bet · H801KU20 · 2021-01-26 00:00:00 — När förordningen hade beslutats av regeringen, kunde SKR konstatera att det fanns stora otydligheter och problem med den, vilket uttrycktes i en hemställan till regeringen. Därefter ändrades förordningen i enlighet med SKR:s synpunkter. Den nationella testningsstrategin som presenterades , präglades också av otydlighet och osäkerhet om vad som gällde i fråga om ansvar och ekonomisk ersättning. Prioriteringsgrupperna 1–2 ingick i hälso- och sjuk- vårdens ansvar, medan prioriteringsgrupperna 3–4 inte bedömdes göra det. När sedan arbetet inleddes med att utforma en överenskommelse om en gemensam inriktning för provtagning kunde frågor om målgrupper, organisering, ansvarsfördelning och ekonomisk ersättning ut. Testningsvolymerna ökade därefter markant. I efterhand kan det konstateras att det hade varit en fördel att sluta en överenskommelse i ett tidigare skede. När det gäller uppdraget till FHM att utöka testningen från anförs att uppdraget inte föregicks av någon form av samråd med SKR eller regionerna. Vidare anförs att FHM kommunicerade till regionerna att FHM kunde ersätta regionerna för testning i grupp 2 genom testmiljarden, ersättningen krävde avtal med FHM. Vidare anförs att regionerna informerades om för- utsättningarna för storskalig testning och oklarheter avseende finansieringen REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN av grupp 3. Ersättning för beställarfunktion ingick inte i FHM:s testmiljard. Fortsatta dialoger mellan FHM och ledde till klargörandet att hela provtagningskedjan för grupp 3 skulle kunna ingå i testmiljarden. Grupp 4 hade inte berörts i några diskussioner. Vidare anförs att regionerna beslutade att ta ansvar för grupp 3 efter klargörande från regeringen genom FHM att avtal med FHM kan täcka hela provtagningskedjan. Utskottet genomförde en utfrågning med (bilaga B3). anförde bl.a. följande. När tillfrågade henne om hon kunde ta på sig rollen som testkoordinator underströk statsrådet att testningen av covid-19 måste utökas. Det gick helt enkelt för långsamt. uppdrag blev att för det första föra dialog med regionerna för att se till att testkapaciteten snabbt skulle kunna utökas och för det andra att utröna vilka hinder som fanns och som gjorde att det gick så pass långsamt som det gick. Det var enligt helt klart och tydligt att regionerna följde . Och rekommendationerna från FHM då var att man skulle testa grupp 1 och 2. FHM ansåg att det inte fanns någon medicinsk indikation på att testa brett. Det som också diskuterades var att när man skulle komma ned i prioritetsgrupp 3 handlade det om personer med samhällsviktig funktion. Och handlade det om att testa vissa av dem för att de i så fall skulle kunna komma tillbaka till arbetet. var rekommendationen från FHM inte att man skulle använda testningen för att trycka ned smittan utan snarare för att skydda hälso- och sjukvården och få tillbaka folk i arbete. Det betyder att det inte fanns något riktigt incitament för regionerna att väldigt snabbt bygga upp testkapaciteten och framför allt smittspårningen. Utskottet genomförde en utfrågning med , generaldirektör för (bilaga B5). anförde bl.a. följande när det gäller utökad testning. Den testning som samhället är skyldigt att utföra på medborgare är den på personer som misstänker att de har en smittsam, samhällsfarlig sjukdom. Det är alltså inte någon utökad testning i förhållande till regionernas ansvar enligt smittskyddslagen. Det är FHM:s bestämda uppfattning. Men det är en utökad testning i förhållande till de resurser som fanns tillgängliga vid tillfället. Därför har staten gripit in och stöttat regionerna i det här fallet. anförde vidare när det gäller grupp 3 och 4 att det inte är så att dessa grupper ligger utanför det testuppdrag som följer av smittskyddslagen. När det gäller anförde att inte hade några instruktioner från regeringen utan ställdes till FHM:s REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN förfogande för att regeringen