bet · H801SoU19 · 2021-02-04 00:00:00 — Jag blir väldigt rädd när jag hör att arbetar med att återförena barn med föräldrar som har utövat heder. Vi vet att heder är mycket starkare än barnet i sig. Vi har de exemplen här i . Vi följer också den rörelse som utövas i andra länder. Vi ser att den förändringsbenägenheten är väldigt liten. Därmed ska inte heller risker tas att återförena barn med föräldrar som visserligen kan påstå att de har ändrat sitt beteende. Jag lämnar ordet vidare till . , Linnamottagningen: försökte vi lyfta upp aspekten hedersrelaterad problematik utifrån att lagstiftningen, praxis och alla samhällsnivåer inte är anpassade för det. utgick man i ifrån att familjerna är goda och att det bästa för barnet är att befinna sig hos sin egen familj. Det har blivit förändringar i samhället. Samhället är inte längre homogent. Det har hänt att föräldrar utsätter sina barn för kränkningar, press och fysisk och psykisk misshandel. Det som du säger, , är när det handlar om våld och kränkningar. Det borde vara klart för alla att det inte är barnets bästa. Vi kan titta på vad som råder i samhället. ringer till oss och vill ha stöd. Hur kan jag luta mig mot lagen? Hur kan jag skriva i min utredning att det inte är gynnsamt för barnet att ha umgänge med sina föräldrar? Hur kan vi säga att vi kan utesluta? Om föräldrar inte ändrar sin inställning till hur barnen ska växa upp kan ett barn aldrig komma hem. Där har perspektivet offer och förövare gått till barn och familj. Det har blivit missgynnat. Det är många barn där har bidragit till att de har fått komma hem, och de har farit väldigt illa. De har missat sina liv. lyfte vi upp familjearbete i hederskontext. Jag har några usb-minnen med mig om ni är intresserade. Det finns inget evidensbaserat arbete, precis som Tris lyfter upp. Det finns skyldigheter. Vi har som ska stödja angående evidensbaserade metoder. Om man tittar i samhället finns det nu många aktörer som flaggar för att de gör familjehemsarbete för att de försonar barnet med familjen i hederskontext. De är väldigt attraktiva. Jag kan bara säga en sak. Vi samlade information och undersökte hur det var i grannländer och i hela landet. Av alla som vi såg som gör familjearbete var det inte en enda som gjorde uppföljning. Jag är så oerhört glad att lyfter upp uppföljningen. Man följde inte upp. Vad hände med det här barnet? Jag kan säga det. Manidja blev bortgift, grovt misshandlad och mördad av sin man. skickade hem henne till föräldrarna. Hon skickades till och giftes bort där. De tog hit en taliban som senare mördade henne. Det är bara ett exempel. Vi har många exempel, tyvärr. Om ni är intresserade kan vi ha ett möte för att kunna titta närmare på detta. Att familjen är det bästa för barnet är vilseledande. Vad familjen erbjuder ett barn i sitt hem i form av kärlek, omsorg och förutsättningar för att ett barn kan växa gynnsamt är vad vi är ute efter. Vi måste skilja på det. Kan inte en familj erbjuda sitt barn de bästa förutsättningarna är inte familjen det bästa för barnet. (MP): sa att mamma tittar på den här utfrågningen. Jag känner att jag vill skicka en hälsning och ett tack till henne. Du har berättat om det fruktansvärda öde som du och din familj har tvingats att gå igenom. Det är fullkomligt outhärdligt. Vi har alla suttit och gråtit en tår med er, skulle jag tro. Det har också skapat en väldig kraft i arbetet. Jag är väldigt glad över att vi nu kraftsamlar i riksdag och regering och går vidare. Alla partier är överens om att vi nu måste förändra det tillstånd som har rått alldeles för . och är några av de barn som har fått betala det yttersta priset för att vi i samhället har fallerat. När du från Knas hemma berättade om dig själv, dina vänner, barn och ungdomar som har flyttat 35 gånger under sin uppväxt är det sådant som är helt oacceptabelt. Det har ställts så många bra frågor. Det är en sak som jag har funderat lite över, , barnombudsman, som jag högaktar väldigt mycket och som jag vet får så mycket gjort i alla sina positioner, har lyft att det borde finnas en barndomstol. Det skulle vara ett bättre sätt att angripa problemen. De barn och familjer det handlar om hamnar ofta i domstol. Skulle du vilja vara snäll och berätta lite mer om hur du ser på hur det skulle kunna ske? , : Tack för frågan. Det vi har tittat på är framför allt att man bör utreda om det behövs särskilda domstolar. Vi ser att tiden och kompetensen är väldigt speciella. När det gäller placerade barn handlar det ofta om barn där tilliten till myndigheter och myndighetspersoner kanske inte är så stark. Barn kan ha väldigt svåra upplevelser som de berättar om. Vi ser också en svårighet för de väldigt unga barnen. Där krävs det särskild kompetens att kunna lyssna på barn. När vi tittat på frågan har vi menat att det man kan behöva utreda är särskilda domstolar men också en kompetenshöjning i utredningarna och av de ombud som representerar barnen. I vår senaste årsrapport förde vi fram ett väldigt tydligt krav på att man behöver utreda om det finns ett behov av särskilda domstolar. Den svårighet vi har kunnat se är: Vilka barnfrågor är det som ska avgöras där? Vi ser att andelen svåra vårdnadstvister ökar väldigt mycket. Frågan är om det skulle äta upp all tid i de särskilda domstolarna. Men frågan behöver definitivt prövas. (S): Det är väldigt intressant att höra allihop. Det känns att det finns en fantastisk klokhet här inne i rummet. Jag har själv jobbat inom . Jag tänker att varje instans kan bidra på sitt sätt. Det finns mycket i lagstiftningen som vi kanske inte utnyttjar fullt ut. Jag ser verkligen fram emot en förändring till barnets bästa. Jag är väldigt positiv till att regeringen och utskottsgruppen som jobbar med frågorna drar åt samma håll. Det som jag vill fråga er som jobbar på golvet i är lite mer om detta med uppföljningar, uppföljningsansvar gällande placeringar och sådant. Det gäller hur ni tycker att det fungerar och vad som skulle kunna göras bättre där. Ni har varit inne på när barn flyttar hem till de biologiska föräldrarna. Det gäller att ändra uppföljningen från . Det är bra. Men vad tycker ni att uppföljningskravet på kommunen ska innehålla så att det blir så bra som möjligt när man talar om hemflytt till de biologiska föräldrarna? Sedan hade jag en fråga som jag delvis fick svar på till familjehemsorganisationerna. Jag tycker också att det är lite bekymmer med kraven på familjehemmen. Det var någon av er som sa att mer utbildning och mer stöd till familjehemmen behövs. Kan ni konkretisera det ytterligare lite grann? , : Du undrade om uppföljningar. Vad kan vi göra bättre? Jag har också funderat väldigt mycket på detta. Det är naturligtvis så att vi kan öka tiden. Vi kan öka den eller . Vi kan öka den till . Men vad ska den sedan innehålla? Vad händer om vi upptäcker att det kanske inte är riktigt bra men det kanske inte är jättedåligt? Det är nya bedömningar som ska göras. Vi vet också att varje flytt för ett barn skadar lite till. Det gäller även när vi flyttar från någonting som är bra till någonting som är nästan lika bra och från någonting som är dåligt till någonting som är bättre. Vi tar bort vissa risker, men vi tillför nya. Jag har inga självklara svar på detta. Men det här måste vi naturligtvis fundera ut och göra väldigt noga. Det är inte så enkelt att bara flytta barn även om man ser att barnen har det dåligt. Vi behöver naturligtvis diskutera det väldigt mycket mer, tänker jag. , : Det gäller uppföljning, utredningstid och allt detta. Jag vill återkomma igen till att det krävs mycket förkunskap inte bara för familjehem utan också för dem som handlägger. Det handlar kort och gott om förkunskaper om vad det handlar om för att kunna säkra ett barns trygghet. , : Jag tänker på utbildning redan innan man blir familjehem. Det måste vara en process att bli familjehem. Det kan inte ske över . Och när man sedan är familjehem borde det vara självklart med handledning och vidareutbildning i olika frågor, vilket det inte är . måste man verkligen kräva handledning och kämpa för det, till exempel. , Familjevårdens : Det finns en grundutbildning för familjehem som har, men vi vill ha vidareutbildning också , bland annat i anknytningsteori. Sedan tänkte jag fylla på lite när det gäller vårdnadshavare. För att få folk som vill bli vårdnadshavare måste vi se över stödet till dem. står de själva i rättegången och betalar själva för rättstvister. Det är inga familjehem som vill ta den risken. De