bet · H901MJU5 · 2021-09-16 00:00:00 — Samrådsinstanser var t.ex. olika departement, domstolar, centrala myndigheter, länsstyrelser, kommuner, högskolor och universitet samt vattenråd och vattenvårdsförbund. Processen framöver är att –sammanställer vattenmyndigheterna alla synpunkter som inkommit och reviderar åtgärdsprogrammen. Beslut om åtgärdsprogrammen ska fattas . Rapportering till EU sker . Vattenmyndigheterna har överlämnat en begäran till regeringen att den ska pröva åtgärdsprogrammen för vatten 2021–2027. Beredning av detta ärende pågår nu inom . Grunden i vattendirektivet är att vattenkvaliteten inte får försämras. Enligt vattendirektivet gäller principen sämst styr (”one-out, all-out”). Den innebär att när kvalitetsfaktorerna vägs ihop till en samlad bedömning av vattnets ekologiska kvalitet är det den kvalitetsfaktor som uppvisar sämst status som bestämmer vilken den samlade statusen ska vara i det aktuella vattenområdet. Ett områdes ekologiska status kan alltså inte bli bättre än vad den sämsta kvalitetsfaktorn visar. Ett förhandsavgörande från som rör muddringsarbeten i floden , den s.k. Weserdomen (mål C‑461/13), har påverkat myndigheters tillämpning av miljökvalitetsnormerna för vatten. I målet lämnade ett förhandsavgörande om tolkningen av vattenförvaltningens miljömål i artikel 4.1 i vattendirektivet. ansåg att en verksamhet som medför en försämring av ekologisk eller kemisk status eller äventyrar att dessa mål nås inte får tillåtas. När det gällde försämring av status anförde att begreppet ska tolkas på så sätt att vattenkvaliteten försämras så snart statusen hos minst en kvalitetsfaktor går ned en klass, exempelvis från god till måttlig eller från måttlig till otillfredsställande. Detta gäller även om den sammanvägda statusen inte försämras. Havs- och vattenmyndigheten har gjort en rättslig analys av hur Weserdomen påverkar myndigheters tillämpning av miljökvalitetsnormerna för vatten (rapport 2016:30). Myndigheten har gjort följande bedömningar: • Det räcker med en försämring av en kvalitetsfaktor för att statusen ska försämras. • Miljökonsekvensbeskrivningar och annat underlag i prövningar måste innehålla en beskrivning av hur verksamheten påverkar relevanta kvalitetsfaktorer. • Miljökvalitetsnormerna för ekologisk och kemisk status har samma rättsverkan. • Vid osäkerhet om en vattenförekomsts statusklassning bör prövningsmyndigheten kunna begära in yttranden eller förtydliganden från vattenmyndigheterna. • Det är viktigt att det finns ett system för att kunna pröva undantag. Miljömålsberedningen fick i uppdrag att ta fram en strategi för förstärkt åtgärdsarbete för bevarande och hållbart nyttjande av hav och resurser (dir. 2018:44). Uppdraget redovisades i betänkandet Havet och människan (SOU 2020:83). I betänkandet föreslås att regeringen genomför en noggrann analys av potentiella och långsiktiga negativa effekter på miljötillståndet i vatten och hav av icke-försämringskravet i 5 kap. 4 § som är ett resultat av Weserdomen. Miljömålsberedningen menar att det är viktigt att vattendirektivets krav på icke-försämring uppfylls. ser beredningen bekymrat på indikationerna att icke-försämringskravet enligt 5 kap. 4 § , i praktiken kan bidra till ett försämrat tillstånd i vatten och hav genom att utsläpp tillåts, men i andra vattenförekomster eller i utspädd form. Det kan också vara problematiskt om icke-försämringskravet lägger betydande hinder för utveckling av miljövänlig teknik som kan ersätta och därmed minska dagens utsläpp. Miljömålsberedningen föreslår därför att regeringen genomför en noggrann analys av potentiella och långsiktiga negativa effekter på miljötillståndet i vatten och hav av icke-försämringskravet i 5 kap. 4 § . Betänkandet bereds nu inom . beslutade regeringen att tillsätta en kommitté i form av en parlamentarisk kommission för översyn av energipolitiken (dir. 2015:25). Den s.k. uppdrag var att ta fram underlag för en bred överenskommelse om energipolitiken med särskilt fokus på