bet · H801CU12 · 2021-04-23 00:00:00 — Ett avtal som någon framkallat genom svikligt förledande är ogiltigt enligt 30 §. Enligt 33 § får en rättshandling inte göras gällande om omständigheterna vid dess tillkomst är sådana att det skulle strida mot tro och heder att med vetskap om dem åberopa avtalet. Avtalsvillkor som är oskäliga kan enligt 36 § jämkas eller lämnas utan avseende. För att ansöka om betalningsföreläggande hos krävs att sökanden har en dispositiv penningfordran som är förfallen till betalning, 2 § lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning. Om det kan antas att sökandens yrkande i ett mål om betalningsföreläggande är ogrundat eller obefogat, ska ansökningen behandlas som om svaranden bestritt den. Det innebär att sökanden kan begära att målet överlämnas till tingsrätt och att, om ingen sådan begäran kommer in , ansökan avskrivs (23, 33 och 37 §§ samma lag). Enligt 7 § kreditupplysningslagen (1973:1173) får kreditupplysningar om fysiska personer som inte är näringsidkare inte innehålla uppgifter om andra betalningsförsummelser än sådana som 1. har slagits fast genom en domstols eller en annan myndighets avgörande eller åtgärd eller, 2. har lett till ett inledandebeslut om skuldsanering eller F-skuldsanering eller till betalningsinställelse, konkursansökan eller ackord. Detta innebär t.ex. att ansökningar om betalningsförelägganden inte får redovisas i en kreditupplysning som gäller en privatperson. Inom hela kreditupplysningsbranschen finns en frivillig överenskommelse om att tillämpa samma princip när det gäller juridiska personer om företaget som har gjort ansökan om betalningsföreläggande finns på Svensk Handels varningslista (se nedan). Vidare finns en rättelsebestämmelse i 3 kap. 3 a § lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet som innebär att uppgifter ska rättas, blockeras eller utplånas bl.a. i de fall då de är missvisande i fråga om den registrerades vilja eller förmåga att uppfylla sina ekonomiska förpliktelser. Om en registeruppgift beror på ett krav som grundas på en bluffaktura, kan det vara skäl för rättelse. Har de missvisande uppgifterna lämnats ut till tredje man ska denna underrättas om rättelseåtgärden om den registrerade begär det eller om mera betydande skada eller olägenhet för den registrerade kan undvikas på detta sätt. Rättelsebestämmelsen är även tillämplig på uppgifter om juridiska personer och avlidna. Kreditupplysningsföretag är skyldiga att gallra uppgifter som har blockerats (8 § kreditupplysningslagen). infördes en ny straffbestämmelse i om grovt fordringsbedrägeri (9 kap. 3 a § ). Det som straffbeläggs genom bestämmelsen är att i vilseledande syfte rikta betalningsuppmaningar till en vidare krets av mottagare. Den nya bestämmelsen syftar till att komma till rätta med de problem som bluffakturor och liknande systematiska förfaranden orsakar för enskilda och samhället. Straffskalan är fängelse i lägst och högst (prop. 2016/17:131, bet. 2016/17: JuU13, rskr. 2016/17:272). Aktörer i näringslivet har upprättat s.k. varningslistor över företag som på olika sätt bedöms vara oseriösa och bedriva verksamhet med bluffakturor eller liknande. Som exempel kan nämnas att på sin webbplats har lagt ut uppgifter om företag med oseriösa försäljningsmetoder. Kreditupplysningsföretagen använder Svensk Handels varningslista för att avgöra vilka uppgifter som ska ingå i kreditupplysningar. har en varningslista på verkets webbplats som ska ge konsumenter information och vägledning angående aktuella och angelägna konsumentproblem. En publicering på varningslista bestäms framför allt utifrån anmälningar till och kontakter med upplysningstjänster Hallå konsument och ECC (tidigare ). Både fysiska och juridiska personer kan publiceras på varningslistan (använder företag som gemensam benämning). För att ett företag ska hamna på listan måste det orsaka konsumenter betydande problem. Det ska också vara angeläget att konsumenter snabbt