bet · H801JuU11 · 2021-01-21 00:00:00 — Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv Utskottet avstyrker regeringens proposition Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv och bifaller därmed fem motionsyrkanden om avslag på propositionen. I denna del finns en reservation (S, MP). Utskottet föreslår också två tillkännagivanden till regeringen med anledning av motionsyrkanden. Enligt utskottet bör regeringen se till att genomförandet av ändringsdirektiv i svensk rätt inte går längre än vad direktivet kräver. Vidare bör regeringen återkomma till med ett förslag om att avskaffa tidsbegränsade licenser för automatvapen och enhandsvapen. När det gäller dessa tillkännagivanden finns två reservationer (S, V, MP) och (S, V, L, MP). Utskottet föreslår även att avslår två motionsyrkanden. I betänkandet finns totalt fyra reservationer (S, V, L, MP). Proposition 2020/21:42 Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv. Åtta yrkanden i följdmotioner. Sex yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /21. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv 1.Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv, punkt 1 (S, MP) 2.Genomförande på miniminivå, punkt 2 (S, V, MP) 3.Översyn av vapenlagstiftningen, punkt 3 (V, L) 4.Tidsbegränsade licenser, punkt 4 (S, V, L, MP) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /21 Bilaga 2 Regeringens lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv avslår regeringens förslag. 2020/21:3768 av m.fl. (V) yrkande 1, 2020/21:3770 av m.fl. (M), 2020/21:3774 av och (båda C), 2020/21:3775 av m.fl. (KD) och 2020/21:3776 av m.fl. (SD) samt avslår proposition 2020/21:42 punkterna 1–3. Reservation 1 (S, MP) ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen ska se till att genomförandet av ändringsdirektiv i svensk rätt inte går längre än vad direktivet kräver och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:2241 av (M) yrkande 1, 2020/21:2788 av Kopparklint (M), 2020/21:2804 av m.fl. (KD) yrkande 29, 2020/21:3299 av m.fl. (M) yrkande 7 och 2020/21:3769 av m.fl. (L) yrkande 1. Reservation 2 (S, V, MP) 2020/21:3768 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2020/21:3769 av m.fl. (L) yrkande 2. Reservation 3 (V, L) ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen ska återkomma till med ett förslag om att avskaffa tidsbegränsade licenser för automatvapen och enhandsvapen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:644 av m.fl. (SD) yrkande 3 och 2020/21:3299 av m.fl. (M) yrkande 10. Reservation 4 (S, V, L, MP) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (KD), (S), (M), (S), (SD), (S), (V), (SD), (S), (S), (L), (MP), (KD), (M), Per (SD), (C) och (M). I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 2020/21:42 Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv. För att genomföra ändringsdirektivet föreslår regeringen bl.a. att vissa löstagbara magasin regleras i vapenlagen, att kraven på märkning och registrering utökas samt att vapenmäklarverksamhet regleras på samma sätt som vapenhandlarverksamhet. Regeringen föreslår även lättnader i tillståndsplikten för ljuddämpare. Regeringens förslag till riksdagsbeslut finns i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. Med anledning av propositionen har sex motioner med sammanlagt åtta yrkanden väckts. I betänkandet behandlar utskottet också sex motionsyrkanden från allmänna motionstiden /21. Förslagen i motionerna finns i bilaga 1. Under ärendets beredning har inrikesminister besökt utskottet och informerat om regeringens förslag om genomförandet av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv. Det kan nämnas att har gjort flera tillkännagivanden till regeringen i frågor som behandlas i detta ärende. En närmare genomgång av dessa görs i det följande avsnittet under rubriken riksdagsbehandling och regeringens redovisning av tillkännagivandena (s. 15 f.). Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv Utskottets förslag i korthet avslår regeringens proposition Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv och bifaller därmed fem motionsyrkanden om avslag på propositionen. ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen ska se till att genomförandet av ändringsdirektiv i svensk rätt inte går längre än vad direktivet kräver. ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen ska återkomma med ett förslag om att avskaffa tidsbegränsade licenser för automatvapen och enhandsvapen. avslår motionsyrkanden om en översyn av vapenlagstiftningen. Jämför reservation 1 (S, MP), 2 (S, V, MP), 3 (V, L) och 4 (S, V, L, MP). Inom EU finns bestämmelser om kontroll av vapen i rådets direktiv /477/EEG om kontroll av förvärv och innehav av vapen, kallat vapendirektivet, och och rådets direktiv /51/EG om ändring av rådets direktiv /477/EEG om kontroll av förvärv och innehav av vapen. antogs ett nytt direktiv, och rådets direktiv (EU) 2017/853 om ändring av rådets direktiv /477/EEG om kontroll av förvärv och innehav av vapen, kallat ändringsdirektivet. Direktivet har till huvudsyfte att motverka att skjutvapen missbrukas genom att det används i brottslig verksamhet. Genom ändringsdirektivet skärps vapendirektivets krav när det gäller bl.a. märkning, reglering av vapenhandlar- och vapenmäklarverksamhet, underårigas förvärv och innehav av skjutvapen, registerföring, system för övervakning , kontroll av distanshandel, förbud för förvärv och innehav av vissa vapen och viss ammunition, omprövning av tillstånd, reglering av vapenmagasin och andra vapendelar samt utbyte av information mellan medlemsstaterna. behandlade proposition 2019/20:58 Reglering av vapenmagasin. avslog propositionen (bet. 2019/20:JuU17, rskr. 2019/20:213). Gällande rätt enligt vapenlagen I 2 kap. 1 § vapenlagen (1996:67) finns de grundläggande bestämmelserna om att det krävs tillstånd för innehav av skjutvapen och ammunition. Från kravet på innehavstillstånd finns ett antal undantag, t.ex. att den som har tillstånd eller rätt att inneha ett visst vapen för skjutning får inneha ammunition till vapnet, om ammunitionen är avsedd för samma ändamål som tillståndet eller rätten till innehav av vapnet avser, och att den som har vapenhandlartillstånd har rätt att inneha de vapen som anges i tillståndet (2 kap. 8 och 10 d §§ vapenlagen). Enligt 2 kap. 8 § andra stycket vapenlagen kan tillstånd att inneha ammunition även meddelas i andra fall, dvs. fall där någon inte har ett vapentillstånd eller då någon har vapentillstånd som inte innefattar rätt att skjuta med vapnet. Ett sådant tillstånd får meddelas enskilda personer samt sådana sammanslutningar och huvudmän för museer som får meddelas tillstånd att inneha skjutvapen, om det skäligen kan antas att ammunitionen inte kommer att missbrukas. Enligt förarbetena är det normalt endast för samlarändamål det kan komma i fråga att få tillstånd att inneha ammunition utan att ha något vapen att använda ammunitionen till (prop. 1990/91:130 s. 36). Enligt 2 kap. 3 § vapenlagen får tillstånd att inneha skjutvapen meddelas enskilda personer. Därutöver får sammanslutningar för jakt- och målskytte beviljas innehavstillstånd för skjutvapen som ska ingå i verksamheten, t.ex. för utlåning till föreningens medlemmar. Vidare får tillstånd meddelas huvudmän för vissa typer av museer för skjutvapen som ska ingå i samlingarna. Dessutom får innehavstillstånd meddelas auktoriserade bevakningsföretag för utlåning till väktare som har tillstånd att som lån inneha ett sådant skjutvapen. Av 2 kap. 4 § vapenlagen framgår att en enskild person kan få tillstånd att inneha skjutvapen i princip endast om den enskilde behöver vapnet för ett godtagbart ändamål. Godtagbara ändamål är enligt 2 kap. 5 a § vapenförordningen jakt, målskytte, skydd och avlivning av fällfångade djur. Om det finns synnerliga skäl får tillstånd meddelas också för andra ändamål, s.k. udda ändamål. Förutom tillstånd för skjutning för vissa ändamål kan en enskild, enligt 2 kap. 4 § vapenlagen, också meddelas innehavstillstånd om vapnet har samlar-, prydnads- eller affektionsvärde. Som en generell förutsättning för tillstånd att inneha skjutvapen gäller enligt 2 kap. 5 § första stycket vapenlagen att det skäligen ska kunna antas att vapnet inte kommer att missbrukas. Vidare förutsätter tillstånd för skjutning att vapnet är lämpat för det ändamål som tillståndet ska avse. Vad specifikt gäller helautomatiska vapen och enhandsvapen, med undantag för start- eller signalvapen, gäller enligt 2 kap. 6 § vapenlagen att tillstånd får meddelas endast om det finns synnerliga skäl. Enligt 2 kap. 6 a § vapenlagen ska tillstånd för en enskild att inneha helautomatiska vapen eller enhandsvapen för flerskott tidsbegränsas till att gälla i högst . Det gäller dock inte om särskilda skäl talar emot en sådan begränsning. När det gäller helautomatiska vapen och enhandsvapen för flerskott sker alltså en omprövning som regel med femårsintervall. Regeringens bedömning av behovet av författningsändringar Regeringen konstaterar i propositionen att den svenska regleringen av skjutvapen och ammunition håller en hög skyddsnivå och att den i många avseenden redan uppfyller de utökade krav som ställs genom ändringsdirektivet. För att genomföra ändringsdirektivet fullt ut krävs dock vissa författningsändringar. Huvuddelen av dessa redogörs för nedan. Regeringen anger att en utgångspunkt i genomförandet är att regleringen inte ska vara onödigt betungande för dem som legalt innehar eller använder vapen. Vapenlagen ska gälla för vissa löstagbara vapenmagasin Vapenlagen innehåller inte några regler om vapenmagasin och det är lagligt att utan tillstånd inneha magasin till bl.a. pistoler och automatvapen. Vapenmagasin omfattas inte heller av de särskilda regler om förverkande som finns i vapenlagen. När det gäller jaktvapen finns i föreskrifter och allmänna råd om jakt och statens vilt (NFS 2002:18 och 2010:9) bestämmelser om vilken magasinskapacitet som får användas vid viss jakt. Genom artikel 10.1 i ändringsdirektivet införs ett krav på att förvärv av laddningsanordningar för halvautomatiska vapen med centralantändning, vilka kan innehålla fler än 20 patroner eller fler än 10 patroner vad gäller långa skjutvapen, ska tillåtas endast för personer som beviljats tillstånd eller ett tillstånd som har bekräftats, förnyats eller förlängts. Genom artikel 5.3 införs även ett krav på att medlemsstaterna ska säkerställa att tillstånd att förvärva och tillstånd att inneha ett skjutvapen i kategori B ska återkallas om det framkommer att den person som beviljades det tillståndet innehar en laddningsanordning av motsvarande storlek (fler än 20 respektive 10 patroner) som är möjlig att montera på halvautomatiska skjutvapen med centralantändning eller repeterande skjutvapen, såvida inte personen har beviljats tillstånd eller tillstånd som har bekräftats, förnyats eller förlängts. Eftersom vapenlagen och vapenförordningen saknar regler om förvärv och innehav av magasin kan magasin därmed förvärvas oavsett kapacitet och överlåtas utan att någon kontroll görs av innehavarens och förvärvarens lämplighet och behov. För att uppfylla direktivets krav måste därför en reglering av magasin för halvautomatiska vapen med centralantändning, som har en så hög kapacitet att de träffas av artikel 10.1 i dess lydelse enligt ändringsdirektivet regleras på nationell nivå, enligt regeringen. Vad gäller begreppet löstagbart magasin konstaterar regeringen att en definition saknas såväl i ändringsdirektivet som i svensk lagstiftning. Regeringen instämmer i den bedömning som görs i frågan av Lagrådet, nämligen att det knappast är möjligt att införa en preciserad definition av begreppet löstagbara magasin i lagtexten. Regeringen anger dock ett antal kriterier som bör beaktas vid bedömningen av vad som ska anses utgöra ett löstagbart magasin (s. 58 f.) men konstaterar att den närmare betydelsen av löstagbara