bet · H801KU20d3 · 2021-01-01 00:00:00 — är det någonting som en del tror har varit hemligt, inlåst, eller att man i dolda rum har diskuterat att man med berått mod ska låta folk dö för någon form av nytta eller för att uppnå flockimmunitet, och så vidare. Statsrådet berättar i stället här om de övergripande mål som har funnits och vilka åtgärder som har kommit fram. När vi har hamnat i det läget att det i debatten är så spretigt om vad som är strategin, är frågan om det har varit dålig kommunikation. Man har hamnat i en situation där man använder strategi om mål, åtgärder och något som aldrig har beslutats men som man kan hitta på på sin kammare. Hur kunde vi ha hamnat i en bättre situation där detta hade varit tydligare? Det var den ena dimensionen. Den andra dimensionen rör en intressant sak som kom upp . Statsvetare sa att i och med att har ett så omfattande uppdrag, som innebär många avvägningar mellan nyttan att hålla skolor öppna, smittskydd och andra saker, har målkonflikter kommit att hanteras inne i en myndighet i stället för att lyftas upp till politiska beslut. Är det något som statsrådet kan se, det vill säga att det ibland hade varit bra att en del målkonflikter i stället hade fått lyftas upp till politiska beslut? : Jag tackar för reflektioner och frågor. Jag vågar inte svära på det, men jag tror att jag är en av de hälsoministrar som har behövt berätta om mitt lands strategi mest, om jag jämför mig med mina kollegor i och i andra länder. Det finns en stor nyfikenhet. I början handlade det mycket om att vi inte sa att vi skulle gå in i en lockdown. Det var inte en strategi. Vi valde inte åtgärden lockdown i meningen stänga allt vi kunde. Vi har inte heller i vår lagstiftning rätt att exempelvis belägga människor med utegångsförbud. Det finns länder som man inte är så avundsjuk på. Där får man gå ut , möjligen två om man har hund, och den ska man gå ut med själv och så vidare. Om man läser ambassadrapporter från olika länder kan man se att det inte är fråga om någon stringens och inte alldeles fantastiskt sett till folkhälsoaspekter och andra aspekter, som också ska vägas in. Någonstans där fanns det ändå en början. Jag skulle säga att många andra har satt epitetet svensk strategi. För vår strategi har nog inte skiljt sig så mycket på det strategiska planet från andra länder, i meningen att vi ska sätta liv och hälsa främst, vi ska så långt vi kan skydda sjukvården, se till att sjukvården har de resurser som krävs så att den kan ge alla människor som har behov av vård den vård de behöver och som de kan ta till sig så att de överlever pandemin. Vi har också varit angelägna om att säkra samhällets viktiga funktioner. Vi inser att när pandemin är över ska samhället fortsätta att fungera. Vi vill naturligtvis göra vad vi kan för att säkra liv och hälsa – det går allra först – och att rädda jobb, se till så att människor i så hög utsträckning som möjligt inte lider alltför hårt på det personliga planet. Vi har också varit angelägna om att inte göra politik av det som inte är politik utan lyssna på den myndighet som heter , som är en sammanslagning av tidigare smittskyddsinstitut och folkhälsoinstitut, som är expertmyndighet som faktiskt sitter på en enorm både bred och djup kompetens på området i nationell dialog, och även nordiska, europeiska och globala kontakter, och som följer läget nogsamt. Detta har möjligen lett till att vi har fått en situation där man har blandat åtgärder och mål. Det är olyckligt. Jag har försökt att förklara, och jag fortsätter att försöka förklara när någon i ett land någonstans vill att jag ska berätta. Jag vill bestämt hävda att den svenska strategin inte är särskilt konstig eller mystisk. Den har talats om på partiledarmöten, och jag har talat om den med socialutskottet. Den finns på regeringens hemsida, där man har försökt att förklara och utveckla. Den har funnits upptagen på krishanteringsrådet. Den finns med i direktiven till . Den återges i budgeten . Ni har tillsammans producerat