning. Motion 2020/21:4001 (C) bör därmed avstyrkas. Vad gäller regeringens redovisning i de ekonomiska propositionerna ser utskottet positivt på att regeringen kontinuerligt strävar efter att öka tydligheten och transparensen i dessa. Utskottet kan konstatera att den globala pandemin har medfört att finanspolitiken är mycket expansiv. De tillfälliga åtgärderna till följd av pandemin uppgår till omfattande belopp och har, som regeringen också framhåller, stor påverkan på prognoserna för de offentliga finanserna för . Utskottet anser därför, i likhet med , att regeringen i sin redovisning bör kunna vara något tydligare när det gäller omfattningen av tillfälliga respektive permanenta åtgärder. En sådan redovisning skulle enligt utskottet förenkla och underlätta förståelsen för de slutsatser och bedömningar som regeringen gör i de ekonomiska propositionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandet och lägger skrivelsen till handlingarna. publicerade granskningsrapporten – olika roll (RiR 2020:28). överlämnade regeringen sin skrivelse med anledning av granskningsrapporten till (skr. 2020/21:146). I skrivelsen redovisar regeringen sin bedömning av de iakttagelser och rekommendationer som presenterar i sin rapport. En följdmotion har väckts med anledning av skrivelsen. Regeringen instämmer i flera av bedömningar och framhåller att man kontinuerligt arbetar med att utveckla innehållet i de ekonomiska propositionerna i den riktning som rekommenderar. Däremot anser inte regeringen att det finns brister i hur nivån på utgiftstaket motiveras och den avser inte heller att ändra redovisningen i kommande propositioner. övergripande slutsats är att utgiftstaket i huvudsak tillämpas enligt det finanspolitiska ramverket. konstaterar att utgiftstakets funktion har varierat , från att vara ett stöd för att minska de statliga utgifterna till att stödja en bibehållen utgiftskvot. anser att utgiftstaket har haft en disciplinerande effekt på utgiftsutvecklingen, dels genom att taket utgjort en restriktion i budgetarbetet, dels genom att taket indirekt ställt krav på en förbättrad utgiftskontroll. anser även att det finns en väl fungerande uppföljning av de takbegränsade utgifterna, att processen för att följa upp utgifterna är välgrundad och att prognosfelen är inom ramen för vad som kan betecknas som acceptabelt i förhållande till den riktlinje för budgeteringsmarginalens minsta storlek som anges i regeringens skrivelse för finanspolitiken (skr. 2017/18:207). framhåller dock också att det finns brister i regeringens motiveringar av nivåerna på utgiftstaket. Enligt myndigheten har det inte alltid varit tydligt vad som styr regeringens val av nivå för det tillkommande årets utgiftstak. Myndigheten anser även att det inte heller framgår vilket skatteuttag som behövs för att utgiftsnivån ska vara förenlig med överskottsmålet i det medelfristiga perspektivet. har tidigare anfört att en sådan redogörelse bör lämnas i samband med att regeringen föreslår nivåer för utgiftstaket (RiR 2016:27 och RiR 2019:38). rekommenderar regeringen att tydligt redovisa de principer och överväganden som styr förslaget till utgiftstak samt att regeringens syn på utvecklingen av de offentliga utgifterna och skatteuttaget på tydligt bör framgå. Detta bör enligt framgå av varje proposition där regeringen bedömer eller föreslår en nivå för utgiftstaket. Regeringen instämmer i merparten av bedömningar. Utgiftstaket har varit en bidragande orsak till att sedan reformeringen av budgetprocessen i genomsnitt kunnat uppvisa överskott i de offentliga finanserna, och därmed successivt minskat den offentliga sektorns skuldsättning. I skrivelsen för finanspolitiken konstaterar regeringen att en meningsfull utgiftsbegränsning kännetecknas av att den utgår från den samlade produktionen i landet och överensstämmer med synen på hur stort ett rimligt skatteuttag kan vara (skr. 2017/18:207 s. 19). Regeringen delar beskrivning av det nära sambandet mellan utgiftstakets