bet · H801JuU26 · 2021-05-06 00:00:00 — Utskottet delade regeringens uppfattning att Kriminalvården även i fortsättningen behöver förutsättningar för att bedriva det långsiktiga arbetet med utformningen av den framtida platskapaciteten. behöver Kriminalvården ha tillräckliga resurser för de tillfälliga lösningar som är nödvändiga för att snabbt kunna utöka sin kapacitet och bibehålla säkerheten. Utskottet noterade även att Kriminalvården enligt regeringen inom ramen för kapacitetsutökningen behöver anpassa och utveckla verksamhetsinnehållet. Utskottet såg positivt på att regeringen föreslagit ett tillskott för dessa ändamål. Vidare delade utskottet regeringens uppfattning att det är av fortsatt stor vikt att Kriminalvårdens arbete med effektiviseringar fortsätter. biföll utskottets förslag (rskr. 2020/21:124). Som framgår ovan är överbelagda anstalter redan ett stort problem. De straffskärpningar som har föreslagits, t.ex. skärpta straff för vålds- och vapenbrott, kommer att leda till att fler personer tillbringar på anstalter än . Bristen på fängelseplatser leder till stora påfrestningar för både de intagna och personalen och påverkar det återfallsförebyggande arbetet negativt. Utskottet anser att arbetet med utbyggnaden av anstalter och att motverka överbeläggning är viktigt. Platsbrist får aldrig vara en anledning att ge avkall på allmän säkerhet och Kriminalvården måste därför få de resurser som krävs för att kapaciteten ska vara tillräcklig. Regeringen bör därför upprätta en handlingsplan för hur kapaciteten kraftigt ska utökas . Vad utskottet nu anfört bör ge regeringen till känna. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2020/21:638 (SD) yrkande 1 och 2020/21:2957 (C) yrkande 29. Utskottet är däremot inte berett att ställa sig bakom något sådant tillkännagivande som efterfrågas i motionerna 2020/21:90 (V) yrkande 3 och 2020/21:602 (SD) yrkande 5. Utskottet har tidigare avstyrkt yrkanden om att hyra fängelseplatser utomlands. Utskottet ser ingen anledning att nu göra en annan bedömning och avstyrker därmed motionerna 2020/21:638 (SD) yrkande 2 och 2020/21:3497 (KD) yrkande 13. Utskottet är inte heller berett att ställa sig bakom vad som anförs i motion 2020/21:1956 (M) om att öppna för fler aktörer att driva anstalter. Utskottet avstyrker därför motionsyrkandet. När det gäller förslaget om att förlägga en anstalt med högre säkerhetsklass till har det enligt utskottets mening inte framkommit något som ger anledning för att göra ett sådant tillkännagivande som efterfrågas i motion 2020/21:2451 (S). Motionsyrkandet avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om åtgärder för att öka antalet överföranden av dömda utländska medborgare till deras respektive hemländer och tillkännager detta för regeringen. Jämför särskilt yttrande 2 (S, MP). I kommittémotion 2020/21:2957 av m.fl. (C) yrkande 30 begärs att personer som inte är svenska medborgare och inte har uppehållstillstånd i i högre grad ska avtjäna sina straff i sina hemländer. Motionärerna anser att detta bör gälla för personer som ska avtjäna fängelsestraff samt att förslaget bör underlätta den dömdes återanpassning efter frisläppandet, frigöra anstaltsplatser och minska kostnader. En liknande begäran framställs av (M) i motion 2020/21:1108. I kommittémotion 2020/21:3272 av m.fl. (L) yrkande 66 begärs att arbetet med att få fler avtal med länder för att personer som inte är svenska medborgare ska avtjäna sitt straff i hemlandet ska prioriteras. Motionärerna anför att det finns skäl att öka ansträngningarna för att i högre grad överföra straffverkställighet till länder där det är möjligt och lämpligt. Särskild prioritet ska ges åt länder vars medborgare är överrepresenterade i svenska anstalter. I kommittémotion 2020/21:3303 av m.fl. (M) yrkande 23 begärs att Kriminalvården ska ges i uppdrag att påtagligt öka antalet överföringar av fångar med utländskt medborgarskap. Enligt motionärerna bör Kriminalvården bl.a. alltid initiera ett ärende om överföring när en utländsk medborgare ska verkställa ett fängelsestraff . Kriminalvården bör fördjupa samarbetet med andra länders motsvarighet i syfte att möjliggöra fler överföringar. Ett liknande förslag framställs i kommittémotionerna 2020/21:3305 av m.fl. (M) yrkande 16 och 2020/21:3497 av m.fl. (KD) yrkande 12. Kriminalvården planerar och genomför överförande av fängelsedömda till och från enligt tre lagar: lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. (nordiska verkställighetslagen), lagen (2015:96) om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen (europeiska verkställighetslagen) och lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom (internationella verkställighetslagen). Syftet med att överföra verkställigheten av en frihetsberövande dom är främst att underlätta den dömdes återanpassning i det land han eller hon kommer att vistas i efter frisläppandet. Inom finns det ett långtgående samarbete som bygger på att de nordiska länderna har i stort sett likalydande lagar om att överföra straffverkställighet. Frihetsstraff kan på begäran av domslandet verkställas i det nordiska land där den dömde är medborgare eller där personen har sin hemvist. Domen kan också verkställas i det land där den dömde uppehåller sig om det med hänsyn till omständigheterna är lämpligast. Den dömdes samtycke till överförandet är inget krav. Den nordiska verkställighetslagen bygger på direktkontakt mellan behöriga myndigheter, och den rättsliga prövningen görs av de behöriga myndigheterna. Detta möjliggör ett snabbt förfarande och att regelverket tillämpas på så sätt att en framställning i domstol som har gjorts i enlighet med lagstiftningen normalt godkänns. I europeiska verkställighetslagen finns särskilda regler som gäller överförande av frihetsberövande påföljder till och från medlemsstaterna i EU. Enligt lagen ska Kriminalvården pröva om en utländsk dom ska erkännas och verkställas i eller om en svensk dom ska skickas till en annan medlemsstat för att verkställas i den staten. De svenska påföljder som kan överföras är fängelse, överlämnande till rättspsykiatrisk vård och sluten ungdomsvård. Lagen innehåller kriterier för när ett erkännande respektive översändande ska göras, hur prövningen ska gå till och i vilken utsträckning den andra statens medgivande eller den dömda personens samtycke krävs. Kriminalvårdens beslut kan överklagas till allmän domstol. Europeiska verkställighetslagen innehåller även tidsfrister för handläggning och transport. infördes ett krav på skyndsam handläggning hos och i de allmänna domstolarna när en svensk dom på frihetsberövande påföljd ska sändas över till en annan medlemsstat och i de allmänna domstolarna när en utländsk dom på motsvarande påföljd sänds över till (prop. 2019/20:89, bet. 2019/20:JuU40, rskr. 2019/20:274). Internationella verkställighetslagen gör det möjligt att överföra frihetsberövande påföljder till och från utanför och EU. Lagen bygger på tillträde till den s.k. brottmålsdomskonventionen och den s.k. överförandekonventionen . Visserligen kräver lagens tillämpning inte en generell överenskommelse med den främmande staten för att straffverkställighet ska kunna överföras, men lagen tar främst sikte på samarbetet med de stater som har tillträtt någon av de två konventionerna eller med stater som annars har träffat ett bilateralt avtal med, t.ex. eller . Verkställigheten av straffet kan alltså överföras även utan konventionsmässiga åtaganden eller avtalsmässig bundenhet, men då uppställs i lagen ett krav på synnerliga skäl för att verkställigheten ska kunna överföras till respektive land från . Förfarandet skiljer sig på flera sätt från vad som gäller för samarbetet inom och EU. Bland annat förutsätter internationella verkställighetslagen i större utsträckning att den dömda personen samtycker till överförandet. Lagen förutsätter också såväl