bet · H801MJU19 · 2021-05-20 00:00:00 — Som en del av detta lagstiftningsinitiativ, och vid behov genom kompletterande lagstiftningsförslag, kommer kommissionen att överväga att fastställa hållbarhetsprinciper och andra lämpliga sätt att bl.a. öka innehållet av återvunnet material i produkter och garantera deras prestanda och säkerhet samt möjliggöra återtillverkning och materialåtervinning av hög kvalitet. I handlingsplanen anför kommissionen att returråvaror har ett antal utmaningar när det gäller att konkurrera med primära råvaror av skäl som inte bara har att göra med deras säkerhet utan också deras prestanda, tillgänglighet och kostnad. Ett antal åtgärder som finns med i handlingsplanen, särskilt införandet av krav på återvunnet innehåll i produkter, kommer enligt kommissionen att bidra till att förhindra en obalans mellan tillgång och efterfrågan på returråvaror och säkerställa att EU:s återvinningssektor lätt kan utvidgas. För att etablera en välfungerande inre marknad för returråvaror kommer kommissionen bl.a. att förstärka standardiseringens roll på grundval av den pågående utvärderingen av befintligt standardiseringsarbete på nationell, europeisk och internationell nivå. I handlingsplanen anför kommissionen vidare att en högkvalitativ materialåtervinning kräver effektiv separat insamling av avfall. För att hjälpa medborgare, företag och offentliga myndigheter att sortera avfall kommer kommissionen att föreslå en harmonisering av system för separat insamling av avfall. Förslaget kommer särskilt att ta upp de mest effektiva kombinationerna av olika modeller för separat insamling samt insamlingsplatsernas täthet och tillgänglighet med hänsyn till regionala och lokala förhållanden. Andra aspekter som gör konsumenternas deltagande enklare kommer enligt kommissionen också att tas upp, såsom gemensamma färger på sopkärlen, harmoniserade symboler för viktiga avfallstyper, produktmärkningar, informationskampanjer och ekonomiska instrument. Förslaget kommer också att eftersträva en standardisering och användning av kvalitetsledningssystem för att säkerställa kvaliteten hos sådant insamlat avfall som är avsett för användning i produkter. I och rådets direktiv /62/EG av om förpackningar och förpackningsavfall (senast ändrat genom och rådets direktiv (EU) 2018/852) fastställs om hantering av förpackningar och förpackningsavfall. Syftet med direktivet är att harmonisera nationella bestämmelser om hanteringen av förpackningar och förpackningsavfall samt att förbättra kvaliteten på miljön genom att förebygga och minska miljöpåverkan från förpackningsavfall. För att säkerställa att alla förpackningar på EU-marknaden kan återanvändas eller återvinnas på ett ekonomiskt lönsamt sätt kommer kommissionen att se över direktivet för att skärpa de tvingande grundläggande krav som förpackningar ska uppfylla för att få släppas ut på EU-marknaden och dessutom överväga andra åtgärder. Detta framgår av för cirkulär ekonomi, i vilken kommissionen anför att tyngdpunkten i den översynen kommer att ligga på att – minska (över)emballering och förpackningsavfall, bl.a. genom att sätta upp mål och vidta andra åtgärder för förebyggande av avfall – driva på design för återanvändning och materialåtervinning av förpackningar, bl.a. genom att överväga begränsningar för användningen av vissa förpackningsmaterial för vissa tillämpningar, särskilt när alternativa återanvändbara produkter eller system är möjliga eller när konsumentvaror kan hanteras på ett säkert sätt utan förpackning – överväga möjligheter att minska förpackningsmaterialens komplexitet, bl.a. antalet material och polymerer som används. Som ett led i det initiativ för att harmonisera separata insamlingssystem som beskrivits ovan kommer kommissionen att bedöma möjligheterna att införa en EU-omfattande märkning som underlättar en korrekt sortering av förpackningsavfall vid källan. Regeringen framhåller i sin strategi för hållbar konsumtion att , inom ramen för EU:s arbete för en mer