bet · H801NU22 · 2021-06-16 00:00:00 — Regeringen anför att det finns situationer där framstår som en alltför . Om ledningen är nödvändig för elförsörjning måste normalt en ersättningsledning byggas och tas i drift. Det kan vidare vara nödvändigt att se över elnätets struktur i området med hänsyn till att den aktuella nätkoncessionen upphör. I ett tätbefolkat område kan det vara svårt att hitta en lämplig ny ledningssträckning. Vidare anför regeringen att prövningen av ett komplicerat koncessionsärende kan ta så i anspråk att en ny ledning inte kan tas i drift . Om det finns sådana särskilda skäl bör det därför enligt regeringens förslag vara möjligt att bestämma att nätkoncessionen ska fortsätta gälla . Ändring av nätkoncession för linje En nätkoncession för linje gäller som utgångspunkt tills vidare och kan när det gäller ledningens sträckning och spänning ändras bara genom en fullständig omprövning enligt bestämmelser i ellagen. En sådan omprövning förutsätter dessutom att en 40-årig skyddstid har löpt ut. Detta gäller även om det är nätkoncessionshavaren som önskar ändringen. När det inte finns förutsättningar för en sådan fullständig omprövning måste den nätkoncessionsinnehavare som vill ändra en lednings sträckning, utförande eller spänning på ett sätt som inte ryms inom den befintliga koncessionen ansöka om en ny nätkoncession. Regeringen konstaterar att både en fullständig omprövning och en ny ansökan kan medföra kostnader för nätföretaget och prövningsmyndigheten som inte är motiverade sett till den aktuella ändringen. Regeringen menar att en enklare ordning för att pröva ändringar skulle leda till minskad administration för nätföretagen och prövningsmyndigheten och i många fall kortare prövningstider. Regeringen föreslår därför att prövningsmyndigheten ska få ändra en nätkoncession för linje på ansökan av nätkoncessionshavaren i fråga om ledningens sträckning, utförande eller tillåtna spänning även om den 40-åriga skyddstiden fortfarande löper om ändringen är förenlig med förutsättningarna för att bevilja nätkoncession. Prövningen bör kunna begränsas till att avse endast den eller de frågor som uppkommer i anslutning till den ändring som nätkoncessionshavaren önskar. Det bör således införas ett förfarande som är ett alternativ till en fullständig prövning enligt hittillsvarande bestämmelser i ellagen. I fråga om prövningens omfattning anför regeringen att förslaget syftar till att begränsa prövningen till det som är motiverat i det enskilda fallet. När det gäller de frågor som uppkommer genom en ansökan om ändring bör dock prövningen enligt regeringen genomföras på samma sätt som när det gäller en ansökan om nätkoncession för linje. Även miljöaspekterna behöver utredas på samma sätt som i ett ärende som beviljas nätkoncession, t.ex. när det gäller effekterna av en spänningshöjning. Det är således inte ledningens lämplighet i alla delar som bör prövas inom ramen för ett ändringsärende utan att ändringen är förenlig med de krav som gäller för anläggningen. ska vidare, utan att göra en sådan prövning som anges ovan, få ändra en nätkoncession för linje på ansökan av nätkoncessionshavaren när det gäller ledningens sträckning eller utförande om – ändringen inte påverkar ledningens sträckning eller funktion på något väsentligt sätt – samtliga berörda sakägare har medgett att ändringen görs – sökanden har tagit nödvändig miljöhänsyn. Regeringen konstaterar att några remissinstanser förordar en reglering som gör det möjligt för nätföretagen att genomföra små ändringar efter en anmälan till prövningsmyndigheten. Regeringen anser dock att det är lämpligt att myndigheten aktivt tar ställning till om ändringarna är av så enkel natur att det inte behövs någon ingående prövning, inte minst med hänsyn till att det till en början inte kommer att finnas någon praxis att luta sig mot. En prövning efter ansökan ger vidare enligt regeringen en bättre garanti för att allmänna och enskilda intressen tas till vara. De krav som ställs