bet · H801KU20 · 2021-01-26 00:00:00 — I intervjun säger han att partiet (V) vill ha en möjlighet att dra in EU-stödet till länder ifall demokratin inte skyddas. Han anför vidare följande: Då ville vi kunna hålla in EU-pengar, det har det varit en stor konflikt om det under hela toppmötet. Precis på slutet så försämrades de här möjligheterna att hålla in pengarna, texterna försvagades. Vi hade velat se den text som faktiskt antogs. publicerades ytterligare en artikel på SVT Nyheters webbplats. I artikeln med rubriken : Viktigt att få budgeten på plats uttalar sig statsminister på följande sätt: En annan viktig fråga har varit kopplingen mellan tillgång till EU-medel och respekten för rättsstatens principer. har varit ett av de länder som drivit på hårdast i den här frågan. Man ska också komma ihåg att motståndet har varit väldigt hårt från vissa länder. I artikeln framhålls att och har riktat kritik mot de formuleringarna kring rättsstatens principer, eftersom de båda partierna anser att de urvattnats alltför mycket i den slutgiltiga överenskommelsen. Mot bakgrund av denna kritik säger följande: Skulle vi skicka exakt alla papper till skulle det inte skapa någon klarhet. Enligt betyder formuleringarna i den skrivelse som tagit del av samma sak som den slutgiltiga överenskommelsen. Han anför vidare: Det utgår från det mandat jag hade från , där nämns rättsstatens principer och konditionalitet mycket tydligt. De nyckelorden som jag fick i mitt mandat finns också i överenskommelsen. Ska man ta del av EU:s medel ska man också stå upp för rättsstatens principer. Det är en stark överenskommelse och jag känner mig nöjd över den. VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL har vid ett flertal tidigare tillfällen granskat regeringens samråd i EU-frågor samt uttalat sig om innebörden och räckvidden av det mandat som regeringen får av efter ett samråd. granskade ett statsråds hantering av en fråga i EU och hur statsrådets hantering förhöll sig till vad som förevarit i (bet. 1997/98:KU25 s. 33). I sitt ställningstagande inledde utskottet med att konstatera att samråden under sammanträden avslutas med att ordföranden gör sammanfattningar i syfte att klargöra opinionsläget i nämnden. Vanligtvis konstateras att statsråden inte har en majoritet av ledamöterna mot sin uppläggning. Ordförandens sammanfattning eller EU- nämndens uttalanden är inte ett mandat i strikt mening eftersom det är regeringen som företräder vid rådets sammanträden. Internationella relationer är regeringens prerogativ. Regeringen är således ansvarig för hur landet företräds i rådet även om samråd med har ägt rum inför rådssammanträdet. Vidare uttalade att det, trots att samrådet inte är konstitutionellt bindande, ändå är möjligt att betrakta resultatet av samrådet som ett slags mandat. har tidigare konstaterat att man kan utgå från att regeringen inte kommer att företräda en ståndpunkt som står i strid med vad nämnden har gett uttryck för i samrådet. Av utskottets uttalanden följer att regeringen har ett ansvar att följa mandat. Mandaten kan, anförde utskottet vidare, teoretiskt sett, innehålla olika komponenter. Det är för det första naturligt att mandaten rör ställningstagandet i sakfrågan: Bör stödja aktuellt förslag eller ej? För det andra kan det i mandaten också formuleras hur stort kompromissutrymme regeringen har. Regeringen har som regel ett handlingsutrymme för att kunna göra kompromisser under rådets behandling av en fråga. Nämnden kan i sitt mandat ange inom vilka gränser ett sådant kompromissutrymme finns. För det tredje kan mandaten också innehålla nämndens uppfattning om vilka andra länder som kan eller bör bilda allianser med. Vidare kan karaktären på mandaten variera. För det första kan de vara mer eller mindre uttryckligt uttalade. Vissa delar av ett mandat kan bygga på underförstådda förutsättningar. För det andra kan mandaten vara mer eller mindre flexibla. En viss flexibilitet är en förutsättning för att ska kunna hävda sina intressen under rådets förhandlingar. Att medlemsländernas representanter inte är klavbundna av sina parlament är också en förutsättning för att beslutsfattandet i rådet ska kunna vara effektivt. Utskottet vidhöll senast i sitt yttrande 1997/98:KU9y sin tidigare inställning att det inte är lämpligt att binder regeringen med fastställda förhandlingsdirektiv i EU- förhandlingarna. I det aktuella granskningsärendet, fortsatte , sammanfattade nämndens ordförande i ett första skede att det fanns en majoritet mot statsrådet. Efter ytterligare några inlägg avslutas samrådet genom att ordföranden sammanfattar med att statsrådet har ett visst VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL handlingsutrymme inom vilket han bör använda ”sunt förnuft” eftersom det finns ”ett svängrum”. Det fanns med andra ord en från nämnden uttalad flexibilitet i mandatet. Nämnas kan också att påminde om vad utskottet tidigare uttalat om att man kan utgå från att regeringen inte kommer att företräda en ståndpunkt som står i strid med vad nämnden har gett uttryck för i samrådet. kan situationer uppstå, t.ex. på grund av ändrade omständigheter, som innebär att regeringen kan bedöma att intressen bäst företräds genom att den svenska ståndpunkten avviker från nämndens mandat. Regeringen måste, anförde utskottet, ha ett visst handlingsutrymme vid rådssammanträdena. Enligt bedömning måste det emellertid föreligga mycket goda skäl för regeringen att göra en sådan avvikelse. Några sådana skäl hade enligt utskottet inte funnits i det aktuella fallet. Under /16 granskade utskottet om kultur- och demokratiministern hade agerat i strid med det mandat som lämnat när det gällde frågor om en arbetsplan för kultur och delaktighets- baserad styrning av kulturarvet (bet. 2015/16:KU20 s. 106 f.). I sitt ställningstagande framhöll utskottet vikten av att en ståndpunkt som förankrats i fullföljs fullt ut i rådet. Om regeringen bedömer att en avvikelse från nämndens ståndpunkt är nödvändig ansåg utskottet det finnas möjlighet att söka förnyad kontakt med nämnden. Utskottet underströk också att om regeringen av något skäl inte agerar i enlighet med nämndens ställningstaganden ska skälen för avvikelsen tydligt redovisas i den skriftliga återrapporten. I en annan granskning under /16 (bet. 2015/16:KU20 s. 96 f.) granskade utskottet statsministerns underlag under ett samråd med . Utskottet anförde bl.a. följande i sitt ställningstagande i det ärendet (s. 105): Vid EU-nämndens sammanträde lämnade statsminister information och samrådde inför ett extra möte i med EU:s stats- och regeringschefer dagen därpå. I svars- promemorian från anges att för samrådet hade inte fått ta del av något utkast till gemensamt uttalande från stats- och regeringscheferna, och det fanns således inte något formellt underlag att samråda om. Något skriftligt underlag skickades därför inte till inför det muntliga samrådet, varför viss oklarhet förefaller ha uppstått vid nämndens möte. Riksdag och regering har gemensamt intresse i att samråden inför ministerrådsmöten fungerar väl och ger goda möjligheter för regeringen att förankra sin förhandlingslinje och för att påverka regeringens agerande. Att eventuella oklarheter under ett samråd ut är en angelägenhet för både och regeringen. Mot bakgrund av de omständigheter som rådde finns det enligt utskottet inte något skäl att rikta någon anmärkning mot regeringen för det tillämpade förfaringssättet. VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL En granskning under /17 gällde huruvida statsrådet vid förhandlingarna om förslaget till förordning om fastställande av fiske- möjligheter i hade gått utöver det förhandlingsmandat som regeringen har fått från (bet. 2016/17:KU20 s. 92 f.). Utskottet uttalade bl.a. följande i sitt ställningstagande (s. 108): Utskottet vill i sammanhanget påminna om sitt tidigare ställningstagande att riksdag och regering har gemensamt intresse i att samråden inför ministerrådsmöten fungerar väl och ger goda möjligheter för regeringen att förankra sin förhandlingslinje och för att påverka regeringens agerande. Utskottet framhåller även vikten av att informationen och diskussionen under ett samråd bidrar till att klargöra relevanta sakförhållanden, i syfte att skapa tydlighet kring innehållet i mandat. Att eventuella oklarheter under ett samråd ut är en angelägenhet för både och regeringen. granskade utskottet regeringens agerande i samband med slutförhandlingen av EU:s årsbudget (bet. 2020/21:KU10 s. 75 f.). Utskottet hänvisade till tidigare uttalanden om att det är möjligt att betrakta resultatet av samrådet i som ett slags mandat för regeringen, och att man kan utgå från att regeringen inte kommer att företräda en ståndpunkt som står i strid med det som nämnden har gett uttryck för i samrådet. Utskottet ansåg det naturligt att ett mandat bl.a. rör ställningstagandet i sakfrågan, dvs. om bör stödja ett aktuellt förslag eller inte. Det säregna i det aktuella ärendet var att statssekreteraren vid samrådet med , på en fråga från ordförande, med säkerhet uttalade att skulle kunna komma att ställa sig bakom ett förslag som innebar en besparing i förhållande till det förslag som kommissionen lämnat. Det förslag som rådet och nådde en överenskommelse om innebar dock en ökning jämfört med kommissionens förslag, med följden att inte kunde ställa sig bakom förslaget. Utskottet ansåg att även om inte kunde ställa sig bakom det slutliga förslaget fick regeringens agerande sägas ligga i linje med det som den hade anfört i , nämligen att den slutligt antagna budgeten skulle vara så restriktiv som möjligt. Vad som framkommit i ärendet gav därför enligt utskottets mening inte grund för någon annan bedömning än att regeringen agerat inom ramarna för mandatet. Mot bakgrund av det som anfördes av statssekreteraren under samrådet om att man skulle kunna komma att ställa sig bakom ett förslag, ville utskottet ändå framhålla att regeringen hade varit oförhindrad att förankra sitt beslut att rösta emot budgetförslaget genom ett skriftligt samråd med . granskade utskottet regeringens samråd med i ett sent skede (bet. 2013/14:KU10 s. 136 f.). Utskottet anförde att telefon- sammanträden i kan vara en bra form för att säkerställa att får tillfälle till samråd om det som sker under pågående för- handlingar i . Att tidsmarginalerna kan vara knappa beror på EU:s beslutsprocess. Regeringen kan inte ensam styra EU:s beslutstempo. Utskottet förutsatte dock att regeringen arbetar för att goda tidsmarginaler VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL skapas på EU-nivå i syfte att underlätta för att följa och vara delaktiga i frågorna. Genom skrivelser som sändes till begärde utskottet svar på ett antal frågor. Utskottet önskade också att få ta del av den version av slutsatserna som låg till grund för samrådet med Som svar överlämnades en promemoria (inklusive det efterfrågade slutsatsutkastet) och en promemoria som hade upprättats inom Statsrådsberedningen (bilaga A1.5.2–3). Utskottet ställde bl.a. en fråga om hur de slutsatser som antogs vid Europeiska rådets möte förhåller sig till den ståndpunkt som regeringen förankrade i . Som svar anförs att den svenska ståndpunkten om skyddet av rättsstatens principer, som förankrades av statsministern i inför Europeiska rådets möte, var att få till stånd en mekanism som innebär en tydlig koppling mellan utbetalningar av EU-medel och respekt för rättsstatens principer. Denna koppling skulle gälla både i fråga om den ordinarie budgeten och Ståndpunkten innebar även att det inte fick krävas enhällighet i rådet, utan att beslut inom mekanismen skulle fattas med Vidare anförs att det vid samrådet med förelåg ett samlat utkast till slutsatser (SN 11/20). beskrev statsministern för den principöverenskommelse om skyddet av rättsstatens principer som hade nåtts och som regeringen var redo Av statsministerns redogörelse framgick att samrådet avsåg Den slutliga utformningen av överenskommelsen förelåg Vidare anförs att den slutliga utformningen