bet · H801KU20d3 · 2021-01-01 00:00:00 — och i de grupperingar som jag fanns med i – det var ju framför allt de som jobbade med testning och kontakt med regionerna – fördes det inte riktigt några diskussioner om hur man gjorde i andra länder. Det betyder inte att det inte fördes på myndigheten. Jag var ju väldigt intresserad av detta eftersom jag hade kastats in i den här rollen, så jag läste väldigt mycket både vetenskapliga artiklar och WHO:s uttalanden, ECDC och så vidare. ställde jag frågor eller tog upp någonting jag hade läst med de personer jag jobbade med, men att man … man hade kanske inte systematiskt, i de grupperingar jag fanns med i, den diskussionen. Jag kan tänka mig att man hade det inom andra delar av . Skånberg (KD): Fru ordförande! Jag tvekar att ställa den här frågan, för den är spekulativ. Därför kan man avböja den. Men jag skulle ändå vilja fråga: Mot bakgrund av den expertis som har och att hon är väl inläst, hade något förändrats om de synpunkter och direktiv som blev verklighet kommit att implementeras kanske en månad tidigare? Vad hade kunnat förändras då? Hur viktigt var skifte, och hade det kunnat förändra något om det hade kommit tidigare? : Ja, det är ju naturligtvis spekulationer; vi har inte kontrollförsöket. Som jag nämnde tidigare använde sig och av bred testning , så vi förlorade väl där. Jag är övertygad om, vilket jag uttalat mig om tidigare, att det hade haft en effekt om vi hade använt en bredare testning tidigare. Om vi hade lyckats få upp den tidigare, och kanske framför allt använt den på äldreboenden och personal inom den kommunala verksamheten – men också i samhället i stort, eftersom vi vet att en hel del av smittan som kom in på våra äldreboenden kom från besök och personal som hade blivit smittad efter att ha varit ute i samhället – är det klart att det hade haft en effekt. (M): Det var en oerhört som du var testkoordinator. Det väckte viss allmän förvåning, kan man väl säga, att det blev så . har du gett oss ökade kunskaper om varför det blev som det blev, men jag måste ändå fråga: Har du intrycket att , som ju tog initiativet och tog kontakt med dig, hade riktigt klart för sig det som du har berättat kring de resurser som fanns hos och över huvud taget? Jag menar: Hade hon tänkt sig att det skulle bli så kort? Det är kanske en lite spekulativ fråga. En annan fråga är denna: När du avslutade ditt uppdrag lämnade du väl någon form av redovisning till regeringen. Till vem lämnade du i så fall den redovisningen? : När kontaktade mig initialt fanns det diskussioner om att det skulle kunna bli en fortsättning. Så jag uppfattade nog att det var tanken. Jag uppfattade att var väldigt ivrig att utöka testningen, och hon var också ganska insatt i den problematik som fanns. ska vi se; du frågade om redovisning också. Eftersom det sedan blev en så som jag fungerade som testkoordinator, lite , och jag egentligen inte hade något beslutsmandat och inga riktiga befogenheter –precis som jag förklarade lite tidigare blev rollen lite mer av en rådgivande roll, där jag regelbundet rapporterade till departementet och Folkhälsomyndig- hetens generaldirektör – blev det helt enkelt en muntlig redovisning, till departementet men framför allt till , om just de iakttagelser jag hade och vad jag tyckte att man borde göra. Ordföranden: Då vill jag å hela utskottets vägnar återigen tacka dig, , för att du kom hit och svarade på utskottets frågor. Därmed ajournerar jag sammanträdet , då vi ses i ordinarie sessionssal. Nästa utfrågning här i Förstakammarsalen börjar . Bilaga B4 Generaldirektör för Granskningsärende 17 – Tillgången på skyddsutrustning och annan sjukvårdsmateriel (se avsnitt 5.3) Granskningsärende 31 (delvis) – Regeringens agerande avseende sin coronastrategi (se avsnitt 5.9) Ordföranden: återupptar sitt sammanträde. Vi är på punkt 7. Det är en offentlig utfrågning med , generaldirektör för , och hennes medarbetare och . Ni är mycket välkomna till och ! Den här utfrågningen är ett led i den