bet · H801MJU19 · 2021-05-20 00:00:00 — Även den separata insamlingen av förpackningar som används på andra ställen än i bostäder bör öka. Många snabbmatsförpackningar är engångsplastförpackningar. Exempelvis köper många sin lunch i matlåda av plast som sedan äts direkt på försäljningsstället, på stan eller på arbetsplatsen. På grund av det svenska klimatet är det troligtvis en ganska begränsad tid som maten konsumeras på stan och matlådor kastas i insamlingskärl i utomhusmiljöer. Det är mer sannolikt att avfallet från snabbmatskonsumtionen uppstår på försäljningsstället eller på arbetsplatser. Det är därför avgörande för insamlingsgraden att det finns krav på separat insamling av förpackningar på bl.a. restauranger och arbetsplatser. Det kan övervägas om ytterligare åtgärder behöver vidtas för att förbättra insamlingen av förpackningsavfall. Effekterna av de krav som redan beslutats eller som håller på att utredas bör utvärderas innan ytterligare åtgärder vidtas för ökad insamling. I denna promemoria lämnas därför inga ytterligare förslag när det gäller insamlingen av förpackningsavfall. Ärendet är under beredning i . Förslaget har varit på remiss och remisstiden gick ut . gav regeringen dessutom Havs- och vattenmyndigheten (HaV) i uppdrag att utreda hur kraven på fiskeredskap i engångsplastdirektivet ska genomföras. Uppdraget redovisades (dnr 2666-2019). Av skrivelsens sammanfattning framgår bl.a. följande: I engångsplastdirektivet uppställs krav på att medlemsstaterna ska säkerställa att system för utökat producentansvar införs för fiskeredskap som innehåller plast och som släpps ut på medlemsstatens marknad i enligt med artikel 8 och 8a i och rådets direktiv /98/EG av om avfall och om upphävande av vissa direktiv (avfallsdirektivet). I artikel 8 i avfallsdirektivet anges bestämmelser om utökat producentansvar och i artikel 8a allmänna minimikrav för system för utökat producentansvar. De allmänna minimikraven omfattar även befintliga producentansvar med syftet att harmonisera samtliga producentansvar i unionen. Med ett system för utökat producentansvar avses ”en uppsättning åtgärder som medlemsstaterna vidtagit för att säkerställa att produkters producenter bär ekonomiskt ansvar eller ekonomiskt och organisatoriskt ansvar för hanteringen av avfallsledet i en produkts livscykel”. Kraven i engångsplastdirektivet omfattar fiskeredskap som innehåller plast för yrkesfisket, vattenbruket och fritidsfisket samt avser fiskeredskap som används i vatten och i syfte att fånga biologiska resurser. HaV föreslår dock att systemet för utökat producentansvar ska omfatta fiskeredskap som innehåller plast som används i all vattenmiljö, såväl sötvatten som vatten. I övrigt är förslagen i enlighet med direktivet. Medlemsstaterna ska fastställa en nationell årlig lägsta nivå för insamling av uttjänta fiskeredskap som innehåller plast för materialåtervinning, avfallshanteringsmål i linje med avfallshierarkin samt införa sanktioner för överträdelser av nationella bestämmelser som antagits enligt engångsplastdirektivet. Uppgifter om fiskeredskap som innehåller plast som har släpps ut på marknaden och om uttjänta fiskeredskap som innehåller plast som har samlats in ska rapporteras till kommissionen. För att kunna säkerställa ett utökat producentansvarssystem bedömer HaV att regler om producentansvarsmärkning och cirkulär utformning av fiskeredskap som innehåller plast bör införas i nationell lagstiftning. HaV finner att ett införlivande av engångsplastdirektivets krav lämpligast sker i en regeringsförordning om producentansvar för fiskeredskap som innehåller plast mot bakgrund av hur befintliga producentansvar är uppbyggda. För att kunna uppfylla kraven på tillsyn om HaV tilldelas ett sådant ansvar och att en medlemsstat ska införa effektiva, proportionella och avskräckande sanktioner föreslås även följdändringar i berörd nationell lagstiftning. Om HaV tilldelas tillsynsansvar begär myndigheten ytterligare tid för att utreda kostnader för