bet · H801SkU11 · 2021-05-12 00:00:00 — Säkrare samordningsnummer och bättre förutsättningar för korrekta uppgifter i folkbokföringen Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag om säkrare samordningsnummer och bättre förutsättningar för korrekta uppgifter i folkbokföringen. Förslagen innebär att skyldigheten att underrätta om misstänkta fel i folkbokföringen ska utvidgas och omfatta i huvudsak samtliga myndigheter och gälla fler uppgifter. Som ett led i att stärka systemet med samordningsnummer föreslås bl.a. att samordningsnummer ska kunna förklaras vilande. Regeringen föreslå även att det införs en skyldighet för enskilda med samordningsnummer att anmäla uppgifter om ändrad kontaktadress till . För att tillgodose ett utökat behov av samordningsnummer föreslås att numren ska kunna tilldelas efter ansökan av en enskild som har en sådan anknytning till att personen kan antas behöva en identitetsbeteckning. Förslaget förenas med en utökad identitetskontroll. Därutöver görs en viss utvidgning av vilka uppgifter som får behandlas i det statliga personadressregistret (SPAR). Lagändringarna föreslås träda i kraft . Utskottet anser att bör avslå motionsyrkandena. I betänkandet finns sju reservationer (M, SD, KD) och ett särskilt yttrande (L). Proposition 2020/21:160 Säkrare samordningsnummer och bättre förutsättningar för korrekta uppgifter i folkbokföringen. 15 yrkanden i tre följdmotioner. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Säkrare samordningsnummer och bättre förutsättningar för korrekta uppgifter i folkbokföringen Personlig inställelse vid tilldelning av samordningsnummer Ytterligare ändringar när det gäller uppgiftsskyldighet Ytterligare ändringar när det gäller samordningsnummer 1.Biometriska data , punkt 2 (M, SD, KD) 2.Personlig inställelse vid tilldelning av samordningsnummer, punkt 3 (M, SD, KD) 3.Ytterligare ändringar när det gäller uppgiftsskyldighet, punkt 4 (M) 4.Ytterligare ändringar när det gäller uppgiftsskyldighet, punkt 4 (KD) 5.Ytterligare ändringar när det gäller samordningsnummer, punkt 5 (M) 6.Ytterligare ändringar när det gäller samordningsnummer, punkt 5 (SD) 7.Ytterligare ändringar när det gäller samordningsnummer, punkt 5 (KD) Säkrare samordningsnummer och bättre förutsättningar för korrekta uppgifter i folkbokföringen , punkt 1 (L) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Regeringens lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut Säkrare samordningsnummer och bättre förutsättningar för korrekta uppgifter i folkbokföringen antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481). 2. lag om ändring i lagen (1998:527) om det statliga personadressregistret. 3. lag om ändring i lagen (2001:182) om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet. Därmed bifaller proposition 2020/21:160 punkterna 1–3. 2020/21:3975 av m.fl. (KD) yrkande 4, 2020/21:3976 av m.fl. (SD) yrkande 1 i denna del och 2020/21:3977 av m.fl. (M) yrkande 4. Reservation 1 (M, SD, KD) Personlig inställelse vid tilldelning av samordningsnummer 2020/21:3976 av m.fl. (SD) yrkande 1 i denna del och 2020/21:3977 av m.fl. (M) yrkande 2. Reservation 2 (M, SD, KD) Ytterligare ändringar när det gäller uppgiftsskyldighet 2020/21:3975 av m.fl. (KD) yrkandena 1 och 2 samt 2020/21:3977 av m.fl. (M) yrkande 1. Reservation 3 (M) Reservation 4 (KD) Ytterligare ändringar när det gäller samordningsnummer 2020/21:3975 av m.fl. (KD) yrkandena 3 och 5–9, 2020/21:3976 av m.fl. (SD) yrkande 2 och 2020/21:3977 av m.fl. (M) yrkande 3. Reservation 5 (M) Reservation 6 (SD) Reservation 7 (KD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), Per Åsling (C), (M), (S), (M), (SD), (S), (V), Boriana (M), (SD), (S), (KD), (S), Gulan Avci (L), (SD), (MP) och (M). Ärendet och dess beredning I ärendet behandlar utskottet proposition 2020/21:160 Säkrare samordningsnummer och bättre förutsättningar för korrekta uppgifter i folkbokföringen. Regeringens förslag till riksdagsbeslut framgår av bilaga 1. Regeringens lagförslag redovisas i bilaga 2. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att utreda och föreslå åtgärder som förbättrar förutsättningarna för att fastställandet av om en persons bosättning är korrekt och att rätt personuppgifter registreras i folkbokföringsdatabasen om dem som är folkbokförda (dir. 2019:54). Utredningen, som antagit namnet Utredningen om folkbokföring och samordningsnummer (Fi 2019:05), ska även lämna förslag på åtgärder som åstadkommer ett säkrare system för samordningsnummer och ökar numrens användbarhet i samhället. Utredningen ska lämna sitt betänkande . De problem som påtalats när det gäller samordningsnummer är påtagliga och det har bedömts som angeläget att parallellt med utredningens uppdrag påbörja arbetet med att åtgärda vissa av de påtalade bristerna. har därför tagit fram departementspromemorian Säkrare samordningsnummer och bättre förutsättningar för korrekta uppgifter i folkbokföringen. I promemorian lämnas förslag som syftar till att åtgärda vissa brister i systemet med samordningsnummer och möjliggöra för vissa enskilda att själva ansöka om samordningsnummer. I promemorian lämnas även förslag om en underrättelseskyldighet för samtliga myndigheter om det kan antas att en uppgift i folkbokföringen är oriktig eller ofullständig. Förslagen bygger delvis på de förslag som har lagts fram av och . I propositionen föreslås vissa åtgärder som ska skapa bättre förutsättningar för att folkbokföringen ska innehålla korrekta uppgifter. Det föreslås att skyldigheten att underrätta om misstänkta fel i folkbokföringen ska utvidgas och omfatta i huvudsak samtliga myndigheter och gälla fler uppgifter. Som ett led i att stärka systemet med samordningsnummer föreslås bl.a. att samordningsnummer ska kunna förklaras vilande. Enligt förslaget ska det även införas en skyldighet för enskilda med samordningsnummer att anmäla uppgifter om ändrad kontaktadress till . För att tillgodose ett utökat behov av samordningsnummer föreslås att numren ska kunna tilldelas efter ansökan av en enskild som har en sådan anknytning till att personen kan antas behöva en identitetsbeteckning. Förslaget förenas med en utökad identitetskontroll. Därutöver görs en viss utvidgning av vilka uppgifter som får behandlas i det statliga personadressregistret (SPAR). Säkrare samordningsnummer och bättre förutsättningar för korrekta uppgifter i folkbokföringen Utskottets förslag i korthet bifaller regeringens förslag om ändringar för att åstadkomma säkrare samordningsnummer och bättre förutsättningar för korrekta uppgifter i folkbokföringen. Jämför det särskilda yttrandet (L). Bland uppgifter i förordningen (2017:154) med instruktion för ingår att ansvara för folkbokföring. Uppgifterna i folkbokföringen ska spegla befolkningens bosättning, identitet och familjerättsliga förhållanden så att olika samhällsfunktioner får ett korrekt underlag för beslut och åtgärder. Den stora distributionen av uppgifter från folkbokföringsdatabasen till samhället möjliggörs delvis genom att det i folkbokföringsverksamhet gäller, med några undantag, en presumtion för offentlighet. Behovet av att på ett effektivt sätt kunna få tillgång till aktuella och korrekta personuppgifter är mycket stort i dagens digitaliserade samhälle. Myndigheter kan använda sig av Navet, som är en informationstjänst för myndigheter, kommuner och regioner där de kan hämta folkbokföringsuppgifter digitalt på ett enkelt, snabbt och säkert sätt. Uppgifterna i Navet är aktuella eftersom ändringar i folkbokföringen slår igenom direkt. De som inte kan använda sig av navet t.ex. företag och privatpersoner är i stället hänvisade till SPAR. SPAR får innehålla uppgifter om personer som är eller har varit folkbokförda i landet och personer som omfattas av regler om immunitet och privilegier och som har tilldelats personnummer utan att folkbokföras. får SPAR även innehålla uppgifter om personer som har tilldelats samordningsnummer, under