nivå, skattepolitikens inriktning och den offentliga sektorns finansiella sparande. Regeringen delar dock inte bedömning när det gäller motiveringen av utgiftstakets nivå för ett nytt år, utan står fast vid den tidigare redovisade uppfattningen att förhållandet mellan de offentliga utgifterna och framtida skatteuttag endast är en av flera omständigheter att beakta vid bedömningen av en ny nivå för utgiftstaket. Regeringen vidhåller också att ett ledigt utrymme under utgiftstaket inte i sig betyder att det finns ett utrymme för reformer som ökar de takbegränsade utgifterna. Reformer på utgiftssidan kan genomföras först efter avstämning mot överskottsmålet och hänsyn tagits till eventuella inkomstförändringar. Utgiftstakets nivå bör därmed inte betraktas som ett mål för de faktiska utgifterna (skr. 2016/17:138 s. 7 och skr. 2019/20:153 s. 6). Regeringen framhåller att man ständigt strävar efter att öka tydligheten och transparensen i de ekonomiska propositionerna i den riktning som rekommenderar och att det även gäller motiveringen för en ny nivå för utgiftstaket. Tydlighet och transparens är enligt regeringen bärande delar i det finanspolitiska ramverket och bidrar till att finanspolitiken blir mer förutsägbar. Regeringen framhåller att tydliga och effektiva finanspolitiska ramverk ofta framhålls i internationella sammanhang som ett föredöme. När det gäller motiveringen till utgiftstakets nivå för ett nytt år delar regeringen inte bedömning och den avser därför inte heller att vidta några åtgärder med anledning av rekommendationen. I kommittémotion 2020/21:3996 av m.fl. (KD) delar motionärerna bedömning att utgiftstaket sedan det infördes har haft en disciplinerande effekt på utgiftsutvecklingen. Motionärerna delar också kritik av regeringens hantering av utgiftstaket. Genom att inte motivera hur taket sätts tappar verktyget både i legitimitet och effekt. Motionärerna framhåller att regeringen har fått kritik för detta tidigare och att även motionärerna i sina budgetmotioner har betonat vikten av att riksdag och regering genom utgiftstaket ges förbättrade möjligheter till kontroll och styrning av utgifterna. Därmed anser motionärerna att regeringen bör ta – och andra instansers – kritik på allvar och tydligare redogöra för vilka avvägningar som ligger till grund för vilka nivåer för utgiftstaken som föreslås, samt vilket skatteuttag som behövs för att utgiftsnivån ska vara förenlig med överskottsmålet. Utskottet noterar att regeringen instämmer i merparten av bedömningar och framhåller att den ständigt strävar efter att öka tydligheten och transparensen i de ekonomiska propositionerna i den riktning som rekommenderar och att det även gäller motiveringen av ny en nivå för utgiftstaket. Utskottet delar regeringens bedömning om att tydlighet och transparens är bärande delar i det finanspolitiska ramverket och att det bidrar till att finanspolitiken blir mer förutsägbar. Utskottet har i sitt ställningstagande under avsnittet 1 Riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken framhållit att det gärna hade sett att regeringen närmare hade redovisat vilka principer och överväganden som ligger bakom bedömningen av utgiftstakets nivå . Utskottet anser därför att det inte finns anledning att göra något särskilt uttalande i frågan här utan hänvisar till vad utskottet anför under den punkten. Utskottet föreslår att lägger skrivelse 2020/21:146 till handlingarna och avslår motionsyrkandet. Riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken, punkt 1 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:4032 av och (båda M) och avslår proposition 2020/21:100 punkt 1 och motionerna 2020/21:1628 av och (båda S), 2020/21:3282 av m.fl. (L) yrkandena 4–6, 2020/21:3312 av m.fl. (KD) yrkande 2, 2020/21:4019 av Nooshi Dadgostar m.fl. (V), 2020/21:4031 av Amineh Kakabaveh (-), 2020/21:4033 av m.fl. (SD) och 2020/21:4035 av m.fl. (KD). Den ekonomiska krisen till följd av pandemin har slagit hårt och brett . Och den har förvärrats av januaripartiernas