bet · H901SkU11 · 2021-12-13 00:00:00 — Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag om bl.a. en ny lag om riskskatt för kreditinstitut. Den nya lagen innebär att beskattningen av kreditinstitut som vid en finansiell kris riskerar att orsaka väsentliga indirekta kostnader för samhället ökar. Förslaget innebär att ett kreditinstitut ska betala riskskatt till staten om summan av kreditinstitutets skulder vid beskattningsårets ingång överstiger ett visst gränsvärde. För utländska kreditinstitut ska endast skulder hänförliga till verksamhet som kreditinstitutet bedriver från filial i beaktas. Om kreditinstitutet ingår i en koncern ska gränsvärdet gälla sammantaget för alla kreditinstitut i koncernen. Gränsvärdet föreslås uppgå till för beskattningsår som påbörjas . Gränsvärdet ska därefter indexeras. Beskattningsunderlaget ska utgöras av summan av kreditinstitutets skulder vid beskattningsårets ingång. För utländska kreditinstitut ska endast skulder hänförliga till verksamhet som kreditinstitutet bedriver från filial i beaktas. För beskattningsår som påbörjas ska skatt betalas av beskattningsunderlaget. För beskattningsår som påbörjas och senare år ska skatt betalas av beskattningsunderlaget. Den nya lagen om riskskatt för kreditinstitut föreslås träda i kraft och tillämpas första gången för beskattningsår som påbörjas efter . Höjningen av skattesatsen för riskskatten från föreslås dock träda i kraft och tillämpas första gången för beskattningsår som påbörjas efter . Utskottet föreslår vidare tre tillkännagivanden till regeringen om • att regeringen ska återkomma till med ett förslag som träder i kraft som undantar Kommuninvest från riskskatt för kreditinstitut, och med ett förslag om att kompensera kommun- och regionsektorn för de ökade kostnaderna till följd av riskskatten, • att regeringen ska utreda möjligheten att ändra lagen om riskskatt för kreditinstitut så att skatten inte drabbar lokalt förankrad bankverksamhet, • att regeringen noga ska följa frågan om huruvida riskskatt för kreditinstitut snedvrider konkurrensen mellan svenska och utländska banker och försvårar möjligheterna att värna den finansiella stabiliteten och, om sådana effekter konstateras, återkomma till med förslag på justeringar i lagen om riskskatt för att motverka effekterna. Utskottet lägger på eget initiativ fram förslagen till tillkännagivanden om lokalt förankrad bankverksamhet och om skadliga effekter. Förslaget till tillkännagivande om undantag för Kommuninvest grundas på förslag i motioner. Utskottet anser att bör avslå övriga motionsyrkanden. I betänkandet finns fem särskilda yttranden (M, SD, C, KD, L). Ledamöterna från och avstår från ställningstagande när det gäller samtliga förslagspunkter och redovisar i stället sina överväganden i särskilda yttranden. Ledamöterna från avstår från ställningstagande när det gäller förslagspunkt 1 och redovisar i stället sina överväganden i ett särskilt yttrande. Proposition 2021/22:26 Riskskatt för kreditinstitut. Fem yrkanden i följdmotioner. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Undantag för Kommuninvest m.m. 1.Särskilt yttrande (M) 2.Särskilt yttrande (SD) 3.Särskilt yttrande (C) 4.Särskilt yttrande (KD) 5.Särskilt yttrande (L) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Regeringens lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut antar regeringens förslag till 1. lag om riskskatt för kreditinstitut, 2. lag om ändring i lagen (2021:000) om riskskatt för kreditinstitut, 3. lag om ändring i lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt, 4. lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244). Därmed bifaller proposition 2021/22:26 punkterna 1–4 och avslår motion 2021/22:4291 av m.fl. (M). Undantag för Kommuninvest m.m. ställer sig bakom det som utskottet anför om undantag för Kommuninvest och om kompensation och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:4283 av m.fl. (SD) yrkande 1 och 2021/22:4286 av m.fl. (KD). ställer sig bakom det som utskottet anför om lokalt förankrad bankverksamhet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som utskottet anför om skadliga effekter och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:4283 av m.fl. (SD) yrkandena 2 och 3. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), Per Åsling (C)*, (M)*, (M)*, (SD)*, (S), (V), Boriana (M)*, (SD)*, (KD), (S), Gulan Avci (L), (SD)*, (M)*, (S), (MP) och (S). *och ledamöter avstår från ställningstagande under samtliga förslagspunkter. ledamöter avstår från ställningstagande under förslagspunkt 1. Se särskilda yttranden. Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 2021/22:26 Riskskatt för kreditinstitut. Regeringens förslag till riksdagsbeslut återges i bilaga 1. Regeringens lagförslag återges i bilaga 2. I ärendet har väckts tre motioner, 2021/22:4283, 2021/22:4286 och 2021/22:4291, som återges i bilaga 1. lämnade in en skrivelse, i vilken föreningen begär att förslaget ska bordläggas till dess att kommissionen har fattat ett beslut om förslagets förenlighet med . lämnade in ytterligare en skrivelse, i vilken föreningen i första hand begär att utskottet ska avslå propositionen, i andra hand att utskottet ska återremittera förslaget till regeringen för vidare behandling och i tredje hand att utskottet ska bordlägga propositionen till dess att kommissionen har fattat ett beslut om förslagets förenlighet med . Kommuninvest lämnade in en skrivelse i vilken man i första hand begär att förslaget ska återremitteras till regeringen för att regeringen ska kunna skapa ett förslag som innebär att samverkan inte omfattas och i andra hand för den händelse att riskskatten införs att kommunsektorn tills vidare kompenseras för att undvika negativa effekter på samhällskritiska investeringar som skatten annars skulle föra med sig. Kommuninvest och lämnade ytterligare information vid utskottets sammanträde . Vid den fortsatta beredningen informerade statssekreteraren respektive statssekreteraren med medarbetare från utskottets ledamöter om förslaget. Vid den fortsatta beredningen informerade även finansutskottets kansli utskottets ledamöter om budgetprocessen. Kommissionen meddelade att förslaget om riskskatt för kreditinstitut inte anses utgöra statligt stöd och att det därmed är förenligt med reglerna om statlig stödåtgärd i artikel 107.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, EUF-fördraget. beslutade regeringen att tillsätta en särskild utredare som skulle ta fram ett förslag till en skatt på den finansiella sektorn, som minskar den skattefördel som sektorn kan antas få till följd av att omsättning av finansiella tjänster har undantagits från mervärdesskatt (dir. 2015:51). Utredningen, som tog namnet Utredningen om skatt på finanssektorn, lämnade sitt betänkande Skatt på finansiell verksamhet (SOU 2016:76). Betänkandet har remitterats (Fi/2016/03980). I ett pressmeddelande meddelade regeringen att den inte går vidare med utredningens förslag. I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 Förslag till statens budget, finansplan m.m. avsnitt 12.12) aviserade regeringen att den avser att återkomma till med ett förslag om att skatten på finanssektorn bör öka med . I budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 Förslag till statens budget, finansplan m.m. avsnitt 13.18) aviserade regeringen att den avser att återkomma till med ett förslag om att skatten på finanssektorn bör öka med ytterligare . remitterade promemorian Riskskatt för vissa kreditinstitut (nedan promemorian). Promemorian innehöll förslag om att öka beskattningen av kreditinstitut som vid en finansiell kris riskerar att orsaka väsentliga indirekta kostnader för samhället. I promemorian föreslogs därför bl.a. att ett kreditinstitut ska betala riskskatt till staten om kreditinstitutet har skulder vid beskattningsårets ingång som är hänförliga till verksamhet som kreditinstitutet bedriver i och summan av dessa skulder vid beskattningsårets ingång överstiger ett gränsvärde. Om