bet · H901MJU6 · 2021-11-24 00:00:00 — När det gäller ersättning för säljakt innehåller det nya operativa programmet för europeiska havs-, fiskeri- och vattenbruksfonden (EHFVF) för perioden –2030 en ny åtgärd som innebär att ersättning kan ges för rötning av sälkadaver för att på så sätt kostnadskompensera de som sysslar med skyddsjakt. Ersättningsnivån är ännu oklar. Jakten på säl kommenterades av vid utskottets informationsinhämtning . Förbundet framhöll att jakt på säl är ett adaptivt verktyg som kan vara effektivt för att reducera populationstopparna. Förbundet framförde att adekvata regleringar för säljakt har tagit att få på plats, och att det behöver vidtas åtgärder för att göra det enklare för jägarna. Förbundet anförde vidare att licensjakten på 2 000 individer inte sänker populationen. Några av anledningarna är att antalet aktiva säljägare har minskat och därmed har kunskapen om säljakt nästan försvunnit. Det är dessutom dyrt att jaga säl och man ska kunna bärga bytet, vilket är omständligt. Vidare är det ett problem att säl inte är eftertraktat som livsmedel och att det dessutom finns ett förbud mot att sälja sälprodukter. Förbundet anförde att ett beslut borde kunna tas för att tillåta försäljning av sälprodukter och på så sätt öppna upp för omhändertagande och förädling av bytet, i likhet med det åtgärdspaket för vildsvin som ligger inom ramen för livsmedelsstrategin. bör kunna ses som en naturresurs som kan användas. Även Sportfiskarna kommenterade förvaltningen av säl i ljuset av de minskade sill/strömmingsbestånden. Sportfiskarna framförde ett förslag om att regeringen ger Havs- och vattenmyndigheten, och i uppdrag att koordinera förvaltningen av säl, skarv och fiskbestånden. Regeringen bör även ge länsstyrelserna ett tydligt uppdrag att leda och samordna genomförandet av förvaltningsplanen samt stärka finansieringen av forskning. Storspigg finns allmänt i södra och och längs . I Miljömålsberedningens delbetänkande Havet och människan (SOU 2020:83) redovisas att det har skett en kraftig expansion av storspigg i hela . fanns det femtio gånger mer spigg i än . I de områden där storspiggen expanderar är det konstaterat att bestånden av bl.a. abborre och gädda minskar, medan t.ex. mört inte verkar bli påverkad eller till och med ökar. En teori är att storspiggens kraftiga expansion i skärgården kan vara en effekt av det storskaliga fisket på strömming samt att det även påverkar balansen mellan strömming, sill, skarpsill och storspigg i utsjön. Detta behöver dock undersökas närmare. Spiggens tillväxt kan också vara resultat av ett regimskifte i där effekterna av mer näringsriktigt vatten börjar få genomslag. Länsstyrelserna i , , och föreslår att det genomförs försök med reduktionsfiske på storspigg på kuststräckor för att utröna bifångsterna i ett sådant fiske och effekten på kustfisksamhället. Havs- och vattenmyndigheten har gett två uppdrag till SLU Aqua om spigg. SLU Aqua ska till genomföra projektet i . SLU Aqua ska även genom projektet i ekosystemet analysera risker och möjligheter med ett kommersiellt spiggfiske. Analyserna ska inkludera risk för bifångster och felrapportering samt eventuella miljövinster av ett kommersiellt spiggfiske. En forskargrupp vid bl.a. och har följt utvecklingen av storspiggens utbredning längs den svenska ostkusten . Forskningen visar en kraftig ökning av storspigg i och att denna sker på bekostnad av rovfiskarna abborre och gädda. Konsekvensen blir att ekosystemets strukturer och processer drastiskt förändras. Nästa forskningsprojekt vid är att fastställa orsakerna till spiggökningen samt att föreslå hur man bäst kan åtgärda problemet. Kunskapsunderlaget om vattenkraftverkens ekologiska betydelse m.m. Många fiskarter vandrar mellan olika livsmiljöer under delar av sina liv, t.ex. mellan sött och salt vatten. I finns drygt 2 000 vattenkraftverk och runt 10 000 dammar, vilka på olika sätt hindrar fiskar från att vandra fritt. Av och rådets direktiv /60/EG