ville ha någon person som helt enkelt kunde hjälpa FHM att föra dialogen med regionerna för att öka takten. Utskottet genomförde en utfrågning med , tidigare generaldirektör för (bilaga, B6). anförde bl.a. följande. MSB tog i samråd med många olika aktörer, bl.a. FHM, läns- styrelserna och , fram ett underlag när det gäller vilka som ska ingå i grupp 3, samhällsviktig verksamhet. Det fanns frågor kring detta och önskemål om mer konkretion, men frågans komplexitet gjorde att MSB publicerade en vägledning till regionerna . Utskottet genomförde en utfrågning med socialminister (bilaga B7). anförde bl.a. följande. Det faller på regionerna att testa och smittspåra en samhällsfarlig sjukdom och det behövdes därför inte i grunden något uppdrag för att ge någon den rollen. Däremot behövdes ekonomiska resurser. Det ska inte vara ekonomin som sätter hinder eller bromsar möjligheterna att bekämpa pandemin. Detta behövde tydliggöras på olika sätt, t.ex. när det gäller testningen. Det var skälet till alla extra ändringsbudgetar – att detta behöver preciseras. Det räcker förstås inte med det generella löftet. Därför fanns en testmiljard, och den har följts av många fler. köper inte bilden av att det handlade om pengar. beslutades om en testmiljard. En miljard till regionerna för att testa räcker, enligt statsrådet, till betydligt mer än vad man testade. En tidigare överenskommelse med SKR hade kanske kunnat bidra till snabbare kapacitetsökning, inte främst av ekonomiska skäl, men otydligheter hade då kunnat redas ut tydligare. Överenskommelsen kunde ha tillkommit tidigare, men var det, enligt statsrådet, inte riktigt tid att sitta i långa, omständliga förhandlingar. Vidare anfördes att SKR inte hade lyft frågan om en överenskommelse; det var inget som hade lyfts av SKR och som regeringen hade sagt nej till. En överenskommelse tecknas mellan parter och det finns en möjlighet för båda att sträcka ut en hand och säga att det behövs en överenskommelse. När det gäller placeringen av lånades hon ut till FHM utan särskild instruktion eller eget uppdrag, utan just för att gå in och bistå FHM, inte minst i dialog och samverkan mellan och gentemot regionerna. Utskottet genomförde en utfrågning med statsminister (bilaga B13). anförde bl.a. följande. I fråga om om testning visade sig laboratorie- kapaciteten kanske vara det som snabbast gick att komma upp i volym med. Men sedan fanns allt det andra: det personella, resurserna, logistiken. REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN Men regeringen hade precis enligt WHO:s önskemål den ansatsen, naturligtvis, att öka testningen. När det gäller ersättning till kommuner och regioner fattade regeringen beslut om den s.k. testmiljarden. hade regeringen fattat beslut om att den skulle stå för alla extra kostnader för regionerna och kommunerna. Löfven anförde att om både statsministern och finansministern uttalar det kan man utgå från att det sker. Vidare anförde att han redan sagt att han tycker att testningen borde ha kommit upp i högre kapacitet . Den svenska modellen för krisberedskap utgår från bl.a. ansvarsprincipen. Enligt denna princip har de som ansvarar för en viss verksamhet under normala förhållanden motsvarande ansvar även i krissituationer. Det är regionerna som enligt hälso- och sjukvårdslagen och smittskyddslagen är ansvariga för sjuk- vård och smittskydd. ansvarar bl.a. för samordning av smittskyddet på nationell nivå och ska enligt smittskyddslagen ta de initiativ som krävs för att upprätthålla ett effektivt smittskydd. Även om svensk krisberedskap utgår från ansvarsprincipen är det ytterst regeringens ansvar att en kris hanteras. I regeringens uppgift att styra riket ingår att hantera konsekvenserna av en kris som drabbar landet och dess befolkning. Inledningsvis när en katastrof inträffar faller det på myndigheter att hantera situationen inom sitt ansvarsområde, men även i detta fall agerar myndigheterna i egenskap av regeringens redskap för att hantera situationen, och