bet · H801CU13 · 2021-04-23 00:00:00 — Vidare arbetar man inom och Brå med uppdrag som rör brottsförebyggande och trygghetsskapande perspektiv och åtgärder i samhällsplaneringen. Mot denna bakgrund anser utskottet att det saknas skäl att föreslå någon åtgärd från sida i de frågor som tas upp i motionerna. Motionsyrkandena bör därför avslås. Klimatfrågor i planeringen och planering för gröna områden Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om klimatfrågor i planeringen och planering för gröna områden. Utskottet hänvisar till bl.a. gällande rätt och pågående arbete. Jämför reservation 15 (C), 16 (V), 17 (KD) och 18 (L). I kommittémotion 2020/21:3055 av m.fl. (MP) yrkande 37 begärs ett tillkännagivande om att stödet för grönare städer ska utvecklas så att det bidrar till att bibehålla och stärka ekosystemtjänster. Motionärerna föreslår även ett tillkännagivande om att kommunerna ska ha upprättat en plan för att arbeta med ekosystemtjänster i planeringen (yrkande 38). Motionärerna begär vidare ett tillkännagivande om att lagstiftningen ska anpassas så att den underlättar för kommuner att ställa krav på kompensation av grönstruktur när mark som exploaterats tas i anspråk för bebyggelse eller infrastruktur (yrkande 39). Motionärerna anför också att kostnaderna för parkering ska belasta den som använder parkeringsplatsen och inte läggas på hyror, boendeavgifter eller det allmänna och begär ett tillkännagivande i enlighet med detta (yrkande 41). Avslutningsvis föreslår motionärerna ett tillkännagivande om att staten inte ska kräva att kommuner bygger parkeringsplatser i närheten av ny bebyggelse och att lagstiftningen ska ändras så att PBL inte enbart förutsätter mobilitet genom biltrafik (yrkande 42). I kommittémotion 2020/21:2709 av m.fl. (MP) yrkande 19 begärs ett tillkännagivande om att PBL och annan relevant lagstiftning bör ändras för att ekologisk kompensation ska kunna användas i större utsträckning. Motionärerna anser bl.a. att det bör införas ett obligatoriskt krav på att bedöma behovet av ekologisk kompensation i samband med exploatering. Momodou m.fl. (V) begär i kommittémotion 2020/21:392 yrkande 8 ett tillkännagivande om en ändring i PBL som gör det möjligt att ställa krav på energieffektivitet m.m. i detaljplanen. Enligt motionärerna skulle den föreslagna ändringen öka förutsättningarna för ett mer hållbart byggande som är bättre ur ett energi- och klimatperspektiv. I kommittémotion 2020/21:1313 av m.fl. (V) yrkande 9 begärs ett tillkännagivande om att regeringen senast bör återkomma med förslag på ett stärkt regelverk och processer för samhällsplaneringen som minskar bilberoendet. m.fl. (KD) begär i kommittémotion 2020/21:2807 yrkande 57 ett tillkännagivande om att främja framväxten av moderna trädgårdsstäder i stadsplaneringen. Detta skulle enligt motionärerna gynna en stärkt biologisk mångfald i städerna och svara mot bostadsköparnas efterfrågan. I kommittémotion 2020/21:2927 av m.fl. (C) yrkande 35 begärs ett tillkännagivande om att tydligare integrera åtgärder för att stärka den biologiska mångfalden i stadsplaneringen. Motionärerna framhåller att det ska vara en självklarhet att ytor som det offentliga förfogar över brukas och används på ett sätt som gynnar den biologiska mångfalden. Samma förslag framställs i kommittémotion 2020/21:2928 av m.fl. (C) yrkande 15. m.fl. (L) anför i kommittémotion 2020/21:3585 yrkande 22 att städer med grön infrastruktur har ett bättre lokalklimat än städer utan grönska. Sådana städer klarar häftiga skyfall bättre och har en större biologisk mångfald. Invånarna får också naturliga mötesplatser utomhus och närkontakt med det biologiska kretsloppet. Motionärerna anser att det därför är viktigt att en god stadsplanering beaktar behovet av grönytor och platser för lek, rekreation och spontanidrott. Motionärerna begär ett tillkännagivande om en samhällsplanering för en grön och hållbar boendemiljö. I motion 2020/21:2707 av och (båda MP) yrkande 5 