bet · H801KU20d3 · 2021-01-01 00:00:00 — Det är ett område som vi måste se upp med i fall av en pandemi eller liknande. Därför har vi också det arbete som leds av , som utreder det och återkommer med ett förslag. Vi har varit på den frågan, men jag säger att vi uppenbarligen hade behövt ha ännu bättre förhållanden. Det arbetet är påbörjat, och fortsätter vi med en äldreomsorgslag och de resurser som knyts till Äldreomsorgslyftet. När det gäller själva beslutet var det så att , precis som ledamoten sa här, kom . Det förstärkte vi, och så inskärpte regeringen det dagen efter – att inte besöka äldreboenden. Då ska man komma ihåg att vid den här tidpunkten, som jag sa i en annan fråga här, bedömde Kommuner och Regioner att de hade det här mandatet att ta beslut om att stänga äldreomsorgen. Sedan återkom de till regeringen senare och sa: Nej, vi bedömer att vi inte har den möjligheten. Det gjorde de . Då inkommer SKR med en hemställan och vill att vi ska klargöra rätten att införa besöksförbud. fattade vi det beslutet. Så det var inte , utan det trädde i kraft , och vi fattade beslut . togs det beslutet. (M): Jag vill ändå grotta ned mig lite grann ytterligare i det här med tidsförhållandena. ansåg att besöksförbudet hade kommit . Även , när han hördes här i KU, tyckte att det hade tagit mellan påpekande till dess att beslutet kom. Även sa när hon hördes här i KU att en avrådan att besöka äldreboenden kunde göras väldigt snabbt och att det inte behövde kräva några förberedelser, remissförfaranden och så vidare. Det gör det ännu mer obegripligt varför det tog så pass , för jag vill hävda att det är med tanke på just de förödande konsekvenser som varje dags avvaktan med beslut kunde medföra. : Fru ordförande! avråder från icke nödvändiga besök på sjukhus och äldreboenden, och dagen efter inskärper regeringen precis detta – vikten av att inte besöka äldreboenden. Det var inget formellt beslut, men vi gjorde det. Då var det också så att det var flera kommuner … många hade infört besöksförbud. Men sedan kom Kommuner och Regioner till regeringen och sa: Nej, vi tror egentligen inte att vi har det här mandatet att göra det. Kan ni införa ett nationellt förbud? Och bereder vi det och genomför det beslutet . (SD): Fru ordförande! Jag tackar statsministern för svaren på frågorna . Jag har en kort fråga. Statsministern har under utfrågningen uppgett att man visste om att de äldre drabbades hårdast och var mest sårbara. När fick ni den informationen? : Jag kan inte säga något exakt datum, men det var i ett tidigt skede som myndigheten sa att de äldre är mer sårbara. Det var naturligtvis också därför som vi tillstyrkte det här med besöksförbud. Vi ville ha det så snabbt som möjligt. (C): Ordförande! Jag tackar statsministern för svaren så här långt. Skulle statsministern kunna redogöra för sin egen roll under krishanteringsarbetet i regeringen? Vem är det som har haft ledartröjan i den här laguppställningen? Statsministern nämnde tidigare just i denna runda att han själv hade kontakter med alla regionstyrelseordförande under vårkanten. Men vilka andra typer av uppgifter har statsministern själv gett sig i kast med ? Kan statsministern ge en bild av sin roll i krishanteringen under den här krisen ? : Fru ordförande! Regeringens arbete måste ledas. Som jag sa tidigare medverkar jag på ett femtiotal dragningar när krishanterings- organisationer föredrar läget. Jag förhör mig då om att vi fullföljer våra arbeten med målsättningarna. Jag har, som jag sa, ringt regionstyrelsernas ordförande. Jag har också pratat med landshövdingar – vi har haft videomöten och telefonmöten samlat, och jag har även haft enskilda samtal med landshövdingar utifrån olika situationer eller behov. Jag har haft samtal med kommunalråd. Jag har haft samtal med myndighetschefer, framför allt när de har varit samlade. Myndighetscheferna har vi tagit till regeringens allmänna beredning med jämna mellanrum för att få en dragning av läget och naturligtvis kunna ställa frågor. De