bet · H801JuU29 · 2021-06-03 00:00:00 — I samma motion yrkande 56 begärs att om den utvisade inte är frihetsberövade utan istället har anmälningsplikt, vilket ofta kan vara fallet om den bortre tidsgränsen för frihetsberövande är passerad, så ska ett brott mot anmälningsplikten också kunna resultera i att utlänningen tas i förvar. Ett brott mot anmälningsplikten ska därmed, enligt motionärerna, utgöra en självständig grund för att ta en person i förvar. I kommittémotion 2020/21:3272 yrkande 55 av m.fl. (L) begärs att man vid beredningen av förslagen i betänkandet Ett effektivare regelverk för utlänningsärenden med säkerhetsaspekter (SOU 2020:16) ska överväga frågan om ett bredare tillämpningsområde när det gäller lagen om särskild utlänningskontroll. Verkställighetshinder i samband med utvisning I kommittémotion 2020/21:637 av m.fl. (SD) yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om att verkställighetshinder vid utvisning, t.ex. risk för tortyr eller dödsstraff, ska avhjälpas t.ex. med hjälp av avtal om garantier gällande dessa. m.fl. (M) begär i kommittémotion 2020/21:3304 yrkande 11 att situationer där det finns verkställighetshinder i samband med utvisning bör utredas skyndsamt. Motionärerna anför att det betänkandet som Utredningen om utlänningsärenden med säkerhetsaspekter lämnade inte innehåller någon lösning på situationer där det finns verkställighetshinder. Regeringen bör därför tillsätta en ny utredning med uppdrag att lämna förslag på hur problemet kan lösas och därefter återkomma till . De grundläggande bestämmelserna om utlänningars rätt att vistas i och om avvisning och utvisning av utlänningar som av olika skäl inte får vistas i finns i utlänningslagen (2005:716). Utlänningslagen innehåller även en rad andra regler om utlänningars inresa och vistelse här i landet. I utlänningslagen finns också bestämmelser om vissa kontroll- och tvångsåtgärder som får vidtas gentemot utlänningar, t.ex. omhändertagande av pass och resehandlingar, fotografering, tagande av fingeravtryck och omhändertagande av utlänningen för att verkställa ett avvisnings- eller utvisningsbeslut. Frågor om förvar och uppsikt av utlänningar regleras i 10 kap. utlänningslagen. Av 10 kap. 1 § andra stycket 3 utlänningslagen framgår att en utlänning som har fyllt får tas i förvar om det är fråga om att förbereda eller genomföra verkställigheten av ett beslut om avvisning eller utvisning, s.k. verkställighetsförvar. Ett sådant beslut om förvar får enligt tredje stycket samma bestämmelse meddelas endast om det annars finns en risk för att utlänningen bedriver brottslig verksamhet i , avviker, håller sig undan eller på annat sätt hindrar verkställigheten. Av 10 kap. 4 § andra stycket utlänningslagen följer att en utlänning inte får hållas i verkställighetsförvar med stöd av 10 kap. 1 § andra stycket 3 än , om det inte finns synnerliga skäl för . Även om det finns sådana synnerliga skäl får utlänningen inte hållas i förvar än eller, om det är sannolikt att verkställigheten kommer att ta på grund av bristande samarbete från utlänningen eller det tar tid att införskaffa nödvändiga handlingar, än . Tidsgränserna om tre och gäller dock inte om utlänningen av allmän domstol utvisats på grund av brott. Enligt 5 § lagen om särskild utlänningskontroll gäller 10 kap. 1, 2, 4–11 och 17 §§ utlänningslagen i tillämpliga delar vid handläggningen av ärenden enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Lagen om särskild utlänningskontroll En utlänning får enligt 1 § lagen om särskild utlänningskontroll utvisas ur landet om det är särskilt påkallat av hänsyn till rikets säkerhet. Detsamma gäller om det med hänsyn till vad som är känt om utlänningens tidigare verksamhet och övriga omständigheter kan befaras att han eller hon kommer att begå eller medverka till terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott. Lagen kan tillämpas även vid befarad brottslig gärning i en främmande stat. Beslut om utvisning enligt lagen