ointresse av att rädda jobb. Vi har tagit ledartröjan när det gäller att rädda jobb i krisen. har konsekvent drivit regeringen framåt i den ekonomiska krispolitiken sedan pandemin bröt ut. förslag och politiska initiativ utgör en stor del av alla de ekonomisk-politiska krisåtgärder som röstats igenom i . är det land i EU där arbetslösheten ökat mest sedan regeringen tillträdde 2014. arbetsmarknad har utvecklats sämre än i jämförbara länder, både före och under krisen. har EU:s femte högsta arbetslöshet. Aldrig har så många varit långtidsarbetslösa som . Politiken ska inriktas på ett kraftfullt jobbpaket som tillsammans med en skärpt migrationspolitik kan halvera antalet långtidsarbetslösa . Stärkta incitament ska få fler att gå från långvarigt bidragsberoende till arbete och få fler företag att anställa långtidsarbetslösa, och Arbetsförmedlingen behöver bli effektivare och fokusera på att bryta passivitet och att hjälpa långtidsarbetslösa som ett utbildningslyft behövs så att fler kan möta arbetsmarknadens krav. Tillväxtförutsättningarna behöver stärkas och politiken inriktas på att skapa bättre villkor för företag och entreprenörer att etablera sig och verka i . Det innebär bl.a. att sänka bolagsskatten och minska regelkrånglet. Det ska löna sig bättre att arbeta, framför allt genom att de med lägre inkomst får sänkt skatt och att rätten till bidrag begränsas genom ett bidragstak. Politiken behöver också se till att den som har varit med och byggt ett helt arbetsliv känner att det lönat sig – att pensionen räcker till. De ekonomiska förutsättningarna för pensionärerna behöver förbättras och skatten sänkas för alla pensionärer i samma omfattning som den sänks på arbetsinkomster. Vid sidan av arbetslösheten ökar otryggheten, och kriminaliteten har blivit grövre. Det krävs en politisk mobilisering mot brottsligheten här och , med en stramare rättspolitik och fler poliser, särskilt i yttre tjänst. Det i sin tur förutsätter förstärkningar av hela rättsapparaten inklusive tullväsendet, för att ska vara ett tryggt land att leva och bo i. Invandring ska vara bra för och vi vill se en politik med volymmål och krav på anpassning till det svenska samhället, och en politik som gynnar integration. För att lyckas med integrationen är det avgörande att fler invandrare arbetar och försörjer sig själva. Det uppnår man genom en politik med bidragstak, kvalificering till välfärden och krav på att lära sig svenska och att utbilda sig. Politiken behöver se till att alla medborgare i alla lägen vet att deras skattepengar används på ett effektivt sätt och prioriteras till de områden där resurserna gör mest nytta. Att ge valuta för skattepengarna handlar både om att det offentliga ska leva upp till de förväntningar vi alla har rätt att ställa och om att utgifterna, och i förlängningen skatterna, inte blir för höga. Det innebär också att se till att alla former av missbruk motverkas. Staten måste veta vilka som lever i , och arbetet mot bidragsbrott stärkas. För att klara klimatomställningen behövs ett nytt energipolitiskt mål om fossilfri el 2040. Ett sådant mål ska utgå från användning av kärnkraft, vattenkraft och vindkraft. Koldioxidlagring, klimatbistånd och internationella klimatinvesteringar samt gröna bränslen och ett aktivt skogsbruk är också viktiga delar för att ska klara klimatomställningen. Politiken ska slutligen inriktas på att ge individen bättre förutsättningar att forma sitt eget liv. Det ställer krav på en politik som är inriktad på att förenkla reglerna kring byggande och på infrastruktursatsningar som möjliggör jobb, pendling och tillväxt i hela landet. Riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken, punkt 1 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:4033 av m.fl. (SD) och avslår proposition 2020/21:100 punkt 1 och motionerna 2020/21:1628 av och (båda S), 2020/21:3282 av m.fl. (L) yrkandena 4–6, 2020/21:3312 av m.fl. (KD) yrkande 2, 2020/21:4019 av Nooshi Dadgostar m.fl. (V), 2020/21:4031 av Amineh