förhållandena för elförsörjningen efter perioden –2030. enades , , , och om att den svenska energipolitiken ska bygga på samma tre grundpelare som energisamarbetet i EU. Energipolitiken ska därmed syfta till att förena ekologisk hållbarhet, konkurrenskraft och försörjningstrygghet. Energiöverenskommelsen, även kallad ramöverenskommelsen, utgör en gemensam politisk färdplan för en kontrollerad övergång till ett helt förnybart elsystem. När det gäller vattenkraft innebär överenskommelsen följande: – Fastighetsskatten på vattenkraft ska sänkas till med start . – ska leva upp till och dess krav på vattenverksamheter. – ska ha moderna miljökrav på svensk vattenkraft, men prövningssystemet ska utformas på ett sätt som inte blir onödigt administrativt och ekonomiskt betungande för den enskilde i förhållande till den eftersträvade miljönyttan. – Reglerna för omprövning av vattenverksamheter som vattenkraftverk och dammar bör förenklas så långt det är möjligt med hänsyn till behovet av att säkerställa en hållbar utveckling där våra vattenresurser inte kan betraktas som vilken resurs som helst. – Vattenkraften ska främst byggas ut genom effekthöjning i befintliga verk med moderna miljötillstånd. Nya anläggningar ska ha moderna miljötillstånd. – Nationalälvarna, och övriga älvsträckor som anges i lagen, ska även fortsättningsvis skyddas från utbyggnad. – Vattenkraftsbranschen ska fullt ut finansiera de kostnader, för t.ex. omprövning av verksamheter, som gör att lever upp till och dess krav på vattenverksamheter. Arbetet ska utgå från den partsdiskuterade fondlösning som och Havs- och vattenmyndigheten har haft. Energiöverenskommelsens övergripande mål är att 2040 ha en förnybar elproduktion. Enligt överenskommelsen följde vidare att mål för energieffektivisering för skulle tas fram och beslutas . I propositionen Energipolitikens inriktning (prop. 2017/18:228) föreslog regeringen nya energipolitiska mål på grundval av slutbetänkande Kraftsamling för framtidens energi (SOU 2017:2) och ramöverenskommelsen. I propositionen föreslog regeringen att energipolitikens tre grundpelare – försörjningstrygghet, konkurrenskraft och ekologisk hållbarhet – fastställs som övergripande mål för energipolitiken. Vidare föreslog regeringen att målet ska vara förnybar elproduktion 2040. Det är ett mål, inte ett stoppdatum som förbjuder kärnkraft och innebär inte heller en stängning av kärnkraft med politiska beslut. Regeringen föreslog också att 2030 ska ha effektivare energianvändning än 2005, uttryckt i termer av tillförd energi i relation till BNP. biföll regeringens förslag (prop. 2017/18:228, bet. 2017/18:NU22, rskr. 2017/18:411). I propositionen angavs vidare att regeringen ska genomföra en kontrollstation för att kontinuerligt följa upp energiöverenskommelsen. I skrivelse 2018/19:153 Första kontrollstationen för energiöverenskommelsen bedömde Infrastrukturdepartementet att den förnybara elproduktionen har ökat sedan energiöverenskommelsen slöts och förväntas utbyggnaden fortsätta i en snabbare takt. Därefter är utbyggnadstakten mer osäker. Mycket tyder dock på att andelen förnybar elproduktion kommer att öka betydligt till 2040 och att det finns förutsättningar för att andelen förnybar elproduktion vid det årtalet kan närma sig . Utvecklingen behöver dock följas noga. Proposition 2017/18:243 Vattenmiljö och vattenkraft samt vattenförvaltningsförordningen överlämnade regeringen proposition 2017/18:243 Vattenmiljö och vattenkraft till . Propositionen byggde på den energipolitiska överenskommelsen mellan , , , och . Överenskommelsen innebar att ska ha moderna miljökrav på svensk vattenkraft. I propositionen bedömde regeringen bl.a. att det svenska genomförandet av ramdirektivet för vatten måste ge utrymme för att tillåta samhällsnyttiga verksamheter genom att undantag från den generella kravnivån ska kunna tillämpas, inklusive att förklara vattenförekomster som konstgjorda eller kraftigt modifierade. Berörda myndigheter ska vara skyldiga att vid