uppmärksammas på problemen. En publicering på listan måste dessutom vara det mest lämpliga och ändamålsenliga sättet att informera och vägleda konsumenter om de aktuella problemen. finns inga publiceringar på listan. har på sin webbplats en varningslista där inspektionen varnar för företag som erbjuder svenska konsumenter och investerare finansiella tjänster eller produkter utan att företaget har nödvändiga tillstånd i eller utanför . varningslista innehåller även varningar som har utfärdats av tillsynsmyndigheter som samarbetar med genom Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten () och (Iosco). Som redovisats under avsnittet Telefonförsäljning till näringsidkare har , Kontakta (tidigare , SCCF) och Swedma tagit fram en branschöverenskommelse om god sed vid telefon-försäljning mellan näringsidkare. Avsikten med branschöverenskommelsen är att stärka den seriösa försäljningen och försvåra för blufföretagen. Enligt branschöverenskommelsen har företagare ångerrätt i . Många intresse- och branschorganisationer lämnar på sina webbplatser information om hur man ska gå till väga om man får en bluffaktura. Råd och stöd lämnas också till enskilda medlemmar som drabbas. Flera myndigheter, bl.a. polisen och , lämnar på sina webbplatser information om bl.a. hur en bluffaktura kan bestridas. Även på konsumentupplysningstjänsten Hallå konsuments webbplats lämnas sådan information. Utredningen om åtgärder mot fakturabedrägerier En särskild utredare fick ett regeringsuppdrag att kartlägga omfattningen och karaktären av problemen med fakturabedrägerier. I uppdraget ingick att med beaktande av kartläggningen överväga behovet av förändringar i framför allt civilrättslig, näringsrättslig och civilprocessrättslig lagstiftning. Utredningen överlämnade betänkandet Fakturabedrägerier (SOU 2015:77). Utredningen har delat in fakturabedrägeri i två huvudkategorier: bluffakturor och fakturabedrägeri efter kontakt. Med bluffakturor avses bluffakturor som skickats ut utan föregående kontakt mellan fakturautställare och fakturamottagare. Med fakturabedrägeri efter kontakt avses fakturor som skickats ut efter en kontakt mellan fakturautställare och fakturamottagare, vilken enligt fakturautställaren har resulterat i någon form av avtal mellan dem. Utredningen gör bl.a. följande bedömningar: Den summariska processen bör inte stramas upp i syfte att renodla den från tvistiga fordringar och möjliggöra ett snabbare rättelseförfarande. regler som skulle krävas för att åstadkomma ett sådant resultat skulle kunna missbrukas av de gäldenärer som inte vill betala sina skulder eller som vill tilltvinga sig längre kredittid. processen skulle därmed inte längre erbjuda samma effektiva indrivning av fordringar som den gör . De negativa effekter som dessa regler skulle kunna få för näringslivet i stort uppvägs inte av den betydelse som reglerna skulle kunna ha för att motverka fakturabedrägeri riktade mot Några sådana regler föreslås därför inte. Utredningen bedömer att det finns ett behov av förebyggande information om fakturabedrägeri hos såväl näringsidkare som konsumenter. Samhället bör tillhandahålla sådan information. Informationen bör anpassas till respektive målgrupp. Förebyggande information bör tillhandahållas av de myndigheter som företagen respektive konsumenterna främst vänder sig till för att söka efter samhällsinformation som angår dem. För konsumenter framstår för konsumenter som en naturlig informationskanal. bör därför få i uppdrag att även ansvara för information rörande fakturabedrägeri i förhållande till konsumenterna. För företag finns ingen motsvarande informationstjänst. har dock i uppdrag att bl.a. erbjuda företagen samlad myndighetsinformation och tillhandahåller i det syftet en webbplats som riktar sig till företagen. framstår därför som den myndighet som är bäst lämpad att ansvara även för information rörande fakturabedrägeri i förhållande till företagen. För dem som redan har drabbats, eller