frågor och interpellationer där strategin finns återgiven i svaren. Det är inget konstigt, och den är inte på något sätt så utstickande. Men när det kommer till frågan om åtgärder är det klart att varje land har sin nationella kontext. Man har den förvaltningsmodell man har, man har den lagstiftning man har, man har relationen till myndigheter. Ni vet att i många länder finns myndigheterna i princip i , medan vi har fristående förvaltningsmyndigheter. Bara det är inte enkelt att förklara för någon som tittar på utifrån. Under den här pandemin har det inte varit så att det har varit så många fysiska besök, utan många läser i medierna och talar med varandra. Vi har inte alltid möjlighet att uppleva på plats. Jag ber om ursäkt för ett långt svar, men jag tänkte att det var viktigt att inledningsvis få säga hur jag ser på strategin kontra åtgärder. Men sedan finns också frågan om målkonflikt. Det är klart att det finns målkonflikter. En tydlig sådan har varit smittspridningen när det gäller barn och unga. Det är ett regeringsbeslut. Det beslutet fattade regeringen med gemensam övertygelse om att vi måste se att barns och ungas hälsa påverkas, hela samhället påverkas, om skolor stängs. Vi kunde ha gjort som många andra länder; alltså säga att vi gör som alla andra, och då behöver ingen peka ut oss. Eller så vågar vi fatta beslut på basis av att det inte finns något stöd för att det är en stor smittspridning bland barn och unga och att de skulle bli svårt sjuka. Vad blir konsekvensen för ett helt samhälle? Vad betyder det för där båda föräldrarna yrkesarbetar? Vad blir konsekvensen när en av dem inte kan gå till jobbet för att ta hand om barnen? Vad blir konsekvensen för den som är ensamstående med barn som inte kan gå till jobbet och få sin försörjning? Vad blir konsekvensen för barn som hålls hemma? Vi ser nu i många länder vad detta betyder för folkhälsan. Vi har inte fått så mycket erkännande för detta, förutom att under den andra vågen har allt fler länder verkligen försökt att hålla skolorna öppna. Jag vill säga att det finns en del målkonflikter, och de avgörs inte bara av myndigheter. Men det är också fråga om mycket dialog. Det är inte så att regeringen ber myndigheterna om en analys, utan det är förstås mycket dialog fram och tillbaka. Det är en daglig dialog och kontakt mellan och , så det är klart att det sker ett utbyte av idéer och att ta in dem löpande, inte bara ett formellt uppdrag som sedan kommer tillbaka. Ordföranden: Då går ordet till och till mig själv. När vi tidigare hade utfrågningar av generaldirektörerna framkom det att ingen av dem egentligen kände till någon formellt beslutad strategi på nationell nivå. Då undrar man utifrån det som statsrådet nu har sagt om det finns en nationell strategi? Hur blev det en strategi? Finns det ett formellt beslut, förutom de råd och den dialog som har funnits? Socialministern har försökt att beskriva strategin, men just för att vi är blir det här en central fråga. Finns det en på nationell nivå beslutad strategi? Vi har hört uttryck som strategiska vägval, vägledande principer, men inte egentligen strategi. Det dokument som hänvisas till är hemsidan, men det uppfattar vi mer som en följd av någon form av beslut, respektive det som står i direktiven till . Kan socialministern beskriva vilka beslut som har fattats om strategin? : Fru ordförande! Jag tackar för frågan. Nej, vi har ingen formellt beslutad strategi. Det finns inte ett beslutsdatum, och strategin har inte på det sättet en rättslig status. Det här är en strategi som har diskuterats, som har varit föremål för inte minst beredning i regeringen. Det är ett sätt att resonera om hur man arbetar, och så har detta sammanfattats. Många delar, som utskottet känner till, är allmängiltiga för arbete i en kris och hämtade från tidigare erfarenheter. Det har helt enkelt resonerats om hur vi arbetar i krisen, det vill säga inte ett formellt strategibeslut. Ordföranden: så mycket! Då har jag ändå en följdfråga: Hur ser