upp för att en nätkoncession ska ändras bör dock vara utformade så att prövningen blir snabb och enkel. Ersättning för skada och intrång Den som fått tillträde till mark för undersökning i syfte att ansöka om nätkoncession eller att bygga en starkströmsledning med stöd av en beviljad nätkoncession bör vara skyldig att betala ersättning för den skada eller det intrång som undersökningen orsakar. Motsvarande krav gäller enligt andra lagar, t.ex. och expropriationslagen. Även den som vidtar återställningsåtgärder är enligt ellagen skyldig att betala ersättning för skada och intrång på annans mark. Den föreslagna möjligheten i propositionen att genom ett beslut av få tillträde till mark för undersökningsarbeten ersätter i praktiken förundersökningstillstånd enligt expropriationslagen. Frågor om ersättning bör enligt regeringen prövas i samma ordning oavsett enligt vilken lag marktillträdet beviljas, framför allt med hänsyn till att rättegångskostnaderna bör regleras på det sätt som anges i expropriationslagen. Regeringen föreslår således att den som genomför en undersökning som orsakar skada eller intrång ska betala ersättning för detta. I mål om ersättning ska expropriationslagen tillämpas. ska vidare få kräva att den som ska genomföra en undersökning ställer säkerhet för framtida ersättningsanspråk innan undersökningen påbörjas. Staten, kommuner, regioner och kommunalförbund ska inte behöva ställa säkerhet. Regeringen konstaterar att det inte är ovanligt att ett nätföretag ansöker om ledningsrätt för att kunna dra fram och använda en ledning inom en fastighet som tillhör någon annan. En nätkoncession för linje ersätter delar av den prövning som annars ska göras av förutsättningarna för att bevilja en ansökan om ledningsrätt. När det gäller en ledning för vilken nätkoncession krävs men ännu inte har beviljats får lantmäterimyndigheten inleda en förrättning för att pröva en fråga om ledningsrätt endast om den som ska meddela koncession, dvs. regeringen eller , medger det. Denna undantagsmöjlighet används sällan, och det framgår av lagens förarbeten att tillämpningen ska vara restriktiv. Regeringen framhåller att en ökad möjlighet till parallella processer hos och Lantmäteriet skulle kunna förkorta tiden för att få nödvändig markåtkomst för att bygga en ledning. I propositionen framgår att ett antal remissinstanser förordar att kravet på medgivande från prövningsmyndigheten i koncessionsärendet tas bort. Regeringen bedömer emellertid att en rättssäker hantering underlättas om har kännedom om förrättningen. Risken är enligt regeringen också mindre att lantmäterimyndigheten inleder en förrättning som inte leder till ett beslut i ledningsrättsfrågan. Utrymmet för samtidig prövning kan i stället enligt vad regeringen anför ökas genom att prövningsmyndigheten i koncessionsärendet kan begränsa sitt medgivande till att avse endast en viss del av förrättningen. Ledningsrättsförrättningsförfarandet består nämligen av flera delmoment, och flera av dessa, t.ex. arkivutredningen för att utreda sakägarkretsen och fastighetsbestämningen, skulle med fördel kunna påbörjas tidigt och utföras parallellt med koncessionsprövningen utan att det påverkar en rättssäker prövning i frågan om markåtkomst. En sådan reglering skulle enligt regeringen ge utrymme för en mindre restriktiv tillämpning av undantagsmöjligheten och en större samordning av de olika förfarandena. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att prövningsmyndigheten i fråga om beviljande av koncession ska få medge att en viss del av en ledningsrättsförrättning inleds om förrättningen avser ledningsrätt för en starkströmsledning. Ett medgivande skulle därmed kunna lämnas i betydligt fler fall än . Samhällsekonomiska analyser för transmissionsnätet i Regeringen konstaterar att () enligt sin gällande instruktion ansvarar för att bygga ut transmissionsnät för el i och förbindelser med elnät i andra länder baserat på samhällsekonomiska lönsamhetsbedömningar. För att säkerställa att de projekt som verket genomför är lönsamma för samhället bör beslutsunderlagen enligt regeringen förbättras. Regeringen anför vidare att det emellertid är väsentligt att en reglering som säkerställer detta inte blir kontraproduktiv och innebär en alltför utökad administrativ börda för främst och . Detta skulle enligt regeringen kunna leda till att projekt i fråga om transmissionsnätsinvesteringar blir försenade utan att det finns några uppenbara samhällsekonomiska vinster. står inför stora utmaningar när det gäller att bygga ut nätet så att elöverföringen utvecklas och förstärks. Regeringen konstaterar också att några remissinstanser framhåller att förslaget kan leda till förlängda ledtider för att bygga nya ledningar. Regeringen avser mot denna bakgrund att förtydliga i en förordning vilka samhällsekonomiska analyser ska göra inför investeringar i transmissionsnätet och att följa upp utfallet av den nya regleringen för att bedöma om åtgärderna varit tillräckliga. Dessa åtgärder har sin grund i analyser vid investeringar i stamnätet för el (Ei R2018:6). Regeringen avser inte att vidta några ytterligare åtgärder med anledning av rapporten. Regeringen bedömer att tillkännagivande i betänkandet om förutsättningar för en säker kraftöverföring (bet. 2016/17:NU21) med dessa åtgärder är tillgodosett och därmed slutbehandlat. I kommittémotion 2020/21:4068 av m.fl. (M) framhålls vikten av att förkorta och förenkla tillståndsprocesserna för elnät. Motionärerna anser att regeringens förslag i propositionen är en bra bit på vägen mot förenklade tillståndsprocesser och ställer sig därför bakom större delen av propositionen. menar motionärerna att de föreslagna ändringarna inte räcker till för att skapa den förändring som behövs. Tillståndsprocesserna hade t.ex. kunnat förenklas ytterligare om det funnits en större tydlighet när det gäller att göra undantag från kravet på nätkoncession för de verksamheter som redan miljöprövats i en tidigare process, anser motionärerna, som förordar ett tillkännagivande med den inriktningen i yrkande 1. Motionärerna konstaterar att regeringen föreslår att processen hos Lantmäteriet för att söka ledningsrätt ska kunna inledas som koncessionsprocessen. Motionärerna välkomnar detta men vill att processen ska kunna inledas även utan ett godkännande från . Motionärerna anser att det ska vara upp till företagen själva att bestämma om de vill ta den ekonomiska risken att inleda ledningsrättsprocessen innan de fått ett godkännande för koncessionen. I yrkande 2 förordas därför att kravet på godkännande från för att inleda process hos Lantmäteriet ska tas bort. Slutligen föreslår motionärerna i yrkande 4 att ska uppmana regeringen att utvärdera och följa upp om regeringens föreslagna ändringar ger effekt och i så fall till vilken grad, dvs. hur mycket de har förkortat och förenklat tillståndsprocesserna. m.fl. (SD) anför i kommittémotion 2020/21:4067 att regeringens förslag som grundar sig på förslag är ett nödvändigt första steg mot att på länge förkorta tiden för tillståndsprocessen för utbyggnad av elnät. Motionärerna välkomnar därför förslaget men framhåller att det är angeläget att inte se det som slutpunkten. I yrkande 2 förordas att regeringen ska utvärdera effekterna av förslagen i propositionen senast . För att ytterligare förkorta tillståndsprocesserna föreslår motionärerna i yrkande 3 att undantaget för redan miljöprövade verksamhetsområden ska utökas så att förstärkning, uppgradering eller utökning av en befintlig kraftledning inte ska anses medföra en betydande miljöpåverkan. Avslutningsvis förordas i yrkande 4 att kravet på medgivande från den som ska bevilja koncessionen för att inleda förrättning om ledningsrätt tas bort. Motionärerna framhåller att detta skulle kunna innebära ytterligare en tidsvinst eftersom den som ansökt om förrättning om ledningsrätt skulle kunna påbörja förberedande arbetsmoment som inte innefattar markägarkontakter innan koncession erhållits. I kommittémotion 