bet · H801SfU24 · 2021-05-12 00:00:00 — Ur ett barnperspektiv måste det väl ändå ses som positiva förändringar. I vår reservation 1, som jag för övrigt yrkar bifall till, finns en enkel och effektiv ändring av den föreslagna lagtexten, från till . Här kan alla ledamöter göra en insats för att värna barns säkerhet genom att helt enkelt trycka på rätt knapp. Jag tänker även ta tillfället i akt att komma med kritik mot regeringen, och den är dessutom ganska allvarlig. Den saktfärdighet som regeringen visat upp när det gäller beredningen av den kommande migrationslagstiftningen är så omfattande att arbete äventyras. När det gäller den lagändring jag nämnde fanns det preliminärt en majoritet för att bifalla förslag. Vad som sedan hände var att så många ärenden klumpades ihop till följd av den stora migrationspropositionen att det blev orimligt att begära att utskottet parallellt skulle hinna bereda ett skarpt lagförslag, med remissförfarande, lagråd och allt vad det i övrigt innebär. Det betyder att vi i stället ser två reservationer på samma tema, en med skarp lagstiftning och en med ett tillkännagivande. Vi hade kunnat ha en majoritet för ett skarpt lagförslag som är ämnat att skydda barn från människohandel och misär, men blir det inte så. Att oppositionens möjligheter på detta sätt vingklipps av regeringens senfärdighet är inte värdigt svensk demokrati. Låt oss återgå till själva sakfrågan. Utöver frågan om åldersgränser finns det annat som är värt att se över. Regeringen har nämligen valt bort flera av utredningens förslag, som borde ha funnits kvar. Frågan om möjligheten för polisen att ta med en utlänning med oklar identitet och uppehållsstatus till stationen för vidare utredning finns inte med i lagtexten. Eftersom det här rör en fråga om maktutövande mot människor bör det inte ske på slentrianmässiga eller oklara grunder, utan här måste det finnas transparens och tydlighet så att polisen i varje enskilt sådant ärende vet att de ska ta med personerna för fortsatt utredning - inte kan eller bör. Det ska vara tvingande. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Vissa identitetsfrågor inom utlänningsrätten Om vi ska kunna få ordentlig kontroll över vilka som faktiskt vistas i måste vi ge polisen rätt verktyg för att klara av den uppgiften. Det handlar inte bara om att skjuta till de ekonomiska resurserna som krävs för ordentliga inre utlänningskontroller utan lika mycket om att ge rätt befogenheter. Träffar man på utlänningar med oklar identitet och som inte kan bevisa sin rätt att vistas i landet måste det självklart kontrolleras. De enda som tjänar på att såna kontroller inte genomförs är flyktingsmugglare, människohandlare och andra som lever på att utnyttja människor i utsatta situationer. Ett enkelt sätt att i dagens digitala samhälle kontrollera vem någon är och dennes resvägar är att man får chansen att kontrollera mobiltelefoner och andra digitala medier. Det är knappast att anse som något stort ingrepp i integriteten i det fall någon befinner sig här utan att på något enda sätt kunna bevisa sin identitet och anledning att vara här. Om det sedan visar sig att en person faktiskt saknar tillstånd och befinner sig i illegalt uppstår nya problem som måste lösas. Att antalet förvarsplatser i är kraftigt underdimensionerat är ett välkänt faktum, och med en dåres envishet tänker jag fortsätta att tjata om att denna verksamhet givetvis måste utökas när situationen kräver det. Det skadliga skuggsamhälle som har vuxit fram måste krympas, och då duger det inte att släppa illegala migranter fria på svenska gator på grund av platsbrist. När det gäller resehandlingar välkomnar vi att regeringen efter många års passivitet äntligen vill begränsa möjligheten att hämta ut främlingspass på löpande band. Tyvärr är förslaget tandlöst då vem som helst ändå får hämta ut tre nya pass och nästan alla dessutom kommer att omfattas av ett undantag från denna regel. Slutligen kommer vi till frågan om biometri, som