bet · H801SoU38 · 2021-06-10 00:00:00 — I sitt regleringsbrev fick i uppdrag att göra en fördjupad analys av förslaget i betänkandet Barns och ungas rätt vid tvångsvård – förslag till ny LVU (SOU 2015:71) om att socialnämnden, utan vårdnadshavarens samtycke, ska kunna besluta om placering av barn som fyllt (S2019/05315/RS). Analysen skulle bl.a. göras utifrån perspektivet att förslaget innebär ett betydande ingrepp i vårdnadshavarnas bestämmanderätt. Uppdraget redovisades i rapporten av barn utan vårdnadshavarnas samtycke – Fördjupad analys av förslag i SOU 2015:71. Rapporten innehåller svar på de frågeställningar som ingått i uppdraget. Uppdraget har inte omfattat att ta ställning till om regeringen bör gå vidare med förslaget. Av sammanfattningen framgår att anser att förslaget skulle kunna bidra till ett stärkt barnrättsperspektiv i verksamhet. ser att förslaget är förenat med betydande svårigheter, och att flera frågor behöver tydliggöras om förslaget ska genomföras. Båda rapporterna bereds i . Uppdrag om den barn- och ungdomspsykiatriska heldygnsvården inklusive den psykiatriska tvångsvården Regeringen fattade beslut om att ge i uppdrag att stimulera och stärka det nationella arbetet med att utveckla och sprida relevant och aktuell kunskap samt ändamålsenliga kunskapsstöd, metoder och arbetssätt till hälso- och sjukvårdspersonal som arbetar med barn i den psykiatriska heldygnsvården – inklusive den psykiatriska tvångsvården. Utvecklingsarbetet kan även omfatta unga i de fall myndigheten finner det relevant (S2019/01522/FS). Enligt beslutet ska uppdraget att utveckla den psykiatriska heldygnsvården för barn vara långsiktigt och bedrivas och sedan vara integrerat i myndighetens ordinarie verksamhet. I beslutet anförde regeringen vidare följande: Arbetet ska bidra till att de yrkesverksamma som möter och arbetar med barn i den psykiatriska heldygnsvården och tvångsvården har goda förutsättningar att ge barnen ett gott bemötande, samt vård av god kvalitet som utgår från barnets behov och rättigheter. De frågor som ska aktualiseras i arbetet bör kunna variera , beroende på behoven hos barn och hos vårdens professioner. Vissa frågor ska dock särskilt belysas i arbetet, bl.a. bemötandefrågor och systematiskt kvalitetsarbete för att undvika tvångsåtgärder. I uppdraget bör där det är relevant, samverka med (), professionsföreningar, barn med egen erfarenhet av psykiatrisk tvångsvård och tvångsåtgärder, patient-, brukar-, och anhörigorganisationer samt de övriga aktörer som finner relevanta för uppdragets genomförande. Regeringen beslutade om en ändring av ovan nämnda uppdrag på så vis att myndigheten inom ramen för uppdraget även ska arbeta för att säkerställa en god kvalitet i patientregistret när det gäller statistik om psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård så att statistiken på ett tillförlitligt sätt kan användas i uppföljningssyfte och som officiell statistik. Uppdraget gäller tvångsvård både enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård och lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. Kompetens och kvalitetsutveckling inom den sociala barn- och ungdomsvården fick i sitt regleringsbrev i uppdrag att –2022 stödja huvudmän samt yrkesverksamma inom den sociala barn- och ungdomsvården genom insatser för att främja kompetens och stabilitet samt kvalitetsutveckling inom området. ska genomföra eller initiera insatser som bidrar till ökad kompetens och kvalitet inom de fyra områden som identifierades i ett tidigare regeringsbeslut (S2018/00535/FST). Därutöver ska vidta åtgärder för att stärka samverkan mellan socialtjänst, polis och andra relevanta aktörer i det brottsförebyggande arbetet. ska genom utåtriktade aktiviteter sprida aktuell kunskap om metoder, arbetssätt och goda exempel till kommuner och andra berörda aktörer. En slutredovisning ska lämnas (S2020/09552). Uppdrag till att genomföra en kartläggning av den psykiatriska tvångsvården respektive den rättspsykiatriska vården lämnade regeringen ett uppdrag till att genomföra en kartläggning av den psykiatriska tvångsvården respektive den rättspsykiatriska vården (S2021/02640). Kartläggningen ska syfta till att öka kunskapen om den vård som bedrivs för personer som fyllt med stöd av LPT och LRV. Uppdraget ska genomföras i samverkan med Inspektionen för vård och omsorg () och andra berörda myndigheter. Vidare ska , inom ramen för uppdraget, samverka med Kommuner och Regioner (SKR), regioner, berörda professionsföreningar samt patient-, brukar- och anhörigorganisationer. En delredovisning som innehåller en plan för det arbete som ska bedrivas inom uppdraget ska lämnas till . Uppdraget ska slutredovisas till . I slutredovisningen ska lämna förslag på åtgärder som myndigheten kan vidta för att främja kompetens- och kvalitetsutveckling inom området och i övrigt föreslå de utvecklingsinsatser som myndigheten bedömer som angelägna för att skapa förutsättningar för att personer som vårdas i den psykiatriska tvångsvården och inom rättspsykiatrin erbjuds en jämlik, trygg och säker vård av god kvalitet. handläggning av ärenden som rör stöd och skydd till barn och unga lämnade regeringen ett uppdrag (S2020/08835) till Inspektionen för vård och omsorg () att –2022 förstärka tillsynen av handläggning av ärenden som rör stöd och skydd till barn och unga. Den förstärkta tillsynen ska särskilt uppmärksamma – hur barnets bästa beaktas, utreds och redovisas i handläggningen och i beslutsfattandet, däribland barnets rätt att komma till tals – socialnämndens hantering av förhandsbedömningar och skydds-bedömningar – socialnämndens arbete med att noga följa vården av de barn och unga som vårdas utanför sitt eget hem – socialnämndens arbete med att bevaka barnets bästa genom vårdnadsöverflyttning och flyttningsförbud – socialnämndens arbete med att följa upp ett barns situation efter avslutad placering eller när en utredning avslutats utan beslut om insats. ska återföra kunskapen om tillsynen till . Mot bakgrund av resultaten av den förstärkta tillsynen ska myndigheten också vid behov lämna förslag till regeringen om ytterligare åtgärder på nationell nivå. redovisade en plan för tillsyn 2021 och 2022 och ska lämna en samlad redovisning av uppdraget. Regeringen beslutade om direktiv till Utredningen om samordnade insatser vid samsjuklighet i form av missbruk och beroende och annan psykiatrisk diagnos eller närliggande tillstånd (S 2020:08, dir. 2020:68). En särskild utredare ska föreslå hur samordnade insatser när det gäller vård, behandling och stöd kan säkerställas för barn, unga och vuxna personer med samsjuklighet i form av missbruk och beroende och annan psykiatrisk diagnos eller närliggande tillstånd. I uppdraget ingår bl.a. att – analysera och lämna förslag på hur samverkan för personer med samsjuklighet kan förbättras mellan huvudmännen och mellan verksamheter med samma huvudman – se över ansvarsfördelningen mellan huvudmännen och lämna förslag på hur ansvaret för personer med samsjuklighet kan samlas hos en huvudman – belysa frågor som rör samverkan mellan hälso- och sjukvård och socialtjänst och andra aktörer vars uppdrag berör personer med samsjuklighet – analysera för- och nackdelar med en gemensam lagstiftning för personer som vårdas utan samtycke enligt LVM eller LPT. Uppdraget ska redovisas . Hållbar socialtjänst – En ny socialtjänstlag lämnade utredningen socialtjänst sitt slutbetänkande Hållbar socialtjänst – En ny socialtjänstlag (SOU 2020:47). Utredningen har haft i uppdrag att utforma en socialtjänst som bidrar till social hållbarhet med individen i fokus och som med ett förebyggande perspektiv ger människor lika möjligheter och rättigheter (s. 35). Utredningen föreslår att en ny socialtjänstlag ska ersätta den nuvarande lagen. I syfte att skapa förutsättningar för ett långsiktigt förebyggande arbete inom föreslår utredningen att det i den nya lagen ska anges att ska ha ett förebyggande perspektiv. I syfte att tydliggöra vikten av uppföljning och skapa bättre förutsättningar för god kvalitet inom föreslår utredningen att bestämmelsen i nuvarande 3 kap. 3 § tredje stycket SoL uttryckligen ska omfatta uppföljning. När det gäller ett förtydligat barnrättsperspektiv föreslår utredningen att nuvarande bestämmelse om barnets bästa omformuleras till att ange att vid alla åtgärder som rör barn ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa. Betänkandet är föremål för fortsatt beredning inom . lämnade sitt betänkande och svensk rätt (SOU 2020:63) till regeringen. Utredningens uppdrag har varit att göra en kartläggning av hur svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med rättigheterna i . Utredningen har kommit fram till att svensk lagstiftning och praxis stämmer överens med innebörden av artiklarna 1–42 i med bl.a. följande undantag: – Bestämmelserna i , LPT, LRV och lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård är inte fullt förenliga med innebörden av artikel 17, eftersom det saknas bestämmelser som uttryckligen säkerställer frihetsberövade barns tillgång till information och material från olika nationella och internationella källor. – Svensk lagstiftning säkerställer inte att alla barn som hålls i förvar (utan en förälder) eller som tvångsvårdas med stöd av LPT eller LRV hålls avskilda från vuxna, såvida det inte bedöms vara till barnets bästa att inte göra detta. Detta överensstämmer inte med artikel 37 (c). – Det är inte förenligt med artikel 37 (d) att ett barn som fyllt inte har rätt till juridiskt biträde vid överklagande av ett beslut enligt 15 b § LVU om att placeras vid en låsbar enhet. – Det är inte förenligt med artikel 37 (d) att ett barn som är föremål för psykiatrisk tvångsvård först vid en rättegång har rätt till ett offentligt biträde, så länge inte frihetsberövandet blir föremål för en domstolsprövning. – Det är inte förenligt med artikel 37 (d) att ett barn som inte fyllt inte villkorslöst kan begära att en domstol (eller annan behörig, oberoende och opartisk myndighet) prövar frågan om barnet ska vara – föremål för vård enligt LVU av sådant slag att vården anses utgöra ett frihetsberövande (dvs. fall när 15 eller 15 b §§ LVU kan tillämpas) – föremål för sluten psykiatrisk tvångsvård enligt LPT eller LRV. Betänkandet bereds inom . Utredningen om tvångsvård för barn och unga tillkallade den dåvarande regeringen en särskild utredare som fick i uppdrag att göra en översyn av LVU. Syftet med utredningen var bl.a. att ytterligare stärka barnrättsperspektivet och rättssäkerheten för barn och unga samt att bidra till kvalitetsutveckling inom den sociala barn- och ungdomsvården, med särskilt fokus på tvångsvård. Utredningen fick i ett tilläggsdirektiv i uppdrag att göra en översyn av hur långsiktigheten och stabiliteten i större utsträckning kan säkerställas för barn som är eller bedöms bli långvarigt placerade (dir. 2014:87). Utredningen överlämnade sitt slutbetänkande : Barns och ungas rätt vid tvångsvård – Förslag till ny LVU (SOU 2015:71). Betänkandet innehåller bl.a. ett förslag till en ny lag om tvångsvård av barn och unga. Enligt uppgift från pågår beredningen av betänkandet inom . Barnets bästa när vård enligt LVU upphör I departementspromemorian Barnets bästa när vård enligt LVU upphör (Ds 2021:7) lämnas förslag som syftar till att stärka principen om barnets bästa och säkerställa trygghet, säkerhet och stabilitet för barn som vårdas enligt LVU och SoL. Förslagen omfattar fyra områden: – Principen om barnets bästa stärks i samband med att vården upphör. – skyldighet att överväga vårdnadsöverflyttning tidigareläggs. – blir skyldig att följa upp barns situation när tvångsvården har upphört. – får möjlighet att besluta om drogtester för vårdnadshavare och föräldrar. Promemorian har skickats ut på remiss, och tiden för svar går ut . Barnets bästa som ett självständigt rekvisit vid prövning av om vård i familjehem enligt LVU ska upphöra beslutade socialutskottet att en utredare skulle ges ett uppdrag om att utreda förutsättningarna för att införa barnets bästa som ett