som redan har viss kunskap om fakturabedrägeri, framstår det också som naturligt att söka efter mer information hos . Utredningen föreslår att ett regeringsuppdrag ska ges åt var och en av myndigheterna , och att tillhandahålla relevant information för att motverka att fler drabbas av fakturabedrägeri. Myndigheternas uppdrag bör omfatta att samla in och sammanställa relevant information från olika källor, bl.a. andra myndigheter och privata aktörer. Informationsuppdragen bör innefatta direktvägledning åt enskilda konsumenter och näringsidkare men inte enskild rådgivning. I uppdragen föreslås ingå att myndigheterna tillsammans får det huvudsakliga ansvaret för att utarbeta en strategi för att öka kännedomen om vart man kan vända sig för att få information om fakturabedrägeri. Utredningen föreslår också att ett särskilt uppdrag ska ges åt var och en av , , och att utifrån varje myndighets verksamhetsområde bidra med information till , och om olika former av fakturabedrägeri och att bidra med sakkunskaper på områden som är av betydelse för att kunna hantera fakturabedrägeri. Myndigheterna föreslås få informationsansvar för den information de lämnar. Utredningen föreslår vidare att förordningen om en upplysningstjänst för konsumenter ska ändras så att det framgår att även , , och ska vara informations-ansvariga enligt förordningen. Utredningen anser dock att det inte bör införas någon myndighets-administrerad varningslista motsvarande dem som tillhandahålls inom näringslivet. Enligt utredningens bedömning riskerar handläggningen att bli långsam och listan skulle därmed inte ge samma möjlighet till tidig varning som de privata listorna. De förfaranden som kan utgöra skäl för varning faller dessutom inom olika myndigheters kompetensområden. Det gör att det finns en risk för motstridiga beslut och att instansordningen skulle bli komplicerad. De administrativa kostnader som en myndighets-administrerad varningslista skulle vara förknippad med framstår inte heller som motiverad utifrån den nytta som en sådan lista kan göra. Anmärkning: Datainspektionen har bytt namn till . Enligt uppgift från bereds utredningsbetänkandet inom . Motsvarande motionsyrkanden behandlades senast av utskottet i betänkande 2018/19:CU10 och i förenklad ordning i betänkande 2019/20:CU14. Utskottet föreslog att motionsyrkandena skulle avslås med hänvisning till bl.a. pågående informationsinsatser och beredning av utredningsbetänkande. följde utskottets förslag. Förekomsten av bedrägerier med bluffakturor har blivit ett allvarligt problem som drabbar både privatpersoner och företag. Bluffakturor orsakar kostnader och andra besvär för de som drabbas. För småföretagare och privatpersoner med begränsade ekonomiska och juridiska resurser kan konsekvenserna bli särskilt allvarliga. Utskottet vill inledningsvis understryka att den som sänder en bluffaktura normalt gör sig skyldig till brott. För att åstadkomma en effektivare sanktion mot fakturabedrägerier infördes en ny straffbestämmelse i brotts-balken om grovt fordringsbedrägeri som tar sikte på systematiska bedrägerier med bluffakturor. Bluffakturor är också förbjudna enligt marknadsrättsliga regler, och marknadsrättsliga sanktioner finns att ta till mot den som skickar falska fakturor. I avtalslagen finns bestämmelser om vad som krävs för att ett avtal ska anses ha ingåtts. Den gällande lagstiftningen tar alltså tydligt avstånd från den här typen av verksamhet. Enligt utskottet är det angeläget att det bedrivs ett brett arbete för att motverka bluffakturor. Det är också viktigt att de som drabbas av bluffakturor kan få tillräcklig vägledning och stöd. Från branschens sida pågår ett informationsarbete, och aktörer i näringslivet har upprättat s.k. varningslistor över företag som bedriver verksamhet med bluffakturor eller liknande. Som exempel kan nämnas den varningslista som lagt ut på sin webbplats. Kreditupplysningsföretagen använder listan för att avgöra vilka