2020/21:4071 av (C) välkomnas att regeringen presenterat förslag som syftar till att påskynda utbyggnaden av elnätsinfrastrukturen. Motionären konstaterar att länge varit drivande för att halvera tiden för tillståndsprocesser. Även om fler steg tagits i rätt riktning är det enligt vad som anförs i motionen beklagligt att regeringen inte har kommit med fler förslag eftersom motionären anser att detta är en förutsättning både för omställningen och för att uppfylla de energipolitiska målen. I yrkande 1 förordas således att (SOU 2019:30) förslag om att göra det möjligt att dela el inom fastigheter vid långspänningsnät ska genomföras och i yrkande 2 att det utvidgas till att även gälla mellan fastigheter inom ett begränsat geografiskt område. Enligt utredningens förslag ska ett internt lågspänningsnät för delning av energi få byggas eller användas utan tillstånd inom en egen fastighet och mellan byggnader och anläggningar som var och en även har en anslutning till en ledning eller ett ledningsnät som används med stöd av en nätkoncession, detta i syfte att bättre kunna nyttja den egenproducerade elen. Genom en utökning av utredningens förslag skulle det enligt vad som anförs i motionen även bli möjligt för grannar med olika solläge att dela el med varandra. I yrkande 3 förordas vidare ett tillkännagivande om att möjliggöra laddning av elfordon via belysningsnätet. I motionen konstateras att de tekniska förutsättningarna finns men att det inte är tillåtet trots att hemställde till regeringen om ändringar i belysningsförordningen för att möjliggöra detta och förordat sådana ändringar. I motionen anförs vidare att kundkraften är svag i förhållande till elnätsägaren i gällande reglering. Incitamenten att investera för att avhjälpa kapacitetsutmaningar är enligt motionären inte tillräckliga. För att jämna ut denna obalans föreslås i yrkande 4 att regeringen ska möjliggöra att nätkoncessionshavaren kan bli fråntagen sin nätkoncession vid missbruk av elnätsverksamheten. Detta bör vara uppgift. Myndigheten bör enligt motionären uppföra en kravlista som kan användas för att pröva om nätkoncessionshavaren fullföljt sitt ansvar. I motionen anförs vidare att en ökad lokal och regional samordning i planeringen av elnätsinfrastruktur kan medföra att bebyggelsen genomförs på ett sätt som gagnar regionen som helhet. Detta kräver enligt motionären god lokalkännedom. Motionären noterar att och län har fått i uppdrag att utgöra regionplaneorgan och samordna i de fall då den fysiska miljön i två eller flera kommuner berörs. Motionären anser att detta uppdrag ska utvärderas och utvidgas till att tillämpas i andra län och breddas för att inkludera utbyggnad av elinfrastruktur. I linje med detta förordas i yrkande 5 att regeringen ska öka möjligheten till regional planering av statlig infrastruktur. I motionen framhålls vidare äganderätten som en central och vägledande princip. Motionären konstaterar att det är ofrånkomligt att det vid nätutbyggnad uppstår situationer när mark behöver nyttjas för samhällets ändamål. Markintrång bör dock undvikas i högsta möjliga grad och nätutbyggnad bör därför alltid viktas mot andra åtgärder som energieffektivisering eller smarta lösningar som kan avhjälpa kapacitetsutmaningar. Motionären anser dock att det finns för få och otillräckliga incitament för dessa typer av alternativa åtgärder och att regeringen därför bör korrigera detta genom en översyn av elnätsregleringen. Om ett markintrång bedöms som oundvikligt anser motionären att det ska finnas krav på att tydligare visa på den samhällsekonomiska nyttan av olika alternativ med olika markintrång. Vidare anser motionären att ersättningsnivåerna vid markintrång bör ses över. bör därför enligt vad som anförs i yrkande 6 tillkännage för regeringen att det finns ett behov av tydligare värdering av marksnål teknik och att ersättningsmodellerna vid markintrång ska ses över enligt motionens förslag. I yrkande 7 förordas att ska avslå regeringens förslag om att regionnät ska