internationella kontakterna är viktiga. De är en viktig del inte bara i utan naturligtvis också i och runt om i världen för att utbyta erfarenheter och information. Det är väl det jag kommer på så här. (C): Kan statsministern ändå tydligare redogöra för vem som har lett det här arbetet? Ska jag förstå svaret som att det är statsministern själv? : Jag leder inte det operativa i varje del på varje departement. Det gör jag inte. Men jag leder naturligtvis regeringens arbete och arbete. För det har vi också en ordning som jag har hänvisat till, en promemoria för hur vi gör när vi ska fatta beslut. Naturligtvis följer vi också upp med till exempel våra målsättningar. Arbetar vi nu efter dem? Behövs det mer resurser? Det är naturligtvis ett otal frågor. Ja, jag leder arbetet, men jag gör det som en statsminister ska göra. Jag kan inte vara inne i alla frågor i departementen. Det skulle inte fungera helt enkelt. (V): Ordförande! Jag inser att min fråga kan bli lite som en paradox, eftersom andra frågeställare också har frågat om det nationella besöksförbudet, fast kanske ur en annan aspekt. Men det är väldigt stora inskränkningar som har gjorts, särskilt när det gäller det nationella besöksförbudet på våra äldreboenden, där många äldre helt har hindrats från att få besök från nära och kära och levt nästan helt isolerade . Jag vet att detta beslut efterfrågades av SKR, men hade ju regeringen lämnat en skarp rekommendation som regeringen inte bedömde vara tillräckligt verkningsfull, som jag fick höra i tidigare svar. Men jag undrar ändå hur man övervägde proportionaliteten i att införa det här nationella besöksförbudet jämfört med att ha en skarp rekommendation, som redan hade lämnats. Det var ett fåtal remissinstanser, ett ganska begränsat antal, vid införandet. Hur kommer det sig att man sedan vid förlängningarna av besöksförbudet inte utvidgade antalet remissinstanser eller på något annat sätt utvärderade och inhämtade mer underlag? Det kom sedan ett uppdrag att utvärdera, men det var ju , , och efter att de fick ett uppdrag att utvärdera tog det en månad innan de kom med rekommendation om att besöksförbudet kunde upphöra. Övervägde ni inte att utvärdera tidigare? : De specifika frågorna om vilka som har remitterats och inte remitterats i olika ärenden måste jag be utskottet att ställa till respektive statsråd. Det är omöjligt för mig att veta exakt vilken beredningsgång som har varit i alla ärenden. Det kan vara olika myndigheter som måste kontaktas av olika skäl, och varje ärende har sin gång. Vi har en ordning för detta med beredning, delning, politisk samordning och så vidare. Där har vi en tydlig ordning. Men exakt vilka som har tillfrågats vid olika beslut kan jag inte redogöra för. Däremot har vi naturligtvis begrundat och funderat på hur det verkligen är en långtgående åtgärd att förbjuda äldre människor att ta emot människor i sitt eget hem, för det är det som det är fråga om. Min mamma var på ett äldreboende, och jag fick komma och hälsa på henne. vivid ett gigantiskt bord med plexiglasskiva mellan oss. Hon var dement då. Jag tyckte själv att det här var en väldigt konstig situation, men vad tyckte inte hon då? Det här är allvarligt, och det är väldigt, väldigt svårt. Men som jag sa fick virätt tidigt vetskap om att de äldre är sköra, och då kunde vi inte se att någon annan åtgärd skulle kunna uppnå det vi ville uppnå: att hålla de äldre så långt borta som möjligt från smittan. Sedan vet vi att den kom in andra vägar också, via personal exempelvis. Men vi vidtog den här åtgärden. Det är inget lätt beslut att fatta. Det ska jag absolut inte säga. Men vi ansåg att det var nödvändigt att göra det. (V): Tack så mycket för svaret, statsministern! Jag förstår att vi ska försöka ställa generella frågor. Jag får väl omformulera min fråga. Är det vanligare att man vid en förlängning av en redan befintlig lag inte har ett lika stort remissförfarande som i första vändan, det vill säga när man inför en lag? Det blir i det här