bet · H801MJU16 · 2021-04-16 00:00:00 — – De skyddade områdena ska bilda ett representativt, ekologiskt sammanhängande samt funktionellt nätverk, nationellt och för vart och ett av de tre havsområdena , Egentliga och . Med formellt skyddade områden avses nationalparker, naturreservat, biotopskyddsområden och Natura 2000-områden. När det gäller OECM föreslår Miljömålsberedningen att regeringen ska ge Havs- och vattenmyndigheten och i uppdrag att utifrån definitionen i konventionen om biologisk mångfald och EU:s riktlinjer klargöra vilka rättsliga verktyg som kan klassas som OECM och räknas in i etappmålets första strecksats. Miljömålsberedningen anser att möjligheten att tillämpa OECM för att bidra till nätverket av skyddade områden är en viktig skillnad jämför med det befintliga målet. Genom en kombination av formellt skydd och OECM kan skyddets effektivitet förbättras. Det ökar även möjligheterna till bättre samordning av rättsliga instrument samt att flera aktörer, t.ex. inom fiske och sjöfart, men även kommuner, mer aktivt kan bidra till ett långsiktigt skydd av arter och livsmiljöer. Betänkandet bereds nu inom . Regler om biotopskyddsområden finns i 7 kap. 11 § . Enligt denna bestämmelse får regeringen i fråga om små mark- och vattenområden som på grund av sina särskilda egenskaper är värdefulla livsmiljöer för hotade djur- eller växtarter eller som annars är särskilt skyddsvärda meddela föreskrifter om att samtliga lätt igenkännbara områden av ett visst slag i landet eller i en del av landet ska utgöra biotopskyddsområden att en myndighet eller kommun i det enskilda fallet får besluta att ett område ska utgöra ett biotopskyddsområde. Punkt 1 rör skydd av biotoper av en viss typ som är skyddade i hela landet. Regeringen har genom förordningen (1998:152) om områdesskydd enligt m.m. (FOM) fattat beslut om att sju biotoptyper är skyddade i hela landet. Följande akvatiska miljöer är generellt skyddade: • källa med omgivande våtmark i jordbruksmark • småvatten och våtmark i jordbruksmark. Skydd enligt punkt 2 utgörs av biotoper som , eller en kommun får besluta ska utgöra ett biotopskyddsområde. Beslutet gäller för det enskilda området. Enligt FOM får en länsstyrelse eller kommun som biotopskyddsområde enligt punkt 2 skydda följande akvatiska miljöer: • rik- och kalkkärr i jordbruksmark • naturliga med omgivande mark • naturliga forsar med omgivande mark • naturliga sjöutlopp med omgivande mark • mynningsområden vid havskust • rev av ögonkorall • naturliga sjöar och andra vatten som är naturligt fisktomma • helt eller delvis avsnörda havsvikar • strand- eller vattenmiljöer som hyser bestånd av hotade eller missgynnade arter eller som har en väsentlig betydelse för hotade eller missgynnade arters fortlevnad. Enligt uppgift från Havs- och vattenmyndigheten finns det tre biotopskyddsområden som pekats ut för att skydda ålgräsängar. Ålgräsängar finns dock ofta inom olika typer av skyddade områden, som naturreservat och Natura 2000-områden. Där ska de i princip vara skyddade mot exploatering. När det gäller ålgräsängar kan även noteras att det framgår av avsnittet Biologisk mångfald i vattendrag och våtmarker ovan att det pågår ett omfattande arbete när det gäller skydd och restaurering av ålgräsängar. Tumlaren omfattas av art- och habitatdirektivet och är fridlyst i svenska vatten . Det främsta hotet mot tumlaren är enligt Havs- och vattenmyndigheten oavsiktliga fångster i fisket (bifångst), miljögifter, undervattensbuller, minskad bytestillgång och förändringar i ekosystemet. Havs- och vattenmyndigheten presenterade ett åtgärdsprogram för tumlare som gällde perioden –2013. Myndigheten fick i regleringsbrevet i uppdrag av regeringen att redovisa beslut om att anta ett nationellt åtgärdsprogram för tumlare eller, om ett sådant beslut ännu inte fattats, lämna en redovisning över myndighetens pågående arbete med att anta ett sådant åtgärdsprogram och ange