riskerar att bli övergivna. De har hela arbetet med det placerade barnet, som de blir vårdnadshavare för. Sedan får de stå för alla konflikter och alla risker. Där måste vi hitta någonting. Och om vi ska kunna hitta alla de familjehem som vi kommer att behöva måste vi ha bättre förutsättningar. (M): Tiden är otillräcklig för att lyfta alla frågor som man önskar lyfta. Vad många har varit inne på är att tiden för uppföljning efter avslutad placering också är otillräcklig. är det , och har det precis kommit förslag i utredningen från om att tiden ska utökas från . Jag har suttit i en politisk referensgrupp till den utredningen och har framfört att även är alldeles , åtminstone utifrån mitt och perspektiv. Men då har svaren väldigt mycket varit att det handlar om en proportionalitet mellan å ena sidan barnets bästa och behovet av uppföljning och å andra sidan vårdnadshavarnas intresse och rätt till familjeliv och privatliv. Remissinstanser skulle troligtvis vara kritiska mot detta. Det hade inte blivit rätt balans om man hade haft en ännu längre uppföljningstid, och det hade kanske stridit mot och så vidare. Jag skulle kanske företrädesvis vilja fråga de juridiska experterna i rummet, i form av och , hur de ser på möjligheten att i ett första steg åtminstone utvidga tiden men allra helst längre än så. Jag tycker att det är en väldigt viktig fråga. Vi vet att av dem som flyttas hem, eller där placeringen avslutas, är föremål för en återplacering. Därför tycker jag att just uppföljningsfrågan är helt central i detta sammanhang. Och först och främst måste lagstiftningen finnas på plats för att medarbetarna i ska kunna ta det viktiga arbetet och den viktiga uppgiften på allvar. , : Jag kan bara säga väldigt kort att detta är enormt komplext. Precis som du var inne på är det verkligen en avvägning mellan barns rätt till skydd och rätten till integritet och familjeliv och privatliv. Precis så svårt är det. Det blir väl ytterst en avvägning. Vilken inskränkning kan vi tänka oss att medge? Det handlar om att inte veta när kan knacka på dörren, om vi ska överdriva det lite. Och det finns grunder för att vi inte har en sådan lagstiftning. Jag tycker att man behöver göra detta med försiktighet och uttrycka i lagstiftningen att det ska vara om det finns särskilda skäl. Jag tycker att det ska finnas en större flexibilitet, men detta ska absolut göras med stor försiktighet. Jag tänker också att man måste tänka utifrån barns perspektiv – apropå otrygghet, som vi har varit inne på. Vad innebär det att leva med den otryggheten efter en hemflytt? Jag tror även att det handlar jättemycket om tilliten till och vilket uppdrag . Ordföranden: säger att hon var klar. Det var något strul med mikrofonen. (C): Min fråga går kanske främst till professor och till familjehemmen. Jag funderar mycket på kvaliteten i familjehemmet och i familjen. Vi var inne på hur man säkrar det. utbildning är en del. Vidareutbildning tycker jag låter som en väldigt klok idé, för jag tror att vi behöver göra mycket där. Jag har också funderat över detta: En familj kan vara godkänd i en kommun. Sedan kanske familjen är nästan svartlistad i en annan, men ändå får den uppdrag från andra kommuner. Hur ser vi till att stärka detta, så att vi vet att familjehemmen faktiskt är bra? Skulle man kunna tänka sig ett nationellt register? Finns de tankarna? Hur skulle vi kunna se till att det fungerar nationellt? , : var inne på det här med register. Det är en bra idé med register över familjehem. Man försöker ju kontrollera dem på olika sätt i polisregister och så vidare, men vi alla vet att det slinker igenom saker i dessa system. Register vore bra. Jag tror också att vi behöver ha en översikt över de privata bolag, som man nämnde från , som rekryterar familjehem av blandad kvalitet – det är vad jag hör från golvet i dessa frågor. Där behövs det i detta läge ett ökat ansvarstagande från , skulle jag tro. Dessutom behöver man följa upp familjehem. Jag tror att familjehemsuppföljningar är en av de saker som faktiskt har blivit bättre. Även om vi inte har jättebra data på det tror jag verkligen att det har blivit bättre, i alla fall jämfört med riktigt gamla tider när jag jobbade som socialsekreterare. Där har det