kreditinstitutet ingår i en koncern ska gränsvärdet gälla sammantaget för alla kreditinstitut i koncernen. Även beskattningsunderlaget för riskskatten föreslogs utgöras av summan av kreditinstitutets skulder vid beskattningsårets ingång, hänförliga till verksamhet som kreditinstitutet bedriver i , med avdrag för koncerninterna skulder samt vissa efterställda skulder enligt lagen (2015:1016) om resolution. Flera remissinstanser efterfrågade förtydliganden när det gäller hur skulder ska hänföras till svensk respektive utländsk verksamhet och framhöll att det i praktiken kan vara mycket svårt att avgränsa skulder som används i verksamheten i en utländsk filial. Vissa remissinstanser ansåg att den svenska staten borde ha ett större intresse av att beskatta skulder i en svensk banks utländska filial, som är en del av den svenska banken, jämfört med skulder i utländska dotterbolag, som är föremål för den utländska statens banktillstånd, finansiella tillsyn och resolutionsåtgärder. Några remissinstanser hävdade att förslaget i promemorian strider mot etableringsfriheten om upplåning i ett svenskt kreditinstitut som vidareutlånas till ett utländskt koncernbolag ingår i skattebasen, till skillnad från upplåning i kreditinstitut som används i en utländsk filials verksamhet. omarbetade förslaget och remitterade promemorian Utkast till lagrådsremiss Riskskatt för kreditinstitut med ett delvis justerat förslag om riskskatt för kreditinstitut. I propositionen gör regeringen bedömningen att beskattningen av kreditinstitut som vid en finansiell kris riskerar att orsaka väsentliga indirekta kostnader för samhället bör öka. I propositionen föreslås därför att ett kreditinstitut ska betala riskskatt till staten om summan av kreditinstitutets skulder vid beskattningsårets ingång överstiger ett visst gränsvärde. För utländska kreditinstitut ska endast skulder hänförliga till verksamhet som kreditinstitutet bedriver från filial i beaktas. Om kreditinstitutet ingår i en koncern ska gränsvärdet gälla sammantaget för alla kreditinstitut i koncernen. Gränsvärdet föreslås uppgå till för beskattningsår som påbörjas . Gränsvärdet ska därefter indexeras. Beskattningsunderlaget ska utgöras av summan av kreditinstitutets skulder vid beskattningsårets ingång. För utländska kreditinstitut ska endast skulder hänförliga till verksamhet som kreditinstitutet bedriver från filial i beaktas. För beskattningsår som påbörjas ska skatt betalas av beskattningsunderlaget. För beskattningsår som påbörjas och senare år ska skatt betalas av beskattningsunderlaget. Regeringen föreslår därför att en ny lag om riskskatt för kreditinstitut ska införas. Lagen föreslås träda i kraft och tillämpas första gången för beskattningsår som påbörjas efter . Höjningen av skattesatsen för riskskatten från föreslås dock träda i kraft och tillämpas första gången för beskattningsår som påbörjas efter . Regeringen föreslår också ändringar i lagen om avräkning av utländsk skatt och i skatteförfarandelagen. Utskottets förslag i korthet bifaller regeringens förslag om en riskskatt för kreditinstitut och avslår motionsyrkandet om att avslå propositionen. Beskattningen av kreditinstitut bör öka Finansiella kriser är enligt regeringen kostsamma och kan ge upphov till dels direkta kostnader för samhället när staten måste stärka den finansiella stabiliteten med skattemedel, dels indirekta kostnader till följd av att den ekonomiska konjunkturen viker och de offentliga finanserna försämras. Alla kreditinstitut utgör dock inte samma risk för det finansiella systemets funktionssätt. Stora institut utgör en så pass viktig del av det finansiella systemet att det skulle få mycket negativa konsekvenser såväl för det finansiella systemet som för ekonomin i stort om de fallerar eller allvarligt störs i sin verksamhet. Sådana institut är systemviktiga och fallissemang eller en kraftig störning i dem utgör en s.k. systemrisk, dvs. ett hot mot det finansiella systemet. Regeringen anser att det är svårt att avgöra