regeringens uppgift blir att se till att myndigheterna klarar sina respektive uppgifter. Regeringen måste i en kris på samma sätt vara beredd att vid behov agera för att kommuner och regioner ska klara av att utföra de uppgifter som ligger inom deras ansvarsområden. beslutade regeringen att klassa covid-19 som en allmänfarlig och samhällsfarlig sjukdom. bedömde Folk- hälsomyndigheten risken för att upptäcka nya fall av sjukdomen i som mycket hög, men risken för allmänspridning som måttlig. höjde risknivån till mycket hög risk för samhälls- spridning i . uppmanade WHO alla länder att utöka testningen. och framförallt från ökade snabbt antalet smittade, och inom regionernas testverksamhet blev det tidigt brist på bl.a. personal, materiel och labbkapacitet. Testverksamheten behövde utökas i takt med den ökade smittspridningen. Regeringen uttryckte en målsättning om en testkapacitet på 30 000 tester på vecka, vilken höjdes till 100 000 tester . Det var dock inte förrän 2020 som testningen började öka markant. Målsättningen om 100 000 test uppnåddes först . Regeringen vidtog åtgärder för att utöka testningen och smittspårningen. Åtgärderna innefattade bl.a. beslut om ersättning till REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN kommuner och regioner för merkostnader med anledning av coronapandemin och om uppdrag till myndigheter. Utskottet uppmärksammar i granskningen vari dessa åtgärder bestod, när de vidtogs och hur de bereddes. När det gäller ersättningen till kommuner och regioner för testning och smittspårning framgår av granskningen att de val regeringen gjorde när det gäller hur statsbidrag reglerades följdes av en osäkerhet bland kommuner och regioner om huruvida ersättningen skulle täcka alla merkostnader med anledning av coronapandemin och om den skulle täcka kostnader för testning och smittspårning av alla prioritetsgrupper. Osäkerheterna fortsatte även efter det att regeringen , och vid upprepade tillfällen därefter, kommunicerade att man skulle ta alla merkostnader för kommuner och regioner med anledning av pandemin. De statsbidrag som tagits upp i extra ändringsbudgetar när det gäller ersättning för testning och smittspårning har reglerats av regeringen på tre olika sätt: förordningen om statsbidrag till regioner och kommuner (Social- styrelsen), särskilt anvisade anslagsmedel i form av den s.k. testmiljarden () och överenskommelsen mellan regeringen och kommun- och regionsektorn (SKR). När det gäller förordningen (2020:193) om statsbidrag till regioner och kommuner hemställde SKR om ändringar efter att förordningen hade beslutats av regeringen. SKR ansåg bl.a. att förordningen inte garanterade ersättning för merkostnader. Även Vårdföretagarna/Famna inkom med en hemställan. Regeringen utfärdade sedan en ändringsförordning som gick organisationerna till mötes. Av granskningen framgår att SKR vid ett möte med regeringen hade efterfrågat utbetalning i förskott. i stället en utbetalning i efterhand genom ansökningsförfarande, som reglerades i förordning, eftersom kostnaderna för kommunerna och regionerna antogs kunna variera stort. I fråga om testmiljarden var, enligt SKR, beskedet från att regionerna genom att upprätta avtal med myndigheten kunde få ersättning för testning och smittspårning av grupp 1 och 2, och i viss mån grupp 3. uttryckte regeringen att regionerna skulle testa grupp 3. klargjorde den att regionerna även kunde få ersättning för hela provtagnings- kedjan när det gäller grupp 3. Grupp 4 hade inte berörts i några diskussioner mellan regionerna och . regeringen och SKR som ingicks löstes frågorna om ersättning ut för alla prioritetsgrupper. Kopplat till frågan om ersättning framgår vidare av granskningen att det funnits oklarhet om huruvida regionernas ansvar för smittskydd inkluderade grupp 3 och 4. I regeringens uppdrag till om att ta fram en nationell strategi för utökad testning angavs att syftet var att dels fortsätta att säkerställa prioriterade provtagningsindikationer inom hälso- och