anförs att stadsodling och fritidsodling har en viktig roll i en hållbar stadsutveckling. Enligt motionärerna behövs mer kompetens hos samhällsplanerare om stadsodlingens roll för att främja ekologisk, social och ekonomisk hållbarhet. Motionärerna begär därför ett tillkännagivande i enlighet med detta. Allmänt om hanteringen av klimataspekter i planeringsfrågor Biologisk mångfald är variationsrikedomen bland levande organismer av alla ursprung. Begreppet innefattar mångfald inom arter, mellan arter och av ekosystem. Vid användningen av mark- och vattenområden tas hänsyn till både allmänna och enskilda intressen (2 kap. 1 § PBL). får bara bebyggas om den är lämplig för det. Planläggning ska främja bl.a. en ändamålsenlig struktur och en estetiskt tilltalande utformning av bebyggelse, grönområden och kommunikationsleder. Den ska även främja en långsiktigt god hushållning med mark, vatten, energi och råvaror samt goda miljöförhållanden i övrigt (2 kap. 3 § PBL). och bebyggelse ska dessutom lokaliseras till mark som är lämpad bl.a. med hänsyn till människors säkerhet och hälsa och med beaktande av risken för olyckor, översvämning och erosion (2 kap. 5 § PBL). Vidare ska hänsyn tas till behovet av att det inom eller i nära anslutning till områden med sammanhållen bebyggelse finns bl.a. parker, grönområden och lämpliga platser för lek, motion och annan utevistelse (2 kap. 7 § PBL). De angivna intressena av hälsa och säkerhet ger stöd för en kommun att i en översiktsplan exempelvis översiktligt redovisa riskobjekt och områden som av olika skäl är olämpliga att bebygga enligt kommunens bedömning. Behovet av grönområden kan översiktligt redovisas i en översiktsplan och sedan närmare utvecklas i efterföljande planer och program. De enskilda riskerna, behov av grönområden eller parkeringstal m.m. kan sedan hanteras i detaljplanen som anger var byggnader ska placeras och hur de ska vara utformade för att passa områdets förutsättningar. Om det behövs kan kommunen i detaljplanen föreskriva om skyddsåtgärder för att motverka vissa risker som t.ex. olika störningar (4 kap. 12 § PBL). Detaljplanen kan även innehålla bestämmelser om t.ex. andelen grönytor. Vidare använder kommuner bl.a. begreppen grön struktur och grön infrastruktur i fysisk planering. Grön struktur används för att beskriva en kommuns eller en regions grönområden. Grön infrastruktur används för att beskriva hur ett logiskt funktionellt nätverk av livsmiljöer, strukturer, naturområden och anlagda element utformas, brukas och förvaltas på ett sätt som bevarar biologisk mångfald och främjar för samhället viktiga ekosystemtjänster i hela landet. Internationella åtaganden, klimatmål och miljökvalitetsmål För att uppfylla åtaganden enligt om klimatförändringar har beslutat om ett antal miljökvalitetsmål. Ett av miljökvalitetsmålen är Begränsad klimatpåverkan. Detta mål innebär att halten av växthusgaser i atmosfären, i enlighet med om klimatförändringar, ska stabiliseras på en nivå som innebär att människors påverkan på klimatsystemet inte blir farlig. Målet ska uppnås på ett sådant sätt och i en sådan takt att bl.a. den biologiska mångfalden bevaras. Ett annat miljökvalitetsmål som har beslutat om är, som nämnts tidigare, God bebyggd miljö. Det innebär att städer, tätorter och bebyggd miljö ska utgöra en god och hälsosam livsmiljö. Den bebyggda miljön ska medverka till en god regional och global miljö. Byggnader och anläggningar ska lokaliseras och utformas på ett miljöanpassat sätt och så att en långsiktigt god hushållning med mark, vatten och andra resurser främjas. Målet syftar till att uppnå en hållbar utveckling i den bebyggda miljön där de ekologiska, sociala och ekonomiska aspekterna vägs in. Målet har flera preciseringar som används för att förtydliga det och tydliggöra uppföljningsarbetet. Preciseringen hållbar samhällsplanering innebär att städer och tätorter samt sambandet mellan tätorter och landsbygd ska vara planerade utifrån ett sammanhållet och hållbart perspektiv på sociala, ekonomiska samt miljö- och hälsorelaterade frågor. Preciseringen infrastruktur innebär att infrastruktur för energisystem, transporter, avfallshantering och vatten- och avloppsförsörjning ska vara integrerade i stadsplaneringen och i övrig fysisk planering samt att lokalisering och utformning av infrastrukturen ska vara anpassad till människors behov, för att minska resurs- och energianvändning samt klimatpåverkan, som hänsyn ska tas till bl.a. natur- och kulturmiljö. Vid antog världens länder 17 globala hållbarhetsmål till 2030, den s.k. Mål 13, Bekämpa klimatförändringar, innebär att länderna ska vidta omedelbara åtgärder för att bekämpa klimatförändringarna och deras konsekvenser. Ett av delmålen handlar om att integrera klimatåtgärder i t.ex. planering på nationell nivå. Mål 15, Ekosystem och biologisk mångfald, fastställer att biologisk mångfald är avgörande för jordens livsuppehållande system och anger att vår nuvarande och framtida välfärd vilar på denna grund. Enligt målet ska länderna därför skydda, återställa och främja bl.a. ett hållbart nyttjande av landbaserade ekosystem samt hejda förlusten av biologisk mångfald. Målet innebär bl.a. att mänsklighetens behov av t.ex. energi och vatten ska tillgodoses utan att undergräva biologisk mångfald och genom ett hållbart nyttjande av ekosystemtjänster och minskade utsläpp av växthusgaser. Därutöver kan noteras att 2017 beslutade om ett klimatpolitiskt ramverk som syftar till att skapa långsiktiga förutsättningar för en ambitiös och effektiv klimatomställning. består av nationella klimatmål, en klimatlag och ett klimatpolitiskt råd. har på uppdrag av regeringen tagit fram en vägledning för översiktsplaneringen som ett led i arbetet med att nå miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö i de delar som handlar om hur översiktsplaneringen kan bidra till att nå bl.a. de nationella klimatmålen. Vägledningen innehåller exempel på hur kommunerna kan göra för att nå ett ökat klimatfokus i översiktsplaneringen. Den är tänkt att vara till stöd för personer som arbetar med översiktsplanering och frågor om bl.a. miljö eller andra frågor med koppling till den fysiska planeringen. Den kan även vara till stöd för länsstyrelserna i rollen som samrådspart till kommunerna. Skrivelsen Strategi för levande städer I skrivelsen Strategi för levande städer – Politik för en hållbar stadsutveckling (skr. 2017/18:230) presenterade regeringen sin nya politik för en hållbar stadsutveckling. Strategin innehåller övergripande mål för hållbara städer och nya etappmål i miljömålssystemet tillsammans med prioriteringar och nya insatser med tyngdpunkt på miljömässigt hållbar stadsutveckling. Etappmålen för stadsgrönska är följande: • Etappmål om metod för stadsgrönska och ekosystemtjänster i miljöer: Kommunerna ska ha tillgång till en utvecklad metod för att ta till vara och integrera stadsgrönska och ekosystemtjänster i miljöer vid planering, byggande och förvaltning i städer och tätorter. • Etappmål om integrering av stadsgrönska och ekosystemtjänster i miljöer: En majoritet av kommunerna ska ta till vara och integrera stadsgrönska och ekosystemtjänster i miljöer vid planering, byggande och förvaltning i städer och tätorter. Etappmålen om stadsgrönska är enligt regeringens bedömning ett steg på vägen till att nå Generationsmålet och flera miljökvalitetsmål som är centrala för att säkra en biologisk mångfald och ekosystemtjänster i urban miljö. Enligt regeringen är det framför allt miljökvalitetsmålen God bebyggd miljö och Ett rikt växt- och djurliv som är relevanta för en hållbar stadsutveckling med fokus på stadsgrönska. I skrivelsen angav regeringen i fråga om insatser för hållbara transporter att stadsplanering ska styra mot hållbara stadsstrukturer med en effektiv markanvändning. Gång, cykling och kollektivtrafik ska främjas framför personbilstrafik och vara viktiga utgångspunkter för den framtida planeringen av