uppgifter som ska ingå i kreditupplysningar. Många bransch- och intresseorganisationer lämnar på sina webbplatser information om hur man ska gå till väga om man får en bluffaktura. Råd och stöd lämnas också till enskilda medlemmar som drabbas. Flera myndigheter, bl.a. polisen och , lämnar på sina webbplatser information om hur en bluffaktura kan bestridas. Även på konsumentupplysningstjänsten Hallå konsuments webbplats lämnas sådan information. Vidare har en varningslista som finns på verkets webbplats. Varningslistan ska ge konsumenter information och vägledning om aktuella och angelägna konsumentproblem. För att ett företag ska publiceras på listan krävs bl.a. att det orsakar konsumenter betydande problem. Utredningen om åtgärder mot fakturabedrägerier har haft i uppdrag att kartlägga omfattningen och karaktären av problemen med bluffakturor och överväga behovet av ändringar i framför allt civilrättslig, näringsrättslig och civilprocessrättslig lagstiftning. I de flesta fall har utredningen dragit slutsatsen att de regler som finns ger ett tillräckligt skydd mot fakturabedrägerier. På flera rättsområden har utredningen konstaterat att problemen med fakturabedrägerier har att göra med att reglerna inte tillämpas som det är tänkt. Ett sätt att få fler enskilda personer och företag att vägra betala krav av detta slag är, enligt utredningen, att höja deras beredskap för förfarandena och att förse dem med nödvändiga kunskaper för att kunna ta till vara sina rättigheter gentemot dem som framställer kraven. Utredningen anser därför att det finns behov av ytterligare informationsinsatser riktade till både konsumenter och företag, utöver de som görs . Enligt utredningen bör samhället tillhandahålla sådan information. Utredningsbetänkandet bereds inom . Mot denna bakgrund finns det inte behov av något initiativ från med anledning av motionsyrkandena. De bör därför avslås. Reklamationsrätt och presumtionsfrist m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om reklamationsfrist och presumtionsfrist m.m. Utskottet hänvisar till pågående och aviserat arbete. Jämför reservation 9 (SD), 10 (C) och 11 (L). I kommittémotion 2020/21:1617 anser m.fl. (SD) att tidsfristen när det gäller omvänd bevisbörda för ursprungliga fel vid konsumentköp bör förlängas . Motionerna anser också att möjligheten till en differentierad reklamationstid bör ses över. Enligt motionärerna är det rimligt att reklamationstiden är längre för produkter som också har en längre förväntad livslängd. Tillkännagivanden föreslås i enlighet med detta (yrkandena 20 och 21). Vidare anser motionärerna att lagreglerna behöver tydliggöras när det gäller en köpare ska anses ha fått en vara i sin besittning. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 17). I kommittémotion 2020/21:2947 anser m.fl. (C) att tidsfristen i konsumentköplagen när det gäller presumtion för ursprungligt fel på en vara ska utsträckas från . Enligt motionärerna skulle en längre tidsfrist skapa incitament för företag att producera varor som håller längre. För att stödja återanvändning och vidareförsäljning av produkter som den enskilda inte längre behöver anser motionärerna även att reklamations-rätten ska följa en vara i stället för att stanna hos den ursprungliga köparen. Tillkännagivanden föreslås i enlighet med detta (yrkandena 11 och 12). Även m.fl. (C) anser i kommittémotion 2020/21:2918 att tidsfristen när det gäller presumtion för ursprungligt fel på en vara ska utsträckas från och att reklamationsrätten ska följa en vara i stället för att stanna hos den ursprungliga köparen. Motionärerna anser vidare att det bör införas krav på information om förväntad livslängd på varor och att rätten till reparation av vissa vanligt förekommande produkter ska utvidgas. Tillkännagivanden föreslås i enlighet med detta (yrkandena 13, 14 och 15). I kommittémotion 2020/21:3238 anser m.fl. (L) att produkter ska vara försedda med information om förväntad livslängd. Produkter med en lång uppskattad livslängd ska kunna reklameras än produkter med kort livslängd. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 2). m.fl. (MP) anser i kommittémotion 2020/21:2729 att det ska införas krav om att producenter ska ange produkters förväntade livslängd. Vidare anser motionärerna att reklamationsrätten ska kopplas till en produkts förväntade livslängd och att tidsfristen för den omvända bevisbördan för ursprungligt fel på en vara ska förlängas. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 24). I motion 2020/21:3058 föreslår m.fl. (MP) ett tillkännagivande om att förlänga perioden med omvänd bevisbörda för ursprungligt fel till (yrkande 3). Motionärerna föreslår också ett tillkännagivande om att koppla reklamationsrätten i konsumentlagstiftningen till en varas förväntade livslängd (yrkande 2). Varor med en förväntad livslängd ska ha en reklamationstid . Motionärerna anser vidare att producenter ska vara skyldiga att ange hur länge deras produkter är byggda för att hålla. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 1). m.fl. (S) anser i motion 2020/21:2441 att det bör införas en bestämmelse om en reservdelsgaranti i konsumentköplagen. Vidare anser motionärerna att det bör införas lagregler som förbjuder företag att skapa produkter som har inbyggda system som gör att produkten går sönder . Motionärerna anser också att det bör ställas krav på producenter att redovisa produkters beräknade livscykelkostnader. Tillkännagivanden föreslås i enlighet med detta (yrkandena 1 och 2). Konsumentköplagen (1990:932) gäller när en näringsidkare säljer en lös sak till en konsument. Enligt 8 § konsumentköplagen går risken för en vara över på köparen när varan avlämnas. Av 6 § samma lag framgår att en vara är avlämnad när köparen, själv eller genom en transportör som köparen har anlitat eller genom någon annan som handlar på köparens vägnar, har fått varan i sin besittning. Även om det är köparen som har anlitat transportören anses varan inte avlämnad när den har lämnats över till transportören, om det är säljaren som erbjudit transportalternativet. Enligt 23 § konsumentköplagen får köparen inte åberopa att varan är felaktig, om han eller hon inte lämnar säljaren meddelande om felet inom skälig tid efter det att köparen märkt eller borde ha märkt felet (reklamation). Ett meddelande som lämnas efter det att köparen har märkt felet ska alltid anses ha lämnats i rätt tid. I detta fall är den avgörande tidpunkten för när reklamationsfristen börjar löpa alltså när köparen fått faktisk kunskap om felet. Reklamerar köparen inte från det att han eller hon har tagit emot varan, förlorar köparen rätten att åberopa felet, om inte annat följer av en garanti eller liknande utfästelse. Frågan om en vara är felaktig ska enligt 20 § konsumentköplagen bedömas med hänsyn till varans beskaffenhet när den avlämnas. Säljaren ansvarar för fel som har funnits även om felet visar sig först . Det är i princip köparen (konsumenten) som ska bevisa att felet fanns när varan avlämnades (ett ursprungligt fel). En särskild presumtionsregel finns i 20 a § konsumentköplagen. Ett fel som visar sig efter det att varan avlämnades ska anses ha funnits vid avlämnandet om inte annat visas eller detta är oförenligt med varans eller felets art. Nytt EU-direktiv om försäljning av varor och rådet antog två direktiv på konsumenträttens område, dels ett direktiv om tillhandahållande av digitalt innehåll och digitala tjänster, dels ett direktiv om försäljning av varor. Direktivet (EU) 2019/771 om vissa aspekter på avtal om försäljning av varor (varudirektivet) ersätter det nuvarande minimiharmoniserande konsumentköpsdirektivet (1999/44/EG) och reglerar frågor om avtal mellan en näringsidkare och en konsument. Direktivet är i grunden fullharmoniserande men medlemsstaterna ges möjlighet att i vissa fall ha nationella regler som är mer gynnsamma för konsumenten. Det omfattar både inhemska och gränsöverskridande