förutsättning att det inte råder osäkerhet om personernas identitet. SPAR innehåller dels folkbokföringsuppgifter, dels uppgifter om de registrerades ekonomiska förhållanden. En förutsättning för att folkbokföringsdatabasen ska innehålla aktuella uppgifter är att såväl enskilda som myndigheter rapporterar ändringar till . De myndigheter som använder folkbokföringens uppgifter får ofta inom sin egen verksamhet kännedom om förhållanden som har betydelse för folkbokföringen. Dessa myndigheter har också insikter om vilka slags uppgifter som kan vara felaktiga. Redan i den dåvarande folkbokföringskungörelsen (1967:495) förekom en viss reglerad skyldighet för myndigheter att rapportera adressuppgifter. När folkbokföringsförordningen (1991:749) trädde i kraft infördes en annan underrättelseskyldighet som endast gällde för vissa myndigheter. Dåvarande , , kronofogdemyndighet och allmän försäkringskassa var skyldiga att underrätta skattemyndigheten om en enskilds adress så snart det fanns anledning att anta att adressen inte var registrerad i folkbokföringen. Underrättelseskyldigheten har utvidgats till att omfatta fler aktörer. utvidgades underrättelseskyldigheten till att omfatta ytterligare ett antal statliga myndigheter liksom kommunerna, med undantag för . Underrättelse ska också lämnas så snart det finns anledning att anta att den adress som är registrerad i folkbokföringen är felaktig eller ofullständig. Propositionen – bättre förutsättningar för korrekta uppgifter i folkbokföringen Att uppgifterna i folkbokföringen speglar befolkningens bosättning, identitet och familjerättsliga förhållanden är inte bara en förutsättning för fastställande av skatter utan även för att andra samhällsfunktioner ska ha ett korrekt underlag för beslut och åtgärder. Uppgifter i folkbokföringen kan ligga till grund för bl.a. ersättningar och bidrag men även samhällsplanering och forskning. Det är därför viktigt att uppgifter som registreras i folkbokföringsdatabasen speglar verkliga förhållanden. folkbokföringsdatabas innehåller systemöverskridande uppgifter som har en central betydelse i bl.a. många av välfärdens ersättningssystem, för att bedöma både rätten till och storleken på ersättningen. Detta gäller inte enbart uppgifter om folkbokföring i och bostadsadress utan även bl.a. uppgifter om ålder och civilstånd. Eftersom uppgifterna i folkbokföringen används i stora delar av myndighetssfären och dessutom presumeras vara korrekta får fel i dessa uppgifter betydande spridningseffekter. Det gäller inte minst i förhållande till de ersättningssystem som har sin grund i t.ex. bosättning. Enligt regeringens mening motiverar de speciella förutsättningar som gäller för folkbokföringen ett avsteg från den ordning som sekretessbrytande uppgiftsskyldigheter vanligtvis bygger på. Det innebär att avsteget inte kan läggas till grund för sekretessgenombrott gentemot andra verksamheter. Ett mer genomgripande förändrat synsätt i fråga om sekretess mellan myndigheter skulle kräva överväganden i ett särskilt sammanhang. Underrättelseskyldigheten bör i huvudsak gälla för alla myndigheter För att förbättra kvaliteten i folkbokföringen föreslår regeringen en generell underrättelseskyldighet för i huvudsak alla myndigheter. Det införs en skyldighet för samtliga myndigheter att underrätta om det kan antas att en uppgift i folkbokföringen om en person som är eller har varit folkbokförd är oriktig eller ofullständig. Den befintliga underrättelseskyldigheten i 2 § folkbokföringsförordningen inträder så snart det finns anledning att anta att den adress en person har inte är registrerad i folkbokföringen eller att den adress som är registrerad är felaktig eller ofullständig. Genom att underrättas kan myndigheten vidta lämpliga åtgärder. Regeringen anser dock att det med tanke på den utvidgning som sker finns skäl att ta bort det skyndsamhetskrav som finns i dagens lagstiftning. Bestämmelsen riskerar annars att tillämpas på ett sådant sätt