om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område (vattendirektivet) följer att gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område är att nå god ekologisk och kemisk status hos akvatiska ekosystem och främja en hållbar vattenanvändning. Vattendirektivet har genomförts i svensk lagstiftning genom bl.a. vattenförvaltningsförordningen (2004:660), som är meddelad med stöd av 5 kap. . Enligt 6 kap. vattenförvaltningsförordningen ska vattenmyndigheterna upprätta förslag till och fastställa ett åtgärdsprogram för vattendistriktet. Vattenförvaltningsförordningen innehåller uppgifter om vad ett åtgärdsprogram ska innehålla. Enligt 6 kap. 5 § ska ett åtgärdsprogram för ett vattendistrikt bl.a. innehålla – åtgärder för att i den mån det behövs åstadkomma omprövning av tillstånd till eller villkor för miljöfarlig verksamhet och vattenverksamhet, – åtgärder för att motverka alla andra betydande negativa konsekvenser för vattenmiljön, särskilt de åtgärder som behövs för att kunna nå nödvändig ekologisk status eller god ekologisk potential. Det pågår en miljöanpassning av svensk vattenkraft med ambitionen att nå målen i dels , dels energiöverenskommelsen. har ett nytt regelverk som innebär att alla vattenkraftverk ska förses med moderna miljötillstånd (prop. 2017/18:243, bet. 2017/18:CU31, rskr. 2017/18:383). Det nya regelverket innebär en skyldighet att ha moderna miljövillkor för alla vattenverksamheter som har eller har tillkommit för att ha en funktion för att producera vattenkraftsel. Det är verksamhetsutövaren som ska ansvara för att ansöka om omprövning av tillståndet. I prövningen ska det finnas ett nationellt helhetsperspektiv med avvägningar mellan behovet av åtgärder som förbättrar vattenmiljön och behovet av en nationell effektiv tillgång till vattenkraftsel. För helhetssynen ska regeringen se till att det finns en nationell plan som ska vara vägledande för myndigheternas arbete med prövningarna och för vattenförvaltningen. är det tänkt att alla gamla miljötillstånd ska omprövas. Detta ska ske i tur och ordning enligt den nationella planen för omprövning av vattenkraften. Av energiöverenskommelsen följer att vattenkraftsbranschen fullt ut ska finansiera kostnaderna för arbetet med att säkerställa att verksamheter och anläggningar åtgärdas så att lever upp till och dess krav på vattenverksamheter och att sådan finansiering ska utgå från en fondlösning. Det kan t.ex. handla om kostnader för omprövning av verksamheter. bildade åtta vattenkraftsföretag som ansvarar för att finansiera nödvändiga miljöåtgärder för omställningen av vattenkraftsverksamheter i . Vattenkraftsföretagen har till fonden anförtrott vilka ska betalas ut under . Målet är att all svensk vattenkraft ska miljöanpassas . Fonden har som syfte att förena produktion av vattenkraftsel med moderna miljövillkor. Detta ska ske enligt den nationella planen för omprövning av vattenkraft, med största möjliga nytta för såväl miljön som den nationella tillgången till el. EU:s ramdirektiv för vatten och svenska miljökvalitetsmål sätter också mål för hur svensk vattenkraft ska bli långsiktigt hållbar. Miljöinsatserna ska gynna såväl fiske och turism som lokal utveckling, och verka för att både nationella och internationella miljömål i vattenverksamheter uppnås. Verksamhetsutövare som producerar vattenkraftsel samt omfattas av den nationella planen kommer att kunna ansöka om finansiering från fonden. För att få finansiering från fonden måste anläggningen uppfylla vissa grundläggande kriterier. Fonden finansierar av kostnaderna för utredning, prövning av miljöåtgärderna i domstol och själva genomförandet av de åtgärder som domstolen beslutat. Fonden kan också ersätta eventuella produktionsförluster. Vattenkraftsägarna får själva svara för av de miljöåtgärdsrelaterade kostnaderna samt de första av produktionsbegränsningarna. Ålen är en art som påverkas särskilt negativt av vattenkraften, men även av ett antal ytterligare faktorer. antog rådet förordning (EG) nr 1100/2007 om åtgärder för återhämtning av beståndet av europeisk ål (nedan ålförordningen). Förordningen fastställer en ram för skydd och hållbar användning av beståndet av europeisk ål, och innebär bl.a. att varje medlemsstat ska upprätta en förvaltningsplan för ål. Utskottet har vid upprepade tillfällen, bl.a. i betänkande 2018/19:MJU3 Fiskeripolitik, anfört att det krävs kraftfulla åtgärder för att fler ålar ska överleva. I fråga om turbindödlighet är målet i den nationella förvaltningsplanen för ål att reducera turbinrelaterad dödlighet i vattendrag där ålen måste passera minst ett vattenkraftverk så att av all blankål kan utvandra till kusten. Havs- och vattenmyndigheten fick i sitt regleringsbrev i uppdrag att analysera behovet av planen och vid behov föreslå en revidering mot bakgrund av målen i ålförordningen och den vetenskapliga rådgivningen. När det gäller förbättrade utvandringsmöjligheter för blankål konstaterar att de kortsiktiga åtgärderna har prioriterats. Vid utvärderingen av de genomförda åtgärderna och påverkan från turbinrelaterad dödlighet i vattenkraftverk konstaterar myndigheten att det är långt till det uppsatta målet i förvaltningsplanen. Myndigheten framhåller att vattenkraften i hög grad påverkar dödlighet för utvandrande blankål och förhindrar naturlig uppvandring av ålyngel i inlandsvatten. Åtgärder för att förbättra upp- och nedströmsvandring förbi kraftverk styr därför också i hög grad förväntad effekt av de åtgärder som genomförs via fiskereglering och utsättning av ålyngel. Havs- och vattenmyndigheten anser därför att arbetet med delar i den nuvarande förvaltningsplanen som behandlar påverkan från vattenkraft bör utvecklas för att effektivisera det långsiktiga åtgärdsarbetet. När det gäller stödutsättning av ålyngel anser myndigheten att utsättningsplanen inom den nuvarande förvaltningsplanen bör ses över. För att uppnå målet om minskad turbindödlighet tecknade dåvarande en avsiktsförklaring med ett antal kraftbolag . Avsiktsförklaringen genomfördes –2017 i huvudsak genom programmet Krafttag ål, för vilket man satte upp två mål: dels att reducera turbinrelaterad dödlighet till max i ett antal utvalda vattendrag, dels att vidtagna åtgärder skulle resultera i en ökad blankålsutvandring med 100 000 blankålar . Ambitionen var att påbörja arbetet med kortsiktiga åtgärder såsom utsättningar och fångst/nedtransport av blankål för att sedan ersätta dessa med långsiktiga tekniska åtgärder. Programmet utvärderades , och det konstaterades då att målet om 50 procents överlevnad var långt ifrån uppnått. De vidtagna åtgärderna (inklusive fångst/nedtransport av blankål) hade då bidragit med ca 15 procents ökad överlevnad. Målet om en ökad blankålsutvandring med 100 000 ansåg Havs- och vattenmyndigheten däremot vara uppnått till följd av de ålutsättningarna som genomfördes i bolagens regi. Dock förväntas dessa åtgärder i praktiken ge effekt först om 10–då den utsatta ålen blir könsmogen och övergår till blankål. Enligt uppgift från Havs- och vattenmyndigheten kan det även konstateras att långsiktiga åtgärder än så länge uteblivit. Åtgärder som genomförts är i första hand fångst/nedtransport av blankål samt utsättning av ålyngel. Havs- och vattenmyndigheten betonade särskilt behovet av mer långsiktiga åtgärder i samband med det regeringsuppdrag som utfördes . Havs- och vattenmyndigheten rapporterade de åtgärder som vidtagits inom den svenska ålförvaltningsplanen. I fråga om turbindödlighet framhåller myndigheten att detta är ett område som myndigheten framöver avser att fokusera på. Enligt uppgift från Havs- och vattenmyndigheten pågår det nu förhandlingar mellan myndigheten och de sex största kraftbolagen om former för det fortsatta åtgärdsarbetet. Enligt myndigheten är målet att nå långsiktiga lösningar. En annan källa till negativ påverkan på arter är anläggandet av vindkraftverk. Miljömålsberedningen (SOU 2020:83) redovisar att när havsbaserad vindkraft byggs används det oftast någon form av