bet · H901CU2 · 2021-11-15 00:00:00 — Bland annat är kraven för att få till stånd ett beslut om särskild förvaltning sänkta från fastighetsägarens förvärv av fastigheten, en slags prövotid (2 § andra stycket bostadsförvaltningslagen). Det finns även möjligheter för en kommun att ingripa mot dåliga boendeförhållanden enligt andra regelverk. Enligt ska ägare till bostäder vidta de åtgärder som skäligen kan krävas för att hindra uppkomsten av eller undanröja olägenheter för människors hälsa (9 kap. 9 §). Den närmare innebörden av detta preciseras i förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd (33 §). Enligt förordningen ska vidare kommunen i sin tillsyn ägna särskild uppmärksamhet åt byggnader som innehåller en eller flera bostäder (45 §). Även bestämmelserna om underhåll av byggnader i (2010:900) kan vara av betydelse vid brister i fastighetsförvaltningen (8 kap. 14 §). Dessutom kan nämnas möjligheten till expropriation när grov vanvård föreligger eller kan befaras uppkomma i fråga om en fastighet (2 kap. 7 § expropriationslagen [1972:719]). Om hyresnämnden beslutar om tvångsförvaltning ska nämnden utse en förvaltare. Till förvaltare ska utses ett bolag, en förening eller någon annan som har erforderlig erfarenhet av fastighetsförvaltning. (Se 8 § bostadsförvaltningslagen.) Den kommun där fastigheten är belägen ska ges tillfälle att lämna förslag på förvaltare innan hyresnämnden beslutar om tvångsförvaltning (16 § femte stycket lagen [1973:188] om arrendenämnder och hyresnämnder). Bara den som har förklarat sig villig att åta sig uppdraget kan utses till förvaltare. Om varken kommunen eller hyresnämnden kan finna en lämplig förvaltare som är villig att åta sig uppdraget förfaller frågan om tvångsförvaltning. Regeringen föreslår att det i bostadsförvaltningslagen ska införas en möjlighet för hyresnämnden att förelägga fastighetsägaren att åtgärda brister i förvaltningen, s.k. förvaltningsföreläggande. Ett sådant föreläggande ska kunna förenas med vite. ska möjligheten att besluta om förvaltningsåläggande tas bort ur lagen. Vidare föreslås att vid tvångsförvaltning enligt bostadsförvaltningslagen ska förvaltaren ha rätt till ersättning för utgifter som har krävts för att fullgöra uppdraget. Det ska också förtydligas att det inte krävs hinder eller men i nyttjanderätten för att hyresgästen ska kunna göra gällande påföljder enligt hyreslagen med anledning av att hyresvärden brister i sin underhållsskyldighet. Den nya regleringen föreslås träda i kraft . Äldre föreskrifter ska dock fortfarande gälla om ett ärende om särskild förvaltning har inletts hos hyresnämnden före ikraftträdandet. Skälen för regeringens förslag Som skäl för sina förslag om åtgärder vid misskötsel av hyreshus anför regeringen i propositionen bl.a. följande (s. 25 f.). Regeringen konstaterar att ingripandeformen förvaltningsåläggande knappt används i praktiken och att den därmed inte fyller sin avsedda funktion. Det finns därför i realiteten inte någon effektiv ingripandeform mot sådana brister i förvaltningen som inte motiverar tvångsförvaltning. Enligt regeringen finns det mot den bakgrunden skäl att utmönstra förvaltningsåläggande ur bostadsförvaltningslagen och i stället införa en möjlighet att ansöka om föreläggande för hyresvärden att åtgärda brister som drabbar hyresgäster gemensamt – förvaltningsföreläggande. Enligt regeringen kan mindre allvarliga brister på detta sätt åtgärdas på ett tidigare stadium, vilket i sin tur kan innebära färre fall där misskötseln går så långt att tvångsförvaltning måste beslutas. I och med att ett förvaltningsföreläggande ska kunna förenas med vite bedömer regeringen vidare att föreläggandet kommer att utgöra ett effektivt påtryckningsmedel. Som jämförelse pekar regeringen på att det har visat sig att en ansökan om åtgärdsföreläggande enligt hyreslagen är ett effektivt påtryckningsmedel som ofta leder till att parterna enas utan att