att det slentrianmässigt lämnas onödiga uppgifter. Underrättelser bör lämnas för fler uppgifter Underrättelseskyldigheten i 2 § folkbokföringsförordningen avser endast uppgifter om adress. folkbokföringsverksamhet fastställer dock inte enbart en persons bosättning. Därutöver innebär folkbokföring enligt folkbokföringslagen registrering av uppgifter om identitet, familj och andra förhållanden som enligt lagen om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet får förekomma i folkbokföringsdatabasen (1 § första stycket folkbokföringslagen). Närmare bestämmelser om vilka uppgifter som registreras i folkbokföringsdatabasen finns bl.a. i 2 kap. 3 § lagen om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet. Där framgår bl.a. att uppgifter om namn, födelsetid, födelsehemort, födelseort, adress, medborgarskap, civilstånd och avregistrering enligt 19–22 §§ folkbokföringslagen får behandlas i databasen. Regeringen anser att det finns skäl för att utvidga underrättelseskyldigheten till att gälla för samtliga uppgifter som registrerats i folkbokföringsdatabasen. Det föreslås därför att underrättelseskyldigheten utvidgas till att omfatta även andra uppgifter än adress. Underrättelseskyldigheten kan framstå som relativt betungande för flera myndigheter som inte omfattats av bestämmelsen. Skyldighet att underrätta inträder dock först om det kan antas att en uppgift i folkbokföringen är oriktig eller ofullständig. Med en sådan reglering anser regeringen att underrättelseskyldigheten knappast kommer att påverka dessa myndigheter nämnvärt och därför inte kommer att bli särskilt betungande. är uttryckligen undantagen från uppgiftsskyldigheten i 2 § folkbokföringsförordningen. Regeringen har vidtagit åtgärder för att förstärka skyddet för hotade och förföljda personer som behöver leva med s.k. skyddade personuppgifter. Dessa lagändringar trädde i kraft (prop. 2017/18:145). Mot denna bakgrund anser regeringen att det inte finns skäl för att undanta från underrättelseskyldighet som avser fel i folkbokföringen. infördes en uppgiftsskyldighet för brottsbekämpande verksamhet gentemot bl.a. folkbokföringsverksamheten. Uppgifter ska dock inte lämnas om övervägande skäl talar för att det intresse som sekretessen ska skydda har företräde framför intresset av att uppgiften lämnas ut (prop. 2019/20:166). Det finns därför anledning att undanta brottsbekämpande verksamhet från den underrättelseskyldighet som föreslås. Regeringen anser att det även är motiverat att göra ytterligare avsteg från den underrättelseskyldighet som föreslås. Huvudregeln i 24 kap. 8 § offentlighets- och sekretesslagen är att sekretess gäller i sådan särskild verksamhet hos en myndighet som avser framställning av statistik för uppgifter som avser en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden och som kan hänföras till den enskilde. Vikten av att statistiksekretess upprätthålls har inskärpts i flera sammanhang. Enligt regeringens mening bör underrättelseskyldigheten, mot bakgrund av vad som redovisas i propositionen, inte gälla i fråga om sådana uppgifter som omfattas av sekretess enligt 24 kap. 8 § offentlighets- och sekretesslagen. Sådana uppgifter bör undantas från myndigheternas skyldighet att underrätta . Särskilda skäl att avstå från att underrätta Underrättelseskyldigheten föreslås nu få ett utökat tillämpningsområde, och regeringen anser att denna skyldighet ska förenas med en möjlighet att avstå från att lämna underrättelse om särskilda skäl talar mot det. Den föreslagna underrättelseskyldigheten innebär bl.a. att det uttryckliga undantaget för tas bort. Det kan dock vara så, enligt regeringens uppfattning, att det i enskilda fall finns särskilda skäl för att inte underrätta . Regeringen bedömer dock att t.ex. ytterst är bäst lämpad att själv göra denna bedömning i de enskilda fallen. Det kan därutöver finnas ytterligare situationer där myndigheter bör kunna avstå från att underrätta . Undantagsregeln kan komma att