pålningsteknik för att få ned konstruktionen i botten. Detta innebär att ett fundament, en balk eller spont hamras eller vibreras ned i botten, vilket kan generera mycket höga ljudnivåer som sprids ut i vattnet och ner i botten. Ljudnivåerna är så höga att organismer kan störas, skadas eller t.o.m. dödas. Alla fiskar som har studerats har möjlighet att höra ljud, även om arterna varierar i sin känslighet. Vilket spektrum de hör inom skiljer sig också åt. I havens mörka miljö är ljud av kritisk betydelse för många fiskarters liv. Bland annat är ljudet viktigt för att kommunicera, undvika rovfiskar, finna byte, lära sig om den omgivande miljön och orientera sig. I grunda vatten som breder ljudet ut sig mellan botten och ytan och i de stora haven finns en ständigt närvarande ljudkanal. Sammantaget blir resultatet att ljudet transporteras långa sträckor. Eftersom ljud däremot överförs dåligt från vatten till luft är människor sällan uppmärksamma på allt det ljud som pågår under ytan. Miljömålsberedningen framhåller att sådan stress hos fiskar stör tillväxten, att fiskarnas kommunikation försämras och att leken störs. Dessutom störs däggdjurens orientering och parning. Mot denna bakgrund föreslår Miljömålsberedningen att Havs- och vattenmyndigheten får i uppdrag att fastställa minst en miljökvalitetsnorm för kontinuerligt undervattensbuller . Beredningen föreslår även att Havs- och vattenmyndigheten ska få ett utökat ansvar när det gäller samordning av frågor om undervattensbuller. Förslaget kan väntas leda till att fler aktörer blir medvetna om undervattensbullers effekter på ekosystem. Förhoppningsvis leder det till bättre informerade beslut när det gäller mänsklig verksamhet som orsakar undervattensbuller. Förslaget kan komma att påverka bl.a. sjöfartsnäringen. Beredningens förslag bereds inom . Enligt Energimyndigheten uppstår den största påverkan på marint liv när vindkraftverken anläggs. När en vindkraftspark etableras till havs tillförs en ny typ av livsmiljöer med hård botten och vertikala ytor i området. Detta kan i sin tur innebära att balansen mellan arter som lever där påverkas, vissa gynnas, andra kan missgynnas. De ekologiska förhållandena skiljer sig åt mellan olika planerade vindparkområden. Det går därför inte utan vidare att överföra erfarenheter från ett område till ett annat. Noggranna undersökningar av lokala förhållanden, arter och habitat, krävs alltid innan lokaliseringens lämplighet kan bedömas. framhåller vidare att de flesta negativa effekter kan minimeras genom olika teknikåtgärder. Studier visar att lokala förhållandena har stor betydelse för hur det livet påverkas. Det är viktigt med noggrann planering för att undvika etablering i särskilt känsliga områden, eller . Inom forskningsprogrammet pågår studier om hur vindkraften påverkar marint liv. har beviljat medel till en uppdatering av syntesrapporten på marint liv . Den uppdaterade syntesrapporten kommer att innehålla ett särskilt avsnitt om förutsättningarna för havsbaserad vindkraft att gynna biologisk mångfald. Rapporten ska även utvärdera om vindkraften kan bidra till ökad s.k. konnektivitet i ett landskapsperspektiv, till gagn för biologisk mångfald. Projektet pågår till . Ett annat projekt som beviljats medel är medvind som syftar till att ta fram ett planeringsunderlag för en hållbar utbyggnad av vindkraft till havs i , och Egentliga . För att underlaget ska vara relevant för industrin kommer olika typer av vindkraftsfundament att beaktas och man planerar att kartlägga miljöer där dessa är lämpliga. Projektet består av flera delar som bl.a. omfattar en översikt över relevant EU- och nationell lagstiftning relaterad till miljöpåverkan av havsbaserad vindkraft samt att utarbeta kriterier för att möta lagkraven. Forskarna kommer även att kvantifiera påverkan på arter och habitat samt skapa en kriterielista i dialog med vindkraftbranschen för att identifiera områden som är intressanta för vindkraftsetablering. Behovet av ytterligare icke