klassificering av vattenförekomster och vid beslut om miljökvalitetsnormer för dessa vatten fullt ut utnyttja det utrymme för undantag och lägre ställda krav som medger. Enligt vattendirektivet får undantag göras för verksamheter och åtgärder som behövs för att tillgodose ett allmänintresse av större vikt eller som innebär sådana fördelar för människors hälsa och säkerhet eller för hållbar utveckling att fördelarna uppväger nackdelarna. Det som får tillåtas handlar om att ändra en vattenförekomsts fysiska karaktär (djup, höjdläge, sträckning etc.) eller att sänka en vattenförekomsts status från hög till god status. Det utrymme för undantag från förbuden som ger avser sådant som trots negativ inverkan på vattenmiljön är förenligt med övergripande syfte att trygga en användning av mark, vatten och fysisk miljö som är hållbar från ekologisk, social, kulturell och samhällsekonomisk synpunkt. Propositionen behandlades av civilutskottet i betänkande 2017/18:CU31 Vattenmiljö och vattenkraft m.m. Utskottet ställde sig bakom regeringens lagförslag och skälen för dessa. följde utskottets förslag och biföll regeringens lagförslag (rskr. 2017/18:383). trädde regeländringar om miljöanpassning av vattenkraften i kraft. Bland annat infördes i vattenförvaltningsförordningen en skyldighet för vattenförvaltningen att fullt ut använda alla de möjligheter som ger till undantag och att förklara vatten som kraftigt modifierade. Enligt 4 kap. 10 § ska vattenmyndigheten för en viss vattenförekomst besluta om mindre stränga miljökvalitetskrav om • det på grund av sådan mänsklig verksamhets påverkan som avses i 3 kap. 1 § första stycket 2 eller på grund av vattenförekomstens naturliga tillstånd är omöjligt eller skulle medföra orimliga kostnader att uppnå de strängare kraven • de miljömässiga eller samhällsekonomiska behov som verksamheten fyller inte utan orimliga kostnader kan tillgodoses på ett sätt som är väsentligt bättre för miljön • alla möjliga åtgärder vidtas för att med hänsyn till verksamhetens karaktär eller vattenförekomstens naturliga tillstånd uppnå bästa möjliga ekologiska och kemiska status, om vattenförekomsten är ett ytvatten och bästa möjliga status, om vattenförekomsten är ett grundvatten och vattnets kvalitet inte riskerar att försämras ytterligare. I syfte att säkerställa genomslag av denna ändring gav regeringen Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att se över sina föreskrifter och vägledningar så att möjligheterna till undantag och förklarande av vatten som kraftigt modifierade används fullt ut. redovisade Havs- och vattenmyndigheten uppdraget i rapporten av föreskrifter och vägledning för uppnående av rätt status (dnr 2725-2019). I rapporten redovisas genomförda ändringar i föreskrifter och vägledningar samt behov av ytterligare ändringar framöver. Myndigheten har även gjort en jämförelse med några andra EU-länder när det gäller tillämpningen av kraftigt modifierat vatten och undantag. En av slutsatserna är att avviker från de analyserade länderna genom att i stort sett endast ha förklarat kraftigt modifierat vatten med koppling till vattenkraft. Andelen förklarade kraftigt modifierade vatten på grund av vattenkraft ligger för kring genomsnittet jämfört med alla länder. De flesta analyserade länderna har tillämpat kraftigt modifierat vatten i vattenförekomster även för markavvattning, rekreation, översvämningsskydd, urbanisering m.m. Enligt vattendirektivet ska medlemsstaterna upprätta övervakningssystem i syfte att beräkna värdena för de biologiska kvalitetsfaktorer som fastställts för varje ytvattenkategori eller för kraftigt modifierade eller konstgjorda ytvattenförekomster. Kommissionen ska sedan underlätta ett interkalibreringsförfarande för att säkerställa att klassgränserna fastställs i överensstämmelse med de normativa definitionerna i vattendirektivet och att klasserna är jämförbara medlemsstaterna emellan. Vid anförde att detta innebär att det finns en funktion för att säkerställa att