var gränsen går för att ett institut ska anses vara systemviktigt eller inte. Faktorer som spelar roll för detta är institutets storlek, dess betydelse för samhällsekonomin, dess komplexitet och sammanlänkning med varandra. Genom att aktörer i det finansiella systemet äger varandras obligationer kan ett problem som uppstår i en del av systemet snabbt spridas till andra delar och därigenom hota den finansiella stabiliteten. Även risken för att ett institut vid en finansiell kris orsakar indirekta kostnader för samhället varierar enligt regeringen med institutens storlek och betydelse. , som inte är kritiska för det finansiella systemet, påverkar inte den makroekonomiska utvecklingen i samma utsträckning som större. Även om ekonomiska svårigheter i andra branscher och sektorer i vissa fall kan spridas och få negativa konsekvenser för andra delar av samhället har den finansiella sektorn en särställning. Bakgrunden är kreditinstitutens centrala roll i ekonomin och den känslighet som finns i det finansiella systemet. Regeringen gör därför bedömningen att beskattningen av kreditinstitut som vid en finansiell kris riskerar att orsaka väsentliga indirekta kostnader för samhället bör ökas. Regeringen framhåller att syftet med riskskatten inte är att ersätta befintliga regelverk ägnade att stärka stabiliteten i det finansiella systemet. Syftet med riskskatten är att stärka de offentliga finanserna och hålla den offentliga skuldsättningen på en lägre nivå för att därigenom skapa utrymme för att klara en framtida finansiell kris. Med starkare offentliga finanser är enligt regeringen bättre rustat för att möta utmaningar och genomföra nödvändiga åtgärder i en krissituation. Regeringen föreslår att ska betala riskskatt till staten om summan av kreditinstitutets skulder vid beskattningsårets ingång överstiger gränsvärdet. Kreditinstitutens verksamhet innebär enligt regeringen att de är utsatta för olika typer av risker, t.ex. finansiella och operationella risker. Den finansiella risken inkluderar bl.a. kreditrisken, dvs. risken att en motpart som fått en kredit beviljad inte kan fullfölja sina betalningsåtaganden eller att en ställd säkerhet för en kredit inte går att lösa in eller har förlorat sitt värde. För att ha motståndskraft mot dessa risker ställs det krav på kreditinstituten att ha förlustabsorberande kapital som reflekterar riskerna. Kreditinstitutens utlåning finansieras med en kombination av kort- och långfristiga lån samt av eget kapital. En av banksystemets viktigaste funktioner är att omvandla kortfristig in- och upplåning till långfristig utlåning. Kreditinstitutens finansiering och tillika skulder är att betrakta som likvida och deras tillgångar i form av utlåning som illikvida. Skillnaden mellan skulder och tillgångar innebär att kreditinstituten har en inneboende likviditets- och finansieringsrisk och de är därför beroende av skuldfinansiärernas förtroende för att kunna upprätthålla sin verksamhet. Det förlustbärande kapitalet är centralt även för att kunna ingjuta förtroende hos deras skuldfinansiärer. Likviditets- och finansieringsrisken är sammankopplad med kreditrisken. När kreditrisken ökar, eller om det finns stora osäkerheter kring ett kreditinstituts kreditrisk, kan kreditinstitutet enligt regeringen få svårigheter att finansiera sig då deras kapitalstyrka kan komma att ifrågasättas. Mot bakgrund av skuldernas betydelse för ett kreditinstituts stabilitet och kapacitet att understödja realekonomin med krediter gör regeringen bedömningen att storleken på institutets skulder utgör ett lämpligt mått på dels dess betydelse och storlek, dels det bidrag kreditinstitutet utgör för risken för indirekta kostnader i händelse av en finansiell kris. Dessutom är storleken på ett kreditinstituts skulder en indikator på institutets storlek även när det gäller andra faktorer som t.ex. omsättning, skatteförmåga, anställda och antalet kunder. Regeringen gör därför bedömningen att storleken på kreditinstitutens skulder är ett