tillämpas oftare för vissa myndigheter. Den närmare bedömningen kommer dock ytterst att ankomma på varje myndighet att göra. En korrekt folkbokföring är en angelägenhet för hela samhället – intrånget i den personliga integriteten är godtagbart Regler till skydd mot kränkningar av den personliga integriteten finns, förutom i offentlighets- och sekretesslagen, även i författningar som reglerar behandling av personuppgifter. Det grundläggande skyddet finns dock i regeringsformen (RF), den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, kallad , och Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Enligt 2 kap. 6 § andra stycket RF är var och en gentemot det allmänna skyddad mot betydande intrång i den personliga integriteten, det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. Skyddet får i vissa fall begränsas genom lag, om det sker för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Nyttan med den utökade underrättelseskyldighet som föreslås innebär att vissa begränsningar av integritetsskyddet får accepteras. Regeringen bedömer att skälen för den utvidgade underrättelseskyldigheten väger så tungt att riskerna för ett ökat intrång i den personliga integriteten och ett eventuellt minskat förtroende för de berörda myndigheterna kan accepteras. Regeringen anser att förslaget är förenligt med RF och . Möjligheter till enklare uppgiftslämnande har utvecklat och lanserat en ny möjlighet för myndigheter att digitalt lämna underrättelser om felaktig folkbokföring. bedömer att tjänsten kommer att förenkla och effektivisera hanteringen både hos rapporterande myndighet och hos som mottagande myndighet. Folkbokföringen kommer dessutom att få större möjligheter att bearbeta informationen på ett effektivt sätt, vilket kommer att leda till en mer korrekt folkbokföring. För de myndigheter som vill ansluta sig till den digitala tjänsten kommer det således att finnas ett enkelt och effektivt sätt att lämna underrättelser till . Underrättelseskyldigheten ska regleras i lag I förhållande till den nuvarande underrättelseskyldigheten i 2 § folkbokföringsförordningen innebär förslaget en utvidgning av dels tillämpningsområdet, dels kretsen av underrättelseskyldiga aktörer. Det finns därför skäl att överväga om den bör regleras i lag. Enligt 8 kap. 2 § första stycket 3 RF ska föreskrifter om grunderna för kommunernas organisation och verksamhetsformer och för den kommunala beskattningen samt föreskrifter om kommunernas befogenheter i övrigt och deras åligganden meddelas i lag. Den föreslagna underrättelseskyldigheten omfattar åligganden för kommunerna. Redan av det skälet föreslås att den nu föreslagna utökningen av underrättelseskyldigheten ska regleras i lag och inte förordning. Propositionen – säkrare samordningsnummer I förekommer två beteckningar för fysiska personer som används i folkbokföringen och i samhället i övrigt. För den som folkbokförs fastställs ett personnummer som identitetsbeteckning medan den som inte är eller har varit folkbokförd kan tilldelas ett samordningsnummer (18 § och 18 a § folkbokföringslagen). Åtgärder har vidtagits för att samordningsnummer ska bli mer kända och kunna användas i samhället på motsvarande sätt som personnummer. infördes en möjlighet att i SPAR behandla uppgifter om personer som har tilldelats samordningsnummer, om det inte råder osäkerhet om personernas identitet (4 § SPAR-lagen). infördes möjligheter för regeringen att förordna om att även ett annat organ än en myndighet ska få begära samordningsnummer. Ändringen gjorde det möjligt att tilldela samordningsnummer till personer i fler kategorier . Det har i flera sammanhang framförts kritik mot från unionsmedborgare som har stött på svårigheter vid sin vistelse i landet på grund av att de inte har folkbokförts och därför inte har tilldelats ett personnummer. Innebörden av klagomålen är att det kan vara svårt för unionsmedborgare och andra som lagligen vistas i att fullt ut utöva de rättigheter som de