tillsynsavgifter då det inte är möjligt att ange aktuellt antal producenter. I sista avsnittet i denna skrivelse anges förslag på åtgärder för vidare utredning som ligger utanför regeringsuppdraget men som HaV bedömer kan bidra till att uppnå engångsplastdirektivets syfte. Förslagen handlar bland annat om att se över om det finns möjlighet till redskapsregister för burar och nät, anmälningsplikt vid fiske samt redskapsförlust för burar och nät för fritidsfisket. HaV:s utredning, som har varit på remiss, ingår i underlaget för hur engångsplastdirektivet ska genomföras i svensk rätt, och den frågan är enligt uppgift från () fortfarande under beredning i . I för cirkulär ekonomi anför kommissionen att det inom plaststrategin har tagits många initiativ med anledning av allvarlig oro bland allmänheten. Eftersom förbrukningen av plast väntas fördubblas kommer dock kommissionen att vidta ytterligare riktade åtgärder för att hantera de hållbarhetsutmaningar som detta allmänt förekommande material medför, och kommissionen kommer att fortsätta att främja en samordnad strategi för att ta itu med plastföroreningar på global nivå. För att öka användningen av materialåtervunnen plast och bidra till en mer hållbar användning av plast kommer kommissionen att föreslå tvingande krav på innehåll av återvunnet material och åtgärder för att minska avfallet för viktiga produkter såsom förpackningar, byggnadsmaterial och fordon, även med beaktande av verksamheten inom alliansen för cirkulär plast. Utöver åtgärder för att minska mängden plastskräp kommer kommissionen att • ta itu med förekomsten av mikroplast i miljön genom att begränsa avsiktligt tillsatt mikroplast och ta itu med problemet med plastpellets • utarbeta märkning, standardisering, certifiering och lagstiftningsåtgärder när det gäller oavsiktliga utsläpp av mikroplast, bl.a. åtgärder för att öka avskiljningen av mikroplast i alla relevanta faser av produktlivscykeln • vidareutveckla och harmonisera metoderna för mätning av oavsiktliga utsläpp av mikroplast, särskilt från däck och textilier, och tillhandahålla harmoniserade data om mikroplastkoncentrationer i havsvatten • minska luckorna i den vetenskapliga kunskapen om riskerna med och förekomsten av mikroplast i miljön, dricksvatten och livsmedel. Dessutom kommer kommissionen att ta itu med nya hållbarhetsutmaningar genom att ta fram en policyram för • anskaffning, märkning och användning av biobaserad plast, på grundval av en bedömning av var användningen av biobaserade råvaror leder till verkliga miljöfördelar och går utöver en minskning av användningen av fossila resurser • användning av biologiskt nedbrytbar eller komposterbar plast, på grundval av en bedömning av de tillämpningar där användningen av sådan plast kan ge miljöfördelar samt av kriterierna för sådana tillämpningar. Kommissionen kommer att sträva efter att säkerställa att märkningen av en produkt som ”biologiskt nedbrytbar” eller ”komposterbar” inte vilseleder konsumenterna så att de bortskaffar den på ett sätt som orsakar nedskräpning eller förorening med plast på grund av olämpliga miljöförhållanden eller otillräcklig tid för nedbrytning. Kommissionen kommer att säkerställa ett snabbt genomförande av engångsplastdirektivet för att komma till rätta med problemet med plastföroreningar i havet som den inre marknaden skyddas, särskilt när det gäller följande aspekter: • en harmoniserad tolkning av de produkter som omfattas av direktivet • märkning av produkter såsom tobak, dryckesbehållare och våtservetter samt åtgärder för att säkerställa införandet av korkar som är fästa vid flaskan för att förebygga nedskräpning • utarbetande av en första uppsättning regler för mätning av innehållet av återvunnet material i produkter. I handlingsplanen för cirkulär ekonomi anför regeringen att är aktivt i arbetet med att utforma och få en global överenskommelse om plast på plats för att förebygga och minska utsläpp av plastavfall och mikroplaster. Plastavfallet måste enligt regeringen hanteras på ett miljömässigt sätt i cirkulära kretslopp, och målet är att materialet kan användas mer effektivt som miljöpåverkan på havet, stränderna och djurlivet minskar. För att stärka arbetet med omställningen till en cirkulär ekonomi avser regeringen enligt handlingsplanen att komplettera miljömålssystemet så att det finns etappmål eller andra mål för strategins prioriterade materialströmmar, bl.a. plast, där det bedöms lämpligt. Echa föreslog ett närmast heltäckande förbud mot avsiktligt tillsatt mikroplast i kemiska produkter. I budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 20) anför regeringen att den aktivt har bidragit till Echas arbete med det förslaget samt att den arbetar aktivt för att ett sådant förbud ska komma till stånd inom EU. beslutade att anvisa ca till anslaget 1:1 som ett led i fleråriga satsningar för att bl.a. driva på arbetet med omställningen till en cirkulär ekonomi (prop. 2020/21:1 utg.omr. 20, bet. 2020/21:MJU1, rskr. 2020/21:143). Av regleringsbrev framgår att av anslaget får användas för att stärka myndighetens arbete nationellt, inom EU och internationellt för en mer cirkulär och hållbar plasthantering. Enligt regleringsbrev ska myndigheten redovisa hur den har arbetat för att öka den hållbara plastanvändningen och minska förekomsten av plast i hav och natur, t.ex. genom den nationella plastsamordningen. Myndigheten ska vidare redovisa vilket resultat myndighetens arbete inom plastområdet har gett med fokus på förväntade effekter. I regleringsbrevet har även fått i uppdrag att ta fram en plan för hur myndigheten ska arbeta med information, vägledning och tillsyn av de nya krav som genomförandet av engångsplastdirektivet medför för att möjliggöra ett bra genomförande. I arbetet ska synpunkter begäras in från berörda företag, organisationer, myndigheter och kommuner. ska redovisa planen till regeringen () . beslutade regeringen att ge i uppdrag att föreslå åtgärder för att öka materialåtervinningen av plast i giftfria kretslopp. I uppdraget ingår särskilt att föreslå åtgärder för att förbättra förutsättningarna för kemisk återvinning av plast i . Uppdraget ska redovisas . Kemisk återvinning av plast och mål för insamling av plast Som framgår av redovisningen ovan har ett pågående uppdrag att föreslå åtgärder för att öka materialåtervinningen av plast, särskilt vad gäller förbättrade förutsättningar för kemisk återvinning av plast i . Utskottet ser fram emot det slutliga resultatet av detta arbete. Som bl.a. konstateras i departementspromemorian om genomförande av EU:s engångsplastdirektiv är det av avgörande betydelse att fler förpackningar av plast och andra materialslag samlas in för att öka materialåtervinningen. Ett led i detta arbete kan enligt utskottets bedömning vara att sätta upp insamlingsmål. I detta sammanhang konstaterar utskottet att regeringen också har aviserat att den kommer att komplettera miljömålssystemet med etappmål eller andra mål där det bedöms lämpligt. Därmed föreslår utskottet att motionerna 2020/21:2918 (C) yrkandena 34 i denna del och 44, 2020/21:3348 (M) yrkande 9 och 2020/21:3368 (M) yrkande 57 lämnas utan åtgärd. Utskottet har anfört att det krävs kraftfulla insatser för att komma till rätta med de problem som orsakas av förbrukning och spridning av plaster. Utskottet har också understrukit behovet av att hantera det växande problemet med mikroplaster och plastprodukters negativa inverkan på miljön. Som framgår av redovisningen ovan pågår det ett flertal arbeten, såväl på nationell som på global nivå, för att skapa förutsättningar för en minskad miljöpåverkan från plast. Utskottet välkomnar också de åtgärder som kommissionen har aviserat för att hantera de hållbarhetsutmaningar som materialet plast medför. Utskottet kan således konstatera att ett stort antal processer har påbörjats för att minska plasters miljöpåverkan. Utskottet vill understryka betydelsen av att arbetet i dessa frågor fortsätter med oförminskad styrka. Därmed anser