besöksförbudet en liten paradox som jag har lite svårt att förstå. Om det är några jag har träffat på som är måna om de äldre på våra äldreboenden är det just de anhöriga, som aldrig skulle utsätta sina anhöriga, som man vet är sårbara, för en risk för smitta. Personer har satt sig i egen karantän för att kanske kunna besöka en anhörig i livets slutskede. De brister som ändå finns i vår äldreomsorg är ju inget nytt. Det kan ju inte riktigt ha varit någon överraskning för särskilt många att smittan troligtvis kom in mer via personal. Jag har lite svårt att förstå det här. Jag förstår att det är en svår fråga, men just de anhöriga till våra äldre är kanske de som allra mest har varit måna om att följa rekommendationer och restriktioner för att kunna få besöka sina äldre. : Det är klart att man också lär sig under en sådan här pandemi. Det är en situation i början av pandemin och en annan lite . Riktigt den kunskapen hade vi nog inte då. Det är den skillnaden. För att svara på frågan så gott som möjligt: Det finns ingen generell regel som säger att man utökar antalet remissinstanser när man ska förlänga, utan det är – återigen – respektive statsråd och departement som måste välja. Det här var också svåra avvägningar. Är det kanske dags? Vi vill egentligen inte detta. Är det kanske dags ändå? Nej, det ser inte riktigt tryggt ut . Vi vill veta att det är tryggt. Det är jättesvåra avvägningar – därav den hantering som det blev. Jag vill tillägga en sak. När vi ändå sedermera tog bort det införde vi möjligheten för respektive kommun att med avgöra om man måste behålla det. Även om vi såg att situationen var bättre gällande skyddsutrustning och betydligt bättre gällande utbildning bland personalen om smittskyddsåtgärder kunde vi ändå se att det fanns en möjlighet men en risk. Då måste möjligheten finnas kvar att avgöra att man på ett visst äldreboende eller i en viss kommun fortfarande måste ha stängt. Skånberg (KD): Fru ordförande! Ja, statsministern, det är väldigt svåra avvägningar just kring det nationella besöksförbudet. Jag tycker att har en viktig poäng när de på sida 269 skriver: ”Det nationella besöksförbudet var befogat när det infördes men regeringen borde ha infört det tidigare än .” Vad tänker statsministern om det? Skulle det ha kunnat införas tidigare? Borde det ha införts tidigare? : Fru ordförande! Jag får nog vara så tokig att jag – ursäkta – upprepar mitt svar. gjorde det tydligt. Vi inskärpte betydelsen av detta . var det så att kommunerna sa att vi har den här möjligheten. De frågorna ställdes, vad jag förstår, under samtal med . Jo, det kan vi göra, men återkom senare! viär nog osäkra på det här, så nu vill vi ha ett nationellt förbud. Skånberg (KD): Fru ordförande! Jag vill följa upp en fråga som tidigare ställde om de stora inskränkningarna av enskildas friheter och rättigheter. Det handlar om religionsfrihet, demonstrationsfrihet, frihet att röra sig och samlas, besöksförbud och mycket annat. Det är frågan om man möjligen kan se att det var proportionerligt eller inte. Ett typexempel, som vi har tagit upp i många utfrågningar, har varit det ganska slående exemplet där 1 000 personer har fått samlas på i men bara 8 i några stenkast därifrån. Hur tänkte statsministern där i de avvägningarna och de proportionerna? : Fru ordförande! Som jag sa inledningsvis får regeringen förhålla sig till de regler och lagar vi har. Om inte de räcker till får vi be om nya hos . Det är ett faktum att ordningslagen inte reglerar alla typer av företeelser i vårt samhälle. Där görs det en skillnad också. Med allmän sammankomst menas bland annat att man samlas till en religiös sammankomst, en demonstration eller vad det kan vara. Då räknas det som allmän sammankomst och offentlig tillställning, men det gör det inte om man går in på eller något annat varuhus. Det räknas inte dit. Där har vi haft den här diskussionen om andra förordningar, och finns det på plats en pandemilag som ger andra mer preciserade åtgärder som också kan göra skillnad; den här verksamheten är av ett visst slag, den här av ett helt annat – därför måste de behandlas olika. har vi den möjligheten, men det här är också något som får utvärderas efteråt. Även i kommande grundlagsutredning kan man tänka sig att man måste se över det här och se om det är tillräckligt eller om det behövs något mer. Men det är samma sak här. Äldreboenden var en väldigt allvarlig fråga, men vad vi också har gjort är att begränsa människors möjlighet att samlas till demonstration. För mig är detta en grundläggande demokratisk rättighet, men så har vi faktiskt gjort under den här pandemin. Ja, det är svåra avvägningar. Skånberg (KD): Fru ordförande! Jag välkomnar att statsministern problematiserar detta och till och med öppnar för att titta på grundlagen i dessa avseenden. Men det fanns ju, även utan en ny grundlagsutredning, möjlighet att göra undantag. Jag tänker på de 20 vid begravningar. Friheten att säga ”givet förutsättningarna kan vi göra lite annorlunda här” fanns ju faktiskt. Det framstår som fullkomligt orimligt att åtta skulle vara max i av säkerhetsskäl. Skulle man inte ha kunnat använda regeln om i dessa sammanhang? : Vi tidpunkten för just dessa beslut funderades det såklart på olika perspektiv. En sak var också att om vi får för många olika blir det inte bra. Vi har ändå fått kritik för att det var olika beslut . Det kan leda väldigt långt med den lagstiftningen. har vi en pandemilag som gör det möjligt, och vi har inget annat berett . Men så resonerade vi. (L): Fru ordförande! Det som har bekommit de flesta av oss väldigt illa är att just den grupp som vi från början sa att vi skulle skydda mest, det vill säga de äldre som var mest utsatta, också blev de mest utsatta. När Coronakommissionen kom med sin första rapport var det tyvärr inte direkt några nyheter. Kommissionen uttrycker också tydligt att det är välkända brister som har haft störst inverkan på antalet sjuka och avlidna i den svenska äldreomsorgen. Det är ett kraftigt underbetyg åt oss alla men framför allt åt regeringen och regeringens krishantering. Fanns inte den kunskap inom regeringen som menade varit välkänd länge? Hade man kunnat vidta andra åtgärder om man hade haft den kunskap som menar varit välkänd ? Vad kan vi lära av detta? Vi tittar inte bara på denna händelse och bedömer regeringens agerande, utan det är givetvis också ett sätt att lära . : Fru ordförande! Jag delar den uppfattningen. Som jag sa såg vi under förra mandatperioden att något måste göras med äldreomsorgen. Därför tillfördes resurser. Vi kan inte bestämma att man ska anställa människor, men det motsvarade ytterligare 5 000 anställda i äldreomsorgen. Vi såg att den kontinuerliga kompetensutvecklingen inte räckte till. Det är ett jättetufft arbete, inte bara fysiskt utan på andra sätt. Det krävs mycket kunskap, och därför såg vi att vi måste vässa utbildningen och tillsatte en utredning. Vi behöver inte tillsätta den utredningen nu eftersom det redan är gjort. får vi snart ett utredningsresultat, och då kan vi ta oss an detta betydligt snabbare än om vi hade väntat till . Vidare har vi anställningsformerna, och det kommer fram tydligt . Här arbetar vi sedan förra mandatperioden med att ta bort de ofrivilliga deltiderna. Vi vill göra detta mer attraktivt. ska vi ta bort de delade turerna. Detta påbörjades, men det är helt rätt att det inte är slutfört, inte på långa vägar. Vi ska arbeta fram ett nytt förslag till äldreomsorgslag, vi har Äldreomsorgslyftet, som ger över 10 000 möjlighet att utbilda sig till undersköterska på betald arbetstid och är något helt unikt för att vässa kompetensen, med mera. Jo, vi såg det och påbörjade resan under förra mandatperioden. Men mer behöver göras, och det tänker vi fortsätta med. (MP): Ordförande! Jag tackar statsministern för svaren . Vi har förstått att den svenska coronastrategin egentligen är ett förhållningssätt där målsättningarna har legat fast och åtgärderna omprövats löpande medan man har fått ny kunskap. I