bet · H801MJU13 · 2021-03-11 00:00:00 — Eftersom ett stort antal huvudavrinningsområden sträcker sig över mer än ett län fick fem länsstyrelser i uppdrag att ansvara för och samordna arbetet. Arbetet i enlighet med vattenförvaltningsförordningen utförs av bl.a. vattendelegationerna och vattenmyndigheternas kanslier vid länsstyrelserna i , , , och . Även Havs- och vattenmyndigheten, geologiska undersökning (SGU), och () utför ett sådant arbete. Myndigheter och kommuner utför också en del av vattenförvaltningsarbetet när de prövar om en verksamhet eller åtgärd kan tillåtas i enlighet med vattenförvaltningsförordningen. Regeringen tillsatte en utredning om översyn av vattenförvaltningens organisation (dir 2017:96). Av direktiven framgår att det finns behov att se över den nuvarande organisationen av förvaltningen av yt- och grundvatten i sin helhet och att utredningen skulle utvärdera ansvarsfördelningen, beslutanderätten och organiseringen av myndigheterna inom vattenförvaltningen. Utredningen skulle bl.a. föreslå hur organisationen bör vara utformad för att underlätta en effektiv, samordnad, förankrad och ändamålsenlig förvaltning av yt- och grundvatten som uppfyller ramdirektivets krav. lämnade sitt betänkande En utvecklad vattenförvaltning (SOU 2019:66) till regeringen. Betänkandet bereds inom . Utskottet konstaterar att en genomgripande översyn har skett av organisationen av den svenska förvaltningen av yt- och grundvatten i sin helhet. I betänkande presenterades ett stort antal förslag som har remissbehandlats och bereds vidare inom . I avvaktan på det arbete som pågår avstyrker utskottet motionerna 2020/21:2806 (KD) yrkandena 7 och 8, 2020/21:2808 (KD) yrkandena 35 och 36 samt 2020/21:3501 (KD) yrkandena 9 och 10. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om talerättsfrågor, bidrag till miljöorganisationer, miljöbrottsbekämpning och internationellt miljöarbete. Jämför reservation 21 (KD), 22 (L), 23 (SD), 24 (M) och 25 (KD). I kommittémotion 2020/21:2804 av m.fl. (KD) yrkande 6, samt i kommittémotion 2020/21:2808 av m.fl. (KD) yrkande 65 framhålls att man i den svenska implementeringen av Århuskonventionen bör skilja mellan allmänhet och direkt berörd allmänhet. Motionärerna anför att beslut om jakt på stora rovdjur ofta överklagas av ideella organisationer. Enligt motionärerna används då Århuskonventionen på fel sätt när det inte är den direkt berörda allmänheten som hörs utan organisationer som inte alls bor och verkar inom området. I kommittémotion 2020/21:3236 av m.fl. (L) yrkande 10 anförs att Århuskonventionens krav om rättslig prövning bör tillgodoses i EU-direktiv och att bör arbeta för att detta ska ske. Medborgarnas rätt till miljöinformation, delaktighet i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning är centrala delar i Århuskonventionen. Motionärerna påtalar att EU har ratificerat konventionen men inte det som berör tillgången till rättslig prövning. Det innebär enligt motionärerna att EU inte lever upp till de krav som ställs på medlemsländer om t.ex. rättsmedel. Yrkande 31 i kommittémotion 2020/21:725 av m.fl. (SD) tar upp frågan om bidrag till miljöorganisationer. Motionärerna anför att det finns exempel på hur miljöorganisationer får bidrag för att aktivt motverka myndighetsbeslut. Detta är en orimlig ordning enligt motionärerna. Arbetet med att förhindra miljöbrott I kommittémotion 2020/21:3351 av m.fl. (M) yrkande 16 framhålls behovet av att verka för att fler kontroller genomförs i syfte att på ett effektivt sätt upptäcka miljöbrott. Det saknas överblick över både avfallsströmmar och den olagliga verksamheten. Motionärerna framhåller att arbetet med att upptäcka och förhindra miljöbrott kan förstärkas med en förbättrad avfallsstatistik som utgångspunkt. I kommittémotion 2020/21:2807 av m.fl. (KD) yrkande 56 framhålls behovet av utredning och lagföring av miljöbrott. De direkta skadeverkningarna av miljöbrott är oftast diffusa men kan innebära långsiktiga och omfattande miljöskador och därmed även orsaka stora samhällskostnader. En lagföring är därför mycket viktig och det är bl.a. angeläget att se till att polisen har resurser för att kunna prioritera arbetet med miljöbrottslighet. I kommittémotion 2020/21:2709 av m.fl. (MP) yrkande 2 anförs att roll i det internationella miljöarbetet och EU-samarbetet bör stärkas. Motionärerna betonar att internationellt samarbete bl.a. innebär att vi får värdefulla kunskaper från övriga världen och att kan arbeta för att flytta fram positionerna och höja lägstanivån för miljöarbetet på europeisk nivå. I motion 2020/21:3639 av m.fl. (MP) yrkande 3 anförs att aktivt bör stödja och delta i Task Force on Nature-related Financial Disclosures (TNFD). Motionärerna uppmärksammar att det bl.a. är FN, Global Canopy och WWF som koordinerar ett initiativ för TNFD som upp av bl.a. tio finansiella institutioner. Syftet är att komplettera de rekommendationer för rapportering som redan finns för klimatrelaterade risker med rekommendationer för rapportering av risker för biologisk mångfald. Motionärerna framhåller att det finns en ökad efterfrågan på utveckling av branschstandarder. behandling och kompletterande uppgifter om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor (Århuskonventionen) trädde i kraft . är part till konventionen . Konventionen vilar på princip 10 i Riodeklarationen om miljö och utveckling, som antogs vid om miljö och utveckling i . Denna princip anger att miljöfrågor hanteras bäst när alla berörda medborgare deltar på lämplig nivå. På det nationella planet ska, enligt principen, varje individ ha skälig tillgång till den miljöinformation som finns hos offentliga organ, inklusive information om farliga material och verksamheter i samhället, och det ska ges möjlighet att delta i beslutsprocessen. Stater ska underlätta och uppmuntra folkligt medvetande och deltagande genom att se till att information finns lätt åtkomlig. Tillgång till effektiva juridiska och administrativa procedurer inklusive rättsmedel för upprättelse och gottgörelse ska erbjudas. I konventionen förklaras att ett tillfredsställande miljöskydd är väsentligt för människors välbefinnande och för deras åtnjutande av grundläggande mänskliga rättigheter. Varje människa har rätt att leva i en miljö som är förenlig med hälsa och välbefinnande men har också en skyldighet att, både ensam och tillsammans med andra, skydda och förbättra miljön för nuvarande och kommande generationer. För att kunna hävda denna rättighet och fullgöra denna skyldighet anger konventionen att medborgarna måste ha tillgång till miljöinformation, rätt att delta i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor. Konventionens bestämmelser utgör en minimistandard för rättigheterna. Enligt konventionen har icke-statliga organisationer som främjar miljöskydd och som uppfyller de krav som uppställs i nationell rätt en särskilt viktig roll, och de tillerkänns därför samma rättigheter som den berörda allmänheten i övrigt. Konventionen bygger på följande tre grundprinciper som brukar kallas konventionens tre pelare: – allmänhetens rätt att ta del av miljöinformation som finns hos myndigheter – allmänhetens rätt att delta i beslutsprocesser som har inverkan på miljön – allmänhetens tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor. Även EU är part till Århuskonventionen, och konventionen är införlivad i EU-lagstiftningen genom förordning (EG) nr 1367/2006. Enligt förordningen får icke-statliga organisationer väcka talan vid EU:s domstolar mot de beslut som EU:s institutioner och organ har fattat. Konventionen är också genomförd i genom bestämmelser i bl.a. direktivet om allmänhetens deltagande (och rådets direktiv /35/EG av om åtgärder för allmänhetens deltagande i utarbetandet av vissa planer och program avseende miljön och om ändring, med avseende på allmänhetens deltagande och till rättslig prövning, av direktiv /337/EG och direktiv /61/EG). Även andra EU-direktiv ställer upp vissa krav på allmänhetens tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor. I artikel 4.3 andra stycket i fördraget om Europeiska unionen () föreskrivs att medlemsstaterna ska vidta alla lämpliga åtgärder, både allmänna och särskilda, för att säkerställa att de skyldigheter fullgörs som följer av fördragen eller unionens institutioners akter. Enligt artikel 19.1 andra stycket i samma fördrag ska medlemsstaterna fastställa de möjligheter till överklagande som behövs för att säkerställa ett effektivt domstolsskydd inom de områden som omfattas av unionsrätten. Artikel 47 första stycket i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna anger att var och en vars unionsrättsliga rättigheter har kränkts har rätt till ett effektivt rättsmedel inför en domstol. I artikel 9.3 i Århuskonventionen anges att den allmänhet som uppfyller eventuella kriterier i nationell rätt ska ha möjlighet att få handlingar och underlåtenheter som strider mot den nationella miljölagstiftningen prövade av domstol eller i administrativ ordning. Den svenska lagstiftningen och talerätten för miljöorganisationer grundas på konventionen. presenterade ett tillkännagivande om tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor (2017/C 275/01). Kommissionen konstaterar där att det på de områden som inte omfattas av EU:s harmoniserade sekundärlagstiftning finns stora skillnader mellan medlemsstaternas nuvarande bestämmelser om tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor. har enligt kommissionen bidragit till en ansenlig och värdefull rättspraxis som klargör EU:s krav på tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor. Kommissionen har, efter att ha övervägt och förkastat andra alternativ, kommit fram till att ett tolkningsmeddelande (dvs. det aktuella dokumentet) är det lämpligaste och mest ändamålsenliga sättet att hantera problemen. Tanken med tolkningsmeddelandet är att skapa en tydlig bild av vad som krävs på nationell nivå för att uppfylla EU-rättsliga krav när det gäller tillgång till rättslig prövning i samband med beslut, handlingar eller underlåtelser av medlemsstaternas offentliga myndigheter (punkt 7, 9, 11 och 15). I meddelandet konstaterar kommissionen att rättspraxis bekräftar att miljöorganisationer spelar en central roll för att säkerställa att skyldigheterna enligt EU:s miljölagstiftning efterlevs (punkt 38). Kommissionen anför också att medlemsstaterna får införa kriterier som ickestatliga organisationer måste uppfylla för att få talerätt, men framhåller att kriterierna inte får medföra att det blir omöjligt eller orimligt svårt att utöva de materiella och processuella rättigheter som följer av unionsrätten (avsnitt 2.5.4). Samtliga EU:s medlemsstater är parter till konventionen. För att leva upp till Århuskonventionen och krav måste anpassa den nationella rätten efter dessa regelverk (jfr. 2004/05:65 s. 24). I , Country Report – (SWD(2017) 56 slutlig) konstaterade kommissionen vissa brister när det gäller hur uppfyller internationella åtaganden i fråga om miljöorganisationers talerätt. Kommissionen ansåg att svensk rätt delvis ställer upp för höga krav för att en miljöorganisation ska anses ha talerätt. Vidare ansåg kommissionen att miljöorganisationer fortfarande inte ges talerätt inom alla miljösektorer. Kommissionen har i rapporten också uttalat vilka åtgärder bör vidta för att komma till rätta med bristerna. Kommissionen har inlett två överträdelseärenden (2014/2178 och 2010/4200) om huruvida licensjakten i är förenlig med EU:s art- och habitatdirektiv och möjligheten till domstolsprövning. Ärendena är avslutade. Kommissionen föreslog i COM(2020) 642 att EU:s Århusförordning (1367/2006) ska ändras för att förbättra genomförandet av Århuskonventionen. Förslaget utökar de icke-statliga organisationernas möjligheter att begära intern omprövning av förvaltningsåtgärder som vidtagits eller borde ha vidtagits av en EU-institution eller ett EU-organ. Medlemsstaternas institutioner och organ omfattas inte av förslaget. kan administrativ prövning bara begäras av åtgärder med individuell räckvidd, men kommer icke-statliga organisationer även att kunna begära omprövning av förvaltningsåtgärder med allmän räckvidd. Förslaget innebär också att hänvisningarna till miljörätten i förordningen ändras för att utvidga området för vilka beslut som en icke-statlig organisation har rätt att begära intern omprövning av. som kommissionen lade fram sitt förslag om att ändra Århusförordningen lade kommissionen också fram ett meddelande om förbättring av tillgången till rättslig prövning i miljöfrågor i EU och dess medlemsstater (COM(2020) 643 final). Syftet med meddelandet är att lyfta fram medlemsstaternas roll inom EU:s övergripande system för tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor. Meddelandet innehåller enbart uppmaningar till medlemsstaterna och prioriteringar som kommissionen avser arbeta utifrån för att förbättra tillgången till rättslig prövning i miljöfrågor och är inte i sig rättsligt bindande. Kommissionen informerade dock i meddelandet om att den kommer att följa hur nationella domstolar säkerställer ett effektivt skydd i miljöfrågor i sina respektive rättsordningar och kommer att vidta åtgärder vid behov. Regeringen välkomnar kommissionens förslag till ändring av Århusförordningen som syftar till att förbättra genomförandet av Århuskonventionen. Den preliminära svenska ståndpunkten är bl.a. att bör verka för att artikel ) i förslaget, som utvidgar omfattningen av begreppet ”förvaltningsåtgärd” och anpassar hänvisningarna till miljölagstiftningen till konventionens krav, inte går längre än vad som krävs enligt Århuskonventionen (se fakta-pm 2020/21:FPM33). Utskottet överlade med regeringen om kommissionens förslag om ändring av Århusförordningen (protokoll 2020/21:16). Vid miljörådet enades rådet om en allmän inriktning. Nästa steg är trilogförhandlingar mellan kommissionen, och rådet. Svensk lagstiftning och praxis m.m. Miljöorganisationers rätt att överklaga domar och beslut enligt och föreskrifter som har meddelats med stöd av balken regleras i 16 kap. 13 § . Enligt den paragrafen får överklagbara domar och beslut om tillstånd, godkännande eller dispens enligt balken, om upphävande av skydd av områden enligt 7 kap. eller om tillsyn enligt 10 kap. eller i sådana frågor enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av balken överklagas av en ideell förening eller annan juridisk person som 1. har till huvudsakligt ändamål att tillvarata naturskydds- eller miljöskyddsintressen 2. inte är vinstdrivande 3. har bedrivit verksamhet i under och 4. har minst 100 medlemmar eller på annat sätt visar att verksamheten har allmänhetens stöd. För att få överklaga räcker det inte att organisationen har klagorätt enligt 16 kap. 13 § , utan den måste även vara parts- och processbehörig enligt 11 kap. 2 § . Organisationen ska alltså kunna förvärva rättigheter och ikläda sig skyldigheter – ha rättskapacitet – vilket för ideella föreningars del förutsätter att den har stadgar och styrelse. Det ska också finnas en behörig ställföreträdare som kan föra dess talan. Det åligger organisationen att skaffa fram en utredning om att den uppfyller dessa krav, exempelvis genom att visa upp stadgar och verksamhetsberättelse eller annan dokumentation om dess verksamhet (se m.fl., – En kommentar, Zeteo, version , kommentaren till 16 kap. 13 §). En förvaltningsmyndighets beslut enligt förvaltningslagen (2017:900) får enligt 42 § i den lagen överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom eller henne emot. Frågan om vem som kan anses vara berörd av ett beslut har i svensk rättstradition ofta lämnats till de rättstillämpande organen att avgöra. I en dom (mål nr 4390-12 och 4396-12) fann Kammarrätten i att miljöorganisationer under vissa förutsättningar ska ha talerätt när det gäller beslut om jakt på rovdjur som skyddas av , detta med hänsyn till Århuskonventionens bestämmelser. Denna praxis har sedan vidareutvecklats genom Högsta förvaltningsdomstolens dom i det s.k. Änokfallet (HFD 2014 ref. 8). I målet gavs en miljöskyddsförening rätt att överklaga ett beslut enligt skogsvårdslagen (1979:429) för att säkerställa att allmänheten har tillgång till effektiva rättsmedel i enlighet med Århuskonventionen. Miljöorganisationers talerätt har också behandlats av i det s.k. vargmålet. I målet tydliggjorde domstolen internationella åtaganden i detta hänseende (Högsta förvaltningsdomstolens beslut i mål nr 312-15). Regeringen har gett rätt att utlysa medel till svenska ideella miljöorganisationer vars verksamhet bidrar till att uppfylla de nationella miljökvalitetsmålen eller något av de prioriterade områdena i EU:s sjunde miljöhandlingsprogram. I övrigt ska organisationen vara riksomfattande, ha bedrivit verksamhet under före ansökan om bidrag, vara självständigt och demokratiskt uppbyggd, i sin verksamhet respektera demokratins idéer, inklusive jämställdhet och förbud mot diskriminering, samt i fråga om medlemskap vara öppen för alla människor. Ekonomisk redovisning och slutrapport som redovisar vad bidraget har använts till ska ha inkommit till året ansökan gällde. I sitt svar på fråga 2018/19:511 framhöll statsrådet att den svenska staten stöder ideella organisationer såväl ekonomiskt som genom att verka för goda förutsättningar på annat sätt i syfte att säkra existensen av ett självständigt civilsamhälle med aktörer som på olika sätt kan bidra till samhällets utveckling. Statsrådet framhöll bl.a. att ett villkor för att få statligt bidrag är att organisationen ska vara demokratiskt uppbyggd, men att organisationens ställningstaganden i en specifik fråga inte är del av bedömningen. Statsrådet framhöll vidare att hon som minister inte kan ha synpunkter på hur fördelar bidragen. Arbetet med att förhindra miljöbrott Enligt 29 kap. 1 § är straffet för miljöbrott böter eller fängelse i högst och för grovt miljöbrott fängelse i lägst och högst . Enligt 26 kap. 2 § ska tillsynsmyndigheten anmäla överträdelser av bestämmelser i balken eller i föreskrifter som har meddelats med stöd av balken till eller , om det finns misstanke om brott. Miljö- och klimatminister (MP) underströk i sitt svar på en skriftlig fråga (fr. 2020/21:86) att regeringen ser allvarligt på miljöbrottslighet. Statsrådet framhöll att det behövs ett kontinuerligt arbete för att förbättra möjligheterna att upptäcka, utreda och straffa denna brottslighet. Hon anförde vidare följande. En effektiv miljötillsyn är av stor vikt för att vi ska lyckas hantera de utmaningar som finns. Det är viktigt att tillsynsmyndigheterna har tillräckliga resurser och möjligheter att upptäcka brister i avfallshanteringen. Regeringen arbetar för att förbättra och vidareutveckla samarbetet mellan ett flertal inblandade myndigheter, bland annat länsstyrelserna, kommunerna, , och . För att stärka och länsstyrelsernas arbete med miljötillsyn föreslår regeringen i budgetpropositionen 2021 att öka medlen till och länsstyrelsernas förvaltningsanslag (förvaltningsanslag 1:1, länsstyrelsernas förvaltningsanslag 5:1, Utgiftsområde 20). Regeringen beslutade om ett rikstäckande elektroniskt register för farligt avfall med syfte att förbättra spårbarheten av avfallet. Avsikten är att detta register ska underlätta för tillsynsmyndigheterna i arbetet med att övervaka avfallsflödena för att säkerställa att farligt avfall hanteras korrekt. Bestämmelserna ska börja tillämpas . Regeringen har också beslutat om nya bestämmelser om bygg- och rivningsavfall. Mängden avfall från bygg- och rivningsverksamhet utgör den näst största i efter gruvavfall. De nya bestämmelserna syftar till att förbättra hanteringen av detta avfall. Bland annat infördes krav på sorteringssystem som innebär att bygg- och rivningsavfall ska källsorteras för att öka möjligheterna att behandla avfallet på ett bättre sätt. Dessa regler trädde i kraft . Det är av yttersta vikt, och en av regeringens prioriteringar, att minska spridningen av miljögifter. Regeringen tar problemen med avfallshantering på