lämpligt sätt att avgränsa vilka kreditinstitut som bör vara skattskyldiga för riskskatt. Enligt regeringen kan inte risken för finansiell instabilitet och indirekta kostnader i anses vara mindre om ett svenskt kreditinstitut lånar upp pengar för vidareutlåning i en utländsk filial jämfört med om medlen i stället används i den svenska verksamheten. En filial är inte en självständig juridisk person utan en del av det . Det innebär bl.a. att det är det som är låntagare respektive långivare även om in- och upplåning och vidareutlåning hanteras genom en filial. Genom att beakta skulder hänförliga till verksamhet i utländska filialer kommer enligt regeringen skulder hänförliga till utlåning till utländska låntagare att behandlas på samma sätt, oavsett om utlåningen görs direkt från den svenska verksamheten eller från en utländsk filial. På detta sätt undviks också ett skatteincitament för omstrukturering från utländska dotterföretag till filialer vilket, skulle öka den svenska statens risk. Regeringen föreslår därför att utländska kreditinstitut ska betala riskskatt till staten om kreditinstitutet vid beskattningsårets ingång har skulder hänförliga till verksamhet som kreditinstitutet bedriver från filial i och summan av dessa skulder vid beskattningsårets ingång överstiger gränsvärdet. Vid beräkningen av om ett kreditinstituts skulder överstiger gränsvärdet ska inte avsättningar eller obeskattade reserver beaktas. Regeringen föreslår vidare att gränsvärdet ska uppgå till för beskattningsår som påbörjas . För beskattningsår som påbörjas och senare år ska gränsvärdet enligt förslaget uppgå till gränsvärdet för beskattningsår som påbörjas året före det år under vilket det aktuella beskattningsåret påbörjas multiplicerat med ett jämförelsetal som anger förhållandet mellan prisbasbeloppet under vilket det aktuella beskattningsåret påbörjas och prisbasbeloppet året före det år under vilket det aktuella beskattningsåret påbörjas uttryckt i procent med två decimaler med tillägg av . Regeringen ska före november månads utgång fastställa det gränsvärde som ska gälla för beskattningsår som påbörjas under det påföljande året. Risken för att ett kreditinstitut orsakar indirekta kostnader för samhället vid en finansiell kris torde enligt regeringen normalt inte påverkas av om verksamheten bedrivs i ett företag eller om den fördelas över flera företag i en koncern. Regeringen föreslår därför att om kreditinstitutet ingår i en koncern med flera kreditinstitut ska gränsvärdet gälla sammantaget för alla kreditinstitut i koncernen. För ett utländskt kreditinstitut som ingår i koncernen ska dock endast skulder hänförliga till verksamhet som kreditinstitutet bedriver från filial i beaktas vid beräkningen av de sammanlagda skulderna. Vid beräkningen av de sammanlagda skulderna ska skulder till andra kreditinstitut som ingår i samma koncern inte beaktas. Anledningen till det är enligt regeringen att undvika dubbelräkning av skulder. Om denna typ av skulder skulle beaktas drabbas t.ex. en koncern med centraliserad upplåning på ett omotiverat sätt eftersom skulderna såväl i det upplånande kreditinstitutet som i de kreditinstitut som lånar av det upplånande kreditinstitutet skulle beaktas. Skulder till ett utländskt kreditinstitut som ingår i samma koncern ska dock beaktas om de fordringar som motsvarar skulderna inte är hänförliga till verksamhet som det utländska kreditinstitutet bedriver från filial i . Regeringen föreslår att beskattningsunderlaget för ett svenskt kreditinstitut ska utgöras av summan av kreditinstitutets skulder vid beskattningsårets ingång. Beskattningsunderlaget för ett utländskt kreditinstitut ska utgöras av summan av kreditinstitutets skulder vid beskattningsårets ingång, hänförliga till verksamhet som kreditinstitutet bedriver från filial i . Vid beräkningen av beskattningsunderlaget ska enligt förslaget inte avsättningar, obeskattade reserver eller följande skulder beaktas: skulder till ett svenskt kreditinstitut som ingår i