domslandets som den verkställande statens medgivande till överförande, vilket bygger på kontakt mellan staternas regeringar. Överförande av straffverkställighet från till en annan stat Ett ärende om att överföra straffverkställighet från till en annan stat inleds normalt av den dömda personen själv genom att han eller hon lämnar in en begäran till (eller om det rör sig om verkställighet av överlämnande till rättspsykiatrisk vård) om att få överföra sin straffverkställighet från till den andra staten. Om huvudkontoret ställer sig positivt till en sådan begäran lämnas denna in till centralmyndigheten som översätter och vidarebefordrar begäran till den andra staten. Om den staten samtycker till ett överförande fattar Kriminalvårdens huvudkontor därefter beslut om att överföra verkställigheten av straffet. Om huvudkontoret däremot avslår en sådan begäran eller annars beslutar om att inte samtycka till att verkställigheten överförs och beslutet överklagas av den dömda personen, skickas överklagandet tillsammans med avslagsbeslutet till för att prövas av regeringen. Kriminalvårdens huvudkontor kan även i första ledet avstå från att fatta ett eget beslut och i stället direkt hänskjuta frågan till regeringen för prövning. Framställningen skickas även i dessa fall till . Ett ärende om att överföra straffverkställighet från till en annan stat kan också inledas av den andra staten som genom behörig myndighet i den staten antingen lämnar in en framställning om överförande till den svenska ambassaden eller utlandsmyndigheten i det landet för vidarebefordran till centralmyndigheten eller skickar framställningen direkt till central-myndigheten. skickar då framställningen vidare till som därefter prövar om verkställigheten kan överföras. Ett överförande av straffverkställighet från till en nordisk stat eller en EU-medlemsstat handläggs och beslutas på myndighetsnivå, av Kriminalvårdens huvudkontor respektive , utan centralmyndighetens medverkan. I Kriminalvårdens regleringsbrev anges att Kriminalvården ska redovisa hur myndigheten har bidragit till ett effektivt förfarande när det gäller överförande av straffverkställighet. I regleringsbrevet anges (s. 2) att Kriminalvården, mot bakgrund av bl.a. ny lagstiftning på området, ska redovisa vilka ytterligare åtgärder myndigheten har vidtagit i syfte att • öka antalet överföranden • i övrigt bidra till ett effektivt förfarande avseende överförande av straffverkställighet. I årsredovisningen anför Kriminalvården följande om överförande av påföljd (s. 35): Övergripande gäller att det måste finnas en viss standard och humanitära värden i de länder som ska ta över den dömde för att en överföring ska vara aktuell. I en del länder är fängelseförhållandena väldigt dåliga, vilket gör att inte kan föra över dömda till alla länder. En del länder saknar helt avtal med . Ett annat vanligt hinder för att kunna föra över dömda är att överförandeprocessen kan vara mycket lång medan strafftiderna ofta är korta. De långa processerna beror ofta på omständigheter utanför Kriminalvårdens kontroll, som att domstolsprocesserna i vissa länder är tidskrävande. Av årsredovisningen framgår (s. 36) att det togs totalt 172 beslut om överförande från till ett annat land. Vidare redovisas statistik över antalet överförda frihetsberövande påföljder från (s. 36). Med överföranden avses genomförda överföranden, dvs. att den dömda personen har påbörjat eller fortsatt verkställigheten i det land som han eller hon har överförts till. Det totala antalet överförda personer från var 79, varav 15 till , 63 till EU (utanför ) och en till övriga länder. Motsvarande siffra var 75 personer (varav 28 till och 45 till EU). var motsvarande siffra 71 personer (varav 15 till och 53 till EU). överfördes totalt 79 personer till för att verkställa en frihetsberövande påföljd. I fråga om åtgärder som vidtogs för att bidra till ett effektivt förfarande anför Kriminalvården följande (s. 