bet · H801CU12 · 2021-04-23 00:00:00 — Regeringen gav Statskontoret i uppdrag att bedöma ändamålsenligheten och effektiviteten i det stöd i form av opartisk information och vägledning som förmedlas till konsumenter. överväga möjliga förbättringar när det gäller konsumentstödet. Uppdraget redovisades i rapporten Det oberoende konsumentstödet (rapport 2019:7). I rapporten gör Statskontoret bl.a. följande bedömning: Statskontoret bedömer att det oberoende konsumentstödet sammantaget har blivit mer ändamålsenligt och effektivt för en majoritet av konsumenterna, efter att staten har tagit ett större ansvar för området genom att inrätta Hallå konsument. Men att inrätta Hallå konsument har också bidragit till att allt färre kommuner erbjuder konsumentvägledning. Det gör att stödet i delar av landet har försämrats för de konsumenter som behöver hjälp genom personliga möten med en konsumentvägledare. Statskontoret föreslår att regeringen bör överväga vissa åtgärder för att det oberoende konsumentstödet ska bli mer ändamålsenligt och effektivt. • Regeringen kan överväga om konsumentvägledningen ska vara en frivillig uppgift. Om regeringen vill säkerställa att kommunerna tillhandahåller konsumentvägledning och inriktar verksamheten på ett särskilt sätt behöver denna uppgift regleras genom lagstiftning. • Om regeringen inte vill lagstadga konsumentvägledningen behöver regeringen på annat sätt tydliggöra den kommunala vägledningens syfte och hur den kan komplettera det statliga stödet. Till exempel kan regeringen ge i uppdrag att utveckla riktlinjer för vad den kommunala konsumentvägledningen bör prioritera. • Regeringen kan också ge tydligare vägledning om det stöd som myndigheten ska ge till kommunerna för att bidra till att den kommunala vägledningen uppnår regeringens syfte. • Hallå konsument kan även ta ett större ansvar för ett fördjupat konsumentstöd inom ramen för den verksamhet och de kanaler de har till sitt förfogande . • Därutöver kan regeringen använda bidraget till civila samhället för att stimulera organisationer inom detta område att i högre grad arbeta gentemot konsumenter med särskilda behov av stöd. Uppdrag att främja och utveckla ett behovsanpassat konsumentstöd Regeringen gav i uppdrag att identifiera och stödja olika samhällsaktörer som har förutsättningar att hjälpa konsumenter i särskilt behov av stöd med att ta till vara sina intressen i samband med köp och med att hantera privatekonomiska problem. I uppdraget ingår att ta fram metodstöd och stödverktyg samt erbjuda utbildning, liksom att aktivt arbeta för att stödet blir känt bland relevanta aktörer. I uppdraget ingår även att främja samverkan mellan aktörer på lokal nivå, inklusive den kommunala konsumentverksamheten. Tänkbara aktörer kan enligt regeringen t.ex. vara myndigheter, kommuner, yrkesföreningar samt andra organisationer som riktar sig till äldre, unga, språksvaga, personer med små ekonomiska marginaler och konsumenter med funktionsnedsättning. ska vid genomförandet av uppdraget efterfråga kunskaper, erfarenheter och synpunkter från , i , Kommuner och Regioner och andra relevanta aktörer, inklusive civilsamhällets organisationer. ska redovisa genomförandet av uppdraget och de resultat som uppnåtts till regeringen . Lägesrapporter ska lämnas och . har lämnat en lägesrapport i verkets årsredovisning . anför bl.a. följande: har vi påbörjat arbetet med att inhämta kunskap, synpunkter och erfarenheter från yrkesföreningarna för konsumentvägledning och budget- och skuldrådgivning samt andra aktörer. Erfarenheter från det tidigare genomförda överskuldsättningsprojekt är värdefulla och bidrar bland annat till att identifiera relevanta aktörer på nationell och lokal nivå. Utifrån uppdragets breddade ansats kring målgrupper för vårt stöd har vi identifierat vilka samhällsaktörer som vi bedömer har förutsättningar att hjälpa konsumenter i särskilt behov av stöd. Vi har inlett dialog med flera aktörer för att kartlägga vad de behöver för att kunna möta och hjälpa konsumenter. Vi har även påbörjat en kartläggning av vårt befintliga stöd till kommunernas konsumentverksamhet för att identifiera vilka delar som skulle kunna användas även av andra aktörer. I den nya EU-strategin för konsumentpolitiken som presenterades (konsumentagendan), COM(2020) 696 anges att kommissionen planerar för åtgärder för att stödja initiativ för lokal rådgivning till konsumenter som av strukturella eller personliga skäl inte har tillgång till stöd och information som tillhandahålls på nätet eller vid centrala informations-kontor. Statsrådet anförde följande som svar på en skriftlig fråga (fr. 2020/21:719) om den kommunala konsumentrådgivningen. […] har frågat mig vad jag och regeringen avser att göra för att upprätthålla och utöka den kommunala konsumentrådgivningen så att den ska kunna erhållas av alla. Att konsumentmarknaderna har blivit mer komplexa har ökat behovet av information och vägledning, och många konsumenter söker sig till den nationella upplysningstjänsten Hallå konsument. Även de bransch-finansierade konsumentbyråerna på bank och finans-, försäkrings, energi- och telekommarknaderna erbjuder stöd via internet och telefon. Som […] är inne på kan många konsumenter dock vara i behov av mer personligt anpassade stödinsatser, som kan förhindra att problem uppstår eller förvärras. Den typen av verksamhet hanteras ofta bra vid personliga möten på lokal nivå. Resurserna till den kommunala konsumentvägledningen har minskat under en följd av år, något som sannolikt i hög utsträckning går att koppla till att kommunerna gör andra prioriteringar i en situation där ekonomin är mer ansträngd. Därför har de kraftiga tillskotten i ökade generella statsbidrag till kommunerna i statsbudgeten varit väldigt viktiga. Som […] nämner har fått i uppdrag att främja och utveckla ett behovsanpassat konsumentstöd. Myndigheten ska bl.a. identifiera och stödja olika samhällsaktörer som har förutsättningar att hjälpa konsumenter i särskilt behov av stöd. I uppdraget ingår att ta fram metodstöd och stödverktyg samt erbjuda utbildning, liksom att aktivt arbeta för att stödet blir känt bland relevanta aktörer. I uppdraget ingår också att främja samverkan på lokal nivå, inklusive med den kommunala konsumentverksamheten. Syftet är således inte att ersätta insatser från statligt eller kommunalt håll utan att hitta ytterligare vägar att nå fram till konsumenter i särskilt behov av stöd. bjöd jag in ett stort antal företrädare för bl.a. kommuner för att diskutera stödet till konsumenter och har jag bjudit in till ett möte med representanter från civilsamhällets organisationer. har vid båda dessa tillfällen ombetts att redovisa hur arbetet med uppdraget fortskrider. När det gäller ekonomiskt utsatta konsumenter är dock budget- och skuldrådgivare särskilt viktiga. Detta är, till skillnad från konsumentvägledning, en för kommunerna obligatorisk verksamhet. finns också rekommendationer från till stöd för verksamheten, som tagits fram på uppdrag av regeringen. Resurserna för budget- och skuldrådgivningen har, till skillnad från konsumentvägledningen, ökat något . Sammanfattningsvis arbetar regeringen aktivt med frågan om hur konsumenter kan erbjudas ett gott stöd. Detta inkluderar att tillsammans med kommunsektorn hitta sätt som gör att kommuners möjligheter att utföra sina uppgifter förbättras. Regeringens föreslagna stora utökade generella tillskott i statsbudgeten kommer att underlätta för kommunerna i den utmanande tid vi befinner oss. Motionsyrkanden om konsumentvägledning behandlades senast av utskottet i betänkande 2019/20:CU14. Utskottet föreslog att motionsyrkandena skulle avslås bl.a. med hänvisning till pågående arbete. följde utskottets förslag. Av den rapport om den kommunala konsumentverksamheten som lämnade 2020 framgår att 203 kommuner erbjöd konsumentvägledning, vilket var en minskning med 16 kommuner jämfört med . Sedan starten av Hallå konsument 2015 har antalet minskat med 67 kommuner. Av framgår också att konsumentvägledningens omfattning och hur verksamheten är organiserad varierar stort mellan olika kommuner. Statskontoret har haft i uppdrag att bedöma hur det oberoende konsumentstödet fungerar. I uppdraget ingick även att överväga möjliga förbättringar av konsumentstödet. Uppdraget redovisades i rapporten Det oberoende konsumentstödet (rapport 2019:7). I rapporten bedömer Statskontoret att det oberoende konsumentstödet sammantaget har blivit mer ändamålsenligt och effektivt för en majoritet av konsumenterna genom inrättandet av Hallå konsument men också bidragit till att allt färre kommuner erbjuder konsumentvägledning. Statskontoret bedömer att det gör att stödet i delar av landet försämrats för de konsumenter som behöver hjälp genom personliga möten med en konsumentvägledare. Mot bakgrund av bl.a. Statskontorets rapport om det oberoende konsumentstödet gav regeringen i uppdrag att identifiera och stödja olika samhällsaktörer som har förutsättningar att hjälpa konsumenter i särskilt behov av stöd med att ta till vara sina intressen i samband med köp och med att hantera privatekonomiska problem. I uppdraget ingår att ta fram metodstöd och stödverktyg samt erbjuda utbildning, liksom att aktivt arbeta för att stödet blir känt bland relevanta aktörer. I uppdraget ingår även att främja samverkan mellan aktörer på lokal nivå, inklusive den kommunala konsumentverksamheten. Vidare har statsrådet som svar på en skriftlig fråga om den kommunala konsumentrådgivningen bl.a. anfört att regeringen tillsammans med kommunsektorn arbetar för att hitta sätt som gör att kommuners möjligheter att utföra sina uppgifter förbättras. Som redovisas ovan erbjuder allt färre kommuner konsumentvägledning. Detta är en oroande utveckling. Utskottet anser att det är viktigt att alla konsumenter oavsett var de bor har tillgång till en god konsumentvägledning. Ett välfungerande konsumentupplysningsarbete är betydelsefullt såväl för samhället och samhällsekonomin som för enskilda individer. De mer komplexa konsumentmarknaderna med nya produkter, marknadsförings-metoder och försäljningsmodeller innebär att behovet av information och vägledning ökar. Utskottet anser att den kommunala konsumentvägledningen fyller en viktig funktion både när det gäller det förbyggande arbetet och rådgivning till enskilda konsumenter. Den kommunala konsumentväg-ledningen har en särskilt betydelsefull roll när det gäller att ge stöd till konsumenter som är i behov av rådgivning vid ett personligt möte. Utskottet anser mot denna bakgrund att det är angeläget att regeringen i det fortsatta arbetet särskilt ser över hur den kommunala konsumentvägledningen kan stärkas och utvecklas. I detta arbete behöver frågor som samhällsekonomiska vinster av konsumentvägledning och samverkan med aktörer på lokal nivå, bl.a. företag, bli väl belysta. Det bör även övervägas hur och ytterligare kan stödja den kommunala konsumentvägledningen. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Utskottets ställningstagande innebär ett bifall till motionerna 2020/21:1617 (SD) yrkande 36, 2020/21:1844 (S), 2020/21:2947 (C) yrkande 1 och 2020/21:3099 (M) yrkande 1, ett delvis bifall till motion 2020/21:397 (V) yrkande 2 och ett avslag till yrkande 1 i den sistnämnda motionen. När det gäller motion 2020/21:3248 (L) yrkandena 15 och 16 vill utskottet peka på att det finns information på konsumentupplysningstjänsten Hallå konsuments webbplats på flera språk. Hallå konsuments vägledare kan besvara frågor på svenska och engelska. Information på webbplatsen finns bl.a. som lättläst och på teckenspråk. Besökaren kan också få innehållet på webbplatsen uppläst. I sin årsredovisning uppger att verket 2020 har arbetat med att säkerställa att webbplatserna uppfyller kraven för webbtillgänglighet utifrån webbtillgänglighetsdirektivet och kraven i lagen om tillgänglighet till digital offentlig service. har parallellt arbetat med tillgänglighetsanpassning av sina publikationer, filmer och poddar. Enligt sin instruktion ska inom sitt verksamhetsområde integrera ett funktionshindersperspektiv och utifrån detta stödja och driva på övriga berörda parter. När det gäller motion 2020/21:3400 (SD) yrkande 3 vill utskottet peka på att det exempelvis på Hallå konsuments webbplats lämnas information till konsumenter om olika privatekonomiska frågor bl.a. när det gäller lån och hushållsekonomi. Mot denna bakgrund finns inte behov av något initiativ från sida med anledning av dessa motionsyrkanden. De bör därför avslås. Stöd till organisationer på konsumentområdet Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. skärpt kontroll av konsumentorganisationer som söker statligt stöd. Utskottet hänvisar bl.a. till gällande regler. Jämför reservation 29 (SD). m.fl. (SD) anser i kommittémotion 2020/21:1617 att kontrollen av konsumentorganisationer som söker statligt stöd behöver skärpas och att även vikten av att de konsumentorganisationer som får stöd är partipolitiskt obundna bör tydliggöras. Motionärerna anser vidare att det bör förhindras att organisationer som är samarbetsorgan för flera organisationer har möjlighet att få stöd. Enligt motionärerna bidrar denna möjlighet till en orättvis fördelning som i praktiken innebär att samma organisation kan tilldelas stödet . Tillkännagivanden föreslås i enlighet med detta (yrkandena 30–32). Stödet till organisationer på konsumentområdet Anslaget 2:4 Åtgärder på konsumentområdet inom utgiftsområde 18 Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik får användas för utgifter för statsbidrag till det civila samhällets organisationer som på olika sätt främjar konsumenternas intressen samt för statsbidrag till standardiseringsarbete. beslutade att anvisa till anslaget . Vidare bemyndigade regeringen att för anslaget besluta om ekonomiska åtaganden som inklusive tidigare åtaganden medför behov av framtida anslag på högst (prop. 2020/21:1 utg.omr. 18, bet. 2029/21:CU1, rskr. 2020/21:99). Bidraget till det civila samhällets organisationer regleras i förordningen (2007:954) om statsbidrag till organisationer på konsumentområdet. Bidrag enligt förordningen får lämnas till organisationer i syfte att stödja konsumentintresset inom olika verksamhetsområden (1 §). beslutar i frågor om bidrag efter ansökan. Bidrag får beviljas för högst i taget. Beslut om bidrag får förenas med villkor (8 §). Bidrag får lämnas i form av organisationsbidrag, verksamhetsbidrag och projektbidrag (2 §). Bidrag får lämnas till en nationell organisation som är demokratiskt uppbyggd, är partipolitiskt obunden och bedriver verksamhet utan vinstsyfte. Bidrag får även lämnas till en organisation som är ett samarbetsorgan för flera organisationer (3 §). får besluta att ett beviljat bidrag inte ska betalas ut om det kan antas att bidraget har beviljats på grund av felaktiga uppgifter (9 §). En organisation som har tagit emot bidrag ska, enligt förordningen, till lämna de redovisningshandlingar, verksamhetsberättelser och andra uppgifter som bestämmer för att göra det möjligt att följa upp och utvärdera verksamheten (10 §). ska i sin årsredovisning lämna en samlad redovisning av vilka som har fått bidrag, med vilka belopp och för vilka ändamål. Redovisningen ska också innehålla en sammanfattande redogörelse för vad bidragen har använts till och, när det är möjligt, en bedömning av bidragets effekter i förhållande till dess syfte (11 §). En organisation som har tagit emot bidrag är återbetalningsskyldig bl.a. om bidraget har lämnats på grund av felaktiga uppgifter (12 §). anför i sin årsredovisning att 35 organisationer har ansökt om bidrag . Tio organisationer har ansökt om bidrag och 25 organisationer har ansökt om bidrag för både 2021 och 2022. Totalt har organisationerna ansökt om , och för . De organisationer som beviljades bidrag slutredovisade hur bidraget använts . En organisation återbetalade sammanlagt . Av dessa utgjorde organisationsbidrag till sex organisationer. utgjorde