magasin får avgöras i rättstillämpningen. När det gäller vilka magasin som ska omfattas av en reglering konstaterar regeringen att vapendirektivet är ett minimidirektiv, vilket innebär att medlemsstaterna får anta bestämmelser som är strängare än de som finns i direktivet. Regeringen anför att även om det finns poänger med en generell reglering av samtliga löstagbara magasin bör det vägas mot den administrativa börda som en sådan reglering kan komma att innebära för främst enskilda vapeninnehavare. Regeringen konstaterar också att dess tidigare förslag om en generell reglering av löstagbara magasin har saknat tillräckligt stöd i . Mot den bakgrunden anser regeringen att endast magasin med en sådan kapacitet som omfattas av artikel 10.1 i ändringsdirektivet bör regleras i vapenlagen. Det innebär att magasin för halvautomatiska skjutvapen med centralantändning, som kan innehålla fler än 20 patroner eller fler än 10 patroner vad gäller långa skjutvapen regleras. Andra typer av magasin kommer även fortsättningsvis att vara oreglerade. På grund av den säkerhetsrisk som helautomatiska skjutvapen med stora magasin innebär bör dock även magasin – med angiven kapacitet – för helautomatiska skjutvapen omfattas av regleringen. I fråga om hur magasin ska regleras bedömer regeringen att de inte bör jämställas med skjutvapen enligt 1 kap. 3 § vapenlagen. En sådan ordning skulle vara onödigt betungande och alltför långtgående. Det ligger i stället närmare till hands att reglera magasin på samma sätt som ammunition. Den omständighet som bör vara av betydelse för att ett innehav av magasin inte ska kräva ett särskilt tillstånd bör dock vara att magasinet passar till vapnet i stället för att ändamålet med tillståndet ska vara avgörande (jfr med reglerna för ammunition ovan). Genom att vapenmagasin regleras på i princip samma sätt som ammunition, bortsett från ändamålskravet, menar regeringen att även legala vapeninnehavares behov av att fritt kunna förvärva och inneha flera magasin till de vapen som används för skjutning tillgodoses utan att möjligheten att ingripa mot oberättigade innehav av magasin påverkas. Det är vidare en fördel vid rättstillämpningen om regleringen av ammunition och vapenmagasin kan utformas på ett likartat sätt. Förslaget, som alltså endast avser magasin med en sådan kapacitet att de omfattas av artikel 10.1 i ändringsdirektivet, innebär således att den som har tillstånd eller rätt att inneha ett visst vapen för skjutning inte behöver söka tillstånd för innehav av magasin som passar till vapnet. I övriga fall bör tillstånd få meddelas enskilda personer samt sådana sammanslutningar och huvudmän för museer som får meddelas tillstånd att inneha skjutvapen, om det skäligen kan antas att magasinet inte kommer att missbrukas. Enligt regeringen möjliggör en sådan reglering att legitimt innehav och användning av magasin kan kontrolleras, som användning för brottslig verksamhet förhindras. Den som innehar magasin utan att ha rätt till det ska, på samma sätt som vid otillåtet innehav av ammunition, dömas till böter eller fängelse . På motsvarande sätt som för ammunition bör det i ringa fall inte dömas till ansvar. Regeringen anför att genom kriminaliseringen av vissa magasin uppfylls även de krav som uppställs i ändringsdirektivet om att medlemsstaterna ska fastställa ett sanktionssystem för överträdelser av de nationella bestämmelser som antas enligt direktivet och vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att dessa sanktioner tillämpas. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande (artikel 16). Lättnader i tillståndsplikten för ljuddämpare Enligt bestämmelser i vapenlagen jämställs ljuddämpare med skjutvapen (1 kap. 3 § f). Detta innebär bl.a. att det krävs tillstånd för att inneha ljuddämpare, liksom att driva handel med ljuddämpare och att föra in ljuddämpare till . Ljuddämpare till tillståndspliktiga vapen omfattas även av krigsmateriellagstiftningens krav för tillverkning, tillhandahållande och utförsel. Regeringen föreslår att ljuddämpare inte längre ska jämställas med skjutvapen enligt 1 kap. 3 § vapenlagen. Ljuddämpare bör i stället regleras på ett sätt som motsvarar det som föreslås för vissa vapenmagasin. Det innebär att den som har tillstånd eller rätt att inneha ett visst vapen för skjutning utan särskilt tillstånd får inneha ljuddämpare som passar till vapnet. Tillstånd att inneha ljuddämpare i andra fall får meddelas enskilda personer samt sådana sammanslutningar och huvudmän för museer som får meddelas tillstånd att inneha skjutvapen, om det skäligen kan antas att ljuddämparna inte kommer att missbrukas. Regeringen menar att en enhetlig reglering av vapenmagasin och ljuddämpare innebär en fördel vid rättstillämpningen. Vad gäller alternativet att helt ta bort tillståndskravet för ljuddämpare konstaterar regeringen att ljuddämpare i så fall skulle kunna förvärvas och överlåtas utan någon som helst kontroll i fråga om innehavarens eller förvärvarens lämplighet och behov. Regeringen poängterar att framfört att ljuddämpare kan vara åtråvärda i kriminella kretsar. Särskilt med hänsyn till att det dödliga skjutvapenvåldet i kriminella miljöer har ökat kraftigt är det av största vikt att motverka oberättigade förvärv av ljuddämpare för att förhindra att de används i kriminella syften. Regeringen bedömer därför att det är uteslutet att lämna ljuddämpare helt oreglerade i vapenlagen. Regeringen föreslår att den som innehar ljuddämpare utan att ha rätt till det, likt förslaget om vapenmagasin, ska dömas till böter eller fängelse . Övriga förslag om vapenmagasin och ljuddämpare Förslaget att ljuddämpare och vapenmagasin med viss kapacitet ska regleras på samma sätt som ammunition innebär, utöver vad som redogörs för ovan, ytterligare ett antal ändringar i vapenlagen, bl.a. enligt följande. – Ljuddämpare och magasin ska, under samma förutsättningar som gäller för ammunition, kunna förklaras förverkade. – Ett tillstånd att inneha en ljuddämpare eller ett magasin ska återkallas under samma förutsättningar som gäller för ammunition. – Skyldigheten att under vissa förutsättningar omhänderta vapen och tillhörande ammunition och tillståndsbevis ska gälla även ljuddämpare och magasin som hör till vapnet. – Ljuddämpare och vapenmagasin ska, på samma sätt som gäller för ammunition, få överlåtas eller yrkesmässigt förmedlas endast till den som har tillstånd eller rätt att inneha egendomen. Om ljuddämpare eller magasin överlåts genom ombud ska ombudet ha ett eget vapentillstånd. Överträdelse av bestämmelsen ska straffbeläggas. – Den som har tillstånd att låna skjutvapen ska utan särskilt tillstånd få inneha ljuddämpare och magasin till vapnet. – Det ska krävas tillstånd enligt vapenlagen för att till få föra in ljuddämpare och vapenmagasin. Ljuddämpare och vapenmagasin ska under vissa förutsättningar även få föras in utan särskilt tillstånd. Villkoren för införsel av ljuddämpare och vapenmagasin ska vara desamma som för införsel av ammunition. Även förutsättningarna för att föra ut ljuddämpare och vapenmagasin som en resande fört med till för personligt bruk men inte haft rätt att föra in, ska vara desamma som för ammunition. – Ljuddämpare och vapenmagasin ska, på samma sätt och under samma förutsättningar som ammunition, omfattas av bestämmelserna om förvaring och transport. Överträdelse av bestämmelserna om förvaring ska straffbeläggas. – Straffbestämmelsen som rör förvaring åt någon annan ska dessutom utvidgas till att omfatta ammunition. – Ljuddämpare och vapenmagasin ska, på samma sätt och under samma förutsättningar som gäller för skjutvapen och ammunition, kunna lösas in av staten. – ska, på motsvarande sätt som myndigheten gör med dem som fått tillstånd att inneha skjutvapen eller ammunition, föra register över dem som meddelats tillstånd att inneha ljuddämpare och vapenmagasin. Ändringar i kraven för tillstånd att inneha s.k. förbjudna skjutvapen Förbjudna