Kakabaveh (-), 2020/21:4032 av och (båda M) och 2020/21:4035 av m.fl. (KD). behöver en ekonomisk politik och en budgetpolitik som främjar såväl landet som medborgarna. Prioriteringar måste göras för att undvika att fastnar i en nedåtgående spiral med ökande budgetunderskott och ett minskat förtroende för svensk finanspolitik. Vi inser att det råder stora problem på hemmaplan, med en allt grövre kriminalitet, långa köer i sjukvården, ett pensionssystem på bristningsgränsen och en allt växande segregation. Sammantaget krävs en politik med ett tydligt ändamål: ett starkare . behöver förbättra sin krisberedskap, både i fråga om förmåga att hantera en kris och förmåga att förebygga en kris. Politiken behöver inriktas på att öka självförsörjningsgraden inom jordbruket, återinrätta beredskapslager och bygga upp en gemensam krisberedskap tillsammans med de andra nordiska länderna. Politiken behöver också säkerställa att det finns förutsättningar för säkra elleveranser och besluta om ett nytt mål för energipolitiken. Det nya målet ska inriktas på helt fossilfri elproduktion, vilket innebär att kärnkraften behöver utvecklas och moderniseras. Politiken måste ge kommunsektorn rimliga förutsättningar att upprätthålla en god välfärd som skattetrycket hålls på en rimlig nivå. För att hantera de strukturella problemen inom kommunsektorn behöver politiken stå för långsiktighet och det kommunala utjämningssystemet permanent förstärkas. Regionernas ekonomi behöver också stärkas genom att skatteinkomster från industrifastigheter och elproduktionsenheter flyttas över så att dessa medel kommer regionerna till del i stället för att som gå direkt till statskassan. Genom generella, i stället för riktade, budgetförstärkningar förbättras regionernas förutsättningar att tillhandahålla god sjukvård och upprätthålla och utveckla infrastruktur i enlighet med lokala behov. Fler människor behöver komma i arbete. Politiken måste göra det billigare och lättare att anställa och de som arbetar, såväl löntagare som pensionärer, måste få mer pengar i plånboken. Politiken ska därför inriktas på att sänka arbetsgivaravgifterna och förstärka jobbskatteavdraget för inkomst av både tjänst och pension, och personer med lägre inkomster ska få en större relativ ökning av den ekonomiska standarden. Politiken behöver också uppmuntra fler till arbete genom att arbetande familjer med många barn får en skattereduktion i stället för flerbarnstillägg, medan familjer som lever på bidrag inte längre får sådant bidrag. Vi vill fortsätta arbetet för en väl fungerande och ansvarsfull migrationspolitik som sätter och dess folk i första rummet. Kopplingen mellan medborgarskap och nationell identitet är en viktig grundbult i samhällsbygget och den behöver förstärkas. De s.k. bosättningsbaserade förmånerna, bidrag som betalas ut enbart för att en person bor i , har i många fall en negativ sysselsättningseffekt för nyanlända och skapar incitament att söka sig till . Vi vill se att rätten till sådana förmåner begränsas för tredjelandsmedborgare. Brottsligheten, och i synnerhet den organiserade brottsligheten, ökar. Rättsväsendet och de som har till uppgift att garantera människors trygghet måste ges förutsättningar att fullgöra sitt uppdrag. Det är därför en högt prioriterad fråga att rättsväsendet tillförs tillräckliga resurser, både i form av medel och personal. Det krävs sunda statsfinanser och en plan för att budgeten ska vara i balans för att tillväxtfrämjande åtgärder ska kunna genomföras, och för att ska vara väl förberett på nästa kris. För att säkerställa möjligheter att inom överskådlig tid bygga upp en finansiell buffert för kommande kriser behöver politiken inriktas på att minska statens utgifter för socialförsäkringssystemet i enlighet med vårt förslag, skapa incitament för nyanlända att söka arbete och minska nivån av bidragsberoende invandring till landet. Riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken, punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: