bet · H801KU5 · 2021-01-22 00:00:00 — – Skulle underlåtenhet att handla på unionsnivå stå i strid med fördragets krav eller på annat sätt avsevärt skada medlemsstaternas intressen? – Skulle en åtgärd på unionsnivå på grund av sin omfattning eller sina verkningar innebära klara fördelar jämfört med en åtgärd på medlemsstatsnivå? Denna metod att fastställa på vilken nivå en åtgärd bör vidtas har utskottet sedermera valt att kalla tvåstegsmetoden (bet. 2010/11:KU18 s. 22). Kan en subsidiaritetsprövning inkludera en proportionalitetsbedömning? Vid sin första uppföljning av tillämpning av subsidiaritetsprincipen noterade att det av fördragens och protokollets ordalydelser inte följer någon skyldighet för de nationella parlamenten att följa proportionalitetsprincipens tillämpning (bet. 2010/11:KU18 s. 22). Av detta torde dock inte, ansåg utskottet, motsatsvis kunna dras någon slutsats om att de nationella parlamenten inte får eller bör göra en sådan prövning inom ramen för subsidiaritetsprövningen. Tvärtom ansåg utskottet det finnas visst stöd i litteraturen och i praxis (se nedan) för att ett visst mått av proportionalitetsbedömning kan anses ingå inom ramen för subsidiaritetsprövningen. Utskottet anförde att utgångspunkten är att beslut ska fattas på nationell, regional eller lokal nivå. Unionen ska på de områden där den inte har exklusiv befogenhet vidta en åtgärd endast om och i den mån som målen för den planerade åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna själva och därför bättre kan uppnås på EU-nivå. Enligt utskottet fick det av orden ”endast om och i den mån” anses framgå att subsidiaritetsprövningen innefattar ett proportionalitetskriterium och att det därav följer att den föreslagna åtgärden inte får gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå de eftersträvade målen. Utskotten torde således vara oförhindrade att göra en sådan form av proportionalitetstest inom ramen för subsidiaritetsprövningen. Utskottet underströk dock att subsidiaritetsprövningen handlar om att avgöra om en åtgärd bör vidtas på medlemsstatsnivå eller unionsnivå, inte om att framföra synpunkter i sak på den föreslagna åtgärden. Utskottet fann stöd för sitt ställningstagande bl.a. i en dom från . [4] I avgörandet som gällde giltigheten av direktivet om tobaksmärkning hade domstolen bl.a. att ta ställning till frågan huruvida direktivet hade antagits med iakttagande av subsidiaritetsprincipen. För att besvara frågan måste det enligt domstolen först undersökas om målet för den planerade åtgärden bättre kunde uppnås på gemenskapsnivå. Domstolen fann att så var fallet. Därefter anförde domstolen följande: Det skall för det andra konstateras att omfattningen av den åtgärd som vidtagits av gemenskapen i det förevarande fallet även uppfyller kraven enligt subsidiaritetsprincipen genom att den […] inte går längre än vad som är nödvändigt för att uppnå de eftersträvade målen. Det har med hänvisning till avgörandet ansetts att subsidiaritetsbedömningen innefattar såväl ett effektivitets- som ett proportionalitetstest och att utför proportionalitetsbedömningen inom ramen för subsidiaritetsbedömningen (Hettne, Subsidiaritetsprincipen: Politisk granskning eller juridisk kontroll?, Sieps 2003:4, s. 29; se även rapport /14:RFR10 Subsidiaritet i EU efter av Hettne m.fl., s. 26 f.). Betydelsen av bemyndiganden att anta s.k. delegerade akter eller genomförandeakter har i flera yttranden till ansett att det skulle kunna vara av värde att tar upp frågan om vilken betydelse möjligheten till s.k. delegerade akter och genomförandeakter i utkast till lagstiftningsakter bör ha vid subsidiaritetsprövningar. Mot bakgrund av den fråga som finansutskottet väckt framhöll följande vid uppföljningen 2018 (bet. 2018/19:KU5 s. 83 f.). Det är en mycket intressant men komplex fråga som finansutskottet väckt. Frågan rör tolkningen av bestämmelser om subsidiaritetsprincipen och nationella parlaments befogenhet att pröva om ett utkast till lagstiftningsakt är förenligt med principen. Möjligheten att bemyndiga kommissionen att anta delegerade akter och genomförandeakter framgår av artiklarna 290 och 291 i EUF-fördraget. Bestämmelser med sådana bemyndiganden tas in i särskilda artiklar i utkasten till lagstiftningsakter. Nationella parlaments subsidiaritetsprövning enligt protokoll nr 2 om tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna begränsas till prövningen av utkast till lagstiftningsakter. Nationella parlament prövar således inte de delegerade akter eller genomförandeakter som kan komma att antas med stöd av ett bemyndigande i en lagstiftningsakt. Inledningsvis kan konstateras att den parlamentariska uppmanade utskotten att beakta de angivna ramarna för subsidiaritetsprövningen och hänvisade till möjligheten att kanalisera synpunkter som inte direkt hänför sig till subsidiaritetsprincipens tillämpning genom överläggningar med regeringen (2017/18:URF1 s. 192 och 269). har även framhållit att det inte handlar om att framföra synpunkter i sak på den föreslagna åtgärden inom ramen för subsidiaritetsprövningen. Som nämnts inledningsvis i detta betänkande handlar subsidiaritetsprövningen om att fastställa på vilken nivå – unionsnivå eller nationell nivå – den föreslagna åtgärden ska företas, inte om den bör företas eller inte. Frågan som först måste ställas är om det är möjligt att uppnå målen för den föreslagna åtgärden på nationell nivå. Om så inte bedöms vara fallet kan det från subsidiaritetssynpunkt i princip inte ha någon betydelse om åtgärden regleras i en lagstiftningsakt, delegerad akt eller genomförandeakt, så länge regleringen är på EU-nivå. I den mån ett utskott har invändningar mot att en åtgärd föreslås regleras i en delegerad akt eller i en genomförandeakt i stället för i lagstiftningsakten, är det således en synpunkt som bör föras fram inom ramen för överläggningar med regeringen och inte inom ramen för prövningen av om utkastet till lagstiftningsakt är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Utifrån de avgränsningar som ställs upp i artiklarna 290 och 291 i EUF-fördraget torde i regel ett bemyndigande i en lagstiftningsakt inte heller i övrigt, såvitt utskottet kan bedöma, innebära att lagstiftningsakten kan ifrågasättas ur subsidiaritetssynpunkt. Det kan dock inte uteslutas att ett bemyndigande bedöms innebära stöd för en framtida reglering av åtgärder vars mål bättre tillgodoses på nationell nivå. I sådana fall torde en invändning kunna göras inom ramen för subsidiaritetsprövningen. Det är då viktigt att utskottet motiverar varför det anser att bemyndigandet medför att utkastet till lagstiftningsakt strider mot subsidiaritetsprincipen. Inhämtande av information om andra nationella parlaments subsidiaritetsprövningar har betonat värdet av informations-utbyte mellan de nationella parlamenten (se bet. 2010/11:KU18 s. 36 och bet. 2013/14:KU5 s. 74). Utskottet har anfört att syftet med samarbetet mellan parlamenten inom EU bl.a. är att säkra det effektiva utövandet av de parlamentariska befogenheterna i unionsfrågorna, särskilt när det gäller övervakningen av subsidiaritetsprincipen. I uppföljningen under /12 konstaterade utskottet att några kontakter med andra nationella parlament – med undantag för finansutskottet – inte föreföll ha tagits . Som en möjlig förklaring angavs att utskotten helt enkelt inte ansett sig ha behov av informationsutbyte med andra länders parlament. Utskottet framhöll dock värdet av sådana kontakter när det gäller övervakningen av subsidiaritetsprincipen, och om möjligt på politisk nivå. Ett syfte kan vara att rent allmänt skaffa information om vilka synpunkter som kan anläggas i fråga om ett förslags förenlighet med subsidiaritetsprincipen. Ett annat syfte kan vara att göra andra länder upp-märksamma på synpunkter som ett utskott i har eller att samla många länder för att uppnå de i protokollet angivna tröskelvärdena för att få ett förslag omprövat. Om sådana kontakter tas på tjänstemannanivå ansåg dock utskottet att de först bör vara förankrade i utskottet (bet. 2011/12:KU4 s. 47). Vid /15 pekade utskottet på att det finns möjligheter till informationsutbyte exempelvis inom ramen för Cosac (Konferensen mellan de parlamentariska organen för EU-frågor) och andra interparlamentariska möten (bet. 2014/15:KU5 s. 79). För att ett sådant möte ska bidra till informationsutbyte som leder till ett gult kort måste det dock infalla under åttaveckorsfristen, vilket sällan torde vara fallet, påpekade utskottet. Utskottet ansåg det inte vara möjligt att inom den då aktuella uppföljningen besvara frågan om hur ett närmare samarbete mellan de nationella parlamenten ska kunna komma till stånd, men ansåg att frågan måste börja diskuteras. Utskottet ansåg att det möjligen kan finnas skäl för självrannsakan när det gäller hur samarbetet har fungerat. Vid ett antal uppföljningar har utskottet framhållit att flera av utskotten har goda erfarenheter av den möjlighet till informationsutbyte som representant vid EU:s institutioner kan erbjuda (se t.ex. bet. 2012/13:KU8 s. 55 f., bet. 2015/16:KU5 s. 66, bet. 2019/20:KU5 s. 95). representant träffar sina motsvarigheter vid regelbundna möten och är därför en värdefull ingång vid informationsutbyte. har vidare vid upprepade tillfällen konstaterat att det finns en förbättringspotential i fråga om i vilken omfattning information läggs in i Ipex (Interparliamentary EU information exchange) och att den läggs in på ett språk som är tillgängligt för andra parlament. (se t.ex. bet. 2016/17:KU5 s. 55). Utskottet har också uttalat att bör verka för att Ipex utvecklas till att bli ett effektivare verktyg för informationsutbyte mellan de nationella parlamenten (bet. 2015/16:KU5 s. 66 och bet. 2016/17:KU5 s. 55). Vid uppföljningen under /18 framkom det att en digital strategi för Ipex antagits som syftar till att utveckla och förbättra webbplatsen (bet. 2017/18:KU5 s. 81). Vid förra årets uppföljning noterade utskottet att det pågår ett arbete med att se över Ipex och att deltar i detta arbete som beräknas bli klart (bet. 2019/20:KU5 s. 95 f.). Vid uppföljningen under /19 nämnde utskottet när det gäller frågan om samarbete med andra parlament bl.a. att den parlamentariska ansåg att bör samarbeta mer med andra nationella parlament och uppmuntrade till kompletterande informationsutbyte på politisk nivå baserat på vad som med någorlunda rimlighet kan förutses bli utskottets slutsats i subsidiaritetsprövningen (2017/18:URF1 s. 193). Förutom den tidsmässiga fördelen med att inte avvakta ett faktiskt beslut ansåg att ett sådant informationsutbyte har den fördelen att det sker på politisk nivå. framhöll att det bör överlåtas åt utskotten att utforma rutiner för att sprida information på politisk nivå till andra nationella parlament. delade uppfattning i dessa frågor (bet. 2018/19:KU5 s. 85). Utskottsavdelningen inom har tagit fram exempel på föredragningspromemorior för utskotten att använda vid beredningen av subsidiaritetsärendena och exempel på rutiner för utskottens informationsutbyte med andra nationella parlament vid motiverade yttranden (se även nedan). Promemoriorna har diskuterats och förankrats vid ordförandekonferensen. Uppehåll i åttaveckorsfristen och information om planerade förslag Vid förra uppföljningen välkomnade utskottet att kommissionen meddelat att den avser att göra ett uppehåll i åttaveckorsfristen över jul och nyår med början 2019, vilket kommer att möjliggöra för parlamenten att göra en noggrann subsidiaritetsprövning även av förslag som lämnas i anslutning till jul och nyår. Mot bakgrund av det som utskotten framfört vid flera uppföljningar vidhöll att de nationella parlamentens planering skulle underlättas betydligt om kommissionen tillhandahöll mer detaljerad och precis information om varje enskilt initiativ, inklusive när översättningarna förväntas bli klara (bet. 2019/20:KU5 s. 95). Den parlamentariska överlämnade betänkandet EU-arbetet i (2017/18:URF1). I framställning 2017/18:RS8 EU-arbetet i föreslog riksdagsstyrelsen ändringar i riksdagsordningen och offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) som grundade sig på kommitténs lagförslag. På förslag av biföll lagförslagen (bet. 2018/19:KU7, rskr. 2018/19:22 och 23). Lagändringarna trädde i kraft . uppdrag var att se över arbete med EU-frågor. När det gäller subsidiaritetskontroll gjorde flera uttalanden (se bl.a. 2017/18:URF1 s. 187 f.). Kommittén ansåg att subsidiaritetskontroll är meningsfull, och att formen för den är ändamålsenlig. Utskotten ansågs ha goda och tillräckliga möjligheter att fokusera sina ansträngningar på de mer komplicerade ärendena. framhöll att subsidiaritetsärenden bör behandlas inom åttaveckorsfristen och att detta medges under rådande förutsättningar för riksdagsarbetet. Ändrade majoritetsförhållanden efter riksdagsval kan få genomslag genom att ett utlåtande i ett subsidiaritetsärende återförvisas till ett av den nyvalda utskott för ytterligare beredning. Kommittén gjorde bedömningen att resultatet av subsidiaritetsprövning påverkar regeringens handlingsutrymme enbart om det vävs in i resultaten av överläggningar och samråd. Kommittén uttalade vidare att den kunde se att det ligger i sakens natur att den politiska subsidiaritetsprövningen inte enkelt låter sig begränsas. Kommittén uppmanade dock utskotten att beakta de angivna ramarna för subsidiaritetsprövningen och hänvisade till möjligheten att kanalisera synpunkter som inte direkt hänför sig till subsidiaritetsprincipens tillämpning genom överläggningar med regeringen. Uppmaningen att beakta de angivna ramarna för subsidiaritetsprövningen upprepades i avsnittet om funktionsfördelningen mellan regering och riksdag. Kommittén uttalade att det kan ifrågasättas om en alltför extensiv syn på subsidiaritetsprövningen och vad som kan framföras i ett motiverat yttrande är förenlig med den tänkta funktionsfördelningen där regeringen företräder och den svenska ståndpunkten i förhandlingarna inom EU (se 2018/19:URF1 s. 268 f.). Kommittén framhöll vidare att utskotten bör använda representant vid EU:s institutioner för att sprida information till de andra nationella parlamenten. Utskotten bör också utforma rutiner för ett kompletterande informationsutbyte på politisk nivå. Riksdagsstyrelsen gav riksdagsdirektören i uppdrag att analysera behovet av ytterligare åtgärder med anledning av den parlamentariska rekommendationer, i förekommande fall bereda och om lämpligt genomföra sådana åtgärder, samt redovisa detta uppdrag för riksdagsstyrelsen (dnr 966-2017/18). Riksdagsdirektören beslutade i sin tur att ge avdelningschefen för utskottsavsdelningen och t.f. sekretariatschefen för i uppdrag att analysera, bereda och genomföra de åtgärder som är motiverade av riksdagsstyrelsens uppdrag i fråga om den parlamentariska rekommendationer (dnr 966-2017/18) samt utarbeta en rapport för riksdagsdirektörens redovisning av sitt uppdrag till styrelsen. Uppdraget redovisades till riksdagsdirektören (dnr 2144-2017/18). Riksdagsdirektören redovisade sitt uppdrag till riksdagsstyrelsen (dnr 966-2017/18). Som har nämnts har det inom utskottsavdelningen vid tagits fram vägledningar för utskottens subsidiaritetsprövningar och för informationsutbyte med andra nationella parlament. Ärendenas formella hantering m.m. prövar, till skillnad från många andra länders parlament, samtliga utkast till lagstiftningsakter som översänds av kommissionen eller någon av de andra initiativtagarna enligt protokoll nr 2 om tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna. –genomfördes totalt 32 subsidiaritetsprövningar av utskott (se förteckningen över avgjorda subsidiaritetsärenden, bilaga 5). Kommissionen var initiativtagare till alla utkast till lagstiftningsakter. Av förteckningen framgår det vilka utkast som varit föremål för en subsidiaritetsprövning och vilka utskott som genomfört prövningarna. Vidare anges tidpunkterna för beslut i utskotten. lämnade inte något av utskotten något utlåtande med förslag till motiverat yttrande. En översikt av fördelningen av antalet utkast, utlåtanden och motiverade yttranden mellan utskotten framgår av tabell 1 nedan. Tabell 1 Antal utkast till lagstiftningsakter, utlåtanden och motiverade yttranden I tabell 2 och 3 nedan finns sammanställningar över det totala antalet utkast till lagstiftningsakter och motiverade yttranden per utskott sedan Lissabonfördraget trädde i kraft. Av sammanställningarna framgår att miljö- och jordbruksutskottet har prövat flest utkast (150) av alla utskott, vilket är av alla utkast som prövats av sedan Lissabonfördraget trädde i kraft. har prövat 135 utkast, vilket är av alla utkast. har prövat 117 utkast, vilket är av alla utkast. har prövat 94 av utkasten och näringsutskottet 87. har prövat 66 utkast. har prövat 45 utkast och socialförsäkringsutskottet 42. och arbetsmarknadsutskottet har vardera prövat 32 utkast. har prövat 25 och socialutskottet 22 utkast. och försvarsutskottet har vardera prövat 18 utkast. har prövat 11 utkast. På förslag av finansutskottet har lämnat 17 motiverade yttranden, vilket är av de motiverade yttranden som lämnats sedan Lissabonfördraget trädde i kraft. På förslag av skatteutskottet har 12 motiverade yttranden lämnats, vilket är av de motiverade yttranden som lämnats. På förslag av trafikutskottet har 10 motiverade yttranden lämnats, vilket är av de motiverade yttrandena. På förslag av justitieutskottet, miljö- och jordbruksutskottet och arbetsmarknadsutskottet har vardera 6 motiverade yttranden lämnats. På förslag av civilutskottet och näringsutskottet har vardera 5 motiverade yttranden lämnats. På förslag av och socialutskottet har vardera 3 motiverade yttranden lämnats. På förslag av försvarsutskottet har 1 motiverat yttrande lämnats. Övriga utskott har inte lämnat några motiverade yttranden. Tabell 2 Antal utkast till lagstiftningsakter 2010–2019 Antal utkast till lagstiftningsakter Tabell 3 Antal utkast till motiverade yttranden –2019 prövades endast 32 utkast till lagstiftningsakter av utskott, vilket är en kraftig minskning jämfört med då 149 utkast prövades. Utskotten ansåg inte att något av utkasten stred mot subsidiaritetsprincipen. Inga motiverade yttranden översändes således till , rådets och kommissionens ordförande. Sedan Lissabonfördraget trädde i kraft och fram t.o.m. har prövat totalt 894 utkast till lagstiftningsakter, se tabell 4 nedan. har översänt totalt 74 motiverade yttranden till , rådets och kommissionens ordförande, vilket innebär att haft invändningar mot av alla utkast som översänts för subsidiaritetsprövning (se tabell 4). Tabell 4 Antal prövade utkast till lagstiftningsakter och antal motiverade yttranden i 2010–2019 Antal utkast till lagstiftningsakter Motiverade yttranden från de nationella parlamenten inom EU I kommissionens årsrapport om tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna och om förbindelserna med de nationella parlamenten (COM(2020) 272) framhåller kommissionen att den sedan systemet för subsidiaritetsprövning infördes inte tog emot något motiverat yttrande från de nationella parlamenten. Detta berodde enligt kommissionen huvudsakligen på en drastisk minskning av kommissionens lagstiftande verksamhet under övergångsåret mellan två kommissioner. skickade kommissionen 28 lagstiftningsförslag som omfattas av subsidiaritetsprövning till medlagstiftarna och till de nationella parlamenten (jämfört med 139 ). Samlat utfall av genomförda subsidiaritetsprövningar I det följande redogörs för det samlade utfallet av de genomförda subsidiaritetsprövningarna. Detta görs genom sammanställningar av hur subsidiaritetsprövningarna har utfallit på olika politikområden. Redogörelsen görs per utskott i den ordning som utskotten anges i riksdagsordningen. För samtliga utskottsavsnitt gäller följande. Till detta betänkande bifogas en förteckning över vilka utkast till lagstiftningsakter som prövades av utskott (bilaga 5). Vidare bifogas en förteckning med uppgifter om vilken