fiskereglerande åtgärder Som utskottets framhåller ovan så är det hög tid att regeringen vidtar kraftfulla åtgärder för att beskydda känsliga ekosystem. Utskottet ser tydliga signaler om att fiskeriförvaltningen i flera avseenden behöver justeras för att bättre värna de utsatta bestånden. I tidigare avsnitt redogör utskottet för de fiskereglerande åtgärder som utskottet anser ska prioriteras. Utskottet kan konstatera att fiskbestånd står inför en rad utmaningar och hot som ligger utanför fiskeriförvaltningens kontroll. Problembilden är mycket komplex och en mångfald av insatser krävs för att rädda känsliga ekosystem och därmed även det småskaliga fiske som är beroende av det. I följande avsnitt redogör utskottet för de icke fiskereglerande åtgärder som utskottet anser att regeringen bör vidta. Det finns i utskottet ett mycket stort engagemang för att åstadkomma en fungerande viltförvaltning som tar hänsyn till de verksamheter och människor som berörs. I fråga om förvaltningen av skarv ser utskottet positivt på att regeringen fattat beslut som underlättar skyddsjakt. Skyddsjakt på skarv är ett adaptivt verktyg och kan vara mycket effektivt när populationstopparna är höga. Jakt är dessutom lättstyrt och självreglerande. Utskottet välkomnar därför den översyn och revidering som har gjorts av jakttiderna samt att skyddsjakt på eget initiativ ska tillåtas i ett antal situationer. bedömer utskottet att det kan ifrågasättas huruvida omfattningen av nuvarande skyddsjakt är tillräcklig i förhållande till populationsstorleken. Utskottet noterar att växer kraftigt och att detta innebär en avsevärd belastning på redan trängda fiskbestånd. Utskottet anser därför att regeringen kan gå längre och dels tillåta allmän skyddsjakt på eget initiativ, dels utreda möjligheterna till allmän jakttid för skarv. Därutöver bedömer utskottet att det finns anledning för regeringen att vidta ytterligare åtgärder för att begränsa tillväxt. Till att börja med anser utskottet att regeringen ska se över möjligheterna för fleråriga tillstånd för skyddsjakt samt möjliga komplement till skyddsjakten, t.ex. oljering och prickning av ägg. Utskottet vill vidare framhålla att det finns goda exempel på regionala förvaltningsplaner för skarv men konstaterar att det kan vara problematiskt att de ser olika ut i olika län. Det kan därför finnas anledning att överväga en nationell förvaltningsplan för skarv. I samma syfte finns det enligt utskottets bedömning anledning att vidta åtgärder för att åstadkomma en bättre samverkan mellan länsstyrelserna och Havs- och vattenmyndigheten för att beslut i frågor som gäller förvaltning av skarv ska vara likvärdiga i hela landet. Detta bör tillkännage för regeringen. Utskottet konstaterar inledningsvis att populationerna av gråsäl och vikare i bedöms som livskraftiga. I synnerhet gråsälspopulationen har vuxit kraftigt i antal och är nu den talrikaste sälarten i svenska hav. Utskottet vill vidare framhålla att sälen orsakar betydande svårigheter för kustfisket, i synnerhet för det småskaliga fisket, både när det gäller skador på fiskeredskap och fångst som tas från dessa redskap. Därutöver har sälmask en mycket negativ påverkan på torskbeståndens kondition och möjlighet till återhämtning. Sälens beståndstillväxt har på så sätt mycket kännbara konsekvenser för fiskbestånden och för kustfisket. riktade ett tillkännagivande till regeringen om att införa licensjakt på säl. Utskottet har med stort intresse följt regeringens arbete för att tillmötesgå uppmaning och ser i flera avseenden mycket positivt på de åtgärder som regeringen genomfört. Utskottet noterar att en eventuell beståndsreglerande jakt på gråsäl utvärderats och att ansvariga myndigheter mot denna bakgrund föreslagit att licensjakten på gråsäl bör fortsätta. Utskottet noterar särskilt att ansvariga myndigheter i denna del anser att intressena hos de människor som lever i och av ekosystemet bör vägas in i beslut om säljakt. Utskottet noterar även att det enligt Miljömålsberedningen