cirkulär ekonomi, ska fortsätta att verka för att produkter utformas på ett sätt som underlättar återanvändning och återvinning. I regeringens handlingsplan för cirkulär ekonomi beskriver regeringen de befintliga etappmål i miljömålssystemet som är särskilt relevanta för omställningen till en cirkulär ekonomi, t.ex. etappmål för återanvändning av förpackningar och etappmål för förberedelse för återvinning och materialåtervinning av kommunalt avfall. För att stärka arbetet med omställningen till en cirkulär ekonomi avser regeringen enligt handlingsplanen att komplettera miljömålssystemet så att det finns etappmål eller andra mål för strategins prioriterade materialströmmar (plast, textilier, förnybara och biobaserade råvaror, livsmedel, bygg- och fastighetssektorn, inklusive bygg- och rivningsavfall, samt innovationskritiska metaller och ) där det bedöms lämpligt. Regeringen beslutade att ska genomföra en intern utredning, en s.k. bokstavsutredning, för att se över producentansvaret för förpackningar. Utredningen ska lämna förslag på nya bestämmelser om insamling och återvinning av förpackningar. Syftet är att skapa goda förutsättningar att nå materialåtervinningsmålen i EU:s förpackningsdirektiv. Utredningens förslag ska kunna remitteras . I strategin för cirkulär ekonomi konstaterar regeringen att ekonomin i stor utsträckning är uppbyggd kring snabb förbrukning av råvaror. Regeringen anför att incitamenten att hushålla med resurser försvagas när kostnaden för jungfruliga material inte speglar deras fulla miljöpåverkan. Regeringen anför vidare att det behöver utformas rättsliga styrmedel som bidrar till ökat utbud och efterfrågan på giftfria och återvunna material. I handlingsplanen för cirkulär ekonomi anför regeringen att användningen av återvunnet material som uppfyller höga och likvärdiga krav för säkerhet och kvalitet behöver öka. För att främja detta kan det införas krav på att en viss mängd återvunnen råvara ingår i produkten (kvotplikt) eller liknande. Förutsättningarna för detta kan enligt regeringen se olika ut för olika material respektive produkter, men utgångspunkten är att ekosystemens gränser ska respekteras. När det gäller dryckesflaskor av plast avser regeringen att införa krav på att återvunnen plast ska ingå i sådana förpackningar. Regeringen har i regleringsbrev gett myndigheten i uppdrag att lämna förslag på produktgrupper eller materialflöden där kvotplikter för användningen av återvunnen råvara skulle vara lämpliga att införa för att främja omställningen till en cirkulär ekonomi. Uppdraget ska redovisas . Av handlingsplanen för cirkulär ekonomi framgår att regeringen i riktlinjebrevet till har beslutat att förbundet ska bidra till genomförandet av regeringens strategi för cirkulär ekonomi och då särskilt beakta hur standardisering kan användas för att främja omställningen till en resurseffektiv, cirkulär och giftfri produktdesign och cirkulär ekonomi i stort. ska också uppmärksamma och verka för kompetenshöjning hos relevanta myndigheter om standardiseringens möjligheter och förutsättningar på nationell och internationell nivå. Förbundet ska inom standardiseringen på europeisk nivå bidra till genomförandet av den gröna omställningen och hållbar återhämtning i linje med EU:s gröna giv, inklusive omställning till en resurseffektiv, giftfri och cirkulär ekonomi och övrig klimatomställning. beslutade regeringen om en ny förordning (2018:1463) om producentansvar för returpapper. Syftet med den nya förordningen var att få en mer lättillgänglig insamling för medborgarna för att öka utsorteringen och få mer material att gå till materialåtervinning. Förordningen trädde i kraft , och upphörde förordningen (2014:1074) om producentansvar för returpapper att gälla. presenterade promemorian Kommunalt ansvar för insamling och materialåtervinning av returpapper (M2020/01079/Ke). I promemorian föreslogs i huvudsak att producentansvaret för returpapper ska upphävas, att kommunerna från ska tillhandahålla ett system