tillförsäkras bl.a. genom unionsrättens bestämmelser om fri rörlighet för personer och tjänster. Mot bakgrund av klagomålen har kommissionen initierat ett s.k. EU-pilotärende (EUP[2016]8967). Liknande klagomål har även kommit från tredjelandsmedborgare vilket bl.a. framgår av de frågor som kommissionen ställt inom ramen för ett annat EU-pilotärende (EUP[2019]9455). Samordningsnumret i sig fyller bl.a. funktionen att tillförsäkra att den person som tilldelats numret inte förväxlas med någon annan. Detta talar sammantaget för att samordningsnumret inte enbart är ett särskilt nummer utan i själva verket också en identitetsbeteckning. Den ändring som regeringen nu föreslår ligger i linje med de förändringar av samordningsnummer som bedömts som nödvändigt. Förslagen är dock en del av en större översyn av hela systemet för samordningsnummer. Den utredning som regeringen har tillsatt ska bl.a. lämna förslag om ett säkrare system för samordningsnummer i syfte att tillgodose både enskildas och andra aktörers behov av en tillförlitlig och användbar identitetsbeteckning för personer som inte är eller har varit folkbokförda. Utredningen om folkbokföring och samordningsnummer ska lämna sitt betänkande och flera av de synpunkter som remissinstanserna har lämnat i det aktuella lagstiftningsärendet kan även komma att beaktas av utredningen. Enskilda ska själva kunna ansöka om samordningsnummer Sedan samordningsnumren infördes har den fria rörligheten inom EU ökat. Det har blivit allt vanligare att personer vistas såväl kortare som i , även om de inte är bosatta i landet i folkbokföringslagens mening. Därmed har också den enskildes behov av en identitetsbeteckning i ökat och behovet har visat sig inte alltid kunna tillgodoses genom de aktörer som har rätt att begära ett samordningsnummer. Det finns personer med samordningsnummer som vistas i under en inte helt kortvarig tid och bland dessa finns det personer med ett starkt behov av att ha en fungerande identitetsbeteckning för att kunna sköta sina vardagliga liv. De problem som från flera håll påtalats om svårigheterna med att leva i det svenska samhället utan ett personnummer eller någon annan identitets-beteckning måste tas på stort allvar. Med hänsyn till det huvudsakliga syftet med samordningsnummer och att behörigheten att begära ett nummer är begränsad till andra än den enskilde själv, saknas det förutsättningar för att inom ramen för det nuvarande regelverket på ett förutsägbart och objektivt sätt tillgodose ett sådant behov. Den enskildes behov av en identitetsbeteckning i bör därför beaktas i större utsträckning än vad regelverket medger . Det finns anledning att vidta ytterligare åtgärder för att förändra systemet med samordningsnummer så att det på ett bättre sätt kan tillgodose behovet av en säker och användbar identitetsbeteckning i . Det ska därför införas en möjlighet för enskilda att själva ansöka om ett samordningsnummer. Ändringarna bör underlätta för de enskilda som kan antas behöva en identitetsbeteckning i att få ett samordningsnummer. En enskild ska kunna tilldelas ett samordningsnummer efter egen ansökan om den enskilde har en sådan anknytning till som gör att han eller hon kan antas behöva en identitetsbeteckning. Kravet på att den sökande ska inställa sig personligen hos och styrka sin identitet ska föras in i lag. En bestämmelse i lag ska upplysa om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela ytterligare föreskrifter om tilldelning av samordningsnummer. En alltför vidsträckt möjlighet att tilldelas samordningsnummer riskerar att leda till att fler samordningsnummer tilldelas än vad som faktiskt är nödvändigt. En sådan tillämpning vore inte tillfredsställande. Det finns därför starka skäl för att den sökandes faktiska behov av identitetsbeteckningen ska finnas vid prövningstillfället. Dessutom bör rena påståenden om sökandens anknytning och behov inte vara tillräckligt utan det bör krävas att sökanden också har stöd för detta.