utskottet att motionerna 2020/21:728 (SD) yrkande 10 och 2020/21:2918 (C) yrkande 35 kan lämnas utan ytterligare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om matsvinn och matavfall. Jämför reservation 25 (SD), 26 (C), 27 (KD) och 28 (L). I kommittémotion 2020/21:732 av m.fl. (SD) yrkande 4 anför motionärerna att det bör tas fram ett ramverk med mätregler och definitioner av nyckeltermer för mätningen av matsvinn. I samma motion yrkande 5 anförs att mätning av matsvinn framöver bör omfatta fler flöden än de som omfattas av EU:s krav på mätning. I kommittémotion 2020/21:2918 av m.fl. (C) yrkande 22 föreslås att de nationella målen för matinsamling och energiåtervinning av biologiskt avfall skärps. I samma motion yrkande 23 anför motionärerna att fler vägar för att minska matsvinnet, t.ex. genom en avgift på matavfall som slängs från större näringsverksamheter, bör utredas. Enligt yrkande 24 bör digitala lösningar och konsumentorienterade tjänster som bidrar till ett minskat matsvinn främjas. Enligt kommittémotion 2020/21:2808 av m.fl. (KD) yrkande 53 bör få i uppdrag att ta fram en handbok till företagare i detaljhandeln om hur de kan minska sitt matsvinn. Kommittémotion 2020/21:3238 av m.fl. (L) yrkande 7 handlar om matavfall. Motionärerna framhåller vikten av att minska mängden mat som slängs och att det avfall som trots allt uppstår måste tas till vara på bästa sätt. Vidare anför motionärerna att hållbarhetsmärkningen ”bäst före” bör ses över med målsättningen att, för varor som det lämpar sig för, i stället sätta fokus på hur länge maten minst är hållbar till. I för cirkulär ekonomi anför kommissionen att livsmedelsvärdekedjan orsakar stor belastning på resurser och miljö, som uppskattningsvis av den sammanlagda livsmedelsproduktionen går förlorad eller slängs i EU. presenterade kommissionen en ny livsmedelsstrategi, från jord till bord-strategin (Meddelande från kommissionen till , rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt – Från jord till bord-strategin för ett rättvisare, hälsosammare och miljövänligare livsmedelssystem, COM(2020) 381). Meddelandet ingår i den europeiska gröna given som anger hur ska bli den första klimatneutrala världsdelen . Från jord till bord-strategin är en central del av den gröna given och syftet med strategin är att göra EU:s livsmedelssystem till en global standard för hållbarhet. En handlingsplan medföljer strategin där kommissionen avser att se över relevant lagstiftning och vid behov föreslå ny lagstiftning. För att EU ska leva upp till målet i Agenda om att halvera livsmedelsavfallet per capita på detaljhandels- och konsumentnivå till 2030 aviseras det i från jord till bord-strategin att kommissionen kommer att föreslå rättsligt bindande mål för att minska livsmedelsavfallet i EU och att bestämmelserna om datummärkning revideras. presenterade kommissionen en färdplan för arbetet med att revidera EU-förordningen om livsmedelsinformation (och rådets förordning (EU) nr 1169/2011av om tillhandahållande av livsmedelsinformation till konsumenterna m.m.). Översynen handlar bl.a. om regler för datummärkning och kommissionen har tagit fram olika alternativ för vilken eller vilka märkningar som skulle kunna användas. Enligt kommissionen orsakas av matsvinnet av att konsumenterna inte förstår skillnaden mellan de två nuvarande märkningarna, dvs. ”bäst före” och ”sista förbrukningsdag”. Som ett led i arbetet med det aviserade lagstiftningsförslaget inledde kommissionen ett offentligt samrådsförfarande. Tiden för att lämna synpunkter gick ut och kommissionen planerar att presentera ett lagförslag . Att minska mängden matavfall och matsvinn är enligt regeringen en viktig del i arbetet med att göra konsumtionen mer resurseffektiv och hållbar. antog en livsmedelsstrategi för . Det övergripande målet för strategin är en konkurrenskraftig livsmedelskedja där den totala livsmedelsproduktionen ökar, som relevanta nationella miljömål nås, i syfte att skapa tillväxt och sysselsättning