beräknad tidpunkt för när programmet kommer att antas. Uppdraget ska redovisas till regeringen . I regleringsbrevet ges myndigheten även i uppdrag att genomföra förslaget om kamerabevakning av fiskefartyg, och då vid behov även inkludera fiske med risk för bifångst av tumlare. Detta uppdrag ska redovisas . Regeringen beslutade att inrätta fyra nya områden till skydd för tumlare. Områdena ingår i det europeiska 2000. Regeringen beslutade att två befintliga Natura 2000-områden skulle utvidgas. Europeiska kommissionen har i ett överträdelseärende påpekat vissa brister i uppföljning av bifångst av tumlare. Regeringen föreslog tretton nya Natura 2000-områden. Regeringen föreslog att 21 befintliga områden skulle justeras. Områdena valdes ut för att åtgärda flera av de brister som kommissionen pekade på i nämnda överträdelseärende. Enligt januariavtalet ska det införas ett generellt stopp för bottentrålning i skyddade områden. Havs- och vattenmyndigheten redovisade ett regeringsuppdrag om generellt stopp för bottentrålning i skyddade områden (dnr 325-2020). Redovisningen bereds nu inom . Regeringen gav Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att ta fram förslag till fiskereglering i fyra skyddade områden. Förslagen ska bl.a. säkerställa ett stärkt skydd för tumlare i områdena. Vidare kan noteras att regeringen , tillsammans med och , överlämnade ett förslag till Europeiska kommissionen om åtgärder för att reglera fisket i skyddade områden i . Förslaget omfattar fyra skyddsområden i den svenska delen av (Fladen, Lilla Middelgrund, och samt Morups bank). Inom områdena föreslås fiskefria zoner och att endast vissa typer av fiskeredskap ska få användas. Syftet med förslaget är att skydda känsliga bottenmiljöer och undvika bifångster av bl.a. tumlare. Utskottet noterar att regeringen har gett i i uppdrag att utreda förutsättningarna för ett marint områdesskydd i . ska redovisa sitt uppdrag i årsredovisningen . Utskottet anser därmed att motion 2020/21:416 (C) yrkandena 1 och 2 kan lämnas utan åtgärd i den utsträckning de inte kan anses tillgodosedda och avstyrker därför yrkandena. Utskottet kan vidare notera att det pågår flera insatser för att skydda tumlare. Befintliga Natura 2000-områden har utökats och flera helt nya Natura 2000-områden har tillkommit. Havs- och vattenmyndigheten har även redovisat ett regeringsuppdrag om generellt stopp för bottentrålning i skyddade områden. Redovisningen bereds nu inom . Regeringen har därutöver gett Havs- och vattenmyndigheten ett uppdrag om fiskereglering för att bl.a. säkerställa ett stärkt skydd för tumlare i fyra skyddade områden. Slutligen har regeringen tillsammans med och överlämnat ett förslag till Europeiska kommissionen om att reglera fisket i skyddade områden i för att bl.a. undvika bifångster av tumlare. Därmed anser utskottet att motionerna 2020/21:1688 (M) yrkande 1 och 2020/21:2614 (SD) kan lämnas utan åtgärd. Miljömålsberedningen lämnade i sitt betänkande förslag när det gäller målen för det områdesskyddet. Betänkandet bereds inom . Med hänvisning till det arbete som pågår avstyrker utskottet motion 2020/21:2711 (MP) yrkandena 6 och 7. När det gäller frågan om ålgräsängar framgår av redovisningen ovan att dessa inte omfattas av något generellt biotopskydd men att ett antal enskilda biotopskyddsområden pekats ut för att skydda ålgräsängar. Utskottet vill också framhålla att ålgräsängar ofta återfinns inom andra typer av skyddade områden. Utskottet har också tidigare, i avsnittet Biologisk mångfald i vattendrag och våtmarker, redovisat att ett stort antal åtgärder pågår när det gäller att skydda och restaurera ålgräsängar. Utskottet anser därmed att motion 2020/21:2711 (MP) yrkande 11 kan lämnas utan åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om strandskyddet och allemansrätten. Jämför reservation 22 (M). Enligt motion 2020/21:2522 av (S) bör det ses över hur myndigheterna kan upprätta en tydligare och bättre ordning kring villkoren för tillträde till populära rekreationsplatser. Motionären framhåller vikten av allemansrätten och anför att det är ett problem att det inte alltid är tydligt om t.ex. en badplats är allmän eller inte. Motionären menar att ingen ska behöva gå miste om chansen till ett skönt bad en varm sommardag eller en vacker utsikt på grund av att markägaren inte har informerat om vilka villkor som gäller för vistelse på platsen. Därför behövs krav på ökad tydlighet kring detta. m.fl. (M) anför i kommittémotion 2020/21:3102 yrkande 19 att det bör utredas hur markägare kan ersättas för den värdeminskning som strandskyddet ger upphov till. En sådan utredning behöver titta på hur omfattande ersättning som ska ges, hur det kan finansieras samt hur övergångsbestämmelser kan utformas på ett sätt som ger en rimlig värdeöverföring mellan det offentliga och det privata. Strandskydd gäller vid havet och vid insjöar och vattendrag och innebär bl.a. ett förbud mot att uppföra nya byggnader eller utföra andra anläggningar eller anordningar som hindrar eller avhåller allmänheten från att beträda ett område där den annars skulle få färdas fritt (7 kap. 15 § ). Strandskyddet syftar till att långsiktigt trygga förutsättningarna för allemansrättslig tillgång till strandområden och bevara goda livsvillkor för djur- och växtlivet på land och i vatten (7 kap. 13 § ). När det gäller den allemansrättsliga tillgången till strandområden är syftet att bevara den möjlighet att bedriva friluftsliv som allmänheten har enligt allemansrätten (prop. 2008/09:119). Allemansrätten är inskriven i 2 kap. 15 § regeringsformen och behandlas även i 7 kap. 1 § . Allemansrätten är den begränsade rätt som var och en har att använda någon annans fastighet, framför allt genom att – åtminstone till fots – färdas över den och att vistas på den. Nyttjandet får inte gå så långt att fastighetens ägare (eller någon annan med särskild rätt till fastigheten, t.ex. en nyttjanderättshavare) lider nämnvärd olägenhet eller ekonomisk skada. Allemansrätten begränsas bl.a. av reglerna om hemfridsbrott och olaga intrång i (4 kap. 6 § och 12 kap. 4 § ). Detta innebär bl.a. att allmänheten inte får beträda den s.k. hemfridszonen. Inom det området får även markägaren markera privat mark genom exempelvis staket eller planteringar. Med hemfridszon menas det markområde kring ett boningshus där allemansrätten är utsläckt. Omfattningen av hemfridszonen varierar beroende på omständigheterna, t.ex. typ av byggnad, placering och terrängförhållanden. Om en badplats ligger inom hemfridszonen får allmänheten inte vistas där. Det krävs tillstånd för att sätta upp skyltar som avvisar allmänheten från ett område som är av betydelse för friluftslivet, med undantag för om det är uppenbart att allmänheten inte får färdas fritt inom området eller om skylten är behörig av något annat skäl (5 § lagen [1998:814] med särskilda bestämmelser om gaturenhållning och skyltning). Kommunen ansvarar för tillsynen över otillåtna skyltar i naturen. Det är inte heller tillåtet att sätta upp stängsel i syfte att utestänga människor från områden som är av betydelse för friluftslivet. Om en fastighetsägare genom att sätta upp staket försvårar allmänhetens tillträde till allemansrättsligt tillgängliga områden kan besluta om stängselgenombrott, dvs. ställa krav på att fastighetsägaren ordnar med passager i staketet så att allmänheten kan passera (26 kap. 11 § ). Som en del av januariavtalet beslutade regeringen att ge en särskild utredare i uppdrag att se över strandskyddet (dir. 2019:41). Utredningens uppdrag var att föreslå de författningsändringar och andra åtgärder som medför att strandskyddet i görs om i grunden. Enligt utredningens direktiv ska detta göras genom en ökad differentiering som tar hänsyn till att tillgången till sjöar och stränder varierar i landet, liksom befolkningstäthet och exploateringstryck. Det