vattenförekomster klassificeras och normsätts på liknande sätt i medlemsstaterna. Denna s.k. interkalibrering ska garantera jämförbarheten mellan medlemsstaterna. Enligt information från vattenmyndigheterna är i förslaget att klassa sammanlagt 664 vattenförekomster som kraftigt modifierade på grund av påverkan från vattenkraftsverksamheter. är det bara påverkan från vattenkraft som har legat till grund för klassningar av kraftigt modifierat vatten. Det kommer dock att ske ett arbete under den kommande förvaltningscykeln för att göra klassningar av kraftigt modifierat vatten på grund av påverkan från markavvattning. Det kommer också att påbörjas ett arbete för att se över förutsättningarna för klassning av kraftigt modifierat vatten på grund av andra påverkanstryck, exempelvis urban markanvändning och eventuellt hamnar. Det pågår även arbete som rör kraftigt modifierat vatten och mindre stränga krav på grund av kulturmiljövärden kopplat till vattenkraft. Enligt vattenmyndigheterna kan en utvecklad metodik och bättre underlag möjliggöra tillämpning under nästa förvaltningscykel. Vattenmyndigheterna kommer att göra en successiv översyn av alla vattenförekomster som påverkas av vattenkraft som ska prövas enligt den nationella planen för moderna miljövillkor (se nedan). Den översynen syftar till att göra förnyade och fördjupade bedömningar av statusklassningar och miljökvalitetsnormer för dessa vattenförekomster, inklusive nya bedömningar av förutsättningarna för att peka ut av kraftigt modifierat vatten. Det är mycket möjligt att denna översyn kommer att leda till att fler vattenförekomster förklaras som kraftigt modifierat vatten på grund av påverkan från vattenkraftsverksamheter. beslutade regeringen om en nationell plan för moderna miljövillkor. Planen anger en nationell helhetssyn när det gäller att vattenkraften ska ges moderna miljövillkor på ett samordnat sätt, med största möjliga nytta för vattenmiljön och för nationell effektiv tillgång till vattenkraftsel. Utifrån den nationella planen kommer alla vattenkraftverk i att prövas systematiskt, t.ex. genom att alla kraftverk i en älvsträcka kan prövas med möjlighet att samordna beslutsunderlag. Det leder till en samordnad prövning samt förenklingar jämfört med , och en ökad miljönytta och sänkta kostnader då åtgärder vidtas där de ger störst effekt. Av den nationella planen framgår att det s.k. HARO-värdet är det nationella riktvärdet om fördelat per huvudavrinningsområde (HARO). Värdet utgör en vägledning för vattenmyndigheterna vid förklarande av kraftigt modifierade vatten samt beslut om undantag. Inom ett avrinningsområde ska hänsyn tas till de kraftverk som bedöms ge störst bidrag till balanseringen av elsystemet (klass 1 kraftverk). På så sätt ger planen vägledning om var en effektiv tillgång till vattenkraftsel har en så samhällsnyttig betydelse att det genom vattenmyndigheternas normsättning bör inverka på de miljökrav som ställs på berörda vatten och de verksamheter som påverkar dessa vatten. I och Havs- och vattenmyndighetens rapport till nationell strategi för åtgärder i vattenkraften (rapport 2014:14) angavs ett riktvärde om minskad vattenkraftsproduktion som ett nationellt övergripande planeringsmål. Havs- och vattenmyndigheten och ansåg att det skulle eftersträvas att inte vattenkraftsproduktion tas i anspråk för att genomföra miljöförbättrande åtgärder. I propositionen Vattenmiljö och vattenkraft (prop. 2017/18:243 s. 182–183) hänvisar regeringen till myndigheternas planeringsmål och bedömer att ett sådant produktionsbortfall inte ska ha någon väsentlig påverkan på möjligheten att nå målet om förnybar elproduktion till 2040. Riktvärdet finns dock inte angett i någon lagstiftning och inte heller i energiöverenskommelsen utan är ett planeringsmål som de två ovannämnda myndigheterna tagit fram för sitt respektive arbete. Utöver att vara ett planeringsmål angavs i Förslag till nationell strategi för åtgärder i vattenkraften att samma riktvärde även utgör gränsen för