och bidra till hållbar utveckling i hela landet. Livsmedelsstrategin anger en inriktning för livsmedelspolitiken och innehåller mål att uppnå och en struktur för genomförandet och kan ses som en plattform utifrån vilken politiken ska utformas . Utöver det övergripande målet har tre strategiska mål satts upp inom områden som bedöms vara särskilt viktiga: regler och villkor, konsument och marknad samt kunskap och innovation. Livsmedelsstrategin lyfter fram behovet av insatser för att främja minskat matsvinn i hela livsmedelskedjan från producent till konsument, genom t.ex. ökat samarbete mellan livsmedelskedjans aktörer och myndigheter och informationsinsatser riktade mot konsumenter. Att förebygga och styra avfall till lämpligt omhändertagande är prioriterat både i den europeiska och i den svenska avfallslagstiftningen. EU:s avfallshierarki styr hur avfallet ska tas om hand, och infördes avfallshierarkin i den svenska lagstiftningen. För matavfall innebär det att avfallet i första hand ska förebyggas, i andra hand återvinnas genom biologisk behandling och i sista hand förbrännas. beslutade regeringen om förordningsändringar vad gäller kommunernas insamling av matavfall. För att bidra till att matavfall tas bättre om hand som en resurs, bl.a. genom produktion av biogas, infördes krav på att kommunerna ska erbjuda system för separat insamling av matavfall från hushållen . Som en del av livsmedelsstrategin gav regeringen i uppdrag att, i samarbete med och , arbeta för ett minskat matsvinn. Uppdraget sträckte sig och en delredovisning av uppdraget lämnades . Som en första del i uppdraget tog myndigheterna fram en handlingsplan för minskat matsvinn. Handlingsplanen, Fler gör mer – Handlingsplan för minskat matsvinn 2030, syftar till att minska matsvinn och matavfall i hela livsmedelskedjan och berör primärproduktion, producenter, handel, måltider i vård, skola och omsorg, restauranger, konsumenter, myndigheter samt forskning och innovation. Planen innehåller nio åtgärdsområden och drygt 40 åtgärdsförslag, varav flera berör ökad information till konsumenter för att åstadkomma beteendeförändringar. slutredovisade regeringsuppdraget om minskat matsvinn 2017–2019 i rapporten matsvinn i sikte 2030 (dnr 2017/01822). I rapporten konstateras att genomförandet av den nationella handlingsplanen för minskat matsvinn (Fler gör mer – Handlingsplan för minskat matsvinn 2030) är påbörjat, men att det är mycket kvar att göra för att matsvinnet ska vara halverat till 2030. Enligt rapporten har handlingsplanen lett till konkreta resultat, bl.a. att ett förslag till nationellt mål är under framtagande, att utveckling har skett kring uppföljningar och mätningar, att en frivillig överenskommelse mellan branschen och regeringen är på gång samt att åtgärder som underlättar för konsumenten att göra rätt är påbörjade. Det bedrivs även forskning och innovation inom frågor som rör matsvinn. För att halvera matsvinnet och minska förlusterna enligt målen i Agenda behöver dock fler aktörer bli aktiva inom fler områden – fler behöver göra mer. Alla som på olika sätt kommer i kontakt med mat behöver bidra till att halvera matsvinnet från jord till bord. Inom ramen för livsmedelsstrategin gav regeringen , och ett nytt gemensamt sexårigt uppdrag som ger möjligheter för myndigheterna att fortsätta spela en central roll som samordnare, motor och katalysator i arbetet med att minska matsvinnet. Uppdraget innebär att , tillsammans med och , –2025 ska fortsätta arbeta i enlighet med handlingsplanen Fler gör mer – Handlingsplan för minskat matsvinn 2030. Inom ramen för den årliga redovisningen ska myndigheterna återrapportera vilka insatser som genomförts och redogöra för planerade åtgärder . Regeringen beslutade om två etappmål för matsvinn som omfattar hela livsmedelskedjan. Målen innebär dels att matsvinnet ska minska så att det sammantagna livsmedelsavfallet minskar med minst 20 viktprocent per capita , dels att en ökad andel av livsmedelsproduktionen ska