ska enligt direktiven bli enklare att bygga strandnära i landsbygdsområden. Utredningens förslag ska även syfta till att bibehålla eller, om behov finns, förstärka strandskyddet för att värna obrutna strandlinjer, den allemansrättsliga tillgängligheten och miljön i starkt exploaterade områden. Utredningen redovisade sitt uppdrag i betänkandet Tillgängliga stränder – ett mer differentierat strandskydd (SOU 2020:78). Betänkandet har skickats på remiss. Sista datum för remissvar är . Enligt uppgift från kommer en proposition att lämnas till . När det gäller frågan om ersättning med anledning av strandskyddet kan följande noteras. När strandskyddsreglerna infördes avsåg de ett förbud mot bebyggelse i vissa områden som behövde skyddas. Dessa områden skyddades genom särskilda förordnanden. hade ägaren av en fastighet som omfattades av ett strandskyddsförordnande rätt till ersättning under vissa förutsättningar. Med anledning av att exploateringen av strandnära områden fortsatte infördes ett generellt strandskydd. Enligt 2 kap. 15 § första stycket regeringsformen är vars och ens egendom tryggad genom att ingen kan tvingas avstå sin egendom till det allmänna eller till någon enskild genom expropriation eller något annat sådant förfogande eller tåla att det allmänna inskränker användningen av mark eller byggnad utom när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. I bestämmelsens andra stycke finns regler om ersättning vid sådana ingrepp som avses i första stycket. Enligt andra stycket ska ersättning vara tillförsäkrad den för vilken det allmänna inskränker användningen av mark eller byggnad på ett sådant sätt att pågående markanvändning inom berörd del av fastigheten avsevärt försvåras eller att skada uppkommer som är betydande i förhållande till värdet på denna del av fastigheten. Enligt tredje stycket gäller vid inskränkningar i användningen av mark eller byggnad som sker av hälsoskydds-, miljöskydds- eller säkerhetsskäl vad som följer av lag i fråga om rätt till ersättning. Bestämmelsen fick till stor del sin nuvarande form genom en lagändring 1994. I förarbetena anfördes då att ersättning inte betalas ut för den förlust som kan bestå i att förväntningar om ändring i markens användningsområde inte infrias till följd av dispositionsinskränkningar som strandskyddsförordnanden eller vägrad strandskyddsdispens (prop. 1993/94:117). Enligt 31 kap. 4 § har en fastighetsägare rätt till ersättning vid fall av rådighetsinskränkningar som beror på t.ex. bestämmelserna om nationalpark, kulturreservat och biotopskyddsområde. Det finns dock ingen rätt till ersättning vid rådighetsinskränkningar på grund av t.ex. bestämmelserna om strandskyddsområde. Utredningen om ersättning vid rådighetsinskränkningar berörde frågan om ersättning med anledning av strandskyddet i sitt betänkande Ersättning vid rådighetsinskränkningar – vilka fall omfattas av 2 kap. 15 § tredje stycket regeringsformen och när ska ersättning lämnas? (SOU 2013:59). Utredningen hade i uppdrag att analysera den lagstiftning som möjliggör inskränkningar i användningen av mark och byggnader (rådighetsinskränkningar) av hälsoskydds-, miljöskydds- och säkerhetsskäl i syfte att identifiera de fall där ersättning bör ges trots att ingripandet har gjorts av dessa skäl. I betänkandet anförs att strandskyddsbestämmelserna skiljer sig från övriga områdesskydd eftersom det är frågan om en förbudslagstiftning. Rådande principer innebär att den enskilde inte har rätt till någon ersättning för att följa lagen eller för att förväntningar om ändringar i markens användning inte infrias. Mot bakgrund av dessa principer är det enligt betänkandet rimligt att någon ersättning inte ges vid t.ex. vägrad strandskyddsdispens. Det bör inte kunna bli fråga om att någon pågående markanvändning avsevärt försvåras genom ett sådant beslut då de näringar som typiskt sett är beroende av direkt kontakt med vattnet omfattas