vad som, på nationell nivå, kan anses vara betydande negativ påverkan på kraftproduktionen enligt 4 kap. 3 § vattenförvaltningsförordningen, dvs. ett av kriterierna när vattenmyndigheterna ska förklara kraftigt modifierade vatten. Riktvärdet kan även utgöra vägledning när vattenmyndigheterna beslutar om undantag i form av mindre stränga krav (både i naturliga och i kraftigt modifierade vatten). Detta innebär att utgör både ett planeringsmål och riktvärdet för vad som kan anses utgöra betydande negativ påverkan på kraftproduktionen vid förklarande av kraftigt modifierade vatten. Av den nationella planen för moderna miljövillkor framgår att vid bedömningen av om de åtgärder som behövs för att uppnå god ekologisk status leder till en betydande negativ påverkan på kraftproduktionen ska även påverkan på de nyttor som vattenkraften tillför samhället bedömas. Nyttorna kan uppstå på olika geografiska skalor, från lokal till nationell skala. Vägledningen fokuserar på påverkan på vattenkraftproduktionen på nationell nivå, men vattenmyndigheterna bör i sitt arbete även beakta påverkan på regional och lokal nivå. I vattenmyndigheternas arbete bör det HARO-värde som anges i den nationella planen vara vägledande för vad som kan anses utgöra en betydande negativ påverkan på kraftproduktion enligt 4 kap. 3 § vattenförvaltningsförordningen. För att förklara en vattenförekomst som kraftigt modifierad måste även andra punkten i 4 kap. 3 § vattenförvaltningsförordningen vara uppfylld. Det ska av tekniska skäl eller på grund av höga kostnader inte vara rimligt att på något annat sätt som är ett väsentligt bättre alternativ för miljön åstadkomma den nytta som följer av att vattenförekomsten är kraftigt modifierad. Utöver den kompletterande vägledning som den nationella planen ger måste vattenmyndigheterna i sitt arbete förhålla sig till vattenförvaltningsförordningen, Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter samt övrig vägledning om kraftigt modifierade vatten. Förklarande av kraftigt modifierade vatten får inte hindra eller äventyra att de kvalitetskrav uppnås som följer av annan EU-lagstiftning, exempelvis Natura 2000-lagstiftningen. Detta gäller även om vattenförekomsten i övrigt uppfyller alla de krav som gäller för att ange den som kraftigt modifierad enligt vattenförvaltningsförordningen. Vattenmyndigheterna kan således inte förklara en vattenförekomst som kraftigt modifierad om det innebär att gynnsam bevarandestatus inte kan nås. finns det i vissa Natura 2000-områden en konflikt mellan behovet av att uppnå gynnsam bevarandestatus och behovet av balanskraft som leder till omfattande vattenreglering. Vid dessa situationer blir det avgörande vad som anges i bevarandeplanen för Natura 2000-området. HARO-värdena är också en vägledning vid vattenmyndigheternas bedömning av om det finns skäl att meddela undantag (både i kraftigt modifierade vatten och naturliga vatten) i form av mindre stränga krav på god ekologisk status eller potential. gav regeringen i uppdrag åt Havs- och vattenmyndigheten att tillsammans med och se över de s.k. HARO-värden som anges i den nationella planen. I beslutet påminner regeringen om att de möjligheter att ställa mindre långtgående krav som följer av till förmån för samhällsnyttiga verksamheter ska utnyttjas fullt ut vid t.ex. meddelande av miljökvalitetsnormer och andra föreskrifter samt vid beslut om klassning av vattenförekomster. redovisade Havs- och vattenmyndigheten promemorian Översyn av HARO-värdena i den nationella planen för moderna miljövillkor – det nationella riktvärdet om fördelat på huvudavrinningsområden. I promemorian beskrivs bl.a. vattenkraftens roll i elsystemet, reglerförmågans och elberedskapens vikt, HARO-värdenas funktion och hur fördelningen av HARO-värden togs fram. I länsstyrelsernas regleringsbrev gav regeringen i uppdrag åt länsstyrelserna att redovisa hur de arbetar med att genomföra den nationella planen samt redovisa vilka undantag som beslutats och vilka vatten