kunna byggas ut med stöd av områdeskoncession. Motionären ser problem med förslaget som hänger samman med att det inte alltid är marksnål teknik eller andra smarta lösningar som kan minska behovet av elnätsinfrastruktur som förordas. Enligt vad som anförs i motionen kan det få konsekvensen att produktiv mark tas i anspråk när andra alternativ finns tillgängliga. Trots att förslaget syftar till att påskynda utbyggnaden av regionnäten anser motionären att samhällskostnaden kan bli för hög om inte bästa möjliga teknik används. Beslutet kommer också att ligga hos Lantmäteriet och inte hos , vilket motionären också ser som problematiskt eftersom har en viktig roll i att pröva den bredare samhällsekonomiska aspekten av ett eventuellt intrång. Slutligen föreslås i yrkande 8 att regeringen ska undanta krav på koncession inom ett redan miljöprövat verksamhetsområde. I kommittémotion 2020/21:4074 av m.fl. (KD) framhålls att alla åtgärder som kan vidtas för att underlätta underhåll och byggande av elnät är av godo. Motionärerna ställer sig i huvudsak bakom propositionen men anser att mer behöver göras för att förkorta ledtiderna mer påtagligt. Motionärerna står bakom inriktningen när det gäller förslaget i propositionen om omedelbar giltighet, men anser att den föreslagna formuleringen är för snäv. Motionärerna förordar i yrkande 2 ett tillkännagivande om att formuleringen bör utvidgas så att villkoren för omedelbar giltighet av beslut i stället omfattar en ledning av mindre omfattning eller med begränsad påverkan på motstående intressen, detta för att möjliggöra för nätmyndigheten att fatta beslut om verkställighetsförordnande även i större projekt där det inte finns några starka motstående intressen. När det gäller förslaget om tillfällig förlängning när en ansökan avslås eller avvisas anser motionärerna att det vore mer lämpligt att räkna tidpunkten från när beslut fick laga kraft snarare än tidpunkten när beslutet meddelades eftersom sådana beslut regelmässigt överklagas. I yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande med den inriktningen. Motionärerna uttrycker vidare i yrkande 4 att de är positiva till regeringens ambition att skapa en enklare ordning för prövning av ändringar av nätkoncession för linje men anser att det även på denna punkt skulle vara möjligt att förenkla ytterligare. Motionärerna anser att det bör förtydligas att det enbart är förändringens lämplighet som ska prövas och inte hela anläggningen. Dessutom menar de att det skulle vara tillräckligt med en anmälan och inte krävas en ansökan. bestämmelser skulle enligt vad som anförs i motionen kunna utgöra en förebild när regelverket för detta byggs upp. Slutligen förordas i yrkande 5 att regeringen förtydligar att inte ska behöva ge sitt medgivande till att Lantmäteriet inleder en ledningsförrättning. I motion 2020/21:2722 yrkande 4 anför (MP) att bör tillkännage för regeringen att den bör göra det möjligt att överföra el mellan olika byggnader inom samma fastighet eller närliggande fastigheter. Motionären anför att det också är viktigt att ny produktion planeras till områden där den gör störst nytta, och att lokal elproduktion från exempelvis solel enklare kan användas i flera byggnader inom samma fastigheter. Vissa övriga förslag från Som framgår av bakgrunden tillsatte regeringen en utredning för att se över regelverket för nätkoncessioner (dir. 2018:6). Den s.k. överlämnade sitt betänkande Moderna tillståndsprocesser för elnät (SOU 2019:30) till regeringen . I propositionen behandlar regeringen flera av utredningens förslag. Övriga förslag bereds vidare inom . Några av de förslag som bereds vidare rör undantagen för koncessionsplikt. Utredningen föreslår att det införs ett nytt undantag som underlättar delning av energi, t.ex. överföring av lokal förnybar energi eller nyttjande av energilager. Enligt undantaget ska ett internt lågspänningsnät för delning av energi få byggas eller användas utan tillstånd inom en egen fastighet och mellan byggnader