hyresnämnden behöver pröva frågan. När det gäller förslaget om ersättning till förvaltare anser regeringen att en förvaltare bör kunna få ersättning för utgifter som har krävts för att fullgöra uppdraget, dvs. för att åstadkomma en godtagbar förvaltning, även om avtalet har ingåtts i eget namn. På grund av rådande osäkerhet om rättsläget i denna del behöver rätten till ersättning förtydligas genom en uttrycklig bestämmelse. När det slutligen gäller förslaget om att tydliggöra tillämpningsområdet för rätten till påföljder enligt hyreslagen redovisar regeringen att det har funnits en osäkerhet om hur bestämmelserna ska tillämpas vid åtgärdsföreläggande. Otydligheten har avsett huruvida det krävs hinder eller men i nyttjanderätten för att få till stånd ett åtgärdsföreläggande när hyresvärden brister i sin underhållsskyldighet. För att undvika rättsförluster för hyresgäster bör det därför förtydligas att det inte krävs hinder eller men för att ett åtgärdsföreläggande ska kunna utfärdas på grund av eftersatt underhåll. Bedömning i fråga om förvärvslag gjorde i sitt betänkande (SOU 2017:33) bedömningen att det inte finns skäl att införa en ny förvärvslag. Som skäl för detta anfördes bl.a. att statistiken om ärenden vid hyresnämnden i fråga om brister i förvaltningen inte ger stöd för att antalet fall av misskötta hyreshus har ökat sedan förvärvslagen upphävdes 2010. Det kan exempelvis konstateras att det inte har skett någon ökning av antalet ansökningar om särskild förvaltning. Det kan också konstateras att endast en liten andel av ärendena om särskild förvaltning har avsett nya fastighetsägare sedan förvärvslagen upphävdes. Det tyder enligt utredningen på att det inte är överlåtelser av fastigheter som har orsakat problem, i vart fall inte som gått sedan förvärvslagen upphävdes. Till detta kommer att antalet ansökningar om åtgärdsföreläggande inte har ökat utan snarare minskat . Utredningens slutsats var att det finns problem med förvaltningen av hyreshus men att det inte kan beläggas att dessa har ett samband med upphävandet av förvärvslagen. Dessutom orsakade förvärvslagen tillämpningsproblem som torde vara svåra att lösa fullt ut. Utredningen ansåg mot den bakgrunden att det inte finns skäl att föreslå att en ny förvärvslag införs. I stället bör andra åtgärder vidtas för att komma till rätta med problemen. Det bör ske genom att effektiviteten ökas i de befintliga rättsliga medel som finns för att komma till rätta med uppkomna brister i förvaltningen av en hyresfastighet. Förslag i fråga om förvaltare Utredningen redovisade att ett problem som uppmärksammades under utredningens arbete var att det i vissa fall är svårt att få tag på förvaltare som är villiga att åta sig tvångsförvaltningsuppdrag. Det är en brist som enligt utredningen bör åtgärdas. Förutom den befintliga regleringen om att den kommun där fastigheten är belägen ska ges tillfälle att lämna förslag på förvaltare innan hyresnämnden beslutar om tvångsförvaltning ansåg utredningen därför att det borde införas en skyldighet för kommunen att ta fram och tillhandahålla en förteckning över förvaltare som har förklarat sig villiga att åta sig uppdrag. Framtida åtgärder mot misskötsel av hyreshus I kommittémotion 2020/21:4097 av Momodou m.fl. (V) föreslås flera tillkännagivanden till regeringen om åtgärder mot misskötsel av hyreshus. Motionärerna vill att kommunerna vid ärenden som rör tvångsförvaltning ska vara skyldiga att bistå med en förvaltare (yrkande 1). Motionärerna vill också att lagregleringen ska göra det lättare för en hyresgäst att få nedsatt hyra vid bristande underhåll (yrkande 2). Dessutom anser motionärerna att den upphävda förvärvslagen bör återinföras (yrkande 3) och att regeringen bör återkomma med förslag på skärpt referenstagning inför kommuners försäljning av fastigheter och marktilldelning (yrkande 4). Lagförslagen om åtgärder vid misskötsel av hyreshus Utskottet ser positivt på