bet · H901MJU4 · 2021-09-16 00:00:00 — För att avgiften ska uppfattas som legitim och transparent på ett sätt som främjar minskad nedskräpning måste dess beräkningsgrunder baseras på kommunernas faktiska kostnader för nedskräpning. I samband med att dessa kostnader eventuellt sjunker bör också avgifterna kunna anpassas efter det. Nedskräpningsavgiften ska omfatta producenter av vissa engångsplastprodukter. Engångsplastdirektivet exemplifierar bland annat med muggar, matlådor och cigaretter med filter. Därtill föreslår regeringen att även portionssnus ska omfattas av kravet att betala nedskräpningsavgift. Som framgår av remissvaret omfattas inte det lim som används i påsen av direktivet. Regeringens förslag att omfatta fler produkter än direktivet anger blir återigen en överimplementering, som enligt vår mening inte kan accepteras. Vi har, som jag inledde med att säga, fått andra signaler. Men dem kan vi inte ta hänsyn till eftersom det är propositionen vi hanterar och inte muntlig information från departementet. Sammantaget innebär propositionen en överimplementering av direktivens förslag och med ett underlag som inte kan godtas. avslår därför propositionen i sin helhet och vill att regeringen återkommer med ett förslag där producenternas renhållningsavgift motsvarar kommunernas kostnader för nedskräpning, där renhållningsavgiften baseras på vikt i stället för antal och där skyldigheten för producenter att betala nedskräpningsavgifter begränsas till de produkter som anges i engångsplastdirektivet. Intentionen är som sagt bra. Men: Gör om! Jag vill avsluta med att yrka bifall till reservation nummer 1. I det betänkande vi nu behandlar föreslås ändringar i som syftar till att genomföra EU:s engångsplastdirektiv och avfallsdirektiv i svensk rätt. Merparten av de föreslagna ändringarna avser ett antal bemyndiganden för att möjliggöra ett genomförande av direktiven på förordnings- och föreskriftsnivå. Varje timme spolas ungefär fem badkar skräp upp längs . Ett av mest nedskräpade områden finns här, i . Blickar man ut därifrån, eller från någon annan av Sveriges kuster, kan man vara säker på att det alltid finns en sak dit man tittar även om man inte alltid ser det: plast. Plast är ett oerhört viktigt material, men när det hamnar i vår natur eller i våra hav som skräp har det en negativ inverkan på miljö, på turism, på sjöfart och eventuellt även på människors hälsa. Plast har väldigt lång livslängd. Vi har också mer kunskap om mikroplast och nedskräpning av plast än vi hade för framtagandet av straffbestämmelsen för nedskräpningsförseelse och undantaget för ringa brott. Det var först i samband med att de globala hållbarhetsmålen antogs som nedskräpningen av plast uppmärksammades som ett globalt miljöproblem som måste bekämpas. På grund av brist på kunskap inom dessa områden saknar tidigare förarbeten resonemang om de effekter på miljön som nedskräpning av mindre föremål som innehåller plast leder till. utförde en nationell skräpmätning . Trots den rådande pandemin fann man vid mätningen totalt cirka 35 miljoner skräpföremål med en total vikt på . Cigarettfimpar är den engångsplastprodukt som leder till allra mest nedskräpning. Enligt Håll Rents skäprapport slängs omkring 1 miljard fimpar på svenska gator och torg . Det motsvarar ungefär plast. Av den skräpmätning som utförts av framgår att av allt skräp är fimpar. Under den vecka som skräpmätningen pågick hittades cirka 21 miljoner fimpar. Det följer av engångsplastdirektivet att medlemsstaterna ska säkerställa att producenterna täcker kostnaderna för att städa upp avfallet från producenternas produkter. Avgifterna ska täcka de kostnader som uppstädningen av skräp ger upphov till på ett proportionellt sätt. Det har i arbetet med propositionen och betänkandet väckts många frågor kring avgiftens storlek och de medföljande administrativa kostnaderna. har meddelat att man i det pågående arbetet har en dialog med om hur administrationen av nedskräpningsavgifterna kan begränsas. Vidare kommer nedskräpningsavgifternas storlek att fastställas först , det vill säga efter det att kommissionen har presenterat sin vägledning i frågan. Det är viktigt att avgifterna regelbundet ses över och kan justeras. Eventuella överskott av intäkterna från avgiften ska kunna återbetalas till producenterna. Inte minst av praktiska skäl är det enligt regeringen därför lämpligt att avgiften beslutas genom föreskrifter och inte genom lag, som det finns motioner om. I engångsplastpromemorian - inte i propositionen som man i debatten har hänvisat till - lyfts frågan fram om portionssnus och den stora nedskräpning som orsakas. Jag tror att vi egentligen är överens om att det här är ett problem. I promemorian lyfts ett förslag fram om producentansvar för portionssnus kopplat till en nedskräpningsavgift. Detta har väckt mycket starka reaktioner och synpunkter, eftersom snus inte regleras i engångsplastdirektivet. Regeringen har lyssnat på dessa synpunkter och meddelat att man inte avser att gå vidare med förslaget och inte tänker ta ut någon avgift för snus. En annan viktig del i implementeringen av engångsplastdirektivet är märkning av produkter. Här vill miljö- och jordbruksutskottet lyfta upp vikten av att man tillämpar detta bemyndigande på ett sätt som med beaktande av direktivets krav i möjligaste mån ger producenterna tid för anpassning. Kraven på hur märkningen ska se ut framgår av kommissionens genomförandeförordning som gäller direkt i . Planen är nu att införa miljösanktionsavgifter för överträdelser mot bestämmelserna först . Detta innebär att inga sanktioner införs . En av de vanligaste källorna till uppkomst av mikroplast är att makroplast som skräpar ned i naturen successivt bryts ned till mikroplast. Europeiska kemikaliemyndigheten, Echa, har i sitt förslag till begränsning av mikroplast kommit fram till att mikroplast är att betrakta som mycket långlivade och mycket bioackumulerande ämnen, det vill säga ämnen som bryts ned långsamt och som kan lagras i levande varelser. Dessa ämnen ska begränsas så långt det är möjligt. Det är enligt regeringen således inte enbart den sammantagna nedskräpningen utan även varje enskild fimp, varje tuggummi, godispapper eller liknande som ger upphov till negativa effekter för miljön. Det är också så att skräp föder skräp som leder till klotter och skadegörelse och som i sin tur leder till otrygghet. Det visar flera studier. Människor uppfattar helt enkelt att det är okej att slänga skräp på en plats som redan är nedskräpad. Till slut förlorar vi respekten för platsen, och den skräpiga platsen upplevs som otrygg. I en undersökning som Håll Rent låtit göra framkom att skräpiga områden förknippas med otrygghet och att man inte vill bo i ett område där det är skräpigt eftersom det betyder att de som bor där inte bryr sig. har polisen möjlighet att ge böter för nedskräpningsförseelser om de ertappar någon med att slänga skräp som matförpackningar eller petflaskor utomhus. Lagen har inte gällt småskräp. Men det är rimligt att man ser all nedskräpning på samma sätt. Småskräp bötfälls till exempel i länder som , , , och . Det är viktigt hur man ser på nedskräpning, och det blir normerande om lagen om straffansvar för ringa nedskräpning finns på plats. Det är en viktig signal för att öka konsumentens medvetenhet och för att få till en beteendeförändring. Polisen får också ytterligare ett verktyg. Mot denna bakgrund är det enligt utskottets bedömning inte motiverat att ta initiativ till en avkriminalisering av nedskräpningsförseelse för att kunna möjliggöra en sanktionsväxling. Jag yrkar bifall till miljö- och jordbruksutskottets förslag till beslut. Tack, , för anförandet! Jag tror, precis som var inne på i någon del, att vi är överens om att komma till rätta med detta samhällsproblem som nedskräpning är. Det är lite synd att det har funnits så många oklarheter i hanteringen av propositionen och att man inte tydligare tog avstånd från promemorian i ett tidigare skede. Då hade man