bet · H801CU6 · 2021-03-11 00:00:00 — Vidare bör adoptionslagstiftningen ses över för att underlätta nationella adoptioner av familjehemsplacerade barn (yrkande 10). I kommittémotion 2020/21:3139 av m.fl. (M) föreslås ett tillkännagivande om att regleringen om vårdnadsöverflyttning till familjehemsföräldrar bör förtydligas. Enligt motionärerna behöver den underliggande inriktningen att som utgångspunkt få till stånd en återförening mellan barnet och de biologiska föräldrarna tydligare balanseras mot barnets behov av varaktighet i fråga om en trygg och väl fungerande familjehemsplacering, i synnerhet när barnet varit placerat sedan mycket unga år (yrkande 3). Motionärerna begär även ett tillkännagivande om att mål om överflyttning av vårdnaden om placerade barn och unga ska prövas av förvaltningsdomstol (yrkande 6). I motion 2020/21:1301 begär m.fl. (M) tillkännagivanden till regeringen om att förenkla inhemska adoptioner (yrkande 1) och om att fler otrygga barn ska ges möjlighet till en trygg uppväxt genom adoption (yrkande 2). I 6 kap. finns bestämmelser om vårdnad och om överflyttning av vårdnad. Regleringen innebär bl.a. följande. Barnets bästa ska vara avgörande för alla beslut om bl.a. vårdnad. Vid bedömningen av vad som är bäst för barnet ska det fästas avseende särskilt vid bl.a. risken för att barnet far illa samt barnets behov av en nära och god kontakt med båda föräldrarna. Hänsyn ska också tas till barnets vilja med beaktande av barnets ålder och mognad. (Se 2 a §.) I en remiss om ett stärkt barnrättsperspektiv i vårdnadstvister som regeringen överlämnade till Lagrådet föreslås bl.a. att barnets bästa ska vara avgörande för alla frågor – inte bara beslut – om bl.a. vårdnad. Vidare föreslås att barnet ska få information och ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor om bl.a. vårdnad samt att barnets åsikter – inte bara vilja – ska tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Om en förälder vid utövandet av vårdnaden om ett barn gör sig skyldig till missbruk eller försummelse eller i övrigt brister i omsorgen om barnet på ett sätt som medför bestående fara för barnets hälsa eller utveckling, ska allmän domstol besluta om ändring i vårdnaden. Om bristen gäller båda föräldrarna, ska domstolen flytta över vårdnaden till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare. Frågan kan prövas bl.a. på talan av socialnämnden. (Se 7 §.) Om ett barn stadigvarande har vårdats och fostrats i ett annat enskilt hem än föräldrahemmet, kan föräldrar under vissa omständigheter fråntas vårdnaden även om de inte brustit i omvårdnaden om sitt barn på ett sätt som medför bestående fara för barnets person enligt ovan (dvs. 7 §). Om det sålunda är uppenbart att det är bäst för barnet att det rådande förhållandet får bestå och att vårdnaden flyttas över till den eller dem som har tagit emot barnet eller någon av dem, ska allmän domstol utse denne eller dessa att såsom särskilt förordnade vårdnadshavare ha vårdnaden om barnet. Frågor om en sådan överflyttning av vårdnaden prövas enbart på talan av socialnämnden. (Se 8 §.) Syftet bakom bestämmelsen om att möjliggöra en överflyttning av vårdnaden till dem som tagit emot ett barn i ett familjehem är att barnet därigenom kan ges en uppväxt under stabila och trygga förhållanden. Genom bestämmelsen kan det förhindras att barnet rycks upp ur den miljö där barnet vistats och där barnet känner en större trygghet och känslomässig förankring än i ursprungshemmet. Barnet ska ha rotat sig i familjehemmet och känna en sådan stabilitet och gemenskap där att det uppfattar hemmet som sitt eget. Det är därför viktigt att utreda barnets anknytning till familjehemmet liksom kontakten med de biologiska föräldrarna. Genom kravet att det ska vara uppenbart bäst för barnet att rådande förhållanden får bestå markeras bestämmelsens undantagskaraktär. (Se rättsfallet NJA 2014 s. 307 med där gjorda hänvisningar.) Den beskrivna regleringen om vårdnadsöverflyttning till bl.a. familjehemsföräldrar infördes . Med anledning av att regleringen kom till sparsam användning infördes bestämmelser i socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL, och lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, förkortad LVU, om att socialnämnden särskilt ska överväga om det finns skäl att ansöka om överflyttning av vårdnaden när ett barn har varit placerat i samma familjehem (6 kap. 8 § SoL respektive 13 § LVU). har också beslutat om ändringar i dessa lagar som dels innebär en skyldighet för socialnämnden att därefter överväga frågan , dels förtydligar vad socialnämnden särskilt ska beakta vid ett sådant övervägande (bet. 2020/21:SoU5, rskr. 2020/21:128). Sålunda ska särskilt beaktas barnets och familjehemsföräldrarnas inställning till en vårdnadsöverflyttning, barnets relation till familjehemsföräldrarna och deras förmåga att tillgodose barnets behov av en trygg och god uppväxt, familjehemsföräldrarnas inställning till och förmåga att tillgodose barnets behov av kontakt med sina föräldrar och andra närstående samt barnets relation till sina föräldrar. Lagändringarna trädde i kraft . I samma lagstiftningsärende tillkännagav också för regeringen att socialnämndens skyldighet enligt SoL och LVU att överväga en ansökan om vårdnadsöverflyttning bör inträda senast efter det att barnet varit placerat i samma familjehem , i stället för som . De grundläggande bestämmelserna om adoption finns i 4 kap. . Regleringen innebär bl.a. följande. Barnets bästa ska ges störst vikt vid alla frågor som rör adoption av ett barn (1 §). Ett barn får adopteras endast om det med beaktande av samtliga omständigheter är lämpligt. Vid den bedömningen ska särskilt beaktas barnets behov av adoption och sökandens lämplighet att adoptera. (Se 2 §.) För adoption krävs det vidare samtycke från en förälder som är vårdnadshavare, men däremot inte från en förälder som är utan del i vårdnaden. Om en överflyttning av vårdnaden har skett enligt regleringen ovan, krävs det alltså inte samtycke från den biologiska förälder som har mist vårdnaden. En sådan förälder har däremot rätt att komma till tals i adoptionsärendet. Det finns även vissa möjligheter att besluta om adoption utan en vårdnadshavares samtycke, nämligen om vårdnadshavaren befinner sig på okänd ort eller är varaktigt förhindrad att samtycka till följd av en psykisk sjukdom eller något annat liknande förhållande. Utöver detta finns en möjlighet till undantag från kravet på samtycke om det finns synnerliga skäl för det. (Se 8 och 18 §§.) beslutade , på utskottets förslag, om ett tillkännagivande till regeringen om en översyn av reglerna om vårdnadsöverflyttning och adoption vid familjehemsplaceringar (bet. 2019/20:CU17, rskr. 2019/20:235). Utskottet anförde följande: Utskottet konstaterar att frågan om barnets intressen när det gäller barn som är placerade i familjehem har varit föremål för stor uppmärksamhet och diskussion i olika sammanhang . Diskussionen har främst tagit sikte på regleringen i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) och socialtjänstlagen (2001:453), som hör till socialutskottets beredningsområde. I socialutskottet pågår beredning av ett förslag till utskottsinitiativ om ändringar i bl.a. LVU. Den regleringen omfattar, såvitt här är av särskilt intresse, frågan om när och under vilka förutsättningar som socialnämnden bör ta initiativ till en vårdnadsöverflyttning. Inom ramen för den debatt som har förts har det även ifrågasatts om barnets bästa i tillräckligt hög grad tillgodoses genom de ovan redovisade bestämmelserna om vårdnadsöverflyttning och adoption i . Det handlar närmare bestämt om huruvida bestämmelsernas nuvarande utformning möjliggör vårdnadsöverflyttning och adoption i den utsträckning som barnets bästa får anses motivera. Mot bl.a. den bakgrunden anser utskottet att det finns skäl för en översyn av reglering i nämnda hänseenden. I sammanhanget finns det också anledning att titta närmare på om formerna och ordningen för prövningen av en fråga om vårdnadsöverflyttning i de aktuella fallen är ändamålsenliga, t.ex. när det gäller vid vilken slags domstol som prövningen görs och vem som har rätt att initiera prövningen. Regeringen bör därför ta initiativ till en sådan översyn. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Vid en presskonferens aviserade justitie- och migrationsminister och jämställdhets- och bostadsminister att regeringen kommer att tillsätta en utredning om vårdnadsöverflyttning och adoption av familjehemsplacerade barn. Utskottet konstaterar att , på utskottets förslag, riktade ett tillkännagivande till regeringen om att ta initiativ till en översyn av reglerna i om vårdnadsöverflyttning och adoption vid familjehemsplaceringar i syfte att säkerställa barnets bästa i dessa sammanhang. Det handlar närmare bestämt om att utreda huruvida bestämmelsernas nuvarande utformning möjliggör vårdnadsöverflyttning och adoption i den utsträckning som barnets bästa får anses motivera. Enligt tillkännagivandet ska regeringen också titta närmare på om formerna och ordningen för prövningen av en fråga om vårdnadsöverflyttning i de aktuella fallen är ändamålsenliga, t.ex. när det gäller vid vilken slags domstol som prövningen görs och vem som har rätt att initiera prövningen. Det kan vidare konstateras att har beslutat om ändringar i anknytande lagstiftning, SoL och LVU, i form av dels förtydligande kriterier för vad socialnämnden särskilt ska beakta när den överväger om det finns skäl att ansöka om en vårdnadsöverflyttning enligt för ett barn som varit placerat i samma familjehem , dels en skyldighet för socialnämnden att därefter överväga frågan . har i samband med dessa lagändringar också tillkännagett för regeringen att socialnämndens skyldighet enligt SoL och LVU att överväga en ansökan om vårdnadsöverflyttning bör inträda senast efter det att barnet varit placerat i samma familjehem , i stället för som . Utskottet anser att det är angeläget att en utredning om reglering kommer till stånd i enlighet med det tillkännagivande som tidigare meddelats, och utskottet förutsätter att en sådan utredning nu tillsätts skyndsamt i enlighet med vad som aviserats. Regeringen bör därefter återkomma med de lagförslag som kan anses påkallade för att säkerställa dels att barnets bästa verkligen går före alla andra intressen när det gäller vårdnadsöverflyttning och adoption vid familjehemsplaceringar, dels att prövningen av en fråga om vårdnadsöverflyttning till familjehemsföräldrar görs i den ordning som är mest lämplig och ändamålsenlig. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om ändringar i regelverket för adoptioner i övrigt. Utskottet hänvisar till en pågående utredning och tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 10 (L). I kommittémotion 2020/21:3248 av m.fl. (L) yrkande 5 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör se över möjligheten att låta bara den ena maken eller sambon adoptera en vuxen som varit familjehemsplacerad hos sökanden. Den situation som åsyftas är när en tidigare familjehemsförälder lever i ett nytt parförhållande och den som ska adopteras inte har någon närmare relation till den nya partnern. I kommittémotion 2020/21:3275 av m.fl. (L) yrkande 21 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med ett lagförslag som innebär att domstolen ska vara skyldig att ge även den som är tillfälle att yttra sig direkt till eller inför domstolen över en ansökan om adoption. Som framgår av föregående avsnitt finns de grundläggande bestämmelserna om adoption i 4 kap. . beslutade om en modernisering av regelverket som trädde i kraft (prop. 2017/18:121, bet. 2017/18:CU14, rskr. 2017/18:372). Regleringen i 4 kap. innebär, utöver vad som redogjorts för ovan, bl.a. följande. Barnet ska få information och ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör adoptionen. Barnets åsikter ska tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. (Se 3 §.) Om barnet har fyllt krävs dessutom att han eller hon samtycker till adoptionen (7 §). Domstolen ska se till att ett ärende om adoption blir tillräckligt utrett (13 §) och ska uppdra åt socialnämnden att utse någon att genomföra en adoptionsutredning (14 §). Den som genomför en sådan utredning ska undersöka om förutsättningarna för adoption är uppfyllda och ska alltid försöka klarlägga barnets inställning. Utredaren ska redovisa det som har framkommit för domstolen och lämna ett förslag till beslut. (Se 15 §.) Regleringen anger också vilka personer som domstolen ska bereda tillfälle att yttra sig direkt till domstolen över ansökan om adoption. Domstolen ska som huvudregel ge den som är förälder till den som sökanden vill adoptera tillfälle att yttra sig inom (18 §). Samma sak gäller den som sökanden vill adoptera, om han eller hon har fyllt (19 §). När det gäller vem som får adoptera föreskrivs att makar och sambor endast får adoptera gemensamt. En make eller sambo får dock med sin makes eller sambos samtycke adoptera hans eller hennes barn (s.k. styvbarnsadoption). Vidare får andra än makar och sambor inte adoptera gemensamt. (Se 6 §.) lagstiftningsärende om modernare adoptionsregler behandlade utskottet även motionsyrkanden motsvarande det som är aktuellt om att domstolen ska vara skyldig att ge även den som är tillfälle att yttra sig direkt till eller inför domstolen. Motionsyrkandena avstyrktes av följande skäl: Utskottet har tidigare i betänkandet ställt sig bakom regeringens lagförslag när det gäller regleringen av barnets delaktighet i adoptionsprocessen genom att det införs en ny, allmän bestämmelse om att barnet ska få information och ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör adoptionen. Genom att bestämmelsen placeras i inledningen av kapitlet om adoption tydliggörs att rätten till delaktighet gäller under hela handläggningen av adoptionsärendet och att det är domstolen som har det yttersta ansvaret för att kraven är uppfyllda. Utskottet har vidare ställt sig bakom regeringens lagförslag när det gäller utredningen inför domstolens beslut och domstolsprövningen. Regleringen innebär att det är domstolen som har det yttersta ansvaret för att utredningen i ärendet är fullständig, men att tanken är att utredningen ska vara genomförd i och med att adoptionsutredningen överlämnas – detta eftersom det oftast är lämpligast att barnet får tillfälle att komma till tals inom ramen för adoptionsutredningen. Domstolen är mot den bakgrunden inte skyldig att ge den som är tillfälle att yttra sig direkt till domstolen. Eftersom utskottet alltså anser att regleringen är väl avvägd finns det inte skäl att föreslå någon åtgärd med anledning av motionerna, och motionsyrkandena bör därför avslås. följde utskottets förslag. I samma lagstiftningsärende behandlade utskottet också motionsyrkanden motsvarande det som är aktuellt om att regeringen bör se över möjligheten att låta bara den ena maken eller sambon adoptera en vuxen som varit familjehemsplacerad hos sökanden. Utskottet redogjorde inledningsvis för regeringens uttalanden i propositionen om att utredningen inte övervägt frågor om att möjliggöra gemensam adoption och styvbarnsadoption även efter en separation, t.ex. i fall där någon vill manifestera sin relation till en styvförälder genom en adoption trots att styvföräldern och den andra föräldern är gifta eller sambor eller i fall där någon som har vuxit upp i ett familjehem vill bli adopterad av de tidigare familjehemsföräldrarna först sedan de har separerat. Regeringen hade därför inte haft möjlighet att behandla frågorna närmare inom ramen för det aktuella lagstiftningsärendet. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena av följande skäl: Som redovisas i propositionen har regeringen inte haft möjlighet att inom ramen för detta lagstiftningsärende behandla frågan om vuxenadoption för tidigare familjehemsföräldrar som separerat eller för en styvförälder som separerat från den andra föräldern. Samma sak gäller den situation som beskrivs i motionerna när en tidigare familjehemsförälder dessutom lever i en ny parrelation. Utskottet beklagar att dessa frågor inte har kunnat behandlas i ärendet men förutsätter att regeringen kommer att ta nödvändiga initiativ till att utreda dem. Mot den bakgrunden anser utskottet att det inte finns skäl att föreslå någon åtgärd från sida med anledning av motionerna, och motionsyrkandena bör därför avslås. följde utskottets förslag. Härefter, , behandlades motionsyrkanden motsvarande de som är aktuella i betänkande 2018/19:CU7. Utskottet fann inte skäl att frångå sina ställningstaganden i lagstiftningsärendet om modernare adoptionsregler, och motionsyrkandena avstyrktes därför. följde utskottets förslag. Utredningen om en föräldraskapsrättslig lagstiftning för alla Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att se över utformningen av regler om föräldraskap och i övrigt överväga vissa förändringar av de familjerättsliga reglerna (dir. 2020:132). En del av uppdraget gäller utökade möjligheter till adoption. Utredaren ska i den delen ta ställning till dels om det ska bli möjligt med gemensam adoption för personer som är gifta eller sambor med varandra, dels om det ska bli möjligt med styvbarnsadoption av en tidigare makes eller sambos barn. Förslag ska lämnas på de författningsändringar som behövs. I kommittédirektiven anges som bakgrund bl.a. att det kan tänkas att ett barn senare i livet genom adoption vill manifestera sin relation till en styvförälder som barnet vuxit upp med, trots att styvföräldern är gift eller sambo med barnets förälder. På motsvarande sätt kan någon som har vuxit upp i ett familjehem vilja bli adopterad av de tidigare familjehemsföräldrarna men att de då har separerat. Vid dödsfall inom familjen kan det tänkas att någon som har vuxit upp med en styvförälder vill bli adopterad av denne utan att släktskapet till den avlidna föräldern skärs av. Som regelverket ser ut är det inte möjligt med adoption i någon av dessa situationer. Reglerna tillåter heller inte att den som är gift eller sambo ensam adopterar t.ex. en tidigare makes barn. Det konstateras vidare att lagstiftningen har moderniserats men att det kan hävdas att reglerna om gemensam adoption och styvbarnsadoption framstår som väl restriktiva och inte i tillräcklig utsträckning tillåter att starka familjeband som ett barn skapat med en social förälder kan formaliseras genom adoption efter separation eller dödsfall. Uppdraget ska redovisas . När det gäller förslaget i motion 2020/21:3248 (L) yrkande 5, om att regeringen bör se över möjligheten att låta bara den ena maken eller sambon adoptera en vuxen som varit familjehemsplacerad hos sökanden, konstaterar utskottet att Utredningen om en föräldraskapsrättslig lagstiftning för alla har fått i uppdrag att titta på frågan om utökade möjligheter till adoption. Utredaren ska i den delen bl.a. ta ställning till om det ska bli möjligt med styvbarnsadoption av en tidigare makes eller sambos barn. I kommittédirektiven anges som exempel att den som är gift eller sambo ensam vill adoptera en tidigare makes barn. Genom uppdraget får motionsyrkandet anses ha blivit tillgodosett, och det bör därför avslås. När det sedan gäller förslaget i motion 2020/21:3275 (L) yrkande 21, om att domstolen ska vara skyldig att ge även den som är tillfälle att yttra sig direkt till eller inför domstolen över en ansökan om adoption, finner utskottet inte skäl att frångå sina tidigare ställningstaganden. Även detta motionsyrkande bör därför avslås. Automatisk gemensam vårdnad för ogifta föräldrar Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om automatisk gemensam vårdnad för ogifta föräldrar. Utskottet hänvisar till ett utredningsförslag som gör det möjligt att i samband med en elektronisk bekräftelse av faderskap anmäla gemensam vårdnad om ett barn samt förutsätter att regeringen vidtar de åtgärder som slutsatser kan ge anledning till. Jämför reservation 11 (SD, C, L). I kommittémotion 