granskning som har initierat för att granska hur regeringen och statsråden har hanterat coronapandemin. För att vara väldigt tydlig: Det är inte er vi granskar. Däremot är vi väldigt tacksamma för att ni har kommit hit för att kunna svara på utskottets frågor. Det är själva grunden till det här. Det praktiska runt utfrågningen ser ut så här: Jag kommer att ge generaldirektören möjlighet till en inledning gällande de båda ärenden som vi har på dagens agenda. Därefter kommer jag att öppna för frågor, men då tar vi det ärende per ärende. Partierna kommer då att få möjlighet att ställa frågor i storleksordning. Varmt välkomna återigen! Jag heter och är generaldirektör för . Vid min sida har jag Taha , som är operativ chef. I bänken finns stabschef . Jag vill inledningsvis helt kort kommentera det arbete som skett på för att utveckla och förstärka krisberedskapen. Det har varit ett prioriterat utvecklingsområde på myndigheten. Det omfattar bland annat framtagande av kunskapsunderlag och uppbyggnad av strukturer för samverkan, informationsdelning, larmstrukturer, övning och träning med regionerna samt ett civilt-militärt samarbete som har skapat kännedom om de förstärkningsresurser som finns nationellt. De här strukturerna och resurserna har vi också använt under pandemin. Ansvarsprincipen har varit vägledande i krisen och även i alla regeringsuppdrag som fått. Ansvarsprincipen innebär att den som har ansvar för en verksamhet under normala förhållanden också har motsvarande ansvar i krissituationer. Det här ansvaret inkluderar att i förebyggande syfte vidta de åtgärder som krävs för att skapa robusthet och för att stärka sin krishanteringsförmåga. Även lagen om extraordinära händelser är styrande vid kris. Där anges regioners och kommuners skyldighet att minska sårbarheter och att ha en god krishanteringsförmåga. har i tidigare risk- och sårbarhetsanalyser sett att kontinuitetsplaneringen utifrån ansvarsprincipen inte har fungerat fullt ut. gäller särskilt försörjningen av läkemedel och sjukvårdsmateriel. Det blev också uppenbart under den så kallade materielkrisen, som pågick . Vi såg då en skörhet i regionernas lagerhållning. Därför var det också tidigt, , bedömning att försörjningen med personlig skyddsutrustning, medicinteknisk utrustning, läkemedel och sjukvårdsartiklar skulle komma att påverkas markant. Vi lyfte det till regionerna med uppmaningen att säkra den egna försörjningen. Uppdraget som fick av regeringen om skyddsutrustning och medicinteknisk utrustning syftar just till att komplettera regioners och kommuners försörjningsansvar. I regeringsbeslutet anges att uppdraget vilar på ansvarsprincipen och att det ingår i regionernas ansvar att planera för att det finns materiel och läkemedel även vid en allvarlig händelse. Myndigheten utgick därför från att det här uppdraget inte var ämnat att rubba grundläggande principer mitt under rådande kris. Uppdraget innebar att kommuner och regioner fick stöd i en period av stor global brist. Det var också, som ni hört , i huvudsak en period då nationella aktörer eller stater hade lättare att upphandla än enstaka kommuner och regioner. Det var en marknad där leverantörerna för att sälja materiel ofta krävde att få sälja större kvantiteter. upprättade relativt omgående ett strukturerat samarbete med för att snabbt få tillgång till den myndighetens upphandlingskompetens och kapacitet inom området hälso- och sjukvård. Vi upprättade också – och har – ett samarbete med Försvarsmakten inom ramen för det här uppdraget. Vi har också experter på myndigheten och inlånade experter från regionerna som har bistått oss i arbetet. Relativt snabbt upprättades även ett strukturerat samarbete med regioner och kommuner och något senare med företaget , där lägesbilder, prognoser, inventeringar, beställningar och behov fortfarande gås igenom. köpte vi skyddsmateriel och utrustning för . Vi har sammantaget fram till hanterat 804 begäranden från regioner och kommuner om stöd. Allra flest begäranden om stöd hade vi . I första hand begärde man då hjälp med skyddsutrustning och medicinteknisk utrustning. Som exempel kan jag nämna att vi har skickat 704 respiratorer till regionerna. har däremot begärandena om stöd framför allt handlat om hjälp med utrustning för provtagningen. Men vi kan inte bara bedöma det här regeringsuppdraget utifrån att vi har upphandlat och lämnat stöd i form av utrustning. Det bestod också i att sköta denna samverkan och samordning för att skapa kunskapsbaserade lägesbilder som kunde vara underlag för bedömningar av inköp av utrustning – vilken utrustning som behövde införskaffas nu eller . De strukturerna har varit väldigt viktiga. Krisen har över huvud taget krävt en nära samverkan mellan alla aktörer, exempelvis kommuner, regioner, deras organisation och Regioner och statliga myndigheter. Jag vill betona att alla aktörer har gjort sitt yttersta under den här krisen inom det befintliga krisberedskapssystemet. Löpande dialog har såklart också skett med , som fick dagliga lägesbilder och analyser och senare under pandemin. Ett antal föredragningar för har också ägt rum. Det har bland annat handlat om att rapportera om regeringsuppdrag. har sammantaget fått över 40 regeringsuppdrag kopplade till pandemin. Dessutom har statsministern bjudit in partiledare för information och överläggning. Där har jag närvarat ett tjugotal gånger. Detta har pågått och pågår fortfarande. Jag har då rapporterat om läget och situationen. Jag vill beteckna dialogen med och den politiska ledningen som öppen. har inbjudits att lämna information när vi haft behov av det. Mycket i krisen har handlat om att arbeta lösningsinriktat och aktivt, men ändå utifrån rådande lagstiftning och vidhängande principer. I en kris behöver man nationell samordning. Regionerna varierar kraftigt i storlek och har olika kapacitet. I krisen behöver vi helt enkelt optimera användningen av vår totala nationella kapacitet. ska som bevakningsansvarig myndighet sammanställa lägesbilder och stödja och samordna i kris med kunskap och expertis som grund. Vi har gjort det på det vis som en myndighet ska göra, med sedvanliga krav på dokumentation, öppenhet och transparens. Det går att följa vad vi har fått för regeringsuppdrag och instruktioner. Den här typen av öppenhet har ett särskilt värde i kris. När det gäller granskningsärende G31, Regeringens agerande avseende den svenska coronastrategin, har inte mycket att tillföra. Jag bedömer att det är regeringen som är bäst lämpad att svara på hur det sammantagna strategiska ramverket har beretts och tagits fram. Myndighetens uppdrag är i första hand, skulle jag säga, att arbeta i linje med strategin inom de områden som myndigheten ansvarar för, nämligen vård och omsorg. Ordföranden: får nu ställa frågor om ärende G17. (S): Fru ordförande! Jag tackar för inledningen och föredragningen. var Kommuner och Regioner här på plats för att ge oss information om hur de uppfattat situationen med skyddsutrustningen. En bild som de målar upp är att det var ett problem att de statliga myndigheterna hade olika bild av vilken typ av skyddsutrustning som behövde användas, vilket också resulterade i skyddsstopp och frustration. Jag undrar om skulle kunna ge oss lite mer tankar kring att det uppfattades som att det var olika typer av rekommendationer från myndig- heterna. : Om jag minns rätt refererade man till och . Vid tog SKR kontakt med myndigheterna och bad om ett möte för att diskutera den här frågan – att man upplevde att det fanns olika rekommendationer. Utgångspunkten för rekommendationerna var respektive myndighets regelverk och uppdrag. sådant möte ägde rum. I syfte att förtydliga – det är viktigt med tydlighet i kris –gick myndigheterna ut med en tydligare information om grunderna för bedömningen och vad som gällde. bedömdes det som att det svarade mot det behov av en förtydligande rekommendation som SKR då uttryckte via sina medlemmar. Det kan tilläggas att diskussioner sedan tillkom om SKR:s olika roller i den här