av överenskommelsen presenterades av Europeiska rådets ordförande som en del av det slutliga utkastet till slutsatser. De antagna slutsatserna låg inom ramen för den förankrade ståndpunkten vid samrådet . I svaren framhålls även att de antagna slutsatserna innebär att en mekanism (villkorlighetsordning) ska inrättas som innebär en koppling mellan skyddet av rättsstatens principer och utbetalningar av EU-medel från den ordinarie budgeten och återhämtningspaketet samt att beslutet inom mekanismen ska fattas av rådet med kvalificerad majoritet. Mot bakgrund av svaret om att samrådet avsåg överenskommelsen bad utskottet om ett förtydligande av vad – av det som togs upp med – som omfattades av samrådet. anförs att vid statsministerns samråd med var texten om skyddet av rättsstatens principer i slutsatsutkastet (SN 20/11) inte längre När det gäller skyddet av rättsstatens principer omfattade samrådet den VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL muntliga principöverenskommelse som statsministern redogjorde för och regeringens inriktning på att anta denna. Utskottet ställde även frågan om det vid samrådet fanns några andra texter eller underlag än slutsatsutkastet som rörde skyddet av rättsstatens principer. I svaret anförs att det vid samrådet inte fanns några andra texter eller underlag som rörde skyddet av rättsstatens principer. Utskottet ställde även frågor om regeringen fick del av den version av slutsatserna som sedermera antogs vid , och när denna skickades till samt Europeiska rådets ordförande kallade till mötet där slutsatserna antogs. Av svaret framgår sammanfattningsvis följande om händelseförloppet : –Regeringen tog emot det sista utkastet till slutsatser kl. 4.41. –Europeiska rådets ordförande kallade till Europeiska rådets möte kl. 4.47. –Texten skickades till kl. 4.50. –Mötet inleddes , dvs. ca kl. 5.20, och pågick . –De antagna slutsatserna offentliggjordes kl. 6.05. Utskottet höll en utfrågning med statsminister (bilaga B.13). Statsministern framhöll inledningsvis att ståndpunkt inför Europeiska rådets möte den 17–förankrades i . Samråd ägde rum vid ytterligare tre tillfällen under själva mötet, den 17, 19 och . Den svenska ståndpunkten när det gäller skyddet av rättsstatens principer var att få till stånd en mekanism som innebar en tydlig koppling mellan utbetalningarna av EU-medel och respekten för rättsstatens principer. Denna koppling skulle gälla både i fråga om den ordinarie budgeten och återhämtningspaketet. Vidare innebar ståndpunkten att det inte fick krävas enhällighet i rådet, utan att beslut inom mekanismen skulle fattas med kvalificerad majoritet. Regeringen fick stöd för den ståndpunkten i . fick regeringen del av en ny slutsatstext. därefter nåddes en muntlig principöverenskommelse om skyddet av just rättsstatens principer. Den principöverenskommelsen hade alltså vid det här tillfället inte tagits in i slutsatstexten. Såväl slutsatstexten som principöverens- kommelsen samråddes med . Statsministern framhöll att han fick stöd för att säga ja till helheten. Kort efter samrådet enades om långtidsbudgeten och åter- hämtningspaketet. Överenskommelsen om skyddet av rättsstatens principer var en del av de slutsatser som antogs och de antagna slutsatserna låg inom ramen för den förankrade ståndpunkten. under utfrågningen framhöll statsministern att han vid samrådet den redogjorde för att det fanns nya slutsatstexter och dessutom en muntlig VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL Den byggde på mekanismen, skyddet för EU-medel och kopplingen mellan utbetalning av EU-medel och rättsstatens principer. Statsministern konstaterade också att i samrådet ingick både slutsatstexten och en principöverenskommelse som då var muntlig. På en fråga om hur förändrad en ståndpunkt kan vara och fortfarande anses ligga inom det mandat regeringen fått från , framhöll stats- ministern att man på samrådet och samrådet var överens om vad som måste vara på plats för att det ska vara bra, vilket