städer. Nämnda transportsätt är enligt regeringen yteffektiva och kommer att bli alltmer nödvändiga för att undvika kapacitetsbrist och trängsel i städerna. Med en överflyttning av resor från personbil till gång, cykel och kollektivtrafik minskas resandets miljöpåverkan och klimatpåverkan. Det angavs också att bilen i stor utsträckning har varit en norm för städernas transportsystem och för var verksamheter och bostäder har lokaliserats. Framkomlighet och tillgänglighet med bil har varit en prioriterad utgångspunkt. som bilen har medfört fördelar för människors möjligheter till rörlighet har utvecklingen skapat stora problem. Gator, vägar, parkeringsplatser och spåranläggningar tar en betydande andel av städernas begränsade utrymme i anspråk. Infrastrukturen skapar barriäreffekter, splittrar städer och motverkar en sammanhållen och hållbar samhällsstruktur. På grund av miljöpåverkan och trafikstörningar i omgivningen begränsar infrastrukturens utformning användbarheten av stora områden. Regeringen anförde vidare att det är viktigt att transportinfrastrukturen planeras så att en fungerande grön infrastruktur som binder ihop stadens naturområden bibehålls. Det är också viktigt att bebyggelseutvecklingen planeras så att goda förutsättningar för hållbara transporter skapas. lade skrivelsen till handlingarna (bet. 2017/18:CU39, rskr. 2017/18:425–426). Stadsmiljöavtalen inrättades av regeringen . Dessa avtal fokuserar på att främja hållbara stadsmiljöer genom att skapa förutsättningar för att en större andel persontransporter i städer ska ske med kollektivtrafik eller cykeltrafik. Inom stadsmiljöavtalet kan kommuner och regioner söka ekonomiskt stöd för att främja hållbara stadsmiljöer. Åtgärderna ska leda till energieffektiva lösningar med låga utsläpp av växthusgaser och bidra till att uppfylla miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö. Regeringen har gett i uppdrag att redovisa hur medlen för stadsmiljöavtal har använts. Redovisningen ska avse beslutade stöd och förväntade resultat samt innehålla en beskrivning av hur arbetet med uppföljning och utvärdering av stadsmiljöavtalens effekter fortskrider. Vidare anförde regeringen i den ovannämnda skrivelsen Strategi för levande städer när det gäller stadsmiljöavtalen att den förlängt och utökat satsningen på dessa avtal. Stadsmiljöavtalen ska inkludera insatser för hållbara godstransportlösningar i stadsmiljö. Detta omfattar bl.a. klimat- och miljöpåverkande insatser som samlastning och samordnad citylogistik. Planering av städers infrastruktur Utredningen för bostadsbyggande har i uppdrag att bl.a. stödja kommuner i planeringen av bostadsexploateringar där förutsättningarna är särskilt komplexa, underlätta för kommuner i arbetet med innovationer för hållbar stadsutveckling, bilda och driva ett nätverk för kommuner som bygger nya stadsdelar och städer, fortsätta arbetet med uppdraget att samordna större samlade exploateringar med hållbart byggande samt analysera för- och nackdelar med att införa en möjlighet till krav på transportplaner i detaljplaneringen för nyetablering av bostäder. Syftet med utredningen är att underlätta kommunernas planeringsprocesser för att få till stånd ett ökat och hållbart bostadsbyggande (dir. 2017:126). lämnade utredningen delbetänkandet Bebyggelse- och transportplanering för hållbar stadsutveckling (SOU 2019:17). I betänkandet redovisas de delar av uppdraget som avsåg en analys av för- och nackdelar med en lagstadgad rätt för kommuner att införa krav på transportplaner i detaljplanering för nyetablering av bostäder enligt PBL. Utredningen anför bl.a. att den anser att fördelarna med en sådan lagstadgad rätt för nämnda krav överväger de nackdelar som finns. Enligt utredningens bedömning är följande fördelar de viktigaste: • att planer och åtgärder för samordning av bebyggelse och transporter kan främja en likvärdig och transporteffektiv tillgänglighet för olika trafikslag i bebyggelseområden • att planer och åtgärder