avtal. Direktivet innehåller bl.a. bestämmelser om att konsumenten har rätt att göra gällande felpåföljder efter övergången av risken för varan från säljaren till konsumenten. Det ges dock utrymme för medlemsstaterna att ha en längre reklamationsfrist. Medlemsstaterna ska även ha möjlighet att behålla eller införa en skyldighet för konsumenten att anmäla bristande överensstämmelse till försäljaren från den dag då konsumenten upptäckte felet. Fel som uppkommer från avlämnandet ska presumeras ha varit ett ursprungsfel, om inte felet är oförenligt med varans eller felets natur. Utrymme finns för medlemsstaterna att ha en tidsfrist . Medlemsstaterna ska anta och offentliggöra de bestämmelser som är nödvändiga för att följa direktivet. De ska tillämpa dessa bestämmelser fr.o.m. . Utredningen om nya konsumentköpregler Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att ta ställning till hur direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll och varudirektivet ska genomföras i . Utredningen, som antog namnet Utredningen om nya konsumentköpregler, överlämnade betänkandet En ny lag om konsumentskydd vid köp och vissa andra avtal (SOU 2020:51). Utredningen föreslår att direktiven ska genomföras genom bestämmelser som tas in i en ny lag – lagen om konsumentskydd vid köp och vissa andra avtal. Utredningen föreslår bl.a. följande: • Tidpunkten för bedömningen av om fel föreligger föreslås vara oförändrad i fråga om flertalet varor, dvs. när varan avlämnas. Enligt konsumentköplagen har gällt att om ett fel på varan visar sig efter det att varan avlämnades, ska felet som huvudregel anses ha funnits vid avlämnandet om inte säljaren bevisar att så inte var fallet (omvänd bevisbörda). Perioden med omvänd bevisbörda för säljaren föreslås nu bli förlängd till . Oförändrade regler föreslås om att köparen ska ha en reklamationsskyldighet samt att den yttersta reklamationsfristen ska vara . • De bestämmelser i konsumentköplagen som inte strider mot varudirektivet föreslås flyttas till den nya lagen Vissa justeringar föreslås med anledning av direktivet, bl.a. när det gäller varans avlämnande. Om säljaren som ett led i fullgörelsen av köpet åtagit sig att installera varan, ska varan anses avlämnad först när sådan installation har utförts av säljaren eller av någon annan för dennes räkning. En vara med digitala delar ska anses avlämnad först när köparen har fått den lösa saken i sin besittning och tillhandahållits de digitala delarna. Om de digitala delarna ska tillhandahållas kontinuerligt ska avlämnande anses ha skett när tillhandahållandet påbörjas. En bestämmelse föreslås om när ett digitalt innehåll eller en digital tjänst ska anses tillhandahållet. Risken för en vara med digitala delar ska gå över på köparen när den lösa saken har kommit i köparens besittning även om de digitala delarna då inte har tillhandahållits. Utredningsbetänkandet bereds inom . Regeringen har i propositionsförteckningen aviserat en proposition till . Den nationella strategin för cirkulär ekonomi Regeringen beslutade om en nationell strategi för cirkulär ekonomi om pekar ut riktningen och ambitionen för en långsiktig och hållbar omställning av samhället. Strategin pekar ut fyra fokusområden där insatser är av särskild vikt. Dessa är bl.a. cirkulär ekonomi genom hållbar produktion och produktdesign samt cirkulär ekonomi genom hållbara sätt att konsumera och använda material, produkter och tjänster. Regeringen har även tagit fram en handlingsplan (Cirkulär ekonomi – Handlingsplan för omställning av ) som utgår från strategin för cirkulär ekonomi och de fyra fokusområden som regeringen har slagit fast där. I handlingsplanen anges att fokusområdet cirkulär ekonomi genom hållbar produktion och produktdesign bl.a. inriktas på att styra mot att produkter utformas för en lång livslängd, bland annat genom att de är lätta att återanvända och reparera, och på ett sätt som möjliggör materialåtervinning när de kan användas.