var en mekanism där det finns en koppling mellan utbetalning och användning av EU:s medel å ena sidan och skyddet för rättsstatens principer å andra sidan. viktigt att den täcker både den ordinarie budgeten och återhämtningspaketet. De beslut som fattas sedermera i rådet med anledning av det här måste tas med kvalificerad majoritet, inte med enhällighet. Detta finns i slutsatstexterna och nu, påpekade statsministern, finns det dessutom en förordning på plats, och det är en stor framgång för arbetet med att skydda EU-medel. menade att man har fått igenom det som man faktiskt ville få igenom. På en fråga om vilka åtgärder statsministern har vidtagit för att minimera att det uppstår liknande situationer där det finns olika uppfattningar om hur vidsträckt regeringens mandat är, svarade statsministern att det som man var överens om finns i beslutet och att det nu finns en förordning som tar hand om Han framförde vidare att han efter överläggningen med ett antal ledare anslöt sig till samrådet med och då kunde berätta om slutsatserna men också om den muntliga överenskommelsen. Statsministern svarade ja på en fråga om han anser att det var tydligt för på samrådet att utkastet till slutsatser inte var aktuellt och att det då var fråga om en muntlig överenskommelse. lämnade statsministern information till och samrådde med under ett pågående möte i om förslaget till långtidsbudget och återhämtningspaket. Av granskningen framgår att ett samlat utkast till slutsatser om långtids- budgeten, återhämtningspaketet och skyddet av rättsstatens principer fanns vid samrådet. Som svar på utskottets frågor har från anförts att texten om skyddet av rättsstatens principer i slutsatsutkastet inte längre var aktuell vid samrådet utan att samrådet omfattade den muntliga princip- överenskommelse om skyddet av rättsstatens principer som statsministern redogjorde för. Några andra underlag som rörde skyddet av rättsstatens principer fanns inte. Av uppteckningarna till sammanträde framgår att ledamöterna, till synes utifrån utkastet till slutsatser, ställde frågor om skyddet av rättsstatens principer och att statsministern svarade på frågorna. Utskottet konstaterar att det inte tydliggjordes under samrådet att slutsats- utkastet inte längre var aktuellt och att samrådet gällde den muntliga princip- överenskommelsen. I det nu aktuella fallet kan otydligheten ha lett till VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL missförstånd om vad samrådet omfattade. Utskottet anser att det åvilar regeringen att under ett samråd tydliggöra vad har att förhålla sig till, och att rutinerna bör ses över för att undvika att missförstånd uppstår . 1.6 Tillkännagivanden om kompetensutvisningar I en anmälan till (dnr 2095-2019/20), bilaga A1.6.1, begärs det att utskottet ska granska om justitie- och migrationsminister har brustit i sin skyldighet att följa tillkänna- givanden från respektive , bägge om s.k. kompentensutvisningar. Bristerna har enligt anmälan bl.a. bestått i att regeringens utredningsdirektiv om kompetensutvisningar inte hörsammade tillkännagivande av och att regeringen inte informerade om att den inte avsåg att tillgodose önskemål att besluta om tilläggsdirektiv inom tidsgränsen som angetts i tillkännagivandet. Till grund för granskningen har bl.a. legat en promemoria från Justitie- departementet, bilaga A1.6.2. kom Migrationsöverdomstolen fram till att en förlängning av ett arbetstillstånd inte kan beviljas om förutsättningarna för arbetstillståndet inte har varit uppfyllda under den tidigare tillståndsperioden. Kravet på att utlänningen ska kunna försörja sig på anställningen innebär att inkomsten måste uppgå till ett visst schablonmässigt bestämt belopp (MIG 2015:11, se även MIG 2015:20). Regeringen tillsätter en utredning Genom beslut gav regeringen i uppdrag åt en särskild utredare att lämna förslag på författningsändringar som säkerställer att arbetskraftsinvandrare inte utvisas på grund av att arbetsgivare utan uppsåt begått mindre eller