socialministern på framför allt myndigheters möjlighet att fullfölja den här strategin, och hur har den kommunicerats? Räcker det med att man skriver någonting på regeringens hemsida, eller hur har den kommunicerats? socialministern att det har påverkat myndigheters, och för den delen andras, möjlighet att följa den här strategin? : Fru ordförande! Tack för frågan! Som jag nämnde är merparten av förhållningssättet ganska allmängiltigt för hur man arbetar i en kris. Det har heller inte ställt på ända myndigheternas sätt att arbeta, och i den mån man har behövt har regeringen gett myndigheten uppdrag. Om vi talar till exempel om att begränsa smittspridning i landet är ju det grunduppdraget för i sitt arbete och i sina rekommendationer till regeringen. Att säkerställa resurser till hälso- och sjukvården – det är regeringen själv som har sett till att vi säkerställer resurser, och egentligen inte bara för hälso- och sjukvård, men det har varit särskilt utpekat. När det sedan handlar om olika myndigheter och om de, som sagt var, har behövt göra någonting ytterligare har det föranletts av regeringsbeslut om nya uppdrag. Strategin i sig är, som beskrivits, förhållningssätt, det beskriver målsättningar, och det har kommunicerats inte bara på regeringens hemsida men i många olika sammanhang, där det beskrivs hur viktigt det är att vi kan säkra liv och hälsa. Det är någonting som jag också vill säga delas med många länder. Det är flera länder som inte har officiella strategier alls. Merparten … annars beskriver man just det här med liv och hälsa, sjukvård, riskgrupper och testning till exempel. De övergripande målen och sättet som beskrivningen av strategin är … inget formellt beslut, inte heller någonting som ställer på ända det som myndigheterna gör utan som ligger väl i linje med det arbete de gör. Har de behövt nya uppdrag har det varit föremål för regeringsuppdrag. (SD): Fru ordförande! Tack, ministern, för redogörelsen och svaren på frågorna ! Ministern nämnde lite om andra länders arbete med att minska smittspridningen. Men i jämförelse med våra nordiska grannländer sticker ut med sina höga dödstal. Har det skett någon vidare analys från regeringen av varför det ligger till på det sättet? : Fru ordförande! Tack för frågan, ! Jag säger det, även om jag tycker att och deras uppdrag att titta på jämförelser mellan länder och också bedömningar och analyser av det svenska agerandet från både regerings, regioners, kommuners och myndigheters sida är det som ska tas hänsyn till. Jag vill inte ha för mycket spekulationer om det. Vad jag kan se när jag också tittar runt om i är att det inte är alltid som närliggande länder har fått samma utveckling. Det är inte så att samma åtgärder ger samma effekter. Länder som har vidtagit väldigt drakoniska åtgärder – om uttrycket får användas – kan ju inte sägas ha klarat sig mycket bättre. Även om är ett land som har drabbats hårt tillhör de länder som har en relativt låg överdödlighet jämfört med många andra europeiska länder när 2020 är summerat. Jag tror att det är för tidigt att säga, men även om vi tycker att vi är lika varandra i och att vi förstår varandra ganska hyggligt – de flesta länderna i alla fall – är det ändå så att vi inte alltid är helt lika, både kanske i resmönster, i hur våra länder ser ut, i vilka R-tal vi går in i pandemin med och i hur våra största regioner ser ut, mellan länderna. Det finns många saker som jag tänker att det finns anledning såväl för som för många andra att följa och följa upp. Men återigen: Det är inte så att länder som ligger grannar i alltid drabbas lika – tvärtom. Vi har –. Vi hade –. Sedan fick en ganska tuff situation. Vi hade situationen både med och , till exempel. Det finns många situationer där jag tror att det, även om tanken är lockande, inte riktigt är så enkelt som att säga att någonting specifikt gjordes. I den dialog jag har med mina nordiska kollegor är själva strategin som vi nu talar om, att skydda liv och hälsa, att identifiera de äldre, att vidta