36): - Två ytterligare rättsvårdsexperter anställdes för att kunna höja ambitionen för överföringsärenden. Fler rättsvårdsexperter innebär att fler kan handlägga och fatta beslut i överföringsärenden vilket bidrar till kortare handläggningstider. - Ett systemstöd togs fram som gör det möjligt att tidigt identifiera vilka klienter som kan vara aktuella för överföring. Klienter med utvisning i dom eller med utländsk adress hamnar på en bevakningslista som kontrolleras . Om klienten bedöms kunna överföras beställs nödvändiga handlingar så att handläggningen kan påbörjas direkt. - En handbok om internationellt straffrättsligt samarbete togs fram som ett stöd i arbetet med överföranden. Målet är att handboken ska öka kunskapen om frågorna i myndigheten och på så sätt bidra till ett effektivare agerande. Utskottet behandlade vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden /18 ett motionsyrkande om att utländska medborgare som dömts till fängelsestraff i högre omfattning bör avtjäna straffen i sina hemländer (bet. 2017/18:JuU16 s. 40 f.). Utskottet konstaterade att syftet med att överföra verkställigheten av en frihetsberövande dom främst är att underlätta den dömda personens återanpassning i det land där han eller hon kommer att vistas efter frisläppandet. Vidare anförde utskottet att Kriminalvården hade regeringens uppdrag att effektivisera arbetet med överföranden av fängelsestraff och att utreda skyndsamhetskravet för att förkorta handläggningstiderna. Utskottet konstaterade att frågan som motionärerna tog upp var uppmärksammad och avstyrkte därför motionsyrkandet. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:184). Vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden /19 föreslog utskottet ett tillkännagivande om att Kriminalvården ska öka samarbetet med andra länder för att få fler utländska medborgare att avtjäna straffet i hemlandet (bet. 2018/19:JuU13 s. 67 f.). Utskottet anförde att syftet med att överföra verkställigheten av en frihetsberövande dom främst är att underlätta den dömda personens återanpassning i det land där han eller hon kommer att vistas efter frisläppandet. Den som inte bor i ska därför i första hand avtjäna straffet i hemlandet, även om brottet har begåtts här. följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:192). Tillkännagivandet är inte slutbehandlat (skr. 2020/21:75 s. 80). Vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden /19 behandlade utskottet även ett motionsyrkande om att påtagligt öka antalet överföranden av fångar med utländskt medborgarskap från svenska fängelser till deras respektive hemländer. Utskottet anförde att frågan som motionärerna tog upp var uppmärksammad och såg därför inget skäl att ställa sig bakom det tillkännagivande om uppdrag till Kriminalvården som motionärerna efterfrågade. Utskottet avstyrkte yrkandet och följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:192). I betänkande 2019/20:JuU40 behandlade och avstyrkte utskottet bl.a. yrkanden om att fler borde avtjäna sitt straff i hemlandet och om att ge Kriminalvården i uppdrag att påtagligt öka antalet överföringar av fångar med utländskt medborgarskap från svenska fängelser till deras respektive hemländer (s. 8 f.). Utskottet konstaterade att Kriminalvården bl.a. fått i uppdrag att redovisa hur myndigheten har bidragit till ett effektivt förfarande när det gäller överförande av straffverkställighet. Med hänsyn till detta, samt till att det tidigare tillkännagivandet om att Kriminalvården ska öka samarbetet med andra länder för att få fler utländska medborgare att avtjäna straffet i hemlandet inte var slutbehandlat, saknades det enligt utskottets mening anledning för att då ta några sådana initiativ som efterfrågades i motionerna. följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:274). Utskottet anser att utländska medborgare som döms för brott i som huvudregel ska avtjäna sitt straff i sina hemländer. bör