meddelas av (2 § första stycket). Frågan om utvisning tas upp på ansökan av Säkerhetspolisen. Enligt 4 § ska ett beslut om utvisning förenas med förbud för utlänningen att utan tillstånd av regeringen återvända till . Förbudet utfärdas för eller utan tidsbegränsning. I 8 § första stycket föreskrivs att en utlänning får tas i förvar om det finns ett beslut om utvisning enligt lagen eller om det är sannolikt att ett sådant beslut kommer att utfärdas och det finns anledning anta att utlänningen annars kommer att hålla sig undan eller bedriva brottslig verksamhet i eller hans eller hennes identitet är oklar. Om utlänningen är får han eller hon inte utan synnerliga skäl tas i förvar. Under de förutsättningar som anges i första stycket kan utlänningen i stället ställas under uppsikt, om detta är tillräckligt (8 § andra stycket). Om ett utvisningsbeslut inte kan verkställas på grund av att det t.ex. finns risk för dödsstraff eller tortyr i det land som personen ska utvisas till, ska den beslutande myndigheten besluta att beslutet tills vidare inte får verkställas (inhibition) eller bevilja personen ett tidsbegränsat uppehållstillstånd (10 §). Myndigheten får i ett sådant fall besluta om skyldighet för personen att på vissa tider anmäla sig hos , s.k. anmälningsplikt (11 §). Har utlänningen beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd ska ompröva utvisningsbeslutet när uppehållstillståndet löper ut (10 § tredje stycket). Enligt 11 a § kan på ansökan av Säkerhetspolisen besluta om anmälningsplikt om ett beslut om avvisning eller utvisning enligt 8 eller 8 a kap. utlänningslagen inte kan verkställas och det finns sådana omständigheter i fråga om utlänningen som avses i 1 § 1 eller 2 lagen om särskild utlänningskontroll. Ett beslut om anmälningsplikt gäller i längst (12 §). Under vissa förutsättningar får en domstol efter treårsfristens utgång besluta om fortsatt anmälningsplikt (14 §). I lagen finns även särskilda bestämmelser om tvångsmedel, t.ex. husrannsakan och hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation. I 19 § anges att utlänningen får underkastas husrannsakan, kroppsvisitation eller kroppsbesiktning, om det är av betydelse för att utreda om utlänningen eller en organisation eller grupp som han eller hon tillhör eller verkar för planlägger eller förbereder terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. Det är också tillåtet att ta fingeravtryck av utlänningen och fotografera honom eller henne. Säkerhetspolisen eller beslutar om dessa åtgärder. Till fängelse i högst eller, när omständigheterna är mildrande, till böter döms den som hjälper en utlänning som är underkastad förbud att komma in i , den som hindrar eller försöker hindra verkställighet av ett beslut om utvisning enligt denna lag, eller en utlänning som bryter mot anmälningsplikt som har beslutats enligt lagen (23 §). Till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter döms enligt 24 § en utlänning som uppehåller sig i fastän han eller hon enligt ett verkställt beslut om utvisning enligt denna lag inte har haft rätt att återvända hit. Detta gäller dock inte om utlänningen har flytt hit för att undgå förföljelse som avses i 4 kap. 1 § utlänningslagen. I ringa fall ska åtal för brott inte väckas annat än om det är påkallat från allmän synpunkt. Ett effektivare regelverk för utlänningar med säkerhetsaspekter (SOU 2020:16) Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av lagen om särskild utlänningskontroll (dir. 2018:89, se även dir. 2018:114). Syftet med utredningen var att åstadkomma en ändamålsenlig, effektiv och överskådlig reglering som är förenlig med ett väl fungerande skydd för grundläggande fri- och rättigheter. Utredaren redovisade betänkandet Ett effektivare regelverk för utlänningar med säkerhetsaspekter (SOU 2020:16). Utredningen föreslår en ny lag som gör det lättare att utvisa kvalificerade säkerhetshot och skärpta straff för utvisade som trotsar återreseförbud till eller bryter mot