verksamhetsbidrag till 20 organisationer. Alla slutredovisningar från har godkänts. anför vidare att utifrån den redovisning som organisationerna har gjort bedömer verket att bidragen har varit till nytta för konsumenterna. fördelade bidrag med målet att olika konsumentintressen ska tillgodoses inom olika marknader, liksom att små såväl som större organisationer ska få del av bidraget. Det är fortsatt till stor del samma organisationer som söker och får bidrag vilket möjliggör en kontinuitet i fördelningen och bidragsmottagarnas verksamhet. ser positivt på att det tillkommer någon eller några nya organisationer. Verkets sammantagna bedömning är att den verksamhet som organisationerna har genomfört kanaliserar ett stort och brett engagemang och verkar pådrivande inom en rad olika marknader. Sammanfattningsvis bedömer att insatserna mot andra aktörer, bl.a. genom uppdraget att fördela bidrag till organisationer, har varit väl motiverade och gett relevanta resultat. Målet att ge ett användbart stöd till andra aktörer, har följts upp med stöd av valda indikatorer, vilka alla uppnåtts. Bedömningen är därför att stöd har varit användbart för andra aktörer. Motsvarande motionsyrkanden behandlades av utskottet i betänkande 2019/20:CU14. Utskottet föreslog att motionsyrkandena skulle avslås med hänvisning till bl.a. gällande regler. följde utskottets förslag. Anslaget 2:4 Åtgärder på konsumentområdet inom utgiftsområde 18 får användas för utgifter för stöd till det civila samhällets organisationer som på olika sätt främjar konsumenternas intressen samt för stöd till standardiseringsarbete. Stödet regleras i förordningen om statsbidrag till organisationer på konsumentområdet. Bidrag enligt förordningen får lämnas till organisationer i syfte att stödja konsumentintresset inom olika verksamhetsområden. Bidrag får lämnas till en nationell organisation som är demokratiskt uppbyggd, är partipolitiskt obunden och bedriver verksamhet utan vinstsyfte. Bidrag får även lämnas till en organisation som är ett samarbetsorgan för flera organisationer. beslutar i frågor om bidrag efter ansökan. ska i sin årsredovisning lämna en samlad redovisning av vilka som har fått bidrag, med vilka belopp och för vilka ändamål. Redovisningen ska också innehålla en sammanfattande redogörelse för vad bidragen har använts till och, när det är möjligt, en bedömning av bidragets effekter i förhållande till dess syfte. har i sin årsredovisning lämnat en sådan redovisning och även lämnat en bedömning av bidragens effekter. Utskottet anser, liksom tidigare, att det inte finns skäl att föreslå något tillkännagivande med anledning av motionsyrkandena. Motionsyrkandena bör avslås. Användarnas ställning i delningsekonomin Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att stärka användarnas ställning i delningsekonomin. Utskottet hänvisar till pågående arbete. I kommittémotion 2020/21:2729 yrkande 22 föreslår m.fl. (MP) ett tillkännagivande om att stärka konsumentskyddet i delningsekonomin. Utredningen om användarna i delningsekonomin Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att göra en beskrivande kartläggning av delningsekonomiska modeller, analysera användarnas roller och rättsliga ställning vid delningsekonomiska transaktioner, resonera om den befintliga lagstiftningens ändamålsenlighet i delningsekonomin och behovet av nya författningar samt att bedöma om det finns skäl att föreslå andra åtgärder än lagstiftning för att främja en positiv utveckling av delningsekonomin. Utredningen, som antog namnet Utredningen om användarna i delningsekonomin, överlämnade betänkandet Delningsekonomi –På användarnas villkor (SOU 2017:26). I utredningen används begreppet delningsekonomi för att beteckna den del av ekonomin där privatpersoner ger varandra tillgång till underutnyttjade resurser, egendom såväl som tjänster, mot eller utan betalning. Detta kan ske med hjälp av digitala plattformar eller via analoga forum. Gemensamt är dock att resurserna ska kunna