obetydliga fel som rör villkoren för arbetstillstånd, även om felet upptäcks efter det att tillståndstiden löpt ut eller om uppmärksammat det (Ju 2017:1). VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL Proposition om möjlighet att avstå från att återkalla arbetstillstånd i vissa fall Regeringen föreslog i proposition 2016/17:212, som överlämnades till , att det skulle bli möjligt att avstå från att återkalla ett tidsbegränsat uppehållstillstånd för arbete om arbetsgivaren utan att har vidtagit någon åtgärd har avhjälpt brister i anställnings- villkoren som annars skulle leda till återkallelse. biföll regeringens proposition 2016/17:212 och ändringarna i utlänningslagen trädde i kraft (bet. 2017/18:SfU7, rskr. 2017/18:41). som beslutade om bifall till regeringens ovan nämnda proposition, beslutades det om ett tillkännagivande om att regeringen skyndsamt skulle återkomma till med ett lagförslag som kunde träda i kraft , dock , och som stärkte proportionaliteten och säkerställde att en arbetskraftsinvandrare inte ska utvisas på grund av att arbetsgivaren utan uppsåt begått mindre eller obetydliga fel i fråga om villkoren för arbetstillstånd, även om felet upptäcks efter det att tillståndstiden löpt ut eller om uppmärksammat det (bet. 2017/18:SfU7, rskr. 2017/18:41). kom Migrationsöverdomstolen med två avgöranden. Det första målet handlade om en utlänning som hade haft ett tidsbegränsat uppehållstillstånd i för att arbeta och saknat tjänstepensions- och sjukförsäkring under en del av den första tillståndsperioden. Det andra målet handlade om en utlänning som hade haft ett tidsbegränsat arbetstillstånd och under en del av haft en lön som understigit kollektivavtalsenlig lön. Migrationsöverdomstolen bedömde i bägge fallen att har förutsättningarna för permanent uppehålls- tillstånd varit uppfyllda vid en helhetsbedömning av anställningsvillkoren under de tidigare tillståndsperioderna (MIG 2017:24 och MIG 2017:25). Promemorian Mer eller mindre obetydliga fel gällande villkoren för arbetstillstånd redovisas Uppdraget från redovisade i form av departements- promemorian Mindre eller obetydliga fel gällande villkoren för arbetstillstånd (Ds 2017:64). Lagändringen föreslogs träda i kraft . Regeringen tillsätter en utredning gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att bl.a. ta ställning till hur en ny grund för uppehållstillstånd ska utformas för att göra det lättare för högkvalificerade personer att arbeta i samt åtgärder för VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL att motverka kompetensutvisningar och utnyttjande av arbetskraftsinvandrare (dir 2020:8). I utredningens uppdrag ingår att göra en bred analys av rättsläget och dess konsekvenser när det gäller s.k. kompetensutvisningar av arbetskrafts- invandrare, bl.a. i fråga om avvikelser i anställningsvillkoren hos en tidigare arbetsgivare och tillämpningen av begreppet branschpraxis, samt att överväga om ytterligare åtgärder bör vidtas och vid behov lämna författningsförslag. I direktiven till utredningen anger regeringen bl.a. följande. En efter att promemorian avlämnats (dvs Ds 2017:64, anm) kom två nya avgöranden från Migrationsöverdomstolen (MIG 2017:24 och MIG 2017:25). Av domarna, som alltså inte beaktas i promemorian, följer bl.a. att en helhetsbedömning av samtliga anställningsvillkor i det enskilda fallet måste göras för att man ska kunna avgöra om dessa är i överensstämmelse med vad som följer av kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen. Om en sådan bedömning utmynnar i att förutsättningarna för arbetstillståndet, trots vissa brister, varit uppfyllda innebär det att arbetskraftsinvandraren inte utvisas. Eftersom avgörandena låg i linje med vad regeringen önskade åstadkomma avvaktade regeringen med beredningen av promemorians lagförslag för att kunna se effekten av den nya rättspraxisen och inte riskera att begränsa densamma. Enligt statistik har andelen beviljade förlängningsansökningar ökat inom de flesta yrkeskategorier.