anmälningsskyldigheten. Lagen har utformats för att möta de särskilda utmaningar det innebär att handlägga utlänningsärenden som rör personer som utgör ett allvarligt hot mot säkerhet. Den nya lagen är därför, enligt utredningen, betydligt mer självständig i förhållande till såväl utlänningslagen som . Dessutom föreslås att fler tvångsmedel ska få användas och att kraven för att få ett tillstånd till hemliga tvångsmedel ska sänkas från synnerliga till särskilda skäl. När det särskilt gäller förutsättningarna för att få ta en utlänning i förvar föreslår utredningen att bestämmelserna förtydligas. En utlänning får tas i förvar antingen om det är sannolikt att han eller hon kommer att utvisas eller det redan finns ett utvisningsbeslut och förvar behövs för att förbereda eller genomföra verkställighet av beslutet. För en utlänning som har fyllt krävs det, enligt utredningens förslag, att det finns anledning att anta att utlänningen annars avviker, håller sig undan eller på annat sätt hindrar verkställigheten eller utövar brottslig verksamhet i eller att utlänningens identitet är oklar. För att ta ett barn i förvar krävs det i stället att det finns en betydande risk för att barnet annars avviker, håller sig undan eller på annat sätt hindrar verkställigheten eller utövar brottslig verksamhet i . Tiden som en utlänning får hållas i förvar ändras dels genom att det tydliggörs att förvar alltid ska pågå , dels genom att tidsgränserna för verkställighetsförvar förlängs avsevärt och att möjligheterna till förlängning utvidgas. En utlänning som har fyllt får enligt den nya lagen hållas i verkställighetsförvar i högst . Under särskilda förhållanden får förlängas till maximalt . Även tiden för när förvarsbeslut ska prövas på nytt förlängs, vid sannolikhetsförvar och vid verkställighetsförvar. Det föreslås även att anmälningsskyldigheten ska bli mer ingripande. I ett sådant beslut ska t.ex. en utlänning i fortsättningen också kunna förbjudas att lämna ett bestämt vistelseområde. För att inskärpa straffbestämmelsernas betydelse föreslår utredningen att maximistraffet höjs till fängelse för den utlänning som återvänder i strid med ett återreseförbud och för den som hjälper en sådan utlänning att återvända. På motsvarande sätt höjs maximistraffet för den som inte följer ett beslut om anmälningsskyldighet. Den som bryter mot ett förbud att lämna ett visst område, som utfärdats i anslutning till en anmälningsskyldighet, kan också dömas till fängelse i högst . Böter ska inte längre ingå i straffskalan för den som hjälper en utvisad utlänning att komma tillbaka till eller hindrar eller försöker hindra verkställighet av ett utvisningsbeslut. Brotten är av den arten att påföljden normalt bör vara fängelse. Den nya lagen bör enligt utredningen träda i kraft . Eftersom tillämpningsområdet för den nya lagen till viss del bygger på att förslaget till terroristbrottslag genomförs bör den nya lagen träda i kraft tidigast som terroristbrottslagen träder i kraft. Betänkandet har varit ute på remiss och remisstiden löpte ut . Ärendet bereds inom . Av regeringens propositionsförteckning framgår att regeringen avser att lämna propositioner i dessa två ärenden för behandling i . Utvisning på grund av brott och verkställighetshinder Regeringen tillsatte en utredning som ska göra en bred översyn av lagstiftningen om utvisning på grund av brott (dir. 2020:44). Utredningen ska lämna förslag till en skärpt reglering som ger förutsättningar för att i fler fall än utvisa utlänningar som begår brott. Utredaren ska även se över om det bör införas en möjlighet för åklagaren att återkomma med yrkande om en ny påföljd när utvisningen har beaktats i domen men utvisningsbeslutet inte har kunnat verkställas. Utredaren ska presentera sina förslag . Justitie- och migrationsminister har som svar på en skriftlig fråga om utvisningsbeslut med verkställighetshinder (fr. 2020/21:56) uppgett bl.a. följande. Utvisningsbeslut ska naturligtvis verkställas när så