sjukvården, dels lindra samhällseffekter av ett stort bortfall av personal. strategi framgick att det under pandemisk fas med många smittade, när det gällde grupp 4, inte fanns något medicinskt behov för REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN en enskild att veta om den aktuella infektionen var covid-19, men att det fanns samhällsekonomiska vinster eftersom personal snabbare kunde gå tillbaka till arbetet med negativt provsvar. Mot bakgrund av strategi gjorde SKR bedömningen att grupp 3 och 4 låg utanför regionernas ansvarsområde. Av det följde också, menade SKR, att grupp 3 och 4 enligt finansieringsprincipen i så fall skulle finansieras från den nationella nivån. Även om det också fanns andra orsaker till att takten i utökningen av testning dröjde , t.ex. brist på personal och provtagningsmateriel, är det enligt utskottet tydligt att de oklarheter som rådde i både ansvarsfrågan i vidare mening och frågan om ersättning för den utökade testverksamheten bidrog till att testningen inte ökade i den takt som föresatts. Det var först mot som regionerna fick besked om att ersättning kunde sökas för testning av grupp 3 och inte förrän med överenskommelsen som det gjordes klart fullt ut att ersättning skulle ges för testning av alla prioritetsgrupper. De sätt på vilka regeringen valde att hantera ersättningen för testning och smittspårning i samband med de två första extra ändrings- budgetarna följdes således av oklarheter om ansvarsfördelning och finansiering, oklarheter som tycks ha bestått fram till att regeringen i samband med den tredje extra ändringsbudgeten ingick en överenskommelse med SKR. Enligt utskottet hade regeringen, som socialministern också har uttalat, kunnat ingå en överenskommelse tidigare än vad som skedde, vilket sannolikt medfört att testningen utökats i snabbare takt än vad som blev fallet. När det gäller beredningen av regeringsbesluten om dels ändrings- förordningen om statsbidrag till regioner och kommuner, dels uppdraget till att skyndsamt ta fram en nationell strategi för att utöka testningen kan utskottet konstatera följande. Förordningen om statsbidrag till regioner och kommuner utfärdades och trädde i kraft . SKR inkom med en hemställan om ändringar i förordningen och Vårdföretagarna/Famna . Regeringen utfärdade en ändringsförordning i vilken regeringen tillmötesgick SKR och Vårdföretagarna/Famna. Förordningen trädde i kraft . Som skäl för att ändringsförordningen utfärdades först hänvisar regeringen till att skrivelser med begäran om ändringar i förordningen inkom också från Vårdföretagarna/Famna . Vidare framhöll regeringen att eftersom hade påbörjat hanteringen av statsbidrag enligt förordningen var det angeläget att diskutera de begärda ändringarna med myndigheten och efterhöra om det fanns behov av ytterligare ändringar. Det behövde, enligt regeringen, säkerställas att ändringarna som vidtogs inte skulle orsaka oklarheter om statsbidraget. När det gäller uppdraget till om att skyndsamt ta fram en nationell strategi för att utöka provtagningen för covid-19 framgår av granskningen att beredningen av uppdraget påbörjades . Beslutet om uppdraget fattades . Som skäl för att beslutet inte fattades tidigare anges att frågan om medelsbehov bereddes inom och att det fördes en dialog med om REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN kostnaderna för genomförandet av uppdraget. Utkastet till uppdrag skickades till myndigheten för synpunkter . Mot bakgrund av det som framkommit i granskningen kan det enligt utskottet konstateras att beredningen av de två nämnda besluten inte varit tillräckligt skyndsam, givet det behov som fanns av att snabbt utöka testningen Vidare framkommer det i granskningen att regeringen i sin beredning av förordningen om statsbidrag till regioner och kommuner har haft en muntlig kontakt med kommuner och regioner men inte skickat ärendet på remiss. kris är det förståeligt att regeringen för att kunna agera skyndsamt måste begränsa inhämtandet av synpunkter