de åtgärder man ser ett stort behov av, så som vi tänker. Sedan har vi vidtagit ibland lite olika åtgärder. Jag vet till exempel hur situation är när det gäller stängda skolor. Det var ingenting man upprepade . Det är bra om vi lägger saker i båda vågskålarna, tror jag. (C): Ordförande! Tack, statsrådet! Regeringen styr som bekant riket under ansvar inför . I den här styrfunktionen och krisledningsfunktionen blir det också intressant för KU att kika på hur arbetsfördelningen inom och mellan statsråden ser ut. Jag har noterat att i arbetet med att följa hela utvecklingen över pandemin, att skaffa sig en samlad lägesbild och en gemensam situationsförståelse, har det funnits en grupp för strategisk samordning, kallad GSS i våra underlag. Den leds av inrikesministerns statssekreterare. Det verkar vara en statssekreterargrupp, som har träffats löpande och bland annat tagit fram eller diskuterat scenarier och mål för olika lägen, om smittspridningen skulle förvärras, bland annat. Om jag förstår underlagen rätt har det här också varit föremål för avstämningar i expeditionschefskretsen och på allmän beredning. Min fråga är just: Vilket statsråd har haft det yttersta ansvaret för den här analysen för att upprätta den samlade lägesbilden, som jag antar har lagts till grund för de åtgärder som regeringen senare har beslutat att vidta? : Fru ordförande! Tack, , för frågan! Det är en lite svår fråga att svara exakt på, för det är inte heller bara så att man har en lägesbild, och utifrån den vidtar man sedan en massa åtgärder. Det har, framför allt , varit nästan dagliga avstämningar. Det syns ju också i de beslut regeringen fattar; det är inte så att man fattar vissa beslut, och så har man gjort det för , utan det går väldigt fort. Det är inte … Lägesbilder samlas in både genom rapporter från länsstyrelser och från myndigheter, och sedan förbereder den här GSS inte sällan just dragningar på allmän beredning, vilket ju är forumet för regeringen samlat att föra diskussion och ha dialog. I den här GSS, som det heter – gruppen för strategisk samverkan2 – sitter flera statssekreterare. Det är inte jättemånga, men ett antal, och naturligtvis också min statssekreterare, som tar med sig det som blir relevant för . Andra statssekreterare som sitter där tar med sig till sitt departement. Den här lägesbilden delar de för att den ska finnas. Men jag återkommer till de dagliga avstämningar som också har haft med och . De blir förstås också väldigt viktiga. Om vi kommer till åtgärder var det till exempel i hela frågan om skyddsutrustning dagliga avstämningar. Också i frågan om huruvida man kanske behöver gå in och skärpa någonting är det inte sällan som det är en viss dialog. Den kan pågå fram och tillbaka och kanske tar lite olika . Men lägesbilderna föranleder inte alltid att nu gör vi den här åtgärden, utan det är förstås många delar. Lägesbilderna är en del, och GSS och allmän beredning, men också direktkontakt med myndigheter, återkoppling av uppdrag och så vidare. Det som sedan faller på kommer till via min statssekreterare. (C): Tack, statsrådet, för svaret! Om man möjligen försöker koka ned min fråga: Är det socialministerns statssekreterare som har haft ledartröjan eller är det inrikesministerns statssekreterare som har haft ledartröjan i arbetet med att krisleda regeringen , helt enkelt? Naturligtvis är regeringen kollektivt beslutsfattande, och man drar olika slutsatser och vidtar åtgärder på sina ansvarsområden. Men vem har haft lead i krishanteringen? : Fru ordförande! Tack, , för frågan! Inrikesministern är ju ansvarig för krishantering och för kriskansliet, vars statssekreterare också leder arbetet med regeringens krishanteringsråd. Så ser det ut. (V): Ordförande! Tack så mycket för svaren ! Jag har egentligen bara en liten fråga. Jag undrar hur ser på hur samverkan har funkat med olika myndigheter. Du nämnde att expertmyndigheten givetvis är och att de har haft många olika perspektiv att ta in i sin egen myndighet. Men hur har andra