med lättillgängliga insamlingsplatser för att samla in utsorterat returpapper, att kommunerna ska se till att det returpapper som samlas in hanteras så att materialåtervinning främjas samt att kommunerna ska få meddela föreskrifter om att avfall som är lämpligt att materialåtervinna med returpapper ska sorteras ut från annat avfall och lämnas till insamlingssystemet för returpapper. Promemorian remitterades och remisstiden gick ut . beslutade regeringen att förordningen (2018:1463) om producentansvar för returpapper ska upphöra att gälla vid utgången av 2021. Regeringen beslutade bl.a. om vissa ändringar i avfallsförordningen (2020:614), som i huvudsak ska träda i kraft . (Se förordningen [2020:1304] om upphävande av förordningen [2018:1463] om producentansvar för returpapper och förordningen [2020:1302] om ändring i avfallsförordningen.) svarade dåvarande miljö- och klimatminister på en skriftlig fråga (fr. 2020/21:1235) av Boriana (M) om ansvaret för insamlingen av returpapper. Av svaret framgick bl.a. att anledningen till att producentansvaret för returpapper har upphävts är att tidningsproducenterna, som anses som producenter när det gäller ansvaret för insamling av returpapper, inte kan bära kostnaderna för insamlingen och att det finns behov av att värna tidningsbranschen på grund av dess roll för demokratin. Vidare anförde ministern att kommunerna finansierar sin renhållning genom renhållningsavgifter (avfallstaxa) som tas ut av avfallsinnehavarna, dvs. hushåll och företag, och att samma system kommer att gälla för returpapper som för t.ex. restavfall, grovavfall och farligt avfall. Återanvändning och återvinning av elektronik och metaller FN:s miljöprogram () redovisade 2009 att elavfall är ett snabbt växande avfallsslag. Elavfall kan bl.a. innehålla farliga ämnen. Om avfallet inte tas om hand på rätt sätt kan det skada miljön och människors hälsa. Dessutom kan värdefulla material i elavfallet, såsom metaller, gå förlorade ur kretsloppet. I för cirkulär ekonomi anför kommissionen att elektrisk och elektronisk utrustning är en av de snabbast växande avfallsströmmarna i EU, med en nuvarande årlig ökningstakt på . Det uppskattas att av det elektroniska avfallet går till materialåtervinning i EU. Värde går förlorat när fullt eller delvis funktionsdugliga produkter kasseras för att de inte kan repareras, batteriet inte kan ersättas, programvaran inte längre stöds eller material som ingår i utrustningen inte återvinns. För att hantera dessa utmaningar kommer kommissionen att lägga fram ett initiativ för cirkulär elektronik med befintliga och nya instrument. I linje med den nya policyramen för hållbara produkter (se mer om detta under avsnittet Hållbar produktion och konsumtion) kommer det initiativet att främja längre produktlivslängder. har infört producentansvar för elutrustning. Syftet med producentansvaret är att den som ger upphov till en produkt ska stå för kostnaderna för att samla in, återvinna och behandla avfallet som uppstår när produkten är förbrukad. och rådets direktiv /19/EU av om avfall som utgörs av eller innehåller elektronisk utrustning (WEEE) innehåller bestämmelser om bl.a. mål för insamling och återvinning av elutrustning (artikel 7 och 11). Direktivet har genomförts i svensk rätt bl.a. genom förordningen (2014:1075) om producentansvar för elutrustning. Förordningen innehåller bestämmelser om mål för återvinning, dvs. hur stor andel av insamlat elavfall som ska återvinnas respektive förberedas för återvinning eller materialåtervinning. Återvinningsmålen för elutrustning är olika höga beroende på vilken kategori utrustningen tillhör (24–28 §§). beslutade regeringen (dir. 2020:61) att ge en särskild utredare i uppdrag bl.a. att • kartlägga befintliga flöden av småelektronik och hur konsumenter och företag hanterar småelektronik som har tjänat ut • föreslå hur ett nationellt pantsystem för småelektronik i syfte att öka insamling, återanvändning och återvinning kan utformas samt redovisa lösningar