och upplysningar. regeringen i det aktuella fallet genom att skicka förslaget på remiss till ett begränsat urval av instanser kunnat få ett bättre beslutsunderlag och därmed också minskat risken för oklarheter när det gäller t.ex. ansvarsfördelning och Utskottet vill understryka betydelsen av regeringsformens beredningskrav även under kris. När det gäller de i granskningen uppmärksammade uttalandena av stats- ministern respektive utrikesministern vill utskottet framhålla följande. om statsminister uttalande var uppgiften att regionerna hade uttalat att de skulle testa alla fyra grupper inte korrekt för När det gäller utrikesminister uttalande var uppgiften att alla kunde testa sig inte korrekt för uttalandet. med anledning av detta framhålla vikten av att uttalanden är korrekta. gäller uttalanden i utländska medier bör även framhållas att sådana bidrar till bilden av i andra länder och således även kan få betydelse i ett utrikes- 5.3 Tillgången på skyddsutrustning och annan sjukvårdsmateriel Utskottet beslutade att förbereda granskning av regeringens hantering av vissa frågor under coronapandemin (särskilt prot. 2020/21:3 § 5). Ett av områdena gällde åtgärder för att säkra tillgången på skyddsutrustning och annan sjukvårdsmateriel (dnr 818-2020/21). Till grund för granskningen har bl.a. legat promemorior från Arbetsmarknads- departementet, , och Social- departementet, bilaga A5.3.1–4. Vidare har till grund för granskningen legat skrivelser från och Kommuner och Regioner, bilaga A5.3.5 och A5.3.7. REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN I ärendet har utskottet genomfört ett antal offentliga utfrågningar. genomförde utskottet en utfrågning med företrädare för Kommuner och Regioner, bilaga B2, och med , generaldirektör för , bilaga B4. Vidare höll utskottet en utfrågning med , tidigare generaldirektör för för samhällsskydd och beredskap, bilaga B6. Utskottet höll en utfrågning med socialminister , bilaga B7, och med inrikesminister , bilaga B10. Efter utfrågningen med inkom myndigheten med en skrivelse med vissa kompletterande uppgifter, bilaga A5.3.6. Sjukdomen covid-19 förklarades av Världshälso- organisationen (WHO) som ett internationellt hot mot människors hälsa. deklarerade WHO att utbrottet av det virus som orsakar covid- 19 är en pandemi, dvs. att viruset sprids i hela världen. Utbrottet av covid-19 och pandemin har fått stora konsekvenser för hälso- och sjukvården och föranlett åtgärder från regeringen, som har fattat beslut om flera uppdrag för att säkra tillgången till skyddsutrustning och annan sjukvårdsmateriel. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) tog fram en nationell lägesbild. De riktade sig främst till berörda aktörer i den samlade hanteringen i . Respektive aktör förväntades omsätta lägesbilden i åtgärder inom ramen för sitt ansvarsområde. Analysen i varje lägesbild hade sin utgångspunkt i målen för samhällets säkerhet, dvs. värna människors liv och hälsa, värna samhällets funktionalitet och upprätthålla våra grundläggande värden som demokrati, rättssäkerhet och mänskliga fri- och rättigheter. I en lägesbild bedömde MSB bl.a. att det nya coronaviruset skulle kunna leda till konsekvenser för målen för samhällets säkerhet utöver själva smittspridningen, som annars främst innebar en belastning för hälso-och sjukvårdsområdet. Bredare och indirekta konsekvenser var exempelvis oro hos allmänheten som kunde påverka samhällets funktionalitet samt på tillgången på samhällsviktiga varor och tjänster i . MSB identifierade en sårbarhet som bestod i att kunskapen bland myndigheter om varuflöden mellan och var begränsad, vilket försvårade identifieringen av vilka samhällsviktiga varor och tjänster som skulle kunna påverkas av utbrottet i . REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN I en lägesbild bedömde MSB att covid-19 skulle kunna leda till konsekvenser för målen för samhällets säkerhet utöver själva smittspridningen. Bredare och indirekta konsekvenser skulle exempelvis