förbättrats. Men det slinker igenom saker. Kommuner kan ha haft dåliga erfarenheter av ett familjehem, och så blir det ett familjehem i nästa kommun. Jag tror att detta behöver ses över och att det inte bara behöver ses över med stöd utan också med kontroll. (L): Min fråga är till . Lagstiftning tar tid, men och andra företrädare för dem som står på golvet i verksamheten, familjehemmen, tog upp en rad problem som borde kunna åtgärdas redan nu med effektiv tillsyn och kunskapsförmedling. Jag ser bristerna i kommunerna och bristerna i uppföljningen, så jag ställer frågan till : Vad kan styrelsen göra här och ? , : Ja, har absolut en roll att fylla i dessa frågor. Om det är saker som behöver utvecklas i lagstiftningen får vi lugnt vänta. Men vi har både uppdrag och möjligheter att jobba med kunskapsutveckling tillsammans med kommunerna för att tillsammans bygga en starkare familjehemsvård – absolut. Flera av de frågor som har kommit upp känner vi igen. Några är det lite nya vinklingar på. Det har varit väldigt värdefullt att höra. (C): Tack för en väldigt bra dag! Den visar på balansen att pendeln inte får slå över i den här diskussionen. Det vill jag bara nämna. Några har varit inne på att man ska stärka de kommunala myndigheterna och det viktiga arbete som görs i . Då ställer jag frågan till , och : Hur gör vi detta? Ser någon över om det finns evidensbaserade utredningsmetoder där man från första början utreder vad som är det bästa för barnet, så att vi omhändertar rätt barn och inte omhändertar barn som inte ska omhändertas? Finns det någon sådan genomgång? Skulle man då kunna tänka sig att rekommendera ett antal sådana till kommunerna, så att de använder sig av samma metoder? Det handlar om att faktiskt se skillnad och att det blir bra utredningar när barnen kommer till tals. , Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd: Vi har ansvar för den handbok som beskriver rutiner för , hur de ska genomföra sådana här utredningar. Den handboken ska vi enligt vår verksamhetsplanering revidera . Då får vi ta ett robust tag kring detta och se över om man kan hitta några nationella utredningsmetoder. Vi får återkomma till den frågan, för vi har inte påbörjat det arbetet . , : Vi tar kontinuerligt fram stöd när det gäller både rättstillämpning och vilken kunskap det finns kring hur man utreder barns och ungas behov. finns det inte några evidensbaserade metoder på det sättet, utan det är komplexa utredningar som ska göras utifrån det aktuella barnets situation. Men vi ger så mycket stöd vi kan i dessa frågor och fortsätter att göra det. Vi följer också forskningsläget – absolut. , : Fru ordförande! Som myndigheten har nämnt sker det en löpande uppdatering av allmänna råd, handböcker och så vidare. Det är ett utomordentligt viktigt arbete för att säkerställa att det i så hög grad som möjligt ska finnas evidens för de metoder man jobbar med. Jag vill också lyfta det uppdrag som regeringen gav , som handlar om att genomföra kunskapshöjande insatser inom familjehemsvården. Jag tror att nämnde det kort tidigare. Det är ett stort och viktigt uppdrag som också tar sin utgångspunkt i de diskussioner som har varit i socialutskott. Där betonar vi också att man ska stödja kommunerna i utvecklingen och i rekryteringsarbetet när det gäller familjehem. Det är en fråga vi har varit inne på en del , men jag tycker att flera företrädare från familjehemmen också har lyft den. Vill vi betona frågan om anknytning och bygga starkare band mellan familjehem och placerade barn och unga måste vi också titta på vilken typ av familjehem som rekryteras, inte minst när det gäller tidiga placeringar av mycket små barn. Då måste just rekryteringsarbetet få en ännu större betydelse, för då handlar det om att rekrytera familjehem som i högre utsträckning än kan utveckla anknytning till de riktigt små barnen. Det är ett mycket viktigt arbete. I övrigt vill jag tacka för möjligheten att vara här igen. Jag tror att detta är mina sista ord . (M): Tack för en väldigt viktig förmiddag! Jag tror att vi som på olika sätt har jobbat med dessa frågor tyvärr känner igen oss i bilden och att vi längtar efter att nu äntligen få gå från ord till handling. Jag har därför två väldigt konkreta frågor för