självständigt rekvisit vid prövning av om vård i familjehem enligt LVU ska upphöra. Uppdraget ska redovisas . Inspektionen för vård och omsorg () kritiseras för brister i myndighetens tillsyn över den psykiatriska tvångsvården ChefsJO har i ett initiativärende granskat hur följer upp vården enligt de psykiatriska tvångsvårdslagarna (O 60-2019) och lämnat ett beslut . Med de psykiatriska tvångslagarna avses i beslutet LPT och LRV. I granskningen har följande frågor tagits upp: – uppföljning av vårdgivarnas användning av tvångsåtgärder – granskning av anmälningar enligt lex – uppföljning av vårdgivarnas systematiska patientsäkerhetsarbete – kontroller av fysiska vårdmiljöer m.m. – patienter som hålls avskilda Sammanfattningsvis är chefsJO mycket kritisk till att under de som verksamheten hade bedrivits vid tiden för granskningen inte kommit längre med att utveckla de metoder som behövs för att fullgöra kravet på att tillsynen över vården ska bedrivas strategiskt, effektivt och enhetligt enligt de psykiatriska tvångsvårdslagarna. behöver säkerställa en central styrning och systematisk uppföljning av de regionala tillsynsavdelningarnas verksamhet för att syftet med tillsynen ska kunna uppnås. I beslutet gör chefsJO även en framställning till regeringen om en översyn av lagstiftningen när det gäller patienter som hålls avskilda . Översyn av vissa frågor enligt lagen om psykiatrisk tvångsvård och lagen om rättspsykiatrisk vård beslutade regeringen om direktiv (2021:36) för en särskild utredare att göra en översyn av vissa frågor enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, förkortad LPT, och lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, förkortad LRV, samt analysera behovet av förändringar och förtydliganden av regelverket. Syftet med översynen är att ytterligare stärka barnrättsperspektivet, rättssäkerheten och säkerheten i vården för personer som tvångsvårdas med stöd av LPT och LRV. – analysera och ta ställning till om det ska införas ett krav på att barn som vårdas enligt LPT eller LRV, samt i förekommande fall med stöd av HSL inte får vårdas tillsammans med vuxna eller endast får vårdas med vuxna om det kan anses vara för barnets bästa – utreda om det ska införas bestämmelser som innebär att de tvångsåtgärder som inte kan överklagas enligt LPT och LRV ska vara överklagbara till allmän förvaltningsdomstol – bedöma om det ska införas bestämmelser som tillförsäkrar även patienter möjlighet till daglig utevistelse och dagliga aktiviteter på vårdinrättningarna – bedöma om bestämmelserna i , med hänsyn tagen till grundläggande fri- och rättigheter, ska skärpas för att förhindra att otillåtna föremål förs in på vårdinrättningarna och för att förhindra att patienter utför straffbelagda handlingar mot medintagna eller hälso- och sjukvårdspersonal – analysera gränsdragningar mellan LPT och HSL och utreda frågor som är sammankopplade till gränsdragningar, såsom konsekvenser för inrapporteringen till patientregistret och underrättelseskyldigheten till Inspektionen för vård och omsorg – lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget ska redovisas . Svar på skriftliga frågor besvarade socialminister (S) en skriftlig fråga (fr. 2020/21:2734) om bristande tillsyn inom tvångsvården. Statsrådet svarade följande: har frågat mig om jag avser att återkomma med förslag på åtgärder för att komma tillrätta med de allvarliga brister som har framkommit när det gäller IVO:s bristande tillsyn inom tvångsvården. Jag har tagit del av ombudsmäns (JO:s) granskning av IVO:s tillsyn inom tvångsvården. Det är viktigt att tillsynen över den psykiatriska tvångsvården och den rättspsykiatriska vården är enhetlig, kontinuerlig och samordnad. Detta rör sig om personer, däribland barn och unga, som är sårbara och som befinner sig i en beroendeställning gentemot vårdens medarbetare. Samhället har i sådana situationer åtagit sig ett särskilt ansvar för att se till att dessa personer får god vård och inte utsätts för inskränkningar i sin