regeringens förslag om ett mer effektivt och flexibelt ingripande vid misskötsel av hyreshus genom att det i bostadsförvaltningslagen införs en möjlighet för hyresnämnden att förelägga fastighetsägaren att åtgärda brister i förvaltningen samt förslaget om att förvaltaren vid tvångsförvaltning enligt samma lag ska ha rätt till ersättning för utgifter som har krävts för att fullgöra uppdraget. Positivt är också att det i hyreslagen förtydligas att det inte krävs hinder eller men i nyttjanderätten för att hyresgästen ska kunna göra gällande påföljder med anledning av att hyresvärden brister i sin underhållsskyldighet. Utskottet konstaterar att det inte har väckts någon motion som går emot att antar lagförslagen om åtgärder vid misskötsel av hyreshus. Lagförslagen bör därför antas av de skäl som anförs i propositionen. Framtida åtgärder mot misskötsel av hyreshus När det gäller motion 2020/21:4097 (V) yrkande 1 konstaterar utskottet att det lagförslag om förvaltningsföreläggande som utskottet ställt sig bakom innebär att mindre allvarliga brister på detta sätt kan åtgärdas på ett tidigare stadium, vilket i sin tur kan innebära färre fall där misskötseln går så långt att tvångsförvaltning måste beslutas. För att utgöra ett effektivt påtryckningsmedel ska förvaltningsföreläggandet dessutom kunna förenas med vite. Vidare innebär det lagförslag om förvaltarens ersättning som utskottet ställt sig bakom att förvaltaren vid tvångsförvaltning ska ha rätt till ersättning för utgifter som har krävts för att fullgöra uppdraget, vilket torde göra uppdraget något mer attraktivt än . Utskottet är inte berett att ställa sig bakom motionsförslaget om att den kommun där fastigheten är belägen ska vara skyldig att bistå med en förvaltare, i stället för som ges tillfälle att lämna förslag på förvaltare innan hyresnämnden beslutar om tvångsförvaltning. Motionsyrkandet bör därför avslås. Vad avser yrkande 2 i samma motion om nedsatt hyra vid bristande underhåll konstaterar utskottet att en hyresgäst kan göra gällande ett antal påföljder om lägenheten inte är i det skick som förutsätts. En sådan påföljd är åtgärdsföreläggande som innebär att hyresnämnden förelägger hyresvärden att åtgärda bristen. Åtgärdsföreläggandet får förenas med vite. En ansökan om åtgärdsföreläggande har visat sig vara ett effektivt påtryckningsmedel som ofta leder till att parterna enas utan att hyresnämnden behöver pröva frågan. Genom detta lagstiftningsärende förtydligas dessutom att det inte krävs hinder eller men i nyttjanderätten för att hyresgästen ska kunna göra gällande påföljder, såsom åtgärdsföreläggande, med anledning av att hyresvärden brister i sin underhållsskyldighet. Även om hyresnämnden inte kan pröva frågor om nedsättning av hyra, förekommer sådana frågor förhållandevis ofta i ärenden om åtgärdsföreläggande och kan ingå som ett led i en uppgörelse mellan parterna. Sådana frågor kan också förekomma fristående som en medlingsfråga. Utskottet är inte berett att föreslå något initiativ med anledning av motionsyrkandet, och det avstyrks därför. När det slutligen gäller yrkandena 3 och 4 i samma motion om preventiva åtgärder mot oseriösa fastighetsägare konstaterar utskottet att gjorde bedömningen att det inte finns skäl att införa en ny förvärvslag. Som skäl för detta anfördes bl.a. att statistiken tyder på att det inte är överlåtelser av fastigheter som har orsakat problem, i vart fall inte som gått sedan förvärvslagen upphävdes. Till detta kommer att antalet ansökningar om åtgärdsföreläggande inte har ökat utan snarare minskat . Utredningens slutsats var att det finns problem med förvaltningen av hyreshus men att det inte kan beläggas att dessa har ett samband med upphävandet av förvärvslagen. Dessutom orsakade förvärvslagen tillämpningsproblem som torde vara svåra att lösa fullt ut. I stället borde, enligt utredningen, andra åtgärder vidtas för att komma till rätta med problemen. Detta borde