myndigheter då kunnat inkomma med andra perspektiv, för att kanske få samma fråga mer allsidigt belyst? Jag noterar att ministern precis nämnde att ni har haft dagliga avstämningar med flera olika myndigheter, till exempel och . Har det dokumenterats på något sätt, eller är det samma personer som har haft daglig kontakt under en väldigt ? Det låter lite otroligt. : Fru ordförande! Tack, , för frågan! Jag ska börja där slutar. Det låter otroligt, men så är det. 2Lena har efter utfrågningen låtit meddela att det rätteligen ska vara strategisk samordning. har varit ett arbetsamt år, och det har varit samma personer, mer eller mindre, som har stått för den här typen av dialog. Om de här människorna skulle bytas ut skulle man inte alls få just den nära samverkan, så det är faktiskt så det har gått till. När det sedan gäller samverkan tycker jag att den har fungerat otroligt väl. Det har naturligtvis också byggts – om vi talar myndigheten, men jag lägger gärna in Kommuner och Regioner och andra aktörer i detta – behov av att både och i olika frågor ha väldigt nära kontakter med olika aktörer. Det har funnits en särskild dialog mellan just och och eftersom det är myndigheter. Sedan får andra statsråd svara för hur de har haft sin dialog med sina myndigheter. Men sedan beror det förstås på vilken fråga som möjligen tänker på, för det finns ju olika. Beroende på vilken fråga det är kan andra myndigheter behöva bli särskilt involverade. Vi har talat en del om skolan här, så jag kan väl hålla mig till det och säga att det är klart att , men också , har varit mycket involverade när det kommer till diskussioner om hur man hanterar skolor, till exempel. har haft att göra, kan man säga, med att inte bara informera, inte bara ha presskonferenser, inte bara ge underlag och svara på uppdrag utan också med att försöka vara den där kunskapsmyndigheten när många söker svar: Hur kan vi göra? Kan det här vara rimligt? Vad tror ni om det här? Vilka avstånd ska det vara? De ska försöka ge sig in i rätt frågor och lägga sig på rätt nivå och räcka till, helt enkelt. Min bild är nog att det har funnits väldigt mycket och väldigt god samverkan, som har byggts ännu bättre under den här krisen, myndigheter emellan. Sedan har just Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, och haft uppdraget att ha de här gemensamma dagliga – som sedan har blivit , men var det – informationspresskonferenserna. Det är också ett sätt för dem att ensa sig. har de haft med sig någon annan myndighet eller aktör, men det har kretsat kring de tre. Skånberg (KD): Fru ordförande! Jag vill fullfölja de frågor som redan har ställts av vice ordförande och ordförande . öppnade upp för att möjligen har talet om strategi element av dålig kommunikation och kanske målkonflikt. På frågan från ordföranden fick vi svaret: Vi har inget formellt beslut om coronastrategin. Vi har resonerat. I början på den här dagen sa statsrådet: ”Strategin handlar om att skydda liv och hälsa.” Det är lite luddigt och kanske också bristande stringens. Därför vill jag ge statsrådet möjligheten att precisera. Vad innebär det att vi har resonerat? I vilken mening togs beslutet när strategin som lades ut på myndighetens hemsida togs? Det är ett dokument. Vem fattade beslut om det, och vilka var konsulterade? Vilka står bakom beslutet? Och vilken status har det här beslutet? : Tack, Skånberg, för frågan. Det blir lite svårt att svara. Det finns alltså inte ett beslut som säger: Här är ett underlag som är exakt strategi, utan det här är förhållningssätt, det här är målområden. När jag säger förhållningssätt tänker jag på de delarna som handlar om att viska luta oss och ta vår utgångspunkt i tillgänglig kunskap och beprövad erfarenhet. Vi ska se till att vi fattar rätt beslut om rätt åtgärder vid rätt tid. Det är inte ett beslut, utan det är så som vi har resonerat. Det handlar om Krishanteringsrådet3, men det handlar också om allmän beredning på regeringssammanträden. Det är alltså inte ett dokument med en