vapen enligt ändringsdirektivet I artikel 6.1 i vapendirektivet i dess lydelse enligt ändringsdirektivet stadgas att medlemsstaterna ska vidta alla lämpliga åtgärder för att förbjuda förvärv och innehav av skjutvapen, väsentliga delar och ammunition som klassificeras i kategori A. Till kategori A, som kallas ”förbjudna skjutvapen”, hänförs explosiva militära missiler och startlavetter, helautomatiska skjutvapen, skjutvapen maskerade som andra föremål samt vissa typer av ammunition. Genom ändringsdirektivet läggs fyra punkter till i kategori A enligt följande. Automatiska skjutvapen som omvandlats till halvautomatiska skjutvapen. Följande halvautomatiska skjutvapen med centralantändning: Korta skjutvapen med vilka mer än 21 patroner kan avfyras utan omladdning (a), om – en laddningsanordning med kapacitet för mer än 20 patroner utgör en del av det skjutvapnet (i), eller – en löstagbar laddningsanordning med kapacitet för mer än 20 patroner sätts in i det (ii). Långa skjutvapen med vilka mer än 11 patroner kan avfyras utan omladdning (b), om – en laddningsanordning med kapacitet för mer än 10 patroner utgör en del av det skjutvapnet (i), eller – en löstagbar laddningsanordning med kapacitet för mer än 10 patroner sätts in i det (ii). Halvautomatiska långa skjutvapen (dvs. är avsedda att avfyras från axeln) vars längd kan minskas till mindre än utan att funktionaliteten går förlorad genom en vikbar kolv eller en kolv av teleskopisk typ eller genom en kolv som kan avlägsnas utan användning av verktyg. Varje skjutvapen i denna kategori som har omvandlats till att avfyra lösa skott, retande ämnen, andra verksamma ämnen eller pyroteknisk ammunition, eller till ett salutvapen eller ett akustiskt vapen. Enligt artikel 6.7 i vapendirektivet i lydelsen enligt ändringsdirektivet ska tillstånd som beviljas enligt artikel 6, dvs. tillstånd till vapen, väsentliga delar och ammunition i kategori A, regelbundet omprövas med intervaller som inte överstiger . Artikeln saknar motsvarighet i direktivets tidigare lydelse. När det gäller vilka vapen som klassificeras i kategori A poängterar regeringen i propositionen att det inte finns någon möjlighet för regeringen att påverka detta. Förslagen i detta avsnitt är endast en följd av den omklassificering som gjorts genom ändringsdirektivet och går inte utöver vad som krävs för att genomföra direktivet i denna del. Den nuvarande ordningen uppfyller ändringsdirektivets krav Utöver den omprövning som görs vid ansökan om förnyat tillstånd för helautomatiska vapen och enhandsvapen för flerskott som redogjorts för ovan görs även en omprövning av tillstånd att inneha skjutvapen om det framkommer något som kan föranleda en återkallelse av tillståndet enligt 6 kap. 1 § vapenlagen. Ett tillstånd ska bl.a. återkallas om en tillståndshavare har visat sig olämplig att inneha skjutvapen, förutsättningarna för tillståndet inte längre finns eller det annars finns någon skälig anledning att återkalla tillståndet. För att kontrollera att en person inte är olämplig att inneha ett skjutvapen samkörs vapeninnehavarregistret löpande med misstanke- och belastningsregistret. Utöver de uppgifter som kan inhämtas i de datasystem som har tillgång till kan ett omprövningsförfarande även inledas utifrån andra omständigheter som på annat sätt kommit till myndighetens kännedom, t.ex. genom en anmälan av läkare enligt 6 kap. 6 § vapenlagen. Regeringen konstaterar att den omprövning som ska ske enligt vapenlagen inte omfattar tillstånd till alla skjutvapen i kategori A. Den avstämning som görs mot misstanke- och belastningsregistret och de övriga kontroller som görs och som kan föranleda en återkallelse av vapentillstånd får dock anses uppfylla kravet på regelbunden omprövning enligt artikel 6.7 i direktivet. Kravet på tidsbegränsning av enskildas tillstånd i 2 kap. 6 a § vapenlagen behöver därför inte utvidgas till att även gälla tillstånd till kategori A-vapen, enligt regeringens bedömning.