och anläggningar som var och en även har en anslutning till en ledning eller ett ledningsnät som används med stöd av en nätkoncession. Det bör inte heller finnas någon begränsning i rätten att överföra el för annans räkning. Utredningen vill vidare se ett utökat och förenklat undantag för fordons eller en trafikleds elbehov. Enligt detta undantag skulle ett internt nät få byggas eller användas utan tillstånd om syftet med ledningarna är att tillgodose elbehovet hos fordon eller en trafikled med tillhörande anläggningar, och ledningarna dras inom trafikleden eller i omedelbar närhet till denna. Det bör inte finnas någon begränsning i rätten att överföra el för annans räkning om syftet är att tillgodose elbehovet hos fordon eller en trafikled med tillhörande anläggningar. Utredningen konstaterar att i en hemställan till Miljö- och lämnat förslag om laddning via belysningsnätet. Enligt utredningen skulle och andra lösningar med laddstolpar möjliggöras efter utredningens förslag. Utredningen vill även se ett utökat undantag för produktionsnät. Enligt förslaget ska ett internt nät få byggas eller användas utan tillstånd om det, inom ett avgränsat område, dras mellan flera anläggningar för produktion av el som har en gemensam anslutning till elnätet eller från flera anläggningar för produktion av el till en gemensam anslutning till elnätet. Vidare föreslås att ett område som omfattas av ett tillstånd enligt för en sådan verksamhet som aves i 21 kap. 13–15 §§ miljöprövningsförordningen (2013:251) alltid ska anses vara ett sådant avgränsat område. Det bör inte heller finnas någon begränsning i rätten att överföra el för annans räkning. Bestämmelser om återkallelse av nätkoncession Enligt ellagen (1997:857) finns det fyra grunder på vilka en nätkoncession kan återkallas helt eller delvis. Nätkoncessionen ska återkallas om en ledning eller ett ledningsnät inte längre behövs för en säker elförsörjning, om staten löser in den eller de ledningar som avses med nätkoncessionen eller om nätkoncessionshavaren inte längre uppfyller villkoren för att ha en nätkoncession som avser en utlandsförbindelse. En nätkoncession för linje får också återkallas om nätkoncessionshavaren inte har färdigställt ledningen i rätt tid. I den nu behandlade propositionen föreslår regeringen att det ska införas en ny återkallelsegrund som innebär att en nätkoncession ska återkallas helt eller delvis om koncessionen inte längre behövs för att bygga eller använda den ledning som omfattas av koncessionen. Ersättning för skada och intrång Bestämmelserna om den ersättning som ska lämnas vid expropriation finns i 4 kap. expropriationslagen. Det finns bestämmelser i flera andra lagar om att mark får tas i anspråk med tvång, bl.a. i ledningsrättslagen (1973:1144). I samtliga av dessa lagar görs hänvisningar till expropriationslagens ersättningsregler. Reglerna om ersättning i expropriationslagen bygger på grundtanken att den vars fastighet eller rättighet tas i anspråk ska ha samma förmögenhetsställning efter expropriationen som om det inte hade skett någon expropriation (se t.ex. prop. 1971:122 s. 165 f. och prop. 2009/10:162 s. 41). trädde nya bestämmelser i kraft som innebär höjningar av den ersättning som betalas vid expropriation och andra åtgärder där fastigheter tas i anspråk med tvång (prop. 2009/10:162, bet. 2009/10:CU21, rskr. 2009/10:362). Ändringarna avsåg ersättningsbestämmelserna i expropriationslagen och i de andra lagar som hänvisar till dessa bestämmelser. Lagändringarna syftade till att stärka äganderätten och hade sin bakgrund i att de exproprierande numera allt oftare utgörs av enskilda, som driver sin verksamhet i vinstsyfte. Expropriationslagens presumtionsregel, som begränsar rätten till ersättning för s.k. förväntningsvärden, upphävdes. Därigenom bestäms ersättningen vid expropriation närmare fastighetens marknadsvärde och omfattar även den del av marknadsvärdet som beror på förväntningar om en ändring av fastighetens tillåtna användningssätt.