därför prioritera arbetet med att skriva avtal med andra länder om överförande av verkställighet. Vidare bör Kriminalvården ges i uppdrag att påtagligt öka antalet överföranden av fångar med utländskt medborgarskap i svenska fängelser till sina respektive hemländer. Kriminalvården i bör fördjupa samarbetet med kriminalvården i de länder vars medborgare är överrepresenterade i de svenska anstalterna, för att överföring ska bli möjligt i fler fall. En ökning av antalet överföranden skulle underlätta den dömdes anpassning till ett liv utan kriminalitet samt frigöra anstaltsplatser och minska kostnaderna i . Som framgår ovan har tidigare riktat ett tillkännagivande till regeringen om att öka samarbetet med andra länder för att få fler utländska medborgare att avtjäna straff i hemlandet. För att säkerställa detta arbete samt att regeringen vidtar åtgärder för att påtagligt öka antalet överföranden bör göra ett nytt tillkännagivande i denna fråga. Vad utskottet nu anfört bör ge regeringen till känna. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2020/21:1108 (M), 2020/21:2957 (C) yrkande 30, 2020/21:3272 (L) yrkande 66, 2020/21:3303 (M) yrkande 23, 2020/21:3305 (M) yrkande 16 och 2020/21:3497 (KD) yrkande 12. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att samtliga fängelsestraff ska påföras ytterligare en tredjedel av strafftiden i form av villkorlig frigivning och om att villkorligt frigivna som avtjänat straff för allvarliga brott ska förses med elektronisk fotboja. Jämför reservation 25 (SD). I motion 2020/21:3544 av (M) yrkande 5 begärs att samtliga fängelsestraff alltid ska påföras ytterligare en tredjedel av strafftiden, dock , i form av villkorlig frigivning efter avtjänat fängelsestraff och att det tydligt ska framgå av lagen att samma bestämmelse inte får utgöra skäl för att förkorta det utdömda straffet. I kommittémotion 2020/21:638 av m.fl. (SD) yrkande 20 begärs att personer som har frigetts efter att ha avtjänat ett fängelsestraff för ett allvarligt brott ska förses med elektronisk fotboja som står i proportion till hur länge de har suttit i fängelse. Syftet är enligt motionärerna att minska återfallsrisken som det blir lättare att utreda brott om personen skulle återfalla i brott. Den centrala bestämmelsen om villkorlig frigivning finns i 26 kap. 6 § . Enligt den gäller som huvudregel att villkorlig frigivning ska ske när den dömde har avtjänat två tredjedelar av ett tidsbestämt fängelsestraff, dock minst en månad. Villkorlig frigivning kan dock enligt 26 kap. 6 a § skjutas upp. har 26 kap. 6 a § en ny lydelse innebärande att den villkorliga frigivningen kan skjutas upp om det finns särskilda skäl. har det krävts synnerliga skäl för ett sådant beslut. Vid bedömningen av om det finns särskilda skäl mot villkorlig frigivning ska det särskilt beaktas om den dömde inte har deltagit i eller har misskött anvisade åtgärder som syftar till att förebygga återfall i brott eller på annat sätt främja hans eller hennes anpassning i samhället. Det ska också beaktas om den dömde på ett allvarligt sätt har brutit mot de föreskrifter och villkor som gäller för verkställigheten. Vid bedömningen av om det finns särskilda skäl mot villkorlig frigivning ska det göras helhetsbedömning av allt som har inträffat under verkställigheten. Utgångspunkten bör vara att misskötsamheten ska avse regler eller villkor av större vikt (prop. 2020/21:18, bet. 2020/21:JuU8). Elektronisk övervakning efter villkorlig frigivning Av 26 kap. 10 § framgår att efter den villkorliga frigivningen gäller en prövotid som motsvarar den strafftid som återstår vid frigivningen, dock . Den frigivne ska vara skötsam, efter förmåga försöka försörja sig och betala skadestånd som har dömts ut på grund av brottet. Den frigivne är också skyldig att inställa sig hos efter kallelse (11 §). Av 12 § framgår att den som är villkorligt frigiven ska ställas under övervakning om det behövs för