självbestämmanderätt som inte är absolut nödvändiga. Som tillsynsmyndighet behöver säkerställa att man har den information som krävs för att kunna utföra nödvändig tillsyn för dessa verksamheter. har, mot bakgrund av den information som framkommit, en dialog med om hur de anser att tillsynen behöver utvecklas. Jag avser att följa hur myndigheten hanterar den kritik som riktats mot myndigheten. Frågor om tvångsvård behandlades av utskottet i 2018/19:SoU9 Socialtjänst- och barnfrågor. Utskottet föreslog att skulle avslå yrkandena (res. M, SD, C, V, KD, L) och följde utskottet (rskr. 2018/19:187). Stärkt tillsyn och uppföljning av barn- och ungdomspsykiatrin respektive samsjuklighet beslutade om två tillkännagivanden till regeringen om att regeringen bör dels stärka tillsynen och uppföljningen av barn- och ungdomspsykiatrin, dels se över frågan om hur ansvaret för vård vid samsjuklighet i form av psykisk ohälsa i kombination med beroendesjukdom kan samlas hos en huvudman (bet. 2018/19:SoU15, rskr. 2018/19:193). Utskottet anförde bl.a. följande (s. 25 respektive 39): Utskottet konstaterar inledningsvis att rapporter från och har visat att den psykiska ohälsan bland barn och unga ökar. Utskottet vill även framhålla att vuxnas utsatthet när de mår psykiskt dåligt riskerar att bli barns utsatthet. För att minska den psykiska ohälsan i samhället krävs enligt utskottet ett förstärkt arbete. Det bör enligt utskottet säkerställas att vården håller hög kvalitet. Utskottet anser därför att regeringen bör stärka tillsynen och uppföljningen av barn- och ungdomspsykiatrin. bör ställa sig bakom det som utskottet anför och tillkännage det för regeringen. Motion […] bör därför bifallas. Utskottet konstaterar inledningsvis att personer med samsjuklighet i form av psykisk ohälsa i kombination med beroendesjukdom är en särskilt utsatt grupp. I detta sammanhang vill utskottet särskilt framhålla att nuvarande ansvarsfördelning mellan kommun och region enligt utskottet kan innebära att den enskilde inte får den vård som behövs. Utskottet anser därför att regeringen bör se över frågan om hur ansvaret för vård vid sådan samsjuklighet kan samlas hos en huvudman. Utskottet konstaterar vidare att det finns en gränsdragningsproblematik mellan lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall och lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. Enligt utskottets uppfattning bör regeringen efter det att den nämnda översynen har gjorts utreda möjligheterna till en gemensam tvångslagstiftning för personer med psykisk ohälsa i kombination med beroendesjukdom. Därutöver bör regeringen se över hur det ska kunna finnas tillgång till farmakologisk behandling i hela landet för personer med beroendesjukdom. Utskottet föreslår att ställer sig bakom det som utskottet anfört och tillkännager detta för regeringen. Ställningstagandet innebär delvis bifall till motionerna […]. I skrivelse 2020/21:75 skrivelser till regeringen – åtgärder hänvisar regeringen bl.a. till de lagändringar som trädde i kraft (se vidare under Gällande rätt) och anför vidare att regeringen avser att tillmötesgå tillkännagivandet om stärkt tillsyn och uppföljning genom att ge ett särskilt uppdrag till Inspektionen för vård och omsorg, om det med hänsyn till den pågående pandemin bedöms finnas utrymme för myndigheten att hantera ett sådant uppdrag. Uppdraget kommer att gå ut på att stärka uppföljningen och tillsynen inom psykiatrin med särskilt fokus på barn- och ungdomspsykiatrin, tvångsvården och rättspsykiatrin. Punkten är inte slutbehandlad. När det gäller tillkännagivandet om ansvar för vård vid samsjuklighet i form av psykisk ohälsa i kombination med beroendesjukdom m.m. anför regeringen bl.a. att på uppdrag av regeringen har kartlagt förekomsten av samsjuklighet i form av psykisk ohälsa och beroendeproblematik samt föreslagit hur vården kan förbättras. Uppdraget redovisades till regeringen. Regeringen hänvisar vidare till Utredningen om samordnade insatser vid samsjuklighet i form av missbruk och