är möjligt, och sett , , så har av besluten om personer dömda till utvisning på grund av brott verkställts. I frågor om utvisning på grund av brott måste internationella åtaganden som följer av bl.a. och beaktas. En utlänning får t.ex. aldrig utvisas till ett land om det finns skälig anledning att anta att denne där skulle kunna löpa risk att straffas med döden eller utsättas för kroppsstraff, tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Regeringen är angelägen om en fungerande ordning och beslutade därför om att tillsätta en utredning som ska göra en bred översyn av lagstiftningen om utvisning på grund av brott. Härutöver har regeringen de vidtagit en rad åtgärder för att i fler fall än möjliggöra utvisningar av personer dömda till utvisning på grund av brott till länder dit det tidigare varit svårt, t.ex. och . Det arbetet har lett till att fler kunnat utvisas. Regeringen kommer även framöver att arbeta intensivt med återvändandefrågorna, bl.a. genom en fortsatt dialog med hemländerna. I samband med att utskottet behandlade regeringens skrivelse redogörelse för tillämpningen av lagen om särskild utlänningskontroll (skr. 2017/18:57, bet. 2017/18:JuU11) föreslog utskottet ett tillkännagivande till regeringen om att se över lagen om särskild utlänningskontroll i syfte att den på ett ändamålsenligt och rättssäkert sätt ska kunna tillämpas i fler fall än vad som sker . I samma betänkande avstyrkte utskottet motionsförslag om att på olika sätt skärpa lagen om särskild utlänningskontroll. ställde sig bakom utskottets förslag (rskr. 2017/18:161). Vid behandlingen av motsvarande skrivelse som gällde redogörelse för tillämpningen av lagen om särskild utlänningskontroll (skr. 2019/20:62, bet. 2019/20:JuU16) föreslog utskottet ett tillkännagivande om att regeringen borde tillsätta en ny utredning som skulle se över vilka ytterligare åtgärder som behövde vidtas för att samhället skulle kunna skydda sig mot personer som ansågs utgöra ett säkerhetshot. följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:255). Vid beredningen av redogörelse för tillämpningen av lagen om särskild utlänningskontroll (skr. 2020/21:69, bet. 2020/21:JuU19, rskr. 2020/21:220) föreslog utskottet ett tillkännagivande om att regeringen med anledning av motionsyrkanden om att regeringen bör tillsätta den utredning som enligt ett tidigare tillkännagivandes ska se över vilka ytterligare åtgärder som behöver vidtas för att samhället ska kunna skydda sig mot de personer som anses utgöra ett säkerhetshot. Utskottet anförde bl.a. följande: När det slutligen gäller tillsättandet av en ny utredning för att se över vilka ytterligare åtgärder som behöver vidtas på området står utskottet fast vid de bedömningar som gjordes när motsvarande skrivelse behandlades . Utgångspunkten är således att utländska medborgare som utgör ett hot mot säkerhet ska lämna landet och, om det av olika skäl inte är möjligt behöver dessa personer hållas i förvar eller övervakas på ett betryggande sätt. Utskottet står vidare fast vid att kommittédirektiven till Utredningen om utlänningsärenden med säkerhetsaspekter var alltför snäva. Utskottets bedömningar ledde till att tillkännagav för regeringen att den skyndsamt skulle tillsätta en ny utredning som skulle se över vilka ytterligare åtgärder som behövde vidtas för att samhället skulle kunna skydda sig mot personer som ansågs utgöra säkerhetshot. Någon sådan utredning är dock ännu inte tillsatt. Eftersom det är angeläget att en sådan utredning kommer till stånd finns det enligt utskottet anledning för att göra ett nytt tillkännagivande till regeringen om att en sådan utredning bör tillsättas , dvs. Utskottet konstaterade också i det ovannämnda betänkandet (bet. 2020/21:JuU19) att den befintliga lagen om särskild utlänningskontroll inte är helt ändamålsenlig och att det därtill finns vissa praktiska svårigheter med dess tillämpning. Utskottet ansåg därför att det är angeläget att den nya lagen om utlänningsärenden