ske genom att effektiviteten ökas i de befintliga rättsliga medel som finns för att komma till rätta med uppkomna brister i förvaltningen av en hyresfastighet. Utskottet, som konstaterar att den nya ingripandeformen förvaltningsföreläggande införs genom detta lagstiftningsärende, är inte berett att föreslå någon åtgärd med anledning av motionsyrkandena. Även dessa avstyrks därför. Återstående övergångsbestämmelse i jordabalken Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till återstående övergångsbestämmelse i jordabalken med den ändring som föranleds av ett tidigare i betänkandet gjort ställningstagande. Jämför reservation 10 (S, V, MP) och 11 (SD, L). Utskottet har tidigare i betänkandet föreslagit att ska avslå regeringens lagförslag om skyddet för hyresgäster vid renoveringar. Som en följd av detta ställningstagande bör det göras en redaktionell ändring i återstående övergångsbestämmelse i jordabalken (punkt 2 ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna i regeringens förslag till ändring i jordabalken). Lagförslaget om skyddet för hyresgäster vid renoveringar, punkt 1 (S, V, MP) av (MP), (S), (S), (S), Momodou (V), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: antar regeringens förslag till lag om ändring i jordabalken i de delar det avser 12 kap. 55 § och punkt 3 ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna. Därmed bifaller proposition 2020/21:201 punkt 1 i denna del och avslår motionerna 2020/21:4099 av m.fl. (L) yrkande 2, 2020/21:4101 av och (båda C) yrkande 1, 2020/21:4102 av m.fl. (KD) yrkande 1 och 2020/21:4104 av m.fl. (SD) yrkande 2. Vi konstaterar att den faktiska tillämpningen av trappningsregeln innebär att den nya hyran fasas in från en hög nivå redan från början och att den får ett relativt snabbt genomslag. kan hyresgästen i många fall komma att betala full hyra, och det är ovanligt med infasningsperioder som överstiger . Som anförs i propositionen kan redan trappans första steg innebära stora ekonomiska utmaningar för en hyresgäst, och det finns en risk för att den nya hyran får fullt genomslag innan hyresgästen haft möjlighet att anpassa sig. Vi anser därför, i likhet med regeringen, att hyresgästerna bör få ett mer verksamt skydd mot kraftiga och snabba hyreshöjningar. Regeringens förslag innebär en något långsammare höjningstakt av de hyreshöjningar som ska fasas in enligt det rådande regelverket, och på samma sätt som torde det bli sällsynt att trappning sker som överstiger . Inkomstbortfallet för fastighetsägarna på grund av ändringarna bör därmed bli begränsat, och det framstår därför inte som troligt att förslaget skulle hämma renoveringar av hyresbostadshus. Sammanfattningsvis anser vi att regeringens förslag om ett förbättrat skydd för hyresgäster vid renoveringar innebär en lämplig avvägning mellan å ena sidan hyresgästernas behov av skydd mot kraftiga och snabba hyreshöjningar och å andra sidan hyresvärdarnas berättigade intresse av att inom rimlig tid få betalt för gjorda investeringar. bör därför anta lagförslaget. Den framtida regleringen om skyddet för hyresgäster vid renoveringar, punkt 2 (V) av Momodou (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:4097 av Momodou m.fl. (V) yrkandena 6 och 7 samt 2020/21:4101 av och (båda C) yrkande 2. Som framgår av reservation 1 ovan anser jag att regeringens lagförslag om ändringar av trappningsregeln bör antas för att ge hyresgästerna ett mer verksamt skydd mot kraftiga och snabba hyreshöjningar. Det behövs dock även andra åtgärder för att stärka hyresgästernas ställning vid renoveringar. framhöll i sitt betänkande (SOU 2017:33) att för hyresgästerna är information om hyran efter ombyggnaden viktig. Många hyresgäster menar att det är svårt att ta ställning till föreslagna åtgärder när de inte vet hur hög den nya hyran blir. Utredningen rekommenderade därför parterna att förhandla hyran i förväg så att uppgift om hyran kan lämnas i