för samordning av bebyggelse och transporter kan bidra till bättre effektivitet i samverkan mellan olika planeringsnivåer (lokal, regional och nationell nivå) när det gäller transporter och bebyggelseutveckling. Enligt utredningens bedömning bör det göras ändringar i PBL som bl.a. främjar likvärdig tillgång för olika trafikslag och som stärker översiktsplanernas strategiska betydelse när det gäller transportsystemets koppling till regional och nationell sektorsplanering. Utredningen anför att kraven på transportplaner bör ställas på kommuner och att det inte är lämpligt att införa en bestämmelse i PBL om kommuners rätt att ställa krav på byggaktörer. Genom tilläggsdirektiv fick utredningen i uppdrag att se över delar av PBL, för att genom ändringar i regelverket stärka förutsättningarna för transporteffektivitet och tillgänglighet genom hållbara transporter samt utveckla möjligheterna att främja långsiktigt hållbara stadsmiljöer (dir. 2020:15). Syftet med uppdraget var att skapa förutsättningar för en samhällsplanering som främjar hållbara livsmiljöer med minskad miljö- och klimatpåverkan. I uppdraget ingick att lämna nödvändiga författningsförslag. Utredarens ursprungsuppdrag förändrades inte av dessa tilläggsdirektiv. I sitt slutbetänkande Stärkt planering för en hållbar utveckling (SOU2021:23) lämnar utredningen i korthet följande förslag: – ändringar i 2 och 4 kap. PBL som stärker förutsättningarna för transporteffektivitet – ändringar i 4 och 8 kap. PBL som ger bättre förutsättningar för genomförande av åtgärder i detaljplan och bygglovsprövning vilka främjar tillgänglighet genom hållbara transporter – ändringar i 4 och 6 kap. PBL som ger kommuner ökade möjligheter att säkerställa att planerade och överenskomna mobilitetsåtgärder genomförs samt möjligheter att i exploateringsavtal komma överens om mobilitetsåtgärder och mobilitetstjänster – en ny lag om kartläggning av mobilitetsåtgärder och mobilitetstjänster som möjliggör uppföljning av åtgärder under förvaltningsskedet och därigenom främjar tillgång till mobilitetsåtgärder och mobilitetstjänster samt hushållning med mark och stadsmiljö – en nationell strategi för en hållbar samhälls- och bebyggelsestruktur som tas fram av regeringen i syfte att bryta en seglivad praxis genom att höja kunskapsnivån i fråga om transporteffektivitet och rumslig struktur. Betänkandena bereds inom . En obebyggd tomt som ska bebyggas ska ordnas på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till stads- eller landskapsbilden och till natur- och kulturvärdena på platsen (8 kap. 9 § första stycket PBL). Tomten ska bl.a. ordnas så att det på tomten eller i närheten av den i skälig utsträckning finns lämpligt utrymme för parkering, lastning och lossning av fordon. Om tomten ska bebyggas med byggnadsverk som innehåller en eller flera bostäder eller lokaler för fritidshem, förskola, skola eller annan jämförlig verksamhet ska det på tomten eller i närheten av den finnas en tillräckligt stor friyta som är lämplig för lek och utevistelse. Om det inte finns tillräckliga utrymmen för att ordna både friyta och parkering ska man i första hand ordna friyta (8 kap. 9 § andra stycket PBL). Dessa krav ska även i skälig utsträckning tillämpas om tomten är bebyggd (8 kap. 10 § PBL). Det finns dock vissa möjligheter till undantag för bebyggda tomter. Bestämmelserna innebär att en kommun kan ställa krav på att byggherren ska säkerställa tillgång till parkering. Det är kommunen som bestämmer vilka parkeringstal som tillämpas. På uppdrag av regeringen tog fram en vägledning för parkeringstal. Enligt uppdraget skulle sammanställa, redovisa och tillgängliggöra information och belysa med goda exempel hur användningen av markyta i städer kan effektiviseras och stadsmiljön förbättras genom aktivt användande av parkeringstal som verktyg. I vägledningen anger att parkeringsfrågor bör behandlas integrerat med den övergripande planeringen i kommunen. I arbetet med översiktsplaneringen