stort allvar och frågan om miljöbrott och brister i avfallshanteringen följs upp i . beslutade regeringen om den första handlingsplanen för cirkulär ekonomi. I handlingsplanen framhålls brottslighet inom avfallsområdet ska hindras bl.a. genom en ökad tillsyn. Enligt handlingsplanen är det en prioriterad fråga för regeringen att stoppa den illegala avfallshanteringen. En hälso- och miljömässigt godtagbar avfallshantering är en förutsättning för en giftfri cirkulär ekonomi och hållbar utveckling. Av handlingsplanen framgår att illegal avfallshantering är en fråga som flera myndigheter arbetar med och att regeringen sätter av särskilda medel till länsstyrelserna för tillsyn över gränsöverskridande avfallstransporter. I handlingsplanen framhåller regeringen att tillsyn är en viktig åtgärd för att hindra olagliga gränsöverskridande avfallstransporter. remitterade en promemoria, Ordning och reda på avfallet (M2021/00207). I promemorian lämnas förslag som syftar till att förbättra avfallshanteringen och öka tillsynsmyndigheternas möjligheter att säkerställa syftet med . Det föreslås bl.a. vissa ändringar i i bestämmelsen om skyldighet för en tillsynsmyndighet att anmäla misstankar om brott, samt en utvidgning av en befintlig straffbestämmelse. Regeringen gav flera myndigheter i uppdrag att gemensamt kartlägga omfattningen av illegal avfallshantering samt föreslå åtgärder för att förhindra och förebygga sådan brottslighet, särskilt organiserad ekonomisk brottslighet. De myndigheter som fick uppdraget är , , vissa länsstyrelser, , och . När det gäller resurser att utreda brott genomför regeringen en satsning på som bl.a. innebär att antalet anställda ska öka med 10 000 fram . passerades målet halvvägs med 5000 anställda. I budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 20) anförde regeringen att ett förstärkt globalt samarbete krävs för att genomföra och återhämtningen efter pandemin. Regeringen framhöll att kommissionens gröna giv är central i det arbetet, liksom samarbetet inom och inom multilaterala organ såsom och . Regeringen har erbjudit att 2022 ska stå värd för ett högnivåmöte efter FN:s första miljökonferens, i . Mötets fokus är genomförandet av Agenda 2030 men ger också ett tillfälle att se över och stödja arbetet med grön återhämtning och omställning. Regeringen betonade i budgetpropositionen att det bl.a. är viktigt att fortsätter att driva på för ett ambitiöst globalt genomförande av i linje med 1,5-gradersmålet samt att verkar för att ett rättsligt bindande EU-mål om klimatneutralitet till ska gälla för EU som helhet såväl som i varje enskilt medlemsland och tillsammans med den gröna given blir ett ramverk för en grön återhämtning. Regeringen anförde vidare i budgetpropositionen att den även verkar internationellt genom de regionala samarbetena i , och Barents för att genomföra de klimatpolitiska målen och höja den globala ambitionsnivån. Regeringen pekade även på andra områden där det internationella arbetet är prioriterat, bl.a. globalt havsarbete och biologisk mångfald. Konventionen om biologisk mångfald (CBD) ska leda till att den biologiska mångfalden bevaras och används på ett hållbart sätt som vinster vid användning av genetiska resurser fördelas på ett rättvist sätt. Konventionens nuvarande strategiska plan gäller –2020. förbereds en ny strategisk plan och FN-förhandlingar pågår för att ta fram denna. Ambitionen är att den nya planen ska innehålla mer mätbara mål än tidigare och ha tydligare koppling till de globala hållbarhetsmålen. Europeiska kommissionen har tagit fram en strategi för hur EU ska kunna nå de globala målen inom CBD. EU:s art- och habitatdirektiv (92/43/EEG) är EU:s främsta styrmedel för att uppnå CBD:s mål om att skydda hotade arter och livsmiljöer. Regeringen arbetar aktivt för en hållbar finansmarknad. Ett flertal åtgärder har genomförts inom ansvarsområde för att få finansmarknaden att investera mer hållbart, och det arbetet fortsätter. Kommissionen lanserade den s.k. gröna given.