behövs en helhetssyn i förvaltningen av fisk- och sälbestånd som tar hänsyn till bl.a. sälens påverkan på näringsväven. Mot bakgrund av sälens goda populationstillväxt och de utredningar som har gjorts i frågan anser utskottet att regeringen bör vidta åtgärder för att öka jakten på säl. Detta bör ske genom en större licenstilldelning för säljakt framför allt på gråsäl, men även vikare och knubbsäl bör övervägas i syfte att få till en beståndsreglerande jakt. Reglerna för jakt på säl bör således ses över. Utskottet är väl medvetet att sälen utgör en del i ett komplext marint ekosystem. Liksom utskottet anfört tidigare i frågan bedömer dock utskottet att en licensjakt på säl under nuvarande förutsättningar kan införas utan att sälarternas bevarandestatus hotas. Utskottet vill vidare framhålla att det behövs incitament för att underlätta för de jägare som jagar säl. Enligt myndigheternas ovan nämnda utvärdering fälls det endast ca 1 000 sälar av ett maximalt tillåtet antal om 2 000 individer. Den stora majoriteten av dessa sälar fälls dessutom av ett litet antal jägare. Utskottet har inom ramen för detta ärende tagit del av uppgifter från aktiva jägare om hur dyrt och omständligt säljakt är och att det dessutom kräver en hög kompetens och lokalkännedom hos jägaren. Utskottet anser att regeringen behöver vidta åtgärder för att underlätta för de jägare som jagar säl bl.a. för att säkerställa att tillräckligt många sälar fälls och att den viktiga kompetens bevaras som dessa jägare besitter. Detta bör tillkännage för regeringen. Som utskottet tidigare konstaterat befinner sig ekosystem i en mycket allvarlig obalans. Ett hårt fisketryck har effekter på hela ekosystemet, inte bara på just de arter som fiskas. Ett exempel på detta är den kraftiga expansionen av storspigg i hela . Utskottet noterar att det 2015 fanns femtio gånger mer spigg i än det gjorde . En teori är att storspiggens ökning i skärgården kan vara en effekt av det storskaliga fisket på sill/strömming och att detta i sin tur påverkar balansen mellan bestånd i utsjön. Utskottet ser positivt på att åtgärder vidtas för att dels öka kunskapsunderlaget om storspiggens påverkan på ekosystemet, dels begränsa dess fortsatta tillväxt. Utskottet vill i detta sammanhang framhålla att länsstyrelserna i , , och föreslagit reduktionsfiske på storspigg längs kuststräckor för att utröna bifångsterna i ett sådant fiske och effekten på kustfisksamhället. Utskottet anser att regeringen bör verka för att åtgärder vidtas för att begränsa storspiggens tillväxt. Detta bör tillkännage för regeringen. Kunskapsunderlaget om vattenkraftverkens ekologiska betydelse Utskottet noterar att hoten mot fiskbestånd är många. Vid sidan av ett hårt fisketryck pressas bestånden även av effekterna av bl.a. klimatförändringarna, miljögifter och övergödning. En ytterligare negativ påverkan härstammar från vattenkraftverken och de vandringshinder som dessa utgör. Fiskens vandringsvägar har i många vattendrag påverkats negativt genom dämning eftersom detta försämrar fiskens rekryteringshabitat. Detta har i sin tur minskat, och i vissa fall slagit ut, lokala bestånd. Eftersom ytan av lämpliga reproduktionsområden längs kusten är mycket liten relativt tillgången på vuxna fiskars habitat, är mängden lek- och uppväxtområden en grundläggande faktor som påverkar mängden vuxen fisk. Utskottet bedömer att kunskapsläget om vattenkraftverkens påverkan på hotade bestånd bör utvecklas för att tydliggöra vattenkraftens ekologiska betydelse och vad som krävs för att göra den miljömässigt mer hållbar . som kunskapsläget kontinuerligt förbättras bedömer utskottet att det finns flera kunskapsluckor som man bör ta itu med, t.ex. i fråga om passagelösningar. Regeringen bör därför ta initiativ för bättre kunskapsunderlag samt ökade åtgärder i fråga om vattenkraftverkens påverkan på hotade arter, inte minst den akut hotade ålen. Detta bör tillkännage för regeringen. Utflyttning av trålgränsen, punkt 1 (KD) av (KD).