beroende och annan psykiatrisk diagnos eller närliggande tillstånd (dir. 2020:68), se mer om utredningen under Bakgrund och pågående arbete. Utredningsuppdraget ska redovisas och regeringen avser att därefter återkomma till . Punkten är inte slutbehandlad. Övervägande av vården (LVU) beslutade om ett tillkännagivande till regeringen om övervägande av vård med stöd av LVU (bet. 2020/21:SoU5, rskr. 2020/21:128). Utskottet anförde följande (s. 29): Som framgår ovan är socialnämnden skyldig att minst en gång var sjätte månad överväga om vård i ett annat hem än det egna, som ges med stöd av SoL eller 2 § LVU, fortfarande behövs och hur vården bör inriktas och utformas. Nuvarande lagstiftning hindrar således inte att socialnämnden överväger vården oftare än var sjätte månad. Emellertid kan det finnas en risk att den pressade arbetssituation som medarbetare befinner sig i medför att minimigränsen blir normerande. Utskottet anser därför att reglerna om övervägande av vården bör utvärderas. Om utvärderingen visar att det finns behov av att förtydliga lagstiftningen bör regeringen återkomma till med förslag. Utskottet föreslår att med bifall till motionerna […] gör ett tillkännagivande till regeringen. I skrivelse 2020/21:75 anför regeringen när det gäller frågan om övervägande av vård med stöd av LVU att det i propositionen Regelbundna överväganden av vårdnadsöverflyttning och särskilda lämplighetskrav för offentliga biträden (prop. 2020/21:35) anges, i fråga om socialnämndens skyldighet att regelbundet överväga om vården behövs och hur vården bör inriktas och utformas, att regeringen avser att följa frågan och överväga ytterligare åtgärder. Regeringen avser därför att återkomma i frågan. Punkten är inte slutbehandlad En ny LVU, uppföljning och stöd efter en placering utanför hemmet och skriftliga uppföljningar beslutade om ett tillkännagivande om en ny LVU till regeringen (bet. 2020/21:SoU19, rskr. 2020/21:187). Utskottet anförde i denna del bl.a. följande (s. 28): Utskottet konstaterar att det nu är tvångsvårdsutredningen föreslog en ny lag om tvångsvård för barn och unga (SOU 2015:71). Utredningens förslag skulle enligt utskottet innebära ett stärkt barnperspektiv och en ökad rättssäkerhet för barn i samhällets vård och särskilt för dem som behöver tvångsvård. Utskottet anser att det är angeläget att detta förslag bereds skyndsamt. För att uppnå kvalitetsförbättringar och stärka barnets rätt krävs ett antal åtgärder, som att t.ex. införa tydliga mål och krav för tvångsvården i LVU och att lagen omarbetas för ökad tydlighet och begriplighet. Detta bör med bifall till motion […] ge regeringen till känna. Vid samma tillfälle beslutade också om två tillkännagivanden till regeringen om uppföljning och stöd efter en placering utanför hemmet och om skriftliga uppföljningar. Utskottet anförde följande (s. 30): Utskottet anser att det behövs bestämmelser i som innebär att socialnämnden blir skyldig att följa upp ett barns situation efter att placeringen har upphört och barnet har återförts till sin ursprungsfamilj. Vidare bör det i SoL införas bestämmelser som gör det tydligt vilket stöd ett barn eller en ungdom bör ha efter att vården har avslutats. Detta bör med bifall till motionerna […] ge regeringen till känna. Utskottet anser att det ska finnas ett lagstadgat krav på att uppföljningen under en placering i familjehem respektive jourhem ska dokumenteras skriftligt. Detta bör med bifall till motion […] ge regeringen till känna. Statens institutionsstyrelses särskilda ungdomshem beslutade om ett tillkännagivande om vård av unga vid Statens institutionsstyrelses särskilda ungdomshem (bet. 2020/21:SoU33, rskr. 2020/21:236). Enligt tillkännagivandet ska regeringen återkomma till med en skrivelse som innehåller en bedömning av de insatser som krävs för att vården inom Statens institutionsstyrelses särskilda ungdomshem ska vara säker såväl för de placerade unga som för personalen och för att en placering ska ge den unge den vård och behandling som krävs.