diskussionen, eftersom SKR är både en arbetsgivarorganisation och en intresseorganisation. Därför vidtog också debatten om på vilken bedömningsgrund som SKR hade uttalat sig om den här oklarheten – om det var utifrån ett arbetsgivarperspektiv eller utifrån ett intresseorganisatoriskt perspektiv. Men det gick från myndigheterna ut en sammantagen information som bereddes och som förtydligade vad som gällde. (M): Fru ordförande! Jag tackar för redogörelsen. Från Coronakommissionen och från kommunala och privata anordnare av omsorg har det framkommit kritik gällande att skyddsutrustning till äldreboenden i relation till skyddsutrustning till sjukvård glömdes bort. har bland annat skrivit att regeringen och myndigheterna dröjde med att identifiera kommunernas behov av skyddsutrustning. Hur ser ni på den kritiken? Var ni sena? Är det er uppfattning? Hur kan det komma sig, givet att man tidigt identifierade att äldre var en riskgrupp? Jag har fler frågor, men jag börjar med dessa. : Uppdraget gällde skyddsutrustning till både kommuner och regioner. Det var en situation med global brist, vilket betydde att för att kunna följa uppdraget och prioritera insatsen behövde kunskap både om vad kommuner och regioner hade tillgång till för skyddsutrustning och om hur många smittade man hade. Därför behövde det byggas upp ett system där vi fick kunskap om vilken tillgång regionerna hade på skyddsutrustning samt antalet smittade. Då är det så i lagstiftningen att rapporteringsvägarna ser olika ut för kommuner och regioner i kris. Regionerna ska rapportera till , medan kommunerna ska rapportera till länsstyrelserna. Det innebär att rapporteringsvägarna – fastän allting handlar om hälso- och sjukvård – styrs beroende på om det är hälso- och sjukvård i kommunen eller regionen. Då behövde vi upprätta ett sätt att samla information och faktabaserade lägesbilder från kommunerna. Vi har ingen rätt att hämta information från kommunerna annat än genom enkäter, och det går ju inte i en kris. Vi behövde hitta en struktur där länsstyrelserna kunde sammanställa informationen. Den konstruktionen tog ett tag att få på plats. Det här är en fråga och ett område där anser att regleringen behöver ses över så att vi får lika snabba rapporteringsvägar. Man arbetade skyndsamt med den mellan myndigheterna MSB, länsstyrelserna och . Så fort den var på plats fick vi kunskapsbaserade bedömningar av tillgång och antal smittade och kunde fördela till kommunerna. I väntan på att det faktabaserade rapporteringssystemet fanns på plats var det regioner som tog höjd för kommunernas behov av skyddsutrustning och begärde stöd via , så det fördelades den vägen. Sedan var det också enstaka kommuner, till exempel , som fick hjälp mer ad hoc i väntan på de veckor det tog att upprätta lägesrapporterings- systemet. (M): Ska jag uppfatta det som att det arbete som redogjordes för här nu tog då fick regeringsuppdraget till , som är det datum som förhåller sig till, innan man har fått upp de etablerade kontaktvägarna via även med kommunerna? Det har även kommit fram kritik om att det har varit olika svårt för olika typer av aktörer inom omsorg, de kommunala och de privata. Skulle du kunna nämna någonting om det dilemmat? : Jag lämnar ordet till Taha . Taha : Den första frågan var om det tog så . Dagarna efter att fick regeringens uppdrag hemställde vi om stöd från MSB om att samordna lägesbilderna via länsstyrelserna och få den kompletta bilden. Den situation som rådde månad var att behovet som uttrycktes kom både från aktörer som hade pågående smittspridning – regioner och kommuner som hade börjat identifiera fall – men också från de med en stor oro för att smittspridningen skulle komma dit. Vi sa väldigt tidigt att vi är, som generaldirektören lyfte fram, beroende av faktabaserat underlag för de väldigt små mängderna av skyddsutrustning som fanns i lager. Vi gjorde en inventering bland regioner, och i vissa fall fick vi också information från länsstyrelser att det inte fanns så mycket skyddsutrustning. Den behövde kunna prioriteras. För att få en samlad lägesbild och en lägesrapportering på plats är svaret ja. Det tog till det datum som anger för att få en samlad lägesbild av hur läget såg ut i samtliga kommuner. Att det skulle samordnas via länsstyrelserna för att vi skulle kunna få den bedömningen tog så pass . Som svar på den andra frågan när det handlar om privata vårdgivare – generaldirektören vill säkert komplettera – hade vi där också en god dialog med SKR och också länsstyrelser som lyfte problembilden. Vi tog fram så tydlig kommunikation som möjligt som gick ut till samtliga regioner och även till SKR för vidare spridning till kommunerna att man inte skulle göra någon skillnad mellan privata vårdgivare och offentliga vårdgivare för att just skyddsutrustningen skulle säkerställas till samtliga oaktat vad man tillhörde för organisationsform. (SD): Tack för svaren här. Jag har en fråga. Generaldirektören nämnde att man varnade för att det kommer att bli en bristsituation. Jag vet även att MSB tryckte på Fanns det några överväganden att redan då göra de stora nationella inköpen just av anledningen att förmodligen skulle länder och stater prioriteras först? Då tänker jag på inköp av just skyddsutrustning. Det är en ganska låg kostnad jämfört med alla andra kostnader i den här pandemin. Vad var anledningen till att man inte gjorde det redan då? Jag skulle också vilja veta när marknaden började kollapsa för inköp av det här. : Jag lämnar först ordet till Taha . Taha : Vi genomför regelbundna samverkanskonferenser med regionerna . Det har vi gjort . Den notering jag har från är att det fortfarande inte var några restnoteringar eller bristsituationer som hade kommit. De scenarier där vi framförde och uppmanade var väldigt mycket baserat på våra kunskaper från tidigare risk- och sårbarhetsanalyser men också den materielkris som vi precis hade hanterat och gått upp i stabsläge för . Vi påbörjade inköp . Vi försökte säkerställa och på eget initiativ genomföra inköp just för att vi fick information från leverantörerna. har ett mindre beredskapslager. Vi fick också information från leverantörerna om att det började bli svårt. , innan regeringsuppdraget kom till oss, började de signalerna komma. Det var svårigheter till och med för oss. Därav de lägesbilder som vi lämnade till regeringen för att på så sätt påvisa att det behöver vidtas ytterligare åtgärder. Vi tog flera typer av exempel. Det finns också civilskyddsmekanismen och andra typer av mekanismer där man skulle kunna få tillgång till skyddsutrustning utan att genomföra direkta inköp själv. (C): Jag vill återkomma till generaldirektören, som uppenbarligen har följt dagens utfrågning av SKR. SKR efterlyste nationellt ansvarstagande för inköp och lagerhållning av medicinsk skyddsutrustning. beslutade regeringen att ge uppdraget till . framkom uppgifter från SKR om att konkurrerade ut kommuners och regioners beställningar. Det fanns en otydlighet kring upphandlingskompetens. Jag vill gärna veta vilken syn generaldirektören har på hur myndigheten var för regeringsuppdraget. : Jag hade inte möjlighet att höra hela utfrågningen. Jag ska försöka att svara så bra som möjligt. Vår avsikt har varit att komplettera regioner och kommuner. Det har vi varit tydliga med vid alla möjliga dialogtillfällen. Utöver att ha uppe det på dialog i närmaste samordningskretsen har vi också säkerställt att leverantörer har känt till att vi kompletterar. Att vi kompletterar har visat sig till exempel i att när vi har fått erbjudanden om inköp har vi alltid där så har gått hänvisat leverantörerna till kommuners och regioners vanliga upphandlingsstruktur så att man i första hand har vänt sig dit för att så snabbt som möjligt komma tillbaka till där ansvar ligger i normala fall. har vi hänvisat leverantörer till kommuner och regioner. Då har inköpen inte kunnat ske. Kommuner och regioner har inte lyckats samordna sig apropå att leverantörerna har erbjudit mycket stora volymer. Det har