kunna vara begränsningar av tillgången på samhällsviktiga varor och tjänster i . Även på kortare sikt kunde brister uppkomma när det gällde enskilda läkemedel och förbrukningsmaterial inom hälso- och sjukvård, på grund av ökad efterfrågan och roll som internationell producent och exportör. Det anfördes också att det fanns en risk för uteblivna leveranser av förbrukningsmaterial och läkemedel av olika typer, vilket kunde leda till bristsituationer. Uteblivna leveranser kunde bero dels på att viss produktion ligger i , dels på att global efterfrågan av personlig skyddsutrustning kunde komma att öka. Enstaka restnoteringar med hänvisning till utebliven leverans från hade rapporterats. I lägesbilder bedömde MSB att covid-19 kunde leda till konsekvenser för målen för samhällets säkerhet utöver själva smittspridningen. MSB noterade att det särskilt förelåg risk för brist på bl.a. förbrukningsmaterial inom hälso- och sjukvården, vilken riskerade att förvärras vid ett utdraget händelseförlopp. Även på kortare sikt kunde det uppkomma brist på enskilda läkemedel och förbrukningsmaterial inom hälso- och sjukvården. anfördes i lägesbilder bl.a. att bristen på materiel och skyddsutrustning i kommuner och regioner var omfattande. Bristen väntades öka ytterligare trots erhållna och planerade leveranser, bl.a. på grund av ökat behov inom äldreomsorgen. anfördes bl.a. att regionerna uppgav att det alltjämt rådde allvarlig brist och risk för brist avseende skyddsutrustning och förbruknings- material inom sjuk- och äldrevården över stora delar av landet. angavs att det rapporterats ett kortsiktigt stabilt läge gällande skyddsutrustning. anfördes bl.a. att fortsatta ansträngningar och samverkan behövdes för att säkerställa långsiktig tillgång på skyddsmateriel, läkemedel samt förbrukningsmaterial. anfördes bl.a. att och länsstyrelserna delade bedömningen om att skyddsutrustning och skyddsmateriel fanns i tillräcklig mängd för tillfället. Dock fanns en fortsatt osäkerhet för tillgång på skyddsutrustning hos kommuner och regioner på vid ett utdraget förlopp. Länsstyrelserna rapporterade in lägesbilder samt avvikelserapportering med anledning av pandemin till . framgick av rapporteringen bl.a. att det var en hög förbrukning av munskydd samt svårigheter att få leveranser av skyddshandskar. I rapporteringen angavs också att en myndighet bör ansvara för den aggregerade nationella bilden av kommunala resurser samt brister och REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN behov när det gäller skyddsutrustning på lång sikt (4–6 månader) och att det fanns behov av ett verktyg eller system för prognostisering och inventering. I rapporteringen angavs även att flera län hade tilldelats skyddsutrustning från och att det varit brist på materiel, men att en förbättring skett från akut till måttlig brist i kommuner och regioner. Vidare förelåg ett stort behov av skyddsutrustning utifrån en ökning av konstaterad smitta inom hemtjänst och äldreomsorg. anges i rapporteringen bl.a. att det fortfarande fanns ett stort behov av skyddsmateriel och skyddsutrustning. Flera län framhöll avsaknaden av långsiktiga lösningar när det gällde leveranser av skyddsutrustning. I rapporteringen angavs bl.a. att det fanns ett stort behov av att säkerställa förbrukningsmaterial och skyddsutrustning, särskilt på . Flera län rapporterade ett stabilt läge men att det fanns ett stort behov av att säkerställa förbrukningsmaterial och skyddsutrustning, särskilt på . Även i rapporteringen angavs att det fortfarande fanns ett stort behov av att säkerställa förbrukningsmaterial och skyddsutrustning, särskilt på . rapporterade majoriteten av länen att det var ett stabilt läge men att det fanns ett stort behov av att säkerställa förbrukningsmaterial och skyddsutrustning, särskilt på . angavs i rapporteringen att det var ett generellt stabilt läge avseende förbrukningsmaterial och skyddsutrustning men att vissa problem med leveranser av skyddshandskar rapporterats från flera län.