att knyta ihop detta. Jag ska säga att jag företräder och civilutskottet här . Min första fråga riktar jag faktiskt tillbaka till statssekreteraren, så det var väl hans näst sista ord. Vi här i riktade faktiskt senast ett tillkännagivande till regeringen när det gäller just frågan om vårdnadsöverflytt och att se över regelverket kring detta. Jag skulle därför vilja höra om vi kan få ett tydligt besked om när regeringen planerar att återkomma i frågan. Min andra och avslutande fråga handlar om offentligt biträde. Bland annat var inne på att barn bör få rätt till offentligt biträde i detta sammanhang. Skulle till exempel vilja säga någonting ytterligare om hur ni ser på detta? Det handlar alltså om rätten till offentligt biträde eller framför allt om vikten av representation. Handlar det om rätten till biträde? Hur ser ni att detta bäst säkerställs? , : Tack, , för frågan! Jo, jag känner mycket väl till civilutskottets tillkännagivande om översyn av reglerna om vårdnadsöverflytt. Det är en fråga som bereds på , så jag kan egentligen inte gå in i detalj på det. Men det är en viktig fråga. Och i den lagrådsremiss som regeringen fattade beslut om finns ett förslag, som vi har varit inne på tidigare, om att vårdnadsöverflytt ska övervägas efter de tre åren. Det är alltså en mycket viktig fråga, men när det gäller exakt var ärendet om tillkännagivandet ligger får jag hänvisa civilutskottet till de diskussioner som sker på . Jag har inget bättre svar än det att ge, men jag vill tacka för en väldigt bra fråga. , : Det är en väldigt viktig fråga. Vi kan titta på barnet som rättighetsbärare. Då innebär det att barnet också är part i målet. Hur ett avgörande görs påverkar barnets hela liv och får konsekvenser för barnets hela uppväxt. Vi har pekat på vikten av olika typer av företrädare – det var bra att du sa just det. Vi kan till exempel se i svåra vårdnadstvister att det i högsta grad handlar om barnet. Där måste barnet vara part i målet och inte representeras av någon som representerar någon av föräldrarna. När det gäller omhändertagande eller andra frågor som rör barn handlar det om att barnet faktiskt kommer till tals. Det gäller bland annat väldigt unga barn som kanske själva inte kan uttrycka sig. Där behöver man kunna intervjua barnet på ett bra sätt. Ja, vi tror verkligen att detta är oerhört viktigt. Om ska få verklig genomslagskraft krävs det att barnet ses som rättighetsbärare och som part i målet och får det stöd som det behöver, antingen via offentligt ombud eller via annan företrädare som talar för barnet. Vice ordföranden: Det börjar bli dags att runda av efter många bra frågor och svar. Jag heter och är socialdemokrat och vice ordförande i socialutskottet. Många av er har varit inne på hur omfattande denna fråga är, hur komplext och komplicerat det kan vara och hur många bottnar det faktiskt finns i varje ärende och i allt som händer och sker ute i vårt land. Jag tänker att just för att det är så stort är det också så svårt. Men det får inte göra att vi politiker backar från att ta ansvar för att göra det bästa vi kan för att göra situationen bättre. Därför är jag oerhört glad att vi i socialutskottet är väldigt överens om att vi nu ska jobba tillsammans med denna oerhört viktiga fråga. Vi är också överens om att frågan är alldeles för viktig för att vi ska försöka plocka politiska poäng eller ägna oss åt sådant som vi kanske ibland gör i andra sammanhang. Det behöver vi inte göra i just denna viktiga fråga. Jag tycker att det är en styrka att vi har ett socialutskott där vi kan vara överens om detta. Jag tror också att jag kan prata för civilutskottet. Vi alla värnar naturligtvis barnens bästa. Jag hoppas också att vi kommer att kunna jobba gemensamt med reger-ingen, för jag vet att socialministern verkligen brinner för dessa frågor och vill oerhört mycket. Om vi kan jobba tillsammans och gå i takt tror jag att vi kan nå fantastiskt bra resultat. Det är ju det som vi alla vill: att det ska bli bättre för barn där ute. Varmt tack till alla er som har bidragit med just ert perspektiv på det komplexa och svåra! Tack för att ni jobbar där ute i verkligheten med att konkret ta hand om dessa viktiga frågor! Bildpresentationer från offentlig utfrågning