delas med användare bortom den egna bekantskapskretsen. Utredningen gjorde bl.a. följande bedömningar. Utredningen har bl.a. konstaterat att det såväl bland plattformsaktörer som bland erfarna användare finns ett motstånd mot att lagreglera delningsekonomin eller de transaktioner som sker i den. Mot den bakgrunden, och då utredningens användarundersökning inte indikerat användarproblem av den typ som kan motverkas med lagstiftning i användarrelationen, fann utredningen inte skäl att nu föreslå att sådan lagstiftning ska övervägas eller utredas närmare. Vid en samlad bedömning, och mot bakgrund av det starkt begränsade antalet erfarenheter av problem och tvister i delningsekonomiska transaktioner, fann utredningen att det inte nu fanns skäl att resonera om författningsändringar i de delar som avser relationen mellan användarna i delningsekonomin. Utredningen anförde vidare att relationen mellan användare och plattform i regel är ett konsumentförhållande vars tjänsteinnehåll kan variera från fall till fall. Det betyder att konsumenträtten gäller i tillämpliga delar för plattformens åtagande mot enskilda konsumenter. Dessutom kan den marknadsrättsliga konsumentskyddslagstiftningen, såsom lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, marknadsföringslagen, e-handelslagen och prisinformationslagen tillämpas. Utredningen har dock inte funnit något fall där det marknadsrättsliga regelverket använts i delningsekonomin. Däremot har utredningen noterat t.ex. avtalsvillkor och informationsbrister som sannolikt kan prövas enligt de marknadsrättsliga reglerna. Utredningen menar att det finns skäl att inleda en särskild och samlad tillsynsinsats när det gäller efterlevnaden av det marknadsrättsliga regelverket bland företagen i delningsekonomin. Innan så skett saknas det enligt utredningens mening anledning att närmare överväga ny eller förändrad lagstiftning. Utgångspunkten torde vara att regelverket, innan annat visats, är lika ändamålsenligt för att reglera de delningsekonomiska plattformarnas marknadsbeteende som t.ex. när det gäller företag inom e-handeln eller andra webbaserade tjänster som riktar sig till enskilda konsumenter. Utredningen konstaterade att delningsekonomin ännu är i ett tidigt skede i och att erfarenheterna i befolkningen är starkt begränsade. Det gäller i synnerhet i fråga om svårigheter och problem som kan motverkas med lagstiftning. Mot den bakgrunden föreslog utredningen att i samarbete med , och i samråd med andra berörda myndigheter, får i uppdrag att följa hur delningsekonomin utvecklas i ett användarperspektiv, överväga insatser som kan förtydliga användarnas ställning i delningsekonomin samt rapportera resultaten till regeringen. omvärld 2018 – Tema delningsekonomi Regeringen gav i regleringsbrevet för i uppdrag att lämna allmän information om vilka regler som kan vara tillämpliga vid transaktioner inom delningsekonomin och vid andra avtal mellan privatpersoner om köp av varor eller tjänster. Myndigheten skulle också följa hur transaktioner mellan privatpersoner som rör köp av varor och tillhandahållande av tjänster utvecklas. presenterade rapporten omvärld 2018 – Tema delningsekonomi (rapport 2018:16). När det gäller det fortsatta arbetet anför att det med hänsyn till att delningsekonomins utveckling kan sägas stå vid ett vägskäl finns anledning att fortsätta att bl.a. följa utvecklingen av ideella plattformar för delningsekonomin och bedöma behovet av konsumentskyddande åtgärder. Det är dock svårt och komplext att följa vissa av dessa plattformar, t.ex. de som utgörs av slutna grupper på Facebook. Den nationella strategin för cirkulär ekonomi Regeringen beslutade om en nationell strategi för cirkulär ekonomi som pekar ut riktningen och ambitionen för en långsiktig och hållbar omställning av samhället. Strategin pekar ut fyra fokusområden där insatser är av särskild vikt. Dessa är bl.a cirkulär ekonomi genom hållbara sätt att konsumera och använda material, produkter och tjänster.