inte alltid fungerat. Det har ibland motiverat en nationell samordning för att snabbt kunna få till större inköp. Vi har inte hittat något fall där det har funnits en konkurrerande situation, utan har som sagt bara haft den öppna dialogen och aldrig haft för avsikt att ha en konkurrens. Det hade heller inte varit ändamålsenligt. (V): Tack så mycket för er redogörelse . Jag har en fråga. Vi har fått ett svar från där de skriver att hade ni dagliga muntliga avstämningar ihop med och där ni bland annat diskuterade frågan om hur man säkerställer tillgången på skyddsutrustning och medicinteknisk utrustning. Jag undrar ifall ni har någon dokumentation från de mötena som ni hade med departementet. Enligt departementet har de ingen dokumentation av mötena med er. Det står i våra underlag lite översiktligt vad ni diskuterade. Var det så att ni hade en fast dagordning som ni stämde av muntligen ? Eller hur såg den muntliga avstämningen ut? Jag kan tänka mig att det inte kan ha varit samma person på och på departementet eftersom det ändå var . Min andra fråga var om det som Taha nämnde. Du nämnde den här mekanismen. Jag är inte säker på att jag förstod exakt. Det var om att ni kunde använda den utan att göra inköp själva. Jag uppfattade det som att ni lyfte olika åtgärder som man kunde göra. Ni får gärna fylla i om jag missförstod. Jag såg en nickning. Efter att ni framförde detta, som jag förstod det, till regeringen om vilka åtgärder som kunde vidtas, vidtogs de åtgärderna sedan på er inrådan? : När det gäller de dagliga mötena med departementet har inte heller några upprättade handlingar i form av protokoll eller minnesanteckningar. Det vi har är att vi rapporterade en lägesbild. Hur ser belastningen ut i vården? Hur bedömer regioner och kommuner prognosen på med mera? Den lade vi sedan också ut på hemsidan. Det har varit ett stående inslag under hela pandemin fram till . Utöver det har vi också tagit upp aktuella frågor. Det kan bland annat vara observationer. Eftersom vi samlar in lägesbilder från kommuner och regioner kan vi också få medskick om hur smittspårning fungerar, ansträngning av personalen och var man har sårbarheter. Det är sådan information som vi har fört vidare beroende på den dagsaktuella lägesbilden till . Det har varierat med deltagare. Normalt har jag som generaldirektör deltagit, stabschef och någon av våra operativa chefer, och från departementets sida statssekreterare tillsammans med tjänstemän från berörda avdelningar och enheter. Det är två för socialtjänst- frågor och hälso- och sjukvårdsfrågor. Taha : Jag ska förtydliga. Vi lyfte i den lägesrapport som vi lämnade och den kommunikation som vi hade fram till att det kan komma att behövas att vi säkerställer tillgången via andra vägar. Det är EU-gemensamma upphandlingar. Vi nämnde andra åtgärder eller samordning via EU:s civilskyddsmekanism. Problemet med EU:s civilskyddsmekanism var att samtliga satt i samma sits. Det var en bristmarknad där hade begärt stöd av europeiska länder med skyddsutrustning. Det var den situationen vi befann oss i. När det gäller Joint Procurement Agreement, JPA, var det någonting som vifick veta väldigt tidigt att vi skulle ingå i styrgruppen och försöka säkerställa skyddsutrustning via de EU-gemensamma förhandlingarna. Skånberg (KD): Tack för svaren så här långt. Jag skulle vilja växla spår och komma in lite grann på bilder av regeringens strategi. Det är vår sak att granska regeringen. Ordföranden: Det är koppat till G17. Vi tar färdigt med skyddsutrustningen först. Skånberg (KD): I så fall är jag nöjd med svaret så här långt. Ordföranden: Jag tänker att vi ändå försöker att hålla det i två skilda spår. (L): Det var bra med påminnelsen. Tack så mycket för redogörelsen. Den är ytterst klar. Jag vill ändå fortsätta lite på spåret som min kollega var inne på. Vi fick en beskrivning som ni tydligen har tagit del av, i varje fall en del av det. Där menade SKR att området hade präglats av oklara, överlappande och krockande regelverk.