av undantaget från strandskyddet i 7 kap. 16 § . Utskottet anser att den unika möjlighet till rekreation och friluftsliv som allemansrätten möjliggör ska värnas. Allemansrätten gäller som huvudregel överallt i naturen utanför den s.k. hemfridszonen. Utskottet noterar att det finns regler för att förhindra att en fastighetsägare sätter upp t.ex. skyltar eller stängsel som hindrar allmänheten att nyttja allemansrätten. Utskottet anser mot denna bakgrund att motion 2020/21:2522 (S) kan lämnas utan åtgärd. har lämnat sitt betänkande till regeringen. Utredningen har lämnat förslag som syftar till att göra om strandskyddet i grunden genom en ökad differentiering. Betänkandet bereds nu inom . Utskottet noterar även att frågan om ersättning med anledning av strandskyddet har utretts tidigare och att bedömningen då blev att det var rimligt att någon ersättning inte ges med anledning av strandskyddsbestämmelserna. Utskottet avstyrker mot denna bakgrund motion 2020/21:3102 (M) yrkande 19. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår de motionsförslag som beretts i förenklad ordning. Jämför särskilt yttrande 1 (M), 2 (SD), 3 (C), 4 (KD) och 5 (L). I motioner från allmänna motionstiden /21 har det väckts förslag som rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare . Detta har gjorts i betänkandena /19:MJU2 Utgiftsområde 23 Areella näringar, landsbygd och livsmedel, 2018/19:MJU8 Skyddet av värdefull skog, 2018/19:MJU9 Naturvård och biologisk mångfald, 2019/20:MJU1 Utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård, 2019/20:MJU2 Utgiftsområde 23 Areella näringar, landsbygd och livsmedel, 2019/20:MJU7 Skogspolitik, 2019/20:MJU15 Naturvård och biologisk mångfald och 2020/21:MJU5 Skyddsjakt på varg. har beslutat i enlighet med utskottets förslag. Utskottet ser inte någon anledning att nu återigen pröva dessa motionsyrkanden. Därutöver rör ett antal motionsyrkanden från allmänna motionstiden /21 frågor som omfattas av en proposition som enligt uppgift från kommer att lämnas till . Utskottet ser därför inte någon anledning att nu behandla dessa frågor. Samtliga motionsyrkanden som tas upp i bilaga 2 avstyrks därmed. Arbetet för biologisk mångfald inom EU, punkt 1 (M, KD) av (M), (M), (M) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:3359 av m.fl. (M) yrkande 17 och 2020/21:3236 av m.fl. (L) yrkande 7 och 2020/21:3639 av m.fl. (MP) yrkande 1. Regeringen bör verka för att genomförandet av EU:s nya strategi för biologisk mångfald bidrar till ett ansvarsfullt nyttjande av naturresurser och stärkt biologisk mångfald i hela EU som den möjliggör ett fortsatt hållbart och aktivt jord- och skogsbruk samt bidrar till omställningen av samhället. Arbetet för biologisk mångfald inom EU, punkt 1 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:3236 av m.fl. (L) yrkande 7 och 2020/21:3359 av m.fl. (M) yrkande 17 och 2020/21:3639 av m.fl. (MP) yrkande 1. I rödlistan, som tas fram av Artdatabanken vid , redovisas arter som har en osäker framtid och rödlistan kan ses som en barometer för arternas tillstånd. Den kan vara till hjälp för prioriteringar av naturvårdssatsningar och bidrar med kunskap om biologisk mångfald. Det kan finnas många skäl till att populationer minskar. De två faktorer som påverkar flest arter i rödlistan 2020 är avverkning och igenväxning. Avverkning har stor negativ påverkan på ungefär 1 400 arter. Vissa arter har svårt att överleva hyggesfasen. Livsmiljöer hinner inte byggas upp innan skogen åter avverkas. Igenväxning har stor negativ inverkan på drygt 1 400 arter. Förtätning och igenväxning finns i olika landskapstyper. Andra viktiga faktorer är bottentrålning, exploatering på grund av bebyggelse, invasiva arter och klimatförändringar. Drygt hälften av alla rödlistade arter förekommer i skogen, och andelen i jordbrukslandskapet är nästan lika stor. För av de rödlistade arterna är skogen en viktig hemvist, medan jordbrukslandskapet