rättslig grund i EUF-fördraget som kommissionen i huvudsak har angett ligger till grund för de olika utkasten och vilket politikområde utkasten i huvudsak gäller (bilaga 6). Tabellerna nedan under respektive avsnitt per utskott innehåller en uppdelning på politikområde, rättslig grund i EUF-fördraget och uppgift om antalet utkast till lagstiftningsakter inom respektive utskotts beredningsområde. I tabellerna redovisas antalet utkast för åren 2010–2019 och det totala antalet prövade utkast. En sammanställning över antalet utkast till lagstiftningsakter som prövades av utskott –2019 uppdelat per politikområde och rättslig grund i EUF-fördraget finns i bilaga 7. Eftersom vissa utkast berör flera politikområden är det totala antalet utkast till lagstiftningsakter i sammanställningarna i många fall större än antalet prövade utkast. prövade inte något utkast till lagstiftningsakt . Totalt –prövade 18 utkast till lagstiftningsakter. Av sammanställningen framgår att fem utkast vardera rörde etableringsrätt och fri rörlighet för tjänster. Ytterligare fem utkast grundade sig på artikel 114 i EUF-fördraget, dvs. tillnärmning av lagstiftning som rör den inre marknaden. Lika många gällde folkhälsa. Därutöver rörde fyra utkast skydd för personuppgifter. Lika många rörde jordbruk och fiskeri, transportpolitik, miljöpolitik och gemensam handelspolitik. Tre utkast vardera rörde tullsamarbete, transeuropeiska nät, institutionella bestämmelser och statistik. Ytterligare tre utkast grundade sig på flexibilitetsklausulen. Två utkast vardera gällde fri rörlighet för unionsmedborgare respektive kapital och betalningar. Vidare rörde vardera två utkast socialpolitik och humanitärt bistånd. Övriga utkast gällde offentlighet (1), bekämpning av diskriminering (1), medborgarinitiativ (1), civilrättsligt samarbete (1), konkurrensregler (1), statligt stöd (1), kulturpolitik (1), konsumentskydd (1), ändringar i valrättsakten (1) och bekämpning av bedrägeri (1). Vissa av utkasten som prövades rörde flera politikområden. Utskottet har lämnat tre utlåtanden sedan Lissabonfördraget trädde i kraft. lämnade utskottet ett utlåtande om kommissionens förslag till förordning om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter, den s.k. allmänna uppgiftsskyddsförordningen[7] (COM(2012) 11, utl. 2011/12:KU25). Detta förslag rörde skyddet för personuppgifter och grundade sig även på artikel 114 i EUF-fördraget, dvs. tillnärmning av lagstiftning som rör den inre marknaden. biföll utskottets förslag och ett motiverat yttrande lämnades till , rådets och kommissionens ordförande (rskr. 2011/12:178). lämnade utskottet ett utlåtande om förslaget till ändringar av den s.k. valrättsakten om val till (P8_TA(2015)0395, utl. 2015/16:KU27). Förslaget grundade sig på artikel 223 i . Enligt denna artikel ska utarbeta utkast till nödvändiga bestämmelser om val av dess ledamöter genom allmänna val enligt en i alla medlemsstater enhetlig ordning. Initiativtagare till förslaget var , som överlämnade förslaget till . Förslaget prövades av trots att det inte fanns någon information från om att förfarandet enligt protokoll nr 2 hade inletts. På förslag av utskottet lämnade ett motiverat yttrande om förslaget till , rådets och kommissionens ordförande (rskr. 2015/16:135). lämnade utskottet ett utlåtande med förslag till motiverat yttrande om kommissionens förslag till direktiv om skydd för personer som rapporterar om överträdelser av unionsrätten, det s.k. visselblåsardirektivet (COM(2018) 218, utl. 2017/18:KU48). biföll utskottets förslag till beslut (rskr. 2017/18:421). Förslaget rörde skydd för personuppgifter, tullsamarbete, jordbruk och fiskeri, etableringsrätt, fri rörlighet för tjänster, transportpolitik, konkurrensregler, statligt stöd, tillnärmning av lagstiftning, folkhälsa, konsumentskydd, miljöpolitik, gemensam handelspolitik och bekämpning av bedrägeri. Tabell 5 Uppdelning per politikområde, rättslig grund och antal utkast till lagstiftningsakter inom område