bl.a. gällande producentansvar, mål för pantsystemet, finansiering, information, märkning, statistik, utformning av insamlingssystem samt en analys av lämplig nivå på panten • föreslå hur de svenska bestämmelserna om producentansvar för elutrustning ska anpassas så att de uppfyller minimikraven för utökat producentansvar i EU:s avfallsdirektiv • lämna nödvändiga författningsförslag. Om utredaren när förslaget till pantsystem utformas finner att andra alternativa lösningar än pant skulle vara mer kostnadseffektiva, mer samhällsekonomiskt effektiva, mer förenliga med en cirkulär ekonomi eller av andra skäl mer motiverade bör även sådana lösningar, konsekvenser av dessa lösningar och författningsförslag presenteras. överlämnades betänkandet Använd det som fungerar (SOU 2021:26) till regeringen. Av betänkandet framgår i huvudsak att utredningen har utrett och tagit fram två förslag till pantsystem, dels ett traditionellt pantsystem som förutsätter att produkterna för vilka pant betalats är möjliga att identifiera, dels en lösning som frikopplar panten från den enskilda produkten och som utredningen kallat pantbevis. Utredningen har dock av olika skäl som beskrivs närmare i betänkandet valt att inte förorda något av de utredda förslagen. Utredningen konstaterar också att EU utreder möjligheten att införa pantsystem för elektronik, och enligt utredningen finns det därför anledning att avvakta med ett nationellt pantsystem för att inte riskera att införa ett administrativt komplicerat pantsystem endast för . Utredningen föreslår i stället att regeringen genomför den alternativa lösningen som innebär en utveckling av det nuvarande producentansvaret för elutrustning. Det är utredningens bedömning att det förslaget är mer samhällsekonomiskt effektivt och mer förenligt med en cirkulär ekonomi än ett pantsystem. Om kraven på ett utvecklat producentansvar inte skulle ge önskat resultat kan regeringen enligt utredningen överväga att utveckla och införa den lösning som utredningen kallat pantbevis. Betänkandet har remitterats och remisstiden går ut . I strategin för cirkulär ekonomi beskriver regeringen att innovationskritiska metaller och är ett urval av metaller och som bedöms som kritiska för miljö- och teknikinnovationer. Det handlar bl.a. om sällsynta jordartsmetaller och andra material som visserligen oftast används i små mängder men inte desto mindre är nödvändiga för t.ex. vindkraftverk, elbilsbatterier och andra produkter som kommer att öka när världen ställer om till fossilfrihet. Regeringen anför att utvinningen av dessa metaller och inte bara är energikrävande utan också ofta förknippad med problem för miljö och mänskliga rättigheter vid brytningen. Genom sin koncentration till ett fåtal länder skapar brytningen dessutom sårbarheter i leverantörskedjorna. Cirkulära lösningar för dessa metaller och är enligt regeringen därför angelägna av flera skäl. Återvinning av innovationskritiska metaller och från bl.a. gruvavfall och uttjänta konsumentprodukter är ett växande alternativ till primär brytning. Även om den ökade globala efterfrågan på sådana metaller innebär att också återvinningen ökar kommer den globala efterfrågan enligt regeringen att överskrida tillgången på återvunnet material . I handlingsplanen för cirkulär ekonomi pekas innovationskritiska metaller och ut som en av de prioriterade materialströmmarna i omställningen till en cirkulär ekonomi. För att stärka arbetet med omställningen avser regeringen att komplettera miljömålssystemet så att det, där det bedöms lämpligt, finns etappmål eller andra mål för strategins prioriterade strömmar. beslutade regeringen (dir. 2021:16) att en särskild utredare ska se över prövningsprocesser och regelverk i syfte att säkerställa en hållbar försörjning av innovationskritiska metaller och från primära och sekundära källor. Utredaren ska analysera och föreslå dels förändringar av prövningsprocesser och regelverk så att bättre hänsyn kan tas både till ett projekts lokala