samma koncern som kreditinstitutet, skulder till ett utländskt kreditinstitut som ingår i samma koncern som kreditinstitutet, till den del de fordringar som motsvarar skulderna är hänförliga till verksamhet som det utländska kreditinstitutet bedriver från filial i , vissa efterställda skulder enligt lagen om resolution. Om beskattningsåret har omfattat en längre eller än , ska beskattningsunderlaget enligt förslaget justeras proportionellt i förhållande till beskattningsårets längd. För beskattningsår som påbörjas ska riskskatt betalas av beskattningsunderlaget. För beskattningsår som påbörjas och senare år ska riskskatt betalas av beskattningsunderlaget. Förslagets förenlighet med om statligt stöd Med statligt stöd avses stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av allmänna medel, av vad slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, i den utsträckning som det påverkar handeln mellan medlemsstaterna (artikel 107.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, EUF-fördraget). Utgångspunkten är att statligt stöd till företag är förbjudet, men det finns vissa möjligheter att efter anmälan till och godkännande av Europeiska kommissionen få ge statligt stöd som annars skulle ha varit otillåtet (se bl.a. artiklarna 107.3 och 108.3 i EUF-fördraget). Lagstiftning inom skatteområdet kan utgöra en sådan statlig stödåtgärd som omfattas av tillämpningsområdet för artikel 107.1 i EUF-fördraget. För att en statlig åtgärd, som t.ex. utformningen av en skatt, ska omfattas av tillämpningsområdet för artikel 107.1 i EUF-fördraget krävs dock att åtgärden gynnar vissa företag eller viss produktion, dvs. att den är selektiv. Enligt praxis ska det vid denna bedömning fastställas huruvida en nationell åtgärd kan gynna ”vissa företag eller viss produktion” i jämförelse med andra företag som befinner sig i en jämförbar situation, med hänsyn till den målsättning som ska uppfyllas genom den berörda åtgärden (se t.ex. kommissionen mot , C‑562/19 P, punkt 31, A-Brauerei, C-374/17, punkt 36 och däri angiven rättspraxis). Förslaget om riskskatt för kreditinstitut syftar enligt regeringen till att kompensera för den risk som vissa kreditinstitut – på grund av deras storlek och finansiella ställning – utgör för de makroekonomiska förhållandena i i händelse av en finansiell kris. Det är således bara kreditinstitut som är betydelsefulla i detta avseende som ska beskattas. föreslås betala riskskatt om summan av kreditinstitutets skulder vid beskattningsårets ingång överstiger gränsvärdet. Utländska kreditinstitut föreslås betala riskskatt om kreditinstitutet vid beskattningsårets ingång har skulder hänförliga till verksamhet som kreditinstitutet bedriver från filial i och summan av dessa skulder vid beskattningsårets ingång överstiger gränsvärdet. Detta innebär enligt regeringen att endast vissa kreditinstitut är skattskyldiga. Enligt de europeiska finansiella regelverken varierar dock graden av betydelse för ett specifikt kreditinstituts påverkan på det finansiella systemet beroende på institutionens storlek och komplexitet samt omfattningen av dess verksamhet. På grund av sin storlek är enligt regeringen de beskattningsbara kreditinstituten de enda kreditinstitut som på företagsnivå utgör en potentiell risk för väsentliga indirekta kostnader för samhället. Syftet med skatten är att beskatta kreditinstitut som vid en finansiell kris riskerar att utgöra en risk för att orsaka väsentliga indirekta kostnader för samhället, och mot bakgrund av det målet befinner sig alla kreditinstitut som bedriver verksamhet i inte i en jämförbar rättslig och faktisk situation. Regeringen gör bedömningen att förslaget inte utgör statligt stöd. Eftersom rättspraxis på området är under utveckling, jämför ovan t.ex. kommissionen mot , C‑562/19, och kommissionen mot , C‑596/19, har förslaget anmälts till kommissionen för rättslig säkerhet om att förslaget inte utgör statligt stöd. Denna bedömning bör bekräftas av kommissionen innan förslaget genomförs.