kanske sluppit en del av debatten. Jag konstaterar dock med viss glädje att det faktum att flera partier har lagt fram följdmotioner med kraftig kritik verkar ha haft effekt. Det föranledde att regeringen kom till miljö- och jordbruksutskottet för att redogöra för de förändringar som man nu överväger. Därför var det bra att vi var flera partier som tryckte på så att en ändring kom till stånd. Jag uppskattar redogörelse för de förändringar som regeringen avser att vidta. Min fråga gäller egentligen den fortsatta hanteringen. När utskottet hade sin utfrågning blev det tydligt att det inte förekommit särskilt mycket dialog mellan regeringen och de aktörer som ska betala skräpavgifterna. Egentligen hade det inte varit någon dialog alls, så när aktörerna kom till utskottet visste de ingenting om regeringens tänkta förändringar. Har det varit någon dialog ? Kommer regeringen att tydligt ta avstånd från promemorian så att aktörerna vet vad som kommer att gälla framöver? Tack, , för frågan! Jag kan inte svara på exakt vilken dialog som regeringen har haft. Det får nog ledamoten fråga regeringsföreträdare om. Jag vet dock att viss dialog har förekommit, men jag kan inte redogöra exakt för det. Det finns information på regeringens hemsida om just detta ärende, och där berörs flera av de frågor som ledamoten undrar om. Tack, , för svaret! Jag har förståelse för att man inte har koll på allt. Men här i kammaren är Socialdemokraterna och företrädare för regeringen. Annars får statsrådet helt enkelt infinna sig till debatterna. Jag har dock respekt för att man inte kan ha överblick över alla detaljer. Jag få titta på hemsidan och undersöka detta närmare där. Jag hoppas dock att man för en dialog, för det är tydligt att det inte har pågått någon sådan under arbetets gång. Det är lite olyckligt. Eftersom man nu ska utforma komplexa system och eftersom det har fått omfattande kritik i remissrundan hade det varit bra om man hade arbetat tillsammans med aktörerna för att få fram bästa möjliga system. Låt mig ställa en annan fråga. Både vid utskottets sammanträde om det pågående ärendet vid departementet och av beskrevs att det pågår en dialog med för att se över administrationen i systemet. Det är väldigt bra. har inte bara minskad administration efterfrågats utan också att man säkerställer att avgifterna ligger på en nivå som motsvarar vad den faktiska nedskräpningen kostar. Är det regeringens och Socialdemokraternas ambition att man ska lyckas hitta en nivå på avgifterna som bättre överensstämmer med den faktiska kostnaden än vad som varit fallet i beredningsarbetet och i promemorian? Självklart har regeringen haft dialog med aktörerna och tagit till sig av synpunkter och kritik. Det är också därför man går fram med justerade förslag, något som jag tycker är positivt. När det gäller avgifterna jobbar man med . Man jobbar också för att säkerställa hur de skräpmätningar som ska ligga till grund för det här ska gå till. Det är därför avgifterna ska fastställas först . Då kommer också att kunna invänta vad säger i den här frågan. Detta har jag också uppfattat som ett medskick från många aktörer och flera partier. Avgifterna kommer att fastställas 2023, och då kommer att ha alla fakta på bordet. Det är viktigt att komma ihåg att engångsplastdirektivet ålägger producenterna att stå för de kostnader som nedskräpningen ställer till med. Detta hoppas jag att vi är eniga om. Det är inte mer än rimligt att man betalar för den nedskräpning i vår natur som ens produktion gett upphov till. Nedskräpningen är ett ganska tydligt exempel på att en miljövinst också kan vara en vinst på andra sätt för samhället. Det har redan tagits upp här i talarstolen att nedskräpningen är någonting som påverkar inte bara miljön utan också trevnaden och tryggheten i våra städer och tätorter. Därtill vet vi att nedskräpningen är en källa till negativ miljöpåverkan, inte minst i våra sjöar, vattendrag och hav men också för den övriga miljön. Det är en vinst för samhället i flera led, men också för miljön och ekosystemen, ifall vi lyckas minska nedskräpningen och den formen av fysisk påverkan på miljön och ekosystemen. Det är därför glädjande att detta EU-direktiv faktiskt försöker gå till botten med nedskräpningsproblematiken. Det kanske är så att konstruktionen är mer inriktad på andra EU-länder än just , där vi har ett ganska utvecklat arbete för att minska nedskräpningen och dess miljöpåverkan, men det är ändå ett i grunden lovvärt initiativ. Jag vill dock börja med att säga några ord om kommissionens hantering av direktivet och hur det ska implementeras i medlemsländerna, vilket inte har nämnts i den här debatten . Det finns minst sagt en del att önska, inte minst vad gäller tidshorisonterna och kraven på när ett enskilt medlemsland ska ha aviserat vilka åtgärder man avser att genomföra. De hållpunkterna i tiden har inte bara legat ganska snävt, utan också innan man fått ut en heltäckande vägledning från kommissionen. Jag måste säga att jag anser det ganska anmärkningsvärt. Det finns skäl att påtala från svensk sida att det inte varit en i alla delar bra hantering från sida. Med det sagt har vi ändå att förhålla oss till direktivet, och vi ska implementera det på ett så bra vis som möjligt i . Implementeringen av direktivet har också varit föremål för förhandlingar utifrån januariavtalet mellan , Liberalerna och regeringen. ingångar i de förhandlingarna har varit att vi ska implementera direktivet på ett sätt som gör att vi får bukt med nedskräpningen på bästa möjliga och mest effektiva sätt, som vi undviker överimplementering och har en god dialog med branscher och företag som kommer att påverkas. Vi ska helt enkelt försöka hitta den bästa utformningen av implementeringen av direktivet. Det är inte längre en del av de här förhandlingarna. Detta sätter oss i ett ganska unikt läge när det gäller behandlingen av den bemyndigandeproposition som ligger på bord. Vi har varit överens om att man behöver gå fram med bemyndiganden för att kunna förhålla sig till tidsramen som kommissionen satt upp. Men när januariavtalet föll hade vi inte nått en överenskommelse mellan Liberalerna, och regeringspartierna om vilka förordningar det här i förlängningen ska leda fram till. Vi var helt enkelt inte färdiga i förhandlingarna. Det här är också knäckfrågan som mycket av debatten handlar om och som diskussionen kring implementeringen har handlat om tidigare - vilka faktiska förordningsändringar är det som man kommer att genomföra och som man kommer att besluta om från regeringens sida? Det har en ganska stor betydelse om det är fråga om förordningar utifrån den linje man dragit upp i promemorian man släppte om det här eller om det är andra förordningsförändringar som man avser att besluta om. Utifrån våra ingångar tror jag att det är lätt att förstå att vi tycker att det är bra att man från regeringens sida aviserat att man kommer att dra tillbaka en del förslag och inte genomföra dem. Man har tagit intryck av remissrundan och den kritik som kommit när det gäller dels förslagen som de är utformade i promemorian, dels en del av det rena faktaunderlag som ligger till grund för dem. Det här är någonting som i och för sig har kommit både för sent och för otydligt från regeringens sida men som vi ändå förutsätter att man kommer att leva upp till. Det handlar bland annat om snuset, som vi har talat om . Det är bra att vi inte tar med det - det hade varit en överimplementering. Det betyder inte, tror jag, att någon i den här kammaren tycker att vi ska ha mer snus som ligger på våra gator. Det ska hamna i papperskorgar och i de lock som finns på snusdosorna, inte på gatstenarna. Men det handlar också om hur man ska utforma ett system som gör att vi får producentansvar, att producenterna är med och betalar för kostnaderna som nedskräpningen ger upphov till och i förlängningen att vi minskar nedskräpningen. Målet måste vara att förslagen bidrar till att nedskräpningen minskar och till att det förebyggande