bör kommunen ta fram en parkeringspolicy som stöder en planering där gång-, cykel- och kollektivtrafik är . anser också att kommunen bör föra en dialog med byggherrar, fastighetsägare och exploatörer om parkeringsbehov kopplat till kommunens olika delar. Vidare anför att många kommuner använder sig av s.k. flexibla parkeringstal, vilket innebär att kommunen ger byggherren möjlighet att anlägga färre parkeringsplatser än parkeringspolicyn anger. Detta kan enligt göras om byggherren arbetar med mobilitetsåtgärder som kan anses ge förutsättningar för ett minskat bilinnehav för de boende och även underlätta för alternativa färdmedel. Genom att i detaljplaneringen arbeta med parkeringstal och mobilitetsåtgärder, som t.ex. samutnyttjande av p‑platser och väl utformade cykelparkeringar, kan en kommun tillsammans med tillämpningen av flexibla parkeringstal hålla byggkostnaderna nere. Ett sådant arbete innebär också enligt att mark frigörs för andra ändamål än för parkering. I vägledningen lämnar exempel på hur olika kommuner tillämpar flexibla parkeringstal i sin planering. anges att det klimatpolitiska ramverket står fast, att all relevant lagstiftning som berör detta kommer att ses över samt att klimatmålen ska nås. Vidare anges bl.a. att stadsmiljöavtalen kommer att utvecklas och effektiviseras bl.a. för att främja alternativ till bil i städerna. Andelen som reser med cykel ska öka och bilpooler ska stimuleras. Regeringen beslutade kommittédirektiv om en översyn av relevant lagstiftning för att uppnå klimatmål (dir. 2019:101). Kommittédirektiven bygger på januariavtalet som nämns ovan. Enligt direktiven ska en särskild utredare se över all relevant svensk lagstiftning så att det klimatpolitiska ramverket får genomslag. Syftet med översynen är att skapa bättre förutsättningar för att klimatmål ska kunna nås. • se över hur kan anpassas för att utgöra ett effektivt verktyg för att nå klimatmålen • identifiera annan relevant lagstiftning som kan ha betydelse för att nå klimatmålen • redovisa på vilket sätt lagstiftningen är relevant för möjligheterna att nå klimatmålen • prioritera lagstiftningarna utifrån förutsättningar att bidra till att dessa mål nås på ett kostnadseffektivt sätt • se över denna lagstiftning så att det klimatpolitiska ramverket får genomslag • lämna nödvändiga författningsförslag • redovisa eventuella ytterligare utredningsbehov. Uppdraget att se över hur kan utgöra ett effektivt verktyg för att nå klimatmålen, samt analysen av annan relevant lagstiftning, redovisas i delbetänkandet En klimatanpassad miljöbalk för samtiden och framtiden (SOU 2021:21)). Uppdraget i övrigt ska slutredovisas . Utredningen har tagit namnet . Stöd för gröna och trygga samhällen trädde en ny förordning om stöd för gröna och trygga samhällen i kraft. Förordningen bygger på en överenskommelse mellan regeringen, och Liberalerna och innebär att kommuner, andra fastighetsägare och tomträttshavare kan söka stöd för att utveckla stadsgrönska och ekosystemtjänster men också för att göra insatser som ökar trygghet i områden med socioekonomiska utmaningar. Syftet är att utveckla områdena i en grön och hälsofrämjande riktning som det skapas trygga, trivsamma och inkluderande utemiljöer med särskild omsorg om åtgärdernas gestaltning. Tryggheten kan öka genom att ett område anpassas för olika typer av besökare, liksom platser där människor kan mötas och det finns möjlighet till aktiviteter. God ljussättning kan också bidra till att öka känslan av trygghet. Stödet bidrar också till mål 11, Hållbara städer och samhällen, i Agenda genom att stärka förutsättningarna för att skapa säkra och inkluderande grönområden för alla. har fått i uppdrag att administrera och besluta om stödet. Planen är att öppna för ansökningar . Utskottet har behandlat motionsyrkanden om klimatfrågor i planeringen och om planering för gröna städer. avstyrktes yrkanden om bl.a. ekosystemtjänster, parkeringstal och åtgärder för minskat bilberoende.