debatten har man ibland blandat åtgärder och mål. Jag undrar om det är något statsministern vill understryka kring vilka målsättningar som har varit ledande för regeringens arbete med att bekämpa smittspridningen. : Fru ordförande! Det övergripande målet för arbetet har varit och är fortfarande att begränsa smittspridningen för att skydda människors liv och hälsa. En viktig del i det är att se till att säkra sjukvårdens kapacitet, vilket flera frågeställare varit inne på. Vi ska säkerställa resurser i övrigt till hälsosjukvården. Annan vård måste också fungera. Vi ska begränsa inverkan på annan samhällsviktig verksamhet, till exempel transportsektorn. Exempelvis måste kollektivtrafiken fungera, och därför sköt vi till extra resurser till den. Vi ska lindra konsekvenser för medborgare och företag, och här har vi tagit fram en bred palett med korttidspermitteringar, omställningsstöd, omsättningsstöd, skatteanstånd och så vidare. Vi har också förbättrat a-kassa och utbildningsmöjligheter. Vi ska dämpa oro, främst genom informationsinsatser så att människor får så mycket information som möjligt och rykten inte florerar. Därför håller , och tillsammans regelbundna pressträffar. Det är ett sätt att dämpa oro. Man kan aldrig komma bort från den helt, men man kan dämpa så mycket som möjligt. Det var målen. (MP): När det finns mål dyker det ofta upp målkonflikter. Här fanns exempelvis frågan om smittspridningen bland barn och unga. Statsministern var inne på detta i inledningen, men jag undrar vilka överväganden man gjorde när man skulle fatta beslut om att hålla skolorna öppna. : Fru ordförande! Det är klart att vi tänker på hur vi ser till att begränsa smittspridning och skydda liv och hälsa. Informationen var att det inte var bland barn och ungdomar problemet fanns utan på andra ställen. förekommer det där också, men det var den information vi hade då. Vi gjorde som WHO bad: Stäng inte skolorna, för det får andra allvarliga konsekvenser för barnen. har vi ändå tvingats göra det i stycken. Distansundervisning genomfördes för gymnasieskolor, högskolor och universitet, och det har inneburit problem för många elever. Det är samma avvägning här: Hur får vi stopp på smittspridningen utan att ta till för allvarliga åtgärder för tidigt? Flera länder som valde att stänga skolorna säger nu i efterhand att de inte borde ha gjort det. Ordföranden: Då har vi gjort ytterligare en runda, men det finns möjlighet för fler frågor. (M): Fru ordförande! Tack, statsministern! Statsministern nämnde tidigare att det faktum att den coronastrategi som regeringen har haft för sitt arbete inte har varit beslutad inte har lett till några kännbara konsekvenser i själva hanteringen av pandemin. Det ifrågasätter jag inte; det är en bedömning statsministern får göra. Jag skulle vilja vända på det. Vårt statsskick bygger på vårt parlamentariska system och det kollektiva beslutsfattandet i regeringen för ansvarsutkrävandet och att det ska kunna fungera. Kan statsministern reflektera och resonera kring risken att just det demokratiska ansvarsutkrävandet försvåras om strategin som tillämpas inte är formellt beslutad? Hur ska och veta vilket eller vilka statsråd som ska hållas ansvariga för beslutet? : Fru ordförande! Om de övergripande målen och de andra målsättningarna hade formulerats i ett formellt regeringsbeslut hade det inte tydliggjort ytterligare vilket statsråd som är ansvarigt för vad. Det är en annan diskussion. Bland länderna runt om oss är det flera som inte har en formellt fastställd strategi. Man har en strategi, men det är inget regeringsbeslut; det är inte klubbat på ett regeringssammanträde. Men den finns ju, och vi har givetvis arbetat efter den. Så när vi ger myndighetsuppdrag eller fattar andra beslut följer vi den. Hur ser vi till att begränsa smittspridningen? Hur säkrar vi resurser till sjukvården? Vad behöver vi göra mer för den nu? Hur ska vi dämpa effekterna för företag och löntagare; behöver vi göra något mer nu? När det gäller åtgärderna