arbetet stärks. Att vi också kommer ihåg hela den förebyggande delen är en viktig del i förlängningen av det här arbetet, fru talman. Det bästa skräpet är det som aldrig blir skräp utan hamnar där det ska vara. Det perspektivet får vi inte heller glömma bort. Utifrån det har vi lämnat ett särskilt yttrande för att tydliggöra att vi för del - i likhet med det som utskottet skrivit i majoritetstexten i betänkandet - noterar de förändringar som regeringen aviserat att man kommer att göra och förutsätter att de också genomförs i linje med det man har meddelat under beredningen av ärendet. Med det sagt vill jag gå vidare till frågan om straffansvar för ringa nedskräpning. ska jag göra någonting som är något kontroversiellt, fru talman. Jag ska nämligen erkänna att jag personligen är något tveksam till att vi ska ta bort undantaget gällande straffansvar för ringa nedskräpning. Men jag förstår helt ingången från och de andra partier som vill hitta och använda alla verktyg för att minska nedskräpningen. Jag tror att det är viktigt att man kommer ihåg det förebyggande arbetet, som jag har nämnt tidigare. Men som en kollega sa här tidigare gäller det också att komma ihåg att göra det lätt att göra rätt. Om man undrar hur lätt det är att göra rätt kan man göra det lilla tankeexperimentet när man går ifrån den här kammaren att låtsas att man var rökare och fundera på hur tätt det egentligen är mellan askkoppar och andra ställen där man kan göra sig av med sin fimp. Vi har en hel del att göra i det förebyggande arbetet om det ska vara lätt att göra rätt. Det betyder inte att vi inte också har ett personligt ansvar för att minska nedskräpningen i det här landet. Men det finns mycket kvar att göra i den förebyggande delen. Att som ny ledamot göra premiär i kammaren med ett anförande om vatten och sedan fortsätta med ett om nedskräpning passar mig utmärkt. Jag är mycket nöjd med detta. Jag vill en gång för alla sätta ned foten ordentligt mot den nedskräpning i naturen som engångsplasten bidrar till. Jag börjar därför med att yrka bifall till utskottets förslag. Jag är gammal scoutledare. Det finns ett uppdrag som man ger en scoutpatrull som de går in för med hull och hår. Det är att ge sig ut på skogspromenaden, dagsturen, med uppdraget att samla plast. Scouter älskar att samla plast. Lyckan i deras ögon när de återvänder från skogspromenaden med en stor kasse full med plast, den lyckan i ögonen är fantastisk. Men sedan kommer det mindre fantastiska. De är mindre stolta när de inser: Hur mycket skräp måste då inte ligga kvar i skogen som vi inte fick med oss? Fast jag har blivit bättre är jag den förste att erkänna. Man försöker tänka en, två och när man krampaktigt håller den lilla plastbiten eller tuggummit i handen. Det gäller att gå och hitta den där papperskorgen. Min kollega innan här påpekade att vi behöver fler av dem. Vi har blivit bättre, men vi är ännu inte tillräckligt bra. Det behövs tuffare tag för detta, absolut. Vi talar i samhället mycket om tuffare tag, strängare straff och så vidare. Missförstå mig inte . Det är inte så att det börjar ett tuggummi och slutar med gängkriminalitet, men det finns paralleller. Vi har varit inne på det . Det handlar om otrygghet och så vidare i samhället. Jag tänker på det plasthav som vi har sett bilder på ovanifrån. I våra hav flyter det omkring plast. Det är enorma mängder plast som väller in på till exempel vår västkust. Av den plasten är just engångsplast som har till syfte att bara användas en enda gång. Man tänkte att det kanske inte var så viktigt, och så slängde man den. All den plasten beror på den mänskliga faktorn att man inte sköter detta med att slänga skräp korrekt. Det är viktigt att inte bli moralist i detta. Det tycker jag är väldigt viktigt att poängtera. Det pekfingret skulle enbart förvärra. Men det hindrar inte att vi med det här förslaget nu eftersträvar en högre moral när det gäller att inte kasta skräp omkring oss. Det här förslaget hjälper oss. Vi behöver det