som förklarats som kraftigt modifierade för de vattenförekomster där det finns verksamheter som omfattas av den nationella planen. Detta uppdrag återfinns även i länsstyrelsernas regleringsbrev . Enligt information från vattenmyndigheterna har de bedömt att det finns både underlag och skäl för att tillämpa mindre stränga krav för ett antal vattenförekomster som påverkas av vissa slags verksamheter som uppfyller sådana behov som inte kan ersättas på något sätt som är väsentligt bättre för miljön. I det samrådsmaterial som har varit ute på remiss redovisas förslag på ett antal sådana fall. Det rör sig om vissa vattenförekomster som påverkas av vattenkraftsverksamheter som behövs för att upprätthålla elsystem, riksintressen för sjöfart och allmänna hamnar, urban markanvändning i tätort samt vissa samhällsviktiga verksamheter (enligt Myndigheten för samhällsskydd och beredskap) som exempelvis reningsverk och vattentäkter. Det finns också förslag på mindre stränga krav för vattenförekomster som påverkas av förorenade områden som redan har sanerats och för vissa försurade vatten. Utöver dessa fall har vattenmyndigheterna utrett förutsättningarna för mindre stränga krav även på grund av påverkan från riksintressen för värdefulla ämnen och material, riksintressen för kulturmiljövärden, världsarv, byggnadsminnen och riksintressen för totalförsvaret. I samrådsmaterialet redovisas dock inga förslag på mindre stränga krav kopplade till sådana verksamheter eller anläggningar, eftersom det inte har funnits underlag som tydligt visar att det finns behov av eller skäl för det. I den pågående bearbetningen av beslutsunderlag inför beslut om miljökvalitetsnormer kommer vattenmyndigheterna att överväga om det finns förutsättningar för att tillämpa mindre stränga krav i fler fall än de som föreslagits i samrådsmaterialet. Av energiöverenskommelsen följer att vattenkraftsbranschen fullt ut ska finansiera kostnaderna för arbetet med att säkerställa att verksamheter och anläggningar åtgärdas så att lever upp till och dess krav på vattenverksamheter och att sådan finansiering ska utgå från en fondlösning. Det kan t.ex. handla om kostnader för omprövning av verksamheter. I proposition 2017/18:243 Vattenmiljö och vattenkraft lämnade regeringen ett antal förslag för att genomföra de vattenkraftsrelaterade delarna av energiöverenskommelsen tydliggöra det svenska genomförandet av ramdirektivet för vatten i fråga om prövning och omprövning av verksamheter och åtgärder som kan påverka vattnets status på ett icke acceptabelt sätt eller äventyra att beslutade miljökvalitetsnormer följs och genomföra de ändringar som behövs med anledning av tillkännagivande om förutsättningar för småskalig vattenkraft. I propositionen välkomnar regeringen den branschgemensamma finansieringslösning som företrädare för de stora vattenkraftsbolagen har åtagit sig att ordna. De bolag som avser att finansiera fonden har sammanfattat huvuddragen i finansieringslösningen. Av sammanfattningen framgår bl.a. att finansiärerna har enats om att etablera en fond som ska ha en löptid och att fondens etablering baseras på att ett antal grundförutsättningar är uppfyllda. Regeringens uppfattning är att fondens struktur, som den har beskrivits av finansiärerna, uppfyller energiöverenskommelsens krav. Om det uppstår brist på medel i fonden förutsätter regeringen att finansiärerna kommer att tillskjuta ytterligare medel. Finansiärerna har enligt regeringen också för avsikt att finansiera kostnader som uppkommer eller har uppkommit till följd av en dom som har meddelats efter utgången av 2015 men före ikraftträdandet av de nya bestämmelserna. Propositionen behandlades i betänkande /18:CU31 Vattenmiljö och vattenkraft m.m. I fråga om den branschgemensamma finansieringslösningen anförde civilutskottet att fondens struktur, som den beskrivits av finansiärerna, uppfyller energiöverenskommelsens krav (s. 30). biföll regeringens förslag (prop. 2017/18:243, bet. 2017/18:CU31, rskr. 2017/18:383).