2020/21:655 av m.fl. (SD) yrkande 7.1 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma till med ett lagförslag som ger automatisk gemensam vårdnad för ogifta föräldrar. Motsvarande förslag läggs fram i kommittémotionerna 2020/21:1611 av m.fl. (SD) yrkandena 5–7 och 2020/21:1832 av m.fl. (SD) yrkandena 37–39. Enligt motionärerna finns det annars en risk för att ett barn går miste om sin far. Motsvarande förslag läggs också fram i kommittémotion 2020/21:2951 av m.fl. (C) yrkande 11. Som redovisats tidigare i betänkandet finns bestämmelser om vårdnad i 6 kap. . Bestämmelserna innebär, såvitt här är av intresse, bl.a. följande. Om föräldrarna är gifta med varandra, har de gemensam vårdnad från barnets födsel. Om föräldrarna inte är gifta med varandra, är modern ensam vårdnadshavare. Om föräldrarna senare ingår äktenskap med varandra, får de gemensam vårdnad om barnet. Om en av föräldrarna är ensam vårdnadshavare och föräldrarna vill ha gemensam vårdnad, kan de tillsammans lämna in en ansökan till domstolen som då ska besluta om gemensam vårdnad om det inte är uppenbart att en sådan vårdnad är oförenlig med barnets bästa. Föräldrarna kan också få gemensam vårdnad genom registrering hos efter anmälan av dem båda. En sådan anmälan kan göras antingen till socialnämnden i samband med att nämnden ska godkänna en faderskapsbekräftelse eller också direkt till under förutsättning att beslut om vårdnaden inte har meddelats tidigare. I övrigt kan vårdnaden ändras genom avtal som godkänns av socialnämnden eller genom beslut av domstol. Domstolen ska besluta i enlighet med vad som är bäst för barnet och ska i vårdnadsfrågan fästa avseende särskilt vid föräldrarnas förmåga att samarbeta i frågor som rör barnet. I en remiss om ett stärkt barnrättsperspektiv i vårdnadstvister som regeringen överlämnade till Lagrådet föreslås en ändring i denna del som innebär att i vårdnadsfrågan ska i stället särskilt avseende fästas vid föräldrarnas förmåga att sätta barnets behov främst och ta ett gemensamt ansvar i frågor om barnet. Vidare är barnets behov av en nära och god kontakt med båda föräldrarna en omständighet som särskilt ska beaktas vid bedömningen av barnets bästa. I praktiken fanns en presumtion för gemensam vårdnad till följd av den vårdnadsreform som genomfördes . Den presumtionen upphävdes genom den vårdnadsreform som genomfördes . I 6 kap. finns också bestämmelser om barnets rätt till umgänge med en förälder. Av regleringen följer att barnet har rätt till umgänge med en förälder som det inte bor tillsammans med. Detta gäller oberoende av om den föräldern har del i vårdnaden eller inte. Vidare har båda föräldrarna ett ansvar för att barnets behov av ett sådant umgänge tillgodoses så långt möjligt. Den som är vårdnadshavare ska även till den andra föräldern lämna sådana upplysningar om barnet som kan främja umgänget, om inte särskilda skäl talar mot det. presenterades departementspromemorian Gemensam vårdnad för ogifta föräldrar samt en språklig och redaktionell översyn av 6 kap. föräldra-balken (Ds 1999:57). I promemorian föreslogs bl.a. att föräldrar som inte är gifta med varandra när barnet föds ska få gemensam vårdnad när har gått från det att faderskapet har fastställts genom en bekräftelse som har godkänts av socialnämnden, om ingen av föräldrarna anmäler till socialnämnden att han eller hon motsätter sig gemensam vårdnad. Regeringen behandlade promemorians förslag i proposition 2009/10:192 Umgängesstöd och förutsättningar att tala med barn. I propositionen konstaterade regeringen bl.a. att det för ogifta föräldrar som är ense om att ha gemensam vårdnad finns ett antal möjligheter att på ett enkelt sätt få det. Enligt regeringen innebar promemorians förslag här ingen förbättring, eftersom det inte skulle finnas någon anledning att vänta på att få gemensam vårdnad. För ogifta föräldrar som inte är ense i vårdnadsfrågan kunde det säkert i vissa fall ifrågasättas om det verkligen finns förutsättningar för gemensam vårdnad.