miljöpåverkan och till dess samhällsnytta, t.ex. minskad global klimatpåverkan, dels förändringar av prövningsprocesser och regelverk så att en större andel av det värde som gruv- och mineralnäringen genererar kan komma hela landet till del. I utredningsdirektiven anför regeringen bl.a. att strategin för cirkulär ekonomi slår fast visionen om ett samhälle där resurser används effektivt i giftfria cirkulära flöden och ersätter primära material. Andelen innovationskritiska metaller och som återvinns är dock generellt fortfarande låg. När det gäller innovationskritiska metaller och anser regeringen att batterier och elektriska produkter är två strömmar som är särskilt intressanta för ökad återanvändning och återvinning. Även gruvavfall från tidigare gruvbrytning har enligt regeringen identifierats som en potentiell källa till innovationskritiska metaller och i , exempelvis sällsynta jordartsmetaller. Uppdraget ska redovisas . Återanvändning och återvinning av textilier Textilier är en av de produktvärdekedjor som pekas ut som särskilt viktiga såväl i för cirkulär ekonomi som i den svenska strategin för cirkulär ekonomi. I för cirkulär ekonomi anför kommissionen att textilier, efter livsmedel, bostäder och transporter, är den fjärde största belastningskategorin i fråga om användning av primära råvaror och vatten. Textilier är dessutom den femte största kategorin när det gäller utsläpp av växthusgaser. Det beräknas att av alla textilier i världen materialåtervinns till nya textilier. Mot bakgrund av hur komplex textilvärdekedjan är kommer kommissionen, för att hantera dessa utmaningar, att föreslå en omfattande EU-strategi för textilier baserad på synpunkter från industrin och andra berörda parter. Strategin kommer att syfta till att stärka den industriella konkurrenskraften och innovationen inom sektorn, främja EU-marknaden för hållbara och cirkulära textilier, även marknaden för återanvändning av textilier, ta itu med problemet med s.k. fast fashion och driva fram nya affärsmodeller. Enligt kommissionen ska detta uppnås genom en heltäckande uppsättning av åtgärder. I denna uppsättning ingår bl.a. att tillhandahålla vägledning för att uppnå höga nivåer av separat insamling av textilavfall, vilket medlemsstaterna måste säkerställa , och att främja sortering, återanvändning och materialåtervinning av textilier, bl.a. genom innovation, främjande av industritillämpningar och lagstiftningsåtgärder, t.ex. utökat producentansvar. Av budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 20) framgår att regeringen arbetade för att bl.a. minska textilkonsumtionens klimat- och miljöpåverkan och att det har avsatts särskilda medel för att informera om textilkonsumtionens miljöpåverkan. fick i uppdrag av regeringen att ansvara för att genomföra informationsinsatser för att öka kunskapen hos konsumenter för en mer hållbar konsumtion av textilier, genom t.ex. ökad återanvändning och återvinning. Enligt uppdraget skulle samarbeta med och Kemikalieinspektionen och insatserna skulle omfatta konsumenternas kunskap om textiliers miljö- och hälsopåverkan i alla led i värdekedjan. I skrivelsen (NV-08871-17) anför bl.a. att det har genomförts kommunikationsinsatser inom uppdraget och att den uppföljande konsumentundersökningen visar att det skedde förflyttningar av konsumenters kunskaper och attityder –2020. Det är enligt myndigheten dock inte möjligt att avgöra i vilken utsträckning de insatser som har genomförts inom uppdraget har bidragit till den förändringen. gav regeringen i uppdrag att etablera en plattform som särskilt ska främja samverkan, samarbete och insatser för en hållbar utveckling på textilområdet. Plattformen ska främja hållbara affärsmodeller och förena miljönytta med affärsnytta. Av regleringsbrev framgår att av myndighetens anslag, efter rekvisition av , får användas för för uppdraget att etablera en plattform för hållbart mode och hållbara textilier. och Kemikalieinspektionen driver tillsammans dialogmöten för en hållbar