med säkerhetsaspekter träder i kraft . Den nya lagen bör enligt utskottet träda i kraft tidigast som terroristbrottslagen träder i kraft. Utskottet konstaterade att det av regeringens propositionsförteckning framgår att propositioner om dessa båda ärenden ska överlämnas till . Enligt utskottet finns det därmed inte anledning att nu ta initiativ till ny och skärpt lagstiftning med utgångspunkt i utredningens förslag. När det gällde motioner om diplomatiska garantier anförde utskottet att man utgick från att regeringen arbetar aktivt med sådana frågor. Tillsammans med den nya lagen som bör leda till ett mer effektivt regelverk ansåg utskottet att det inte fanns skäl för att ta något initiativ i frågan. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena. följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:220). Regeringen anför i skrivelse 2020/21:75 (s. 96 f.) bl.a. följande angående åtgärder med anledning av tillkännagivande om att tillsätta en ny utredning som ska se över vilka ytterligare åtgärder som behöver vidtas för att samhället ska kunna skydda sig mot personer som utgör ett säkerhetshot: I betänkandet Ett effektivare regelverk för utlänningsärenden med säkerhetsaspekter (SOU 2020:16) föreslås ett flertal åtgärder som innebär att samhället ska kunna skydda sig mot personer som anses utgöra ett säkerhetshot, såsom att kraven för att utvisa personer enligt den nya lagen sänks. Utredaren har också bl.a. föreslagit utökade möjligheter att använda tvångsmedel för att få större kontroll över dessa personer och skärpta straff för överträdelser av beslutad anmälningsskyldighet. Förslagen motsvarar delvis tillkännagivandet. Betänkandet har remissbehandlats och arbete med att ta fram en lagrådsremiss pågår. Tillkännagivandet i övrigt bereds i . Punkten är inte slutbehandlad. I arbetet med att bekämpa terrorism är det viktigt att lagstiftningen på området är utformad på ett ändamålsenligt och rättssäkert sätt. Som utskottet tidigare konstaterat, senast vid beredningen av redogörelse för tillämpningen av lagen om särskild utlänningskontroll (skr. 2020/21:69, bet. 2020/21:JuU19) är den befintliga lagen om särskild utlänningskontroll inte helt ändamålsenlig och det finns därtill vissa praktiska svårigheter med dess tillämpning. Det är därför angeläget att den nya lagen träder i kraft . Den nya lagen bör som utskottet tidigare framhållit träda i kraft tidigast som den nya terroristbrottslagen träder i kraft. Av regeringens propositionsförteckning framgår att propositioner om dessa båda ärenden ska överlämnas till . Enligt utskottet finns det därmed inte anledning att nu ta initiativ till ändringar i den befintliga lagen om särskild utlänningskontroll för att möjliggöra frihetsberövanden i linje med europeiska riktlinjer, skärpt lagstiftning när det gäller anmälningsplikten och skärpta straff eller en bredare tillämpning av lagen. Utskottet vill heller inte föregripa den beredning som pågår när det gäller förslag till ett nytt regelverk för utlänningar med säkerhetsaspekter. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2020/21:2957 (C) yrkandena 55 och 56, 2020/21:637 (SD) yrkande 8 och 2020/21:3272 (L) yrkande 55. Ett problem med den nuvarande lagstiftningen som uppmärksammats är att personer som utgör säkerhetshot, och där utvisning inte är möjlig på grund av verkställighetshinder, tillåts röra sig fritt i samhället. Som framgår ovan lämnade Utredningen om utlänningsärenden med säkerhetsaspekter flera förslag på förbättringar av den nuvarande lagstiftningen. Utredningens förslag innehåller emellertid inte någon lösning på situationer där det finns verkställighetshinder. Som utskottet anförde tidigare i vår är utgångspunkten att utländska medborgare som utgör ett hot mot säkerhet ska lämna landet och, om det av olika skäl inte är möjligt, behöver dessa personer hållas i förvar eller övervakas på ett betryggande sätt. Utskottet konstaterade då att kommittédirektiven till den nämnda utredningen