är viktigt för av arterna. Jordbruket är mer intensivt och storskaligt än . Små och medelstora jordbruksföretag läggs ned eller blir större enheter. Detta har också lett till förändrad skötsel av marker. Slåtter eller bete har tidigare gynnat värdefulla småbiotoper. Men i det moderna jordbrukslandskapet växer ängs- och betesmarker igen eller planteras med skog. Gödsling, näringsläckage och kemiska bekämpningsmedel ger effekter på mark och vattenmiljöer. Åtgärder är viktiga för att värna öppna landskap och ängs- och betesmarker. De stödsystem och regelverk som rör brukande av jord och skog, och finns inom jordbrukssektorn, bör bidra till att habitat för pollinerande insekter och rödlistade arter får ett ökat fokus. Den biologiska mångfalden kan värnas genom att marken används och brukas på sätt som inte utarmar arter utan som i stället bidrar till en positiv status för fler arter. Biologisk mångfald i vattendrag och våtmarker, punkt 2 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:3236 av m.fl. (L) yrkandena 9 och 12 samt 2020/21:3257 av m.fl. (L) yrkande 4 och 2020/21:2711 av m.fl. (MP) yrkandena 8 och 9. Insatser i vattendrag är viktiga för att värna det livet och för att skapa goda habitat för fisk. Vattendrag kan utgöra hem och föda för många organismer som fisken äter genom att dessa har lämpligt växtmaterial. Död ved, grenar och löv hamnar vanligtvis helt naturligt i vattendrag, men vid avverkningar eller rensningar av vattendrag kan tillförseln försvinna och den biologiska mångfalden minska. Genom att omsorgsfullt tillföra död ved kan man ofta öka ett vattens produktion. Många vattendrag har förlorat sin naturliga omändring när de har rätats ut exempelvis i jordbrukslandskapet. Det ger dåliga miljöer för fisk då de varken erbjuder skydd eller ståndplatser. Genom att återplantera växtlighet i strandzonen kan man ge vattendrag skugga som påverkar vattentemperaturen och ger skydd och bidrar till insekter. Stenar i vattendrag kan variera djup och strömmar och återskapa habitat för fler organismer. Genom att sätta tillbaka borttagna block och stenar kan vattendragets meandrande form återskapas. Det är angeläget att inte reservatsföreskrifter hämmar möjligheten till åtgärder i vattenmiljöer i ett reservat. Att återställa tidigare utdikade eller igenväxta våtmarker ger stora positiva effekter för både klimatet och miljön. Att återskapa tillträde till våtmarker och upprätta vattenvägar vore positivt för många fiskarter, inte minst för att våtmarkerna ger en jämnare tillgång på vatten nedströms. Våtmarker gynnar många fågelarter och groddjur och motverkar övergödning genom att fånga näringsläckage av kväve och fosfor. växer igen på grund av övergödning, vilket påverkar marint liv negativt genom sämre vattenflöden och syresättning. Att återskapa våtmarker, skapa tillträde till våtmarker och upprätta vattenvägar till dessa kan bidra till ökad biologisk mångfald. Ålgräsängar är en viktig livsmiljö för många arter. Ålgräsängar dämpar vågor och strömmar, binder bottensediment och skyddar stränder mot erosion. Vattenkvaliteten påverkas och vattnet kan bli klarare genom att ålgräs tar upp näringsämnen ur vattnet, vilket minskar effekterna av övergödning. Stora mängder kol tas också upp och lagras i ålgräsängar, vilket bidrar till att minska klimatförändringarna. Huvudorsaken till förlusten av ålgräsängar anses vara övergödning i kombination med överfiske. Ålgräs behöver mycket ljus och vid övergödning blir vattnet grumligare och ljuset begränsat. Exploatering med , småbåtshamnar och muddrade bryggor påverkar ålgräset. Den viktigaste åtgärden för att skydda fiskbestånden är att skydda kvarvarande ålgräsängar. Forskningen visar att djuputbredningen av ålgräsängar i skandinaviska vatten minskade på grund av övergödning och försämrad vattenkvalitet. Även om åtgärder sattes in för att minska påverkan kan ingen generell återhämtning av ålgräs noteras.