textil värdekedja med fokus på miljö och kemikalier (textildialogen). Dialogen har pågått med två dialogmöten som har belyst olika teman med koppling till hållbar hantering av textilier. påbörjades utvärderingen av textildialogen. Genom dialog och medskapande som metod vill och Kemikalieinspektionen involvera berörda aktörer för att skapa handlingskraft runt relevanta frågor i den textila värdekedjan. Dialogen sker i samarbete med aktörer inom textilområdet, såsom myndigheter, branschorganisationer, innovations- och utbildningsaktörer, forskare, frivilligorganisationer samt kommunföreträdare och andrahandsaktörer. Enligt regleringsbrev ska myndigheten redovisa resultatet av det fortsatta arbetet med textildialogen. Redovisningen ska särskilt visa hur och i vilken omfattning dialogen bidrar till att öka återbruk och återvinning av textilier. I handlingsplanen för cirkulär ekonomi anför regeringen att den där det bedöms lämpligt kommer att komplettera miljömålssystemet så att det finns etappmål eller andra mål för de materialströmmar som prioriteras i strategin, bl.a. textilier. Vidare anför regeringen att verkar för att en ambitiös textilstrategi som hanterar hela värdekedjan tas fram inom EU. Textilier är en prioriterad materialström både i den svenska strategin för cirkulär ekonomi och i för cirkulär ekonomi eftersom en förändrad hantering genom hela livscykeln är nödvändig för att minska textiliernas omfattande negativa miljö- och klimatpåverkan. Som ett led i genomförandet av januariavtalet, den sakpolitiska överenskommelsen mellan Socialdemokraterna, , tillsatte regeringen en särskild utredare som skulle lämna förslag på ett producentansvar för textilier (dir. 2019:96). överlämnades betänkandet Producentansvar för textil – en del av den cirkulära ekonomin (SOU 2020:72) till regeringen. Utredningens förslag syftar till att minska avfallet från textiler och främja en cirkulär ekonomi genom att material används . Ett av förslagen är att kläder av textil, hemtextil, inredningstextil, väskor och accessoarer av textil ska samlas in separat. Vidare föreslås att den som sätter ut textilier på den svenska marknaden ska ansluta sig till ett tillståndspliktigt insamlingssystem. Utredningen föreslår också att ideella second-hand-verksamheter tillåts samla in och hantera textilavfall. Även andra aktörer som t.ex. kommuner, butiker och s.k. re-make-aktörer föreslås få rätt att samla in textilavfall. Utredningen föreslår också att det sätts mål för textilavfallet, nämligen att mängden insamlat textilavfall ska minska till 2036 och att minst 90 viktprocent ska återanvändas eller återvinnas . Vidare föreslås att det ska bli enklare för konsumenter, producenter och andra att få information om hur man kan bidra till att minska textiliernas miljöpåverkan. Ärendet är nu under beredning i . Utredningen har remitterats och remisstiden gick ut . Återanvändning och återvinning av däck Syftet med producentansvaret för däck är att ta hand om uttjänta däck på ett miljömässigt godtagbart sätt. Ansvaret regleras i förordningen (1994:1236) om producentansvar för däck. Förordningen gäller, med några få undantag, alla som yrkesmässigt tillverkar, importerar eller säljer däck. Den som är producent enligt förordningen (2007:185) om producentansvar för bilar eller den som regummerar ett däck utan att sälja det vidare anses inte vara producent enligt förordningen om producentansvar för däck. En producent ska ta emot uttjänta däck och se till att de återanvänds, materialåtervinns eller tas om hand på något annat miljömässigt godtagbart sätt. Vidare ska en producent informera om återlämning av uttjänta däck och underlätta för dem som har sådana däck att återlämna dem. En producent ska även lämna uppgifter till om resultatet av återanvändningen, materialåtervinningen och andra förhållanden som rör det slutliga omhändertagandet av däck. För att uppfylla sitt producentansvar har däckproducenter anslutit sig till ett gemensamt insamlingssystem för däck.