är det nog så viktigt att de ska baseras på så mycket kunskap och erfarenhet som möjligt och komma vid rätt tillfälle. Det var skillnad på pandemin och . Det var olika lägen, och då måste åtgärderna anpassas. Den har legat fast . Vi har arbetet utifrån den, och den styr hela arbetet, även när vi pratar med myndigheterna och tar andra beslut. (M): Fru ordförande! Regeringen arbetar med verktyget strategi i en rad olika sammanhang. Regeringen har ju fattat beslut om strategier på en rad olika politiska områden, till exempel arbetsmiljöstrategi, landsbygdsutvecklingsstrategi, maritim strategi och så vidare. Vad är det som vägleder regeringen i avgörandet huruvida man ska fatta ett formellt beslut om en strategi, som då blir beslutad, diarieförd och enkelt kan följas upp? Och i vilka fall väljer regeringen att ha en strategi som inte är formellt beslutad utan som kommuniceras genom några korta punkter på hemsidan? : Det finns ingen sådan regel, utan i detta fall arbetade vi med det genom diskussioner i , med gruppen för strategisk samordning, statssekreterarna ingår där med, och med andra i allmän beredning. Vi kom fram till att det var ett antal mål vi ville följa. Sedan tas en mängd andra beslut som ingår i detta. Det finns ingen regel som säger att man vid det tillfället ska göra så och vid det tillfället så. Återigen: Det hade inte haft någon reell betydelse, för det vi uttryckte i strategin och målsättningarna var det som vägledde vårt arbete också i diskussioner med och styrning av myndigheterna. (M): Fru ordförande! Skälet till att jag ställer frågan är att jag är intresserad av att veta hur det skulle kunna ha gått till om man under pandemin i något skede skulle bestämma sig för att denna strategi inte räcker till. När vi nu börjar närma oss 14 000 omkomna, den största katastrofen för sedan spanska sjukan , har det funnits någon tidpunkt under pandemin då statsministern själv eller regeringen har övervägt om det finns skäl att byta taktik och strategi för att lyckas bättre än vad vi i har gjort? : Fru ordförande! Det är en annorlunda fråga. Ska vi byta strategi? Vi ska byta åtgärder. Vi ska vidta åtgärder utifrån vad som krävs för stunden. Men att hålla nere smittspridningen, tänker jag hålla i. Att säkerställa resurser till hälso- och sjukvård är lika viktigt. Att lindra effekterna för löntagare och företag är fortfarande viktigt. Att skydda annan samhällsviktig verksamhet är också viktigt och att dämpa oro likaså. Däremot är det olika åtgärder . Det måste vi givetvis göra. Tittar vi på dödligheten ser vi faktiskt att överdödligheten i inte sticker ut på något anmärkningsvärt sätt jämfört med övriga . Mot gör den det; det är det ingen tvekan om. är hårt drabbat; vi ska inte sticka under stol med det. Men återigen: När vi är igenom på riktigt och inte längre inne i pandemin är det nog bättre läge att dra de riktigt långtgående slutsatserna. Per (SD): Fru ordförande! Tack för svaren så här långt, statsministern! När var här frågade jag honom om beslutet , då regeringen beslutade om lättnader för allmänna sammankomster och offentliga tillställningar med sittande publik. Jag tänkte fortsätta lite på det spåret. Det beslut regeringen fattade var egentligen tänkt att fattas , men det sköts upp på grund av ökad smittspridning. Det blev också en något striktare begränsning än vad som tidigare hade aviserats. Att regeringen kände till att smittspridningen ökade är alltså klart, och det var också anledningen till att begränsningarna sedan stramades åt ytterligare . Men rapporterade om kraftigt ökad smittspridning i och menade att det var en andra våg som drog fram över kontinenten. Det hade väl inte varit orimligt att anta att den var på väg även till inom en inte alltför avlägsen framtid. Därför undrar jag: När stod det klart för regeringen att den så kallade andra vågen hade drabbat ? : Ja, jag har inget speciellt datum för det. Men det är klart, det var ju så … Vi kan se på kurvorna hur det förändrades, framför allt .