rättslig statur, utan så här ser regeringen på hur man förhåller sig, hur man arbetar, under den här krisen. Låt mig bara ta tillfället i akt och nämna att till exempel inte har haft någon uttalad officiell strategi. Man refererar till bedömningar i ett vetenskapligt råd till exempel, och man baserar åtgärder på smittläget. I har man inte heller någon officiellt uttalad strategi, utan huvudprioriteten är att man ska rädda liv och minimera de ekonomiska kostnaderna. I har man inte heller något enskilt, allomfattande strategidokument utan en rad grundläggande åtgärdsområden som utgör hörnpelarna i själva strategin. Jag tror att det är viktigt att säga att vi har mål, men det är åtgärderna som visedan knyter till målen som naturligtvis är väl belagda, underbyggda och om det så behövs är beredda, har remitterats och är välkommunicerade. Men målen är inte av den arten att de har rättslig status. Allmän beredning är regeringens sätt att resonera och löpande följa både pandemin och i det här fallet också förhållningssättet till pandemin. Skånberg (KD): Jag hör statsrådet säga: , och har ingen strategi. Men hör jag också statsrådet säga: har ingen strategi, men vi har ett förhållningssätt och ett mål? : Tack, Skånberg. Nej, jag hoppas inte att det är det Skånberg hör. Men när det handlar om att ha en officiellt beslutad, eller att ha ett formellt beslut: Nej, det har vi inte. Vi har ett sätt att arbeta under den här pandemin där vi har mål som leder oss i detta arbete som handlar om att rädda liv och hälsa och att se till att sjukvården har de resurser som krävs. Vi har också förhållningssätt som handlar om hur vi ska förlita oss på vetenskap och beprövad erfarenhet, hur vi ska ompröva och se till att vi vidtar rätt åtgärder vid rätt tid. Jag nämner några länder för att bara beskriva att det inte är så att man som land alltid säger: Det här är vår strategi, och den har ett formellt beslut. vihar ett förhållningssätt. Det kan man ta del av både på hemsidan, i budgeten och i och i många sammanhang hänvisar till. 3Lena har efter utfrågningen låtit meddela att det rätteligen ska vara Krishanteringskansliet. Det som sedan är viktigt att säga är att de åtgärder som sedan beslutas, de är naturligtvis beslutade. De är både väl dokumenterade och i bästa möjliga mån också förankrade. (L): Tack, statsrådet. Jag skulle vilja fortsätta och spinna vidare på tråden som både och varit inne på och det jag tog upp delvis i förra frågeomgången. Det är säkert så som statsrådet själv speglar att det egentligen är en rad olika strategier. Man behöver en kommunikationsstrategi, man behöver lite olika analysverktyg och så för att komma fram till det förhållningssätt som då blir hanteringslinje i det hela. Det är en lång rad olika ministrar som naturligtvis är inblandade i detta, nästan alla i hela regeringen, skulle jag säga. Jag vill komma tillbaka till gränslinjen mellan restriktion och rekommendation som ändå gör att möjligtvis är lite annorlunda än i varje fall sin närmaste omvärld i och så. Vi ser att följsamheten har varierat bland svenska befolkningen och ibland dalar och ibland är något bättre. Det är också geografiska skillnader. Det visar både medierapportering, rörelsemönsteranalyser och annat. Vi har också sett, och olika utvärderingar har varit inne på, att kommunikationer i till exempel utanförskapsområden med mera har varit på ett sätt som gjort att förståelsen där har varit lägre. Man har kanske följt rekommendationer något mindre, och dödligheten har också varit större, eller sjukligheten och så. Vi har lärt oss en massa nya begrepp som ”icke nödvändiga resor” och så. Det syns tydligt att det får genomslag i kollektivtrafik och annat. Det får betydligt mindre genomslag när besökstalen i fjällen ökar betydligt och alla charterplan som går är fulla. Ordföranden: Om vi kan komma till frågan. (L): Jag ska komma till frågan. Vad jag efterlyser är egentligen frågan om hur regeringen har resonerat i balansen mellan rekommendation och mellan de olika.