samband med övrig information. I de fall parterna inte lyckas komma överens om en hyra borde, enligt utredningen, i alla fall en tänkt hyra eller en högsta hyra anges. Utredningen föreslog dock inte ett lagkrav som inkluderar att hyran ska anges i förväg. Jag anser emellertid att det finns skäl för ett sådant lagkrav och att det inte är tillräckligt med den informationsskyldighet som hyresvärden har enligt hyreslagen i kombination med den mall för samrådsavtal vid genomgripande ombyggnader som har tagits fram. Hyresvärdar bör alltså åläggas att på förhand ge en uppskattning av hur hög hyran kommer att bli efter en ombyggnation. Regeringen bör därför återkomma med ett lagförslag med den innebörden. har vi sett en utveckling i där privata fastighetsbolag har köpt upp hela bostadsområden med ett enda syfte – att göra en så stor och snabb vinst som möjligt. I , som har samma problem, har en majoritet i enats om att införa ett s.k. spekulationsstopp för att utestänga kortsiktiga, oseriösa bostadsspekulanter på den danska bostadsmarknaden. Spekulationsstoppet går ut på att en hyresvärd som köper en fastighet och genomför en renovering inte ska få höja hyran förrän . Syftet med denna karenstid är att minska möjligheterna att göra snabba vinster – och därmed göra det mindre intressant för oseriösa aktörer att köpa upp slitna hyreshusbestånd, ytskiktsrenovera och höja hyran kraftigt för att därefter sälja fastigheterna med god vinst. Samma lagstiftning bör enligt min uppfattning införas i . Det är en uppgift för regeringen att ta nödvändiga initiativ till detta. Vad som anförs ovan bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Lagförslaget om hyresvärdens rätt till uppsägning, punkt 3 (S, V, MP) av (MP), (S), (S), (S), Momodou (V), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2012:978) om uthyrning av egen bostad i de delar det avser 3 § och 3 a § första meningen. Därmed bifaller proposition 2020/21:201 punkt 6 i denna del och avslår motionerna 2020/21:4099 av m.fl. (L) yrkande 3, 2020/21:4101 av och (båda C) yrkande 4, 2020/21:4102 av m.fl. (KD) yrkande 2, 2020/21:4103 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2020/21:4104 av m.fl. (SD) yrkande 3. Bostadsbristen har satt ökat fokus på hur privatpersoner tillhandahåller lägenheter till andra privatpersoner. Denna del av bostadsmarknaden har en funktion att fylla som ett komplement till den ordinarie hyresmarknaden. Viktigt i sammanhanget är dock att det råder balans mellan å ena sidan en enkel reglering för privatuthyrning i syfte att stimulera ett utbud av bostäder och å andra sidan behovet av skydd för hyresgäster. Enligt privatuthyrningslagen har hyresvärden rätt att, utan att ange några skäl, säga upp ett tidsbestämt hyresavtal med iakttagande av tre månaders uppsägningstid. Att hyresvärden när som helst kan säga upp avtalet innebär att en avtalad hyrestid saknar mycket av sin betydelse. Det gör boendet otryggt och kan försätta hyresgästen i en besvärlig situation. Det kan heller inte antas att rätten till uppsägning har någon större betydelse för viljan att hyra ut lägenheter. De hyresvärdar som har behov av flexibilitet kan nämligen välja en kortare hyrestid eller ett avtal som gäller tills vidare. I det sistnämnda fallet kan hyresvärden säga upp avtalet med iakttagande av tre månaders uppsägningstid. Dessutom konstaterar vi att samtliga remissinstanser tillstyrkte eller inte invände mot utredningens förslag att ta bort hyresvärdens rätt att säga upp hyresgästen . Vi anser därför i likhet med regeringen att hyresvärden inte bör ha rätt att säga upp hyresgäster till en tidpunkt före hyrestidens slut. En sådan uppsägning bör alltså förutsätta att det finns omständigheter som gör att hyresrätten är förverkad eller att det finns någon annan särskild grund för uppsägning. bör följaktligen anta regeringens lagförslag om hyresvärdens rätt till uppsägning. Den framtida regleringen om