för att ta ansvar. Ansvaret för det vi producerar och ansvaret för att slänga sitt skräp är det enskilt bästa sättet att stoppa den stora nedskräpning som vi har som egentligen inte borde finnas. Det borde vara en självklarhet. snurrar tankarna hos mig. Varför finns den här plasten så mycket i vårt samhälle? Vi vet ju vad den tyvärr hamnar. Varför tillverkar vi det så mycket när vi borde göra annorlunda? Varför minskar inte nedskräpning av plasten? Varför ökar den? Här sätter politiken ned foten och förmedlar nu en vision om vart vi vill med målet som vi ska ta oss till. Engångsplastdirektivet är ett minimikrav. Jag har här hört ordet överimplementera. Vi har ett minimikrav att förhålla oss till. Vi får göra mer. Vi får göra bättre. Det är inte fel. Det är inte rätt att kalla det för att överimplementera. Det är heller inte fel att vi skulle bli kallade i om vi skulle göra mer. Visst vore det fantastiskt om vi kunde göra mer. yrkar Liberalerna förvisso bifall till förslaget. Men jag ställer mig ändå frågan om detta portionssnus. Jag vill lite till hålla kvar tanken vid det. Man funderar nu på att ta bort producentansvaret för det. Plasthalten i det är inte tillräckligt hög, enligt EU. Men vi kan inte vara nöjda när vi går omkring och ser portionssnus ligga kvar så . Nedbrytningsprocessen är för lång. av skräpet är portionssnus. När jag gick hit till såg jag fler portionssnuspåsar än fimpar. Jag ställer mig därför tveksam till resonemanget om snuset. Jag vill poängtera att jag inte är emot snusandet. har producenterna tagit ett gott ansvar. Det finns ett fack i fodralet, i snusdosan, att stoppa det i. Det är jättebra. Men vi bör hålla kvar i tanken att precis som fimpar och tugggummin vill vi inte se det i vår natur. Det handlar om förbud och krav på att förbättra avfallsinsamling och nationella mål om att minska konsumtion. Det handlar om krav på märkning, designkrav, krav på kostnadstäckning i enlighet med principen att förorenaren betalar samt medvetandehöjande åtgärder. Detta gör att vi inte bara håller minimikrav utan kan växla upp . Vi har bara en enda jord, och den är inte att likna vid en plastmugg. Jag vill passa på att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet så att jag inte glömmer bort det på slutet. var det Håll Rent-dagen. Det var 130 000 personer som plockade skräp. Det var mest fimpar, eftersom cigarettfimpar är vanligaste skräp. En orsak till att kanske inte såg så många fimpar när han gick till kan ha varit just att Håll Rent var här och plockade 3 000 fimpar runt om trots att gatorna var helt nystädade. Cigarettfimparna är vanliga. De har filter som är gjorda av plast. Dessutom hamnar vissa miljögifter från tobaksröken i filtren. Det är ett stort problem för miljön. Undersökningar som Håll Rent har gjort visar att av svenska folket skulle vara positivt att införa böter för nedskräpning när det gäller just cigarettfimpar. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Producentansvar och straffansvar för nedskräpning har varit positiv. Till och med en hel del poliser har uttryckt ett stöd för det. Ett argument som ofta hörs i debatten är: Ska verkligen polisen lägga sina resurser på ringa nedskräpning av detta slag i stället för att fokusera på grov brottslighet? Det är ett ganska okunnigt uttalande. Polisen skulle sannolikt inte lägga stora resurser på att fokusera på ringa nedskräpning. Däremot är det oerhört viktigt att det finns en möjlighet att göra ingripanden när någon skräpar ned framför polisen. Därför menar många som arbetar i polispatrullerna att det vore välkommet för att kunna agera mot normöverskridande beteenden. Det faktum att vi nu får denna möjlighet ger polisen ytterligare ett verktyg mot buset. har varit ganska ensamt i om att ha ett undantag för ringa nedskräpning. Det var alliansregeringen som fattade beslutet att vara emot den här typen av lagstiftning. Som vi har hört är fortfarande emot en hel del av delarna i denna lagstiftning eftersom de reserverar sig.