nå butik och konsument 2025. Regeringen har även beslutat om ett nytt etappmål för matavfall. Målet är att ska av matavfallet från hushåll, storkök, butiker och restauranger sorteras ut och behandlas biologiskt så att växtnäring och biogas tas till vara. beslutade regeringen att ge i uppdrag att bl.a. se över och föreslå hur krav på utsortering och materialåtervinning av matavfall och trädgårds- och parkavfall (tillsammans s.k. bioavfall) bör se ut i för att främja en mer resurseffektiv hantering av denna avfallsström. Uppdraget ska redovisas . , och samverkar med ett stort antal aktörer i (tidigare Samma – Samverkansgruppen för minskat matavfall). är öppet för myndigheter, forskare, intresseorganisationer och branschen med aktörer i olika delar av livsmedelskedjan. Syftet med samverkansgruppen är att verka för att minska matavfallet genom att utgöra en kontaktyta där deltagarna kan diskutera och samla information om hur matsvinnet kan minskas. I åtgärder i butik – Effekter på kvantitet, ekonomi och klimatpåverkan (rapport 6594, ) beskrivs de ekonomiska och miljömässiga effekterna av sex olika åtgärder som har genomförts eller skulle kunna genomföras i butiksledet för att minska matsvinnet och därmed matavfallet. Flera av åtgärderna är företagsekonomiskt lönsamma för butikerna att införa. Samarbete för minskat matsvinn är en överenskommelse där aktörer i livsmedelskedjan samarbetar för att identifiera var livsmedelsavfall och matförluster uppstår och var orsaken finns. På så sätt kan problemen åtgärdas och lösningar spridas till fler. Överenskommelsen innehåller tre komponenter: – målsättning kring minskning av livsmedelsavfall, matförluster och matsvinn – datainsamling för att följa upp överenskommelsens mål och hitta ”hotspots” att arbeta med över värdekedjan – ett forum samt arbetsgrupper för att samla aktörer längs livsmedelskedjan till diskussion och för att genomföra specifika, branschövergripande projekt, som ska accelerera minskningen av livsmedelsavfall, matförluster och matsvinn. För att kunna få jämförbara matsvinnsdata från måltider inom vård, skola och omsorg har i samråd med , företrädare från måltidsverksamheter i kommuner och regioner, måltidschefernas branschförening och Näring, forskningsinstitutet samt forskare vid () utvecklat en nationell metod för mätning av matsvinn. Metoden riktar sig både till den som ska mäta matsvinn i ett litet kök och till den som ansvarar för matsvinnsmätning i en stor kommun eller en region, med många olika typer av verksamheter och matgäster. har tillsammans med forskare vid SLU tagit fram ett mätprotokoll där verksamheterna kan fylla i sina matsvinnssiffror och få dem sammanställda. I metoden för mätning anges bl.a. vad som ska mätas (kökssvinn, serveringssvinn och tallrikssvinn), hur ofta det ska ske och vilket mått som ska användas. Enligt EU:s avfallsdirektiv är medlemsstaterna skyldiga att förebygga livsmedelsavfall, och ett led i detta är att medlemsstaterna fr.o.m. ska mäta och rapportera nivåerna av livsmedelsavfall. Närmare bestämmelser om detta finns i kommissionens delegerade beslut (EU) 2019/1597 av om komplettering av och rådets direktiv /98/EG vad gäller en gemensam metod och minimikrav på kvalitet för enhetlig mätning av nivåerna av livsmedelsavfall och i kommissionens genomförandebeslut (EU) 2019/2000 av om fastställande av ett format för rapportering av uppgifter om matsvinn och för inlämnande av kvalitetskontrollrapporten i enlighet med och rådets direktiv /98/EG. Enligt artikel 1 i kommissionens delegerade beslut ska mängden livsmedelsavfall mätas separat för följande led i livsmedelskedjan: primärproduktion, bearbetning och tillverkning, detaljhandel och annan livsmedelsdistribution, restauranger och cateringtjänster samt hushåll. I artikel 2 anges med vilket tidsintervall och med vilka metoder mätningen ska ske. Enligt artikel 3 är det frivilligt för medlemsstaterna att mäta och ge kommissionen ytterligare uppgifter om nivåerna av livsmedelsavfall.