att minska risken att han eller hon begår nya brott eller för att på annat sätt underlätta hans eller hennes anpassning i samhället. Under övervakningen ska Kriminalvården genom stöd och kontroll verka för att den frigivne inte begår nya brott och för att hans eller hennes anpassning i samhället även i övrigt främjas. För varje frigiven person som står under övervakning ska det upprättas en individuellt utformad plan. Övervakningen ska planeras och utformas tillsammans med den dömde och i samverkan med berörda myndigheter. I planen får Kriminalvården meddela anvisningar om vad som ska gälla under övervakningen. (14 §). Om det behövs för att minska risken att den som står under övervakning begår nya brott eller för att på annat sätt underlätta hans eller hennes anpassning i samhället, får Kriminalvården enligt 16 § besluta om en särskild föreskrift som ska följas av den övervakade. En sådan föreskrift kan t.ex. avse behandling, deltagande i återfallsförebyggande eller missbruksrelaterad programverksamhet, vistelseort eller skyldighet att lämna bl.a. blodprov, och får högst beslutas åt gången. Om det är särskilt angeläget för att minska risken att den övervakade begår nya brott får Kriminalvården besluta om elektronisk övervakning för att kontrollera att en föreskrift enligt 16 § följs (17 §). Elektronisk övervakning får beslutas åt gången. En kontroll- och tvångsåtgärd får enligt 14 a § endast användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas i stället. Utskottet har avstyrkt motionsyrkanden om att fängelsestraff alltid ska påföras ytterligare en tredjedel av strafftiden i form av villkorlig frigivning, senast i betänkande 2017/18:JuU16 (s. 47 f.). följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:184). Utskottet har även behandlat frågan om elektronisk övervakning efter villkorlig frigivning. I samband med beredningen av betänkande 2018/19:JuU25 uttalade utskottet att de lagförslag som lades fram i det betänkandet ökade möjligheterna till elektronisk övervakning under villkorlig frigivning (s. 20). Utskottet var inte berett att ytterligare utvidga dessa möjligheter och avstyrkte därmed motionsyrkandet. biföll utskottets förslag (rskr. 2018/19:228). Ett motsvarande yrkande behandlades i förenklad ordning och avstyrktes av utskottet även i betänkandet 2019/20:JuU28. Utskottet är inte berett att ställa sig bakom det förslag om ytterligare strafftid i form av villkorlig frigivning som framställs i motion 2020/21:3544 (M) yrkande 5. När det gäller elektronisk övervakning efter frigivning konstaterar utskottet att det redan finns en möjlighet för Kriminalvården att besluta om elektronisk övervakning för den som frigetts villkorligt om det är särskilt angeläget för att minska risken för ny brottslighet. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning i frågan och är inte berett att ytterligare utvidga möjligheten till elektronisk övervakning. Motion 2020/21:638 (SD) yrkande 20 avstyrks. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår 28 motionsyrkanden med förslag som har behandlats och avslagits tidigare . Jämför särskilt yttrande 3 (M), 4 (SD), 5 (V) och 6 (KD). I betänkandet behandlas motionsförslag som rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare , se bilaga 2. Motionsyrkandena har behandlats i betänkandena /19:JuU13, 2018/19:JuU25 och 2019/20:JuU28. avslog motionsyrkandena i enlighet med utskottets förslag. Utskottet avstyrker de nu aktuella motionsyrkandena med hänvisning till detta. Kriminalvårdens brottsförebyggande arbete, punkt 1 (C, KD, L) av (KD), (C), (L) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:2957 av m.fl. (C) yrkande 28. Vi anser att Kriminalvårdens arbete med att förstärka intagnas utslussning och anknytning till arbetsmarknaden samt förhindra att skulder uppstår under häktnings- och verkställighetstiden måste förbättras. Det arbete som görs är enligt vår uppfattning inte tillräckligt.