privatpersoners uthyrning, punkt 5 (V) av Momodou (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:4097 av Momodou m.fl. (V) yrkande 8. Särregleringen i privatuthyrningslagen innebär att personer som äger sin bostad kan hyra ut den med en högre hyra än vad bruksvärdessystemet medger. Möjligheten att få tillbaka överhyra retroaktivt har också avskaffats för andrahandshyresgäster som hyr en ägd bostad i andra hand. I stället får andrahandshyresgästen gå till hyresnämnden och få sin framtida hyra fastställd till en slags kostnadshyra. I kostnadshyran får, förutom månadsavgiften, en fiktiv räntekostnad räknas in. Denna hyra är således inte kopplad till uthyrarens faktiska kostnader. Dessutom har ändringar i bostadsrättslagen (1991:614) medfört att bostadsrättshavaren inte längre behöver ”beaktansvärda skäl” utan endast ”skäl” för att få tillstånd till andrahandsuthyrning. Enligt har hyrorna för bostadsrätter som hyrs ut i andra hand ökat . Den största ökningen har skett , dvs. sedan privatuthyrningslagen trädde i kraft. Däremot har antalet bostäder som hyrs ut i andra hand inte ökat nämnvärt . Jag är mycket kritisk till privatuthyrningslagen som innebär att den s.k. skäliga hyran höjs och att hyresmarknaden blir än mer komplicerad. I praktiken blir det ett sätt att gå runt de bestämmelser som reglerar hyressättningen och att i smyg införa marknadshyror. Lagen gynnar främst dem som hyr ut, genom att de får möjlighet att ta ut en betydligt högre hyra . Förlorarna är andrahandshyresgästerna som tvingas betala stora summor för att ha någonstans att bo. För att komma till rätta med problemet bör privatuthyrningslagen avskaffas. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Lagförslaget om skyddet för hyresgäster när bostadslägenheter förstörs, punkt 6 (M, KD) av (KD), (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: a) regeringens förslag till 1. lag om ändring i jordabalken i de delar det avser 12 kap. 10, 46 a, 46 b, 63, 70 och 73 §§ och punkt 4 ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna, 2. lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder, 3. lag om ändring i lagen (2002:93) om kooperativ hyresrätt, 4. lag om ändring i lagen (2012:978) om uthyrning av egen bostad i de delar det avser 3 a § andra meningen med den ändringen att ordet ”heller” ska utgå. b) reservanternas förslag i bilaga 3 till lag om ändring i bostadsrättslagen (1991:614). Därmed bifaller proposition 2020/21:201 punkterna 1 i denna del, 2, 4 och 6 i denna del och motion 2020/21:4103 av m.fl. (M) yrkande 1 och 2020/21:4099 av m.fl. (L) yrkande 1 och 2020/21:4104 av m.fl. (SD) yrkande 1. I likhet med majoriteten anser vi att det bör införas ett stärkt skydd för hyresgäster när bostadslägenheter förstörs. Det vi har olika uppfattning om är hur långt detta skydd bör sträcka sig. Det kan nämligen konstateras att regeringens lagförslag är försett med undantag dels i fråga om kooperativa hyresrätter, dels i fråga om bostäder som är föremål för privatuthyrning. I likhet med flera remissinstanser anser vi att ett sådant undantag borde gälla även när hyresvärden är en bostadsrättsförening. Bostadsrättsföreningar skiljer sig ju från andra hyresvärdar på så sätt att de normalt har ett intresse av att upplåta lägenheter med bostadsrätt och inte hyresrätt. Vid ombildning av hyresrätter till en bostadsrättsförening blir visserligen föreningen hyresvärd till de hyresgäster som inte vill delta i ombildningen. Det är en ordning som vi tycker är bra och vill värna. Att senare upplåta lägenheter med hyresrätt, i händelse av att en enskild lägenhet eller hela huset förstörs, strider dock mot bostadsrättsföreningens syfte och kan därför inte anses skäligt. Mot den bakgrunden bör , förutom att bifalla regeringens lagförslag, besluta om en ändring i bostadsrättslagen som innebär att en bostadsrättsförenings hyresgäst inte har rätt till ett nytt hyresavtal när en lägenhet förstörs.