var alltför snäva. föreslog utskottet ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen bör tillsätta den utredning som enligt ett tidigare tillkännagivande ska se över vilka ytterligare åtgärder som behöver vidtas för att samhället ska kunna skydda sig mot de personer som anses utgöra ett säkerhetshot. Utskottet anser att det nu finns skäl för att rikta ytterligare ett tillkännagivande till regeringen om att det måste övervägas hur situationer där personer som utgör säkerhetshot och som inte kan utvisas ska hanteras och på vilket sätt samhället ska kunna skydda sig mot sådana personer inom ramen för de internationella konventioner som gäller. Det bör då även analyseras hur övriga europeiska länder som också är bundna av arbetar med frågorna och vilka slutsatser som kan dras av deras arbete. Mot bakgrund av frågornas gränsöverskridande karaktär finns också skäl att se över hur samarbetet inom Europeiska unionen ska stärkas. Utskottet föreslår att tillkännager detta för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motion 2020/21:3304 (M) yrkande 11. Utskottet vidhåller sin inställning när det gäller diplomatiska garantier och utgår på samma sätt som tidigare från att regeringen arbetar aktivt med sådana frågor. Tillsammans med den nya lagen som bör leda till ett effektivare regelverk anser utskottet att det saknas skäl för att ta något initiativ i frågan. Utskottet avstryker därmed motion 2020/21:637 (SD) yrkande 7. Personer som återvänder från IS-kontrollerade områden Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om brottsutredning av återvändare och om omhändertagande av återvändare. Jämför reservation 16 (L) och 17 (SD). I kommittémotion 2020/21:3277 av m.fl. (L) yrkande 8 begärs ett tillkännagivande om brottsutredning av s.k. återvändare. Motionärerna anför att många som deltagit i terrorgruppers verksamhet nu har återvänt till och att det är viktigt att samtliga återvändare utreds för brott. I kommittémotion 2020/21:642 av m.fl. (SD) yrkande 18 begärs att alla som befunnit sig i terroristkontrollerade områden eller kan misstänkas ha något med terrorgrupper att göra ska omhändertas när de återvänder. Ett liknande yrkande finns även i motion 2020/21:2876 av m.fl. (SD) yrkande 5. Centret mot våldsbejakande extremism Centret mot våldsbejakande extremism (CVE) vid Brå har, som framgår ovan, uppdraget att stärka och utveckla det kunskapsbaserade arbetet med förebyggande åtgärder nationellt, regionalt och lokalt samt att ge behovsanpassat stöd till aktörer som i sin verksamhet hanterar frågor om förebyggande av våldsbejakande extremism. budgetproposition redovisas samhällets förebyggande arbete när det gäller att motverka och förebygga våldsbejakande extremism och terrorism. Här anges bl.a. följande (prop. 2020/21:1 utg.omr. 4 s. 32 f.): Att motverka och förebygga våldsbejakande extremism och terrorism är ett ansvar för hela samhället. Samverkan mellan ansvariga aktörer är en förutsättning för att arbetet ska bli framgångsrikt. Center mot våldsbejakande extremism (CVE) har bidragit till att kunskap och rådgivning till kommuner och myndigheter har fått en långsiktig, fast och tydlig struktur. Det har också bidragit till att yrkesverksamma på lokal nivå får tillgång till behovsanpassat stöd. CVE har också visat att de med kort varsel kan kraftsamla i för angelägna frågor. handlade det om att snabbt kunna förbereda kommuner på mottagande av IS-återvändare, inklusive kvinnor och barn. Den uppbyggnad av ett kunskapsbaserat förebyggande arbete som CVE har inlett måste fortsätta. Kriminalvårdens utvecklade kunskaper om våldsbejakande extremism och integreringen av dessa i den ordinarie verksamheten är viktig. Det ger goda förutsättningar för en god kontinuitet i myndighetens arbete med att förebygga våldsbejakande extremism. Digitala plattformar spelar en central roll i spridandet av våldsbejakande extremistisk propaganda, men också för radikalisering, rekrytering och planering av attentat.