även var uppe i förra debatten. Utredningen föreslog att skulle arbeta för en EU-gemensam databas med uppgifter om tillstånd medan och andra föreslog en central svensk databas med fingeravtryck för utlänningar. En sådan databas skulle i ett slag göra allt fusk med identiteter, bidrag och liknande nästan omöjligt eftersom man alltid skulle kunna kontrollera en fysisk person mot en sådan databas. Polisen anser att frågan är både angelägen och brådskande, och det är den. Vi vill ju exempelvis gärna undvika fler irakiska ministrar som snyltar på svensk välfärd. Här måste det vara slut med passivitet och låt-gå-attityd från regeringen. Det är bara att ta tag i saken och utreda frågan om databaser. Förtroende är bra, men kontroll är bättre. Hur ser man ut om man är svensk? Det är en fråga som är relevant för den debatt vi har här . Efter valet gjordes sammanställningar av hur många utlandsfödda som finns bland ledamöterna i de nya riksdagsgrupperna. har högst andel av partier, medan vissa andra partier inte har några utlandsfödda ledamöter alls. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Vissa identitetsfrågor inom utlänningsrätten Intressant är att många automatiskt antog att Nooshi Dadgostar är en av de utlandsfödda i riksdagsgrupp. Det är hon inte. Nooshi är född och uppvuxen här i . Det är däremot inte jag. Man kan se detta som en lustig liten anekdot, men faktum är att den säger något om det vi debatterar här och om bilden av vem som tillhör eller inte tillhör det svenska samhället och gemenskapen. För, fru talman, om vi skulle samla alla riksdagsledamöter på en plats där det genomförs inre utlänningskontroller skulle det inte vara slumpen som avgjorde vem av oss som kontrolleras. Vissa av ledamöter skulle kontrolleras oftare än andra. Med andra ord skulle Nooshi och ledamöter som liksom Nooshi har svart hår eller mörkare hud löpa mycket högre risk att ses som utlänningar än jag. Detta vet många i redan mycket väl. För dem är denna typ av utpekande vardag. Nästan en fjärdedel av befolkning har utländsk bakgrund av någon sort - . I har vi rötter i både , , och . I rapporten tills motsatsen bevisats av Arenagruppen påvisas några av konsekvenserna av de inre utlänningskontroller som redan nu görs. Det framgår att det finns stora skillnader mellan olika regioner och enskilda poliser i hur och om kontrollen över huvud taget dokumenteras och registreras. Det innebär att det finns människor som har blivit kontrollerade men som inte kan få ut uppgifter om varför de har blivit stoppade. De kan heller inte överklaga. Den kränkning och den rättsosäkerhet som detta innebär för den enskilde är ett underbetyg för en modern rättsstat som . Detta styrks ytterligare av . I rapporten utvald av Civil Rights Defenders i samarbete med intervjuas personer som kontrollerats upprepade gånger utan att de själva ser någon annan anledning än sitt ursprung. Detta skapar en känsla av utsatthet och av att vara utpekad som brottsling, trots att man i vissa fall själv är brottsoffer, vilket i sin tur leder till lägre förtroende för både polisen och samhället i stort. Det är i ljuset av denna verklighet som man behöver granska de nya förslag som regeringen nu lagt på bord. Förslagen är komplexa och berör frågor om personlig integritet samt gränserna för det i grundlagen fastslagna skyddet mot påtvingat kroppsligt ingrepp samt artikel 8.1 om rätten till skydd för privat- och familjeliv, som i vissa fall innebär en rätt till skydd mot till exempel att bli fotograferad. Vi har alltså statens behov av att kontrollera och reglera invandringen och stävja eventuell brottslighet å ena sidan och individens rättigheter stadgade i grundlag och å andra sidan. I en sådan avvägning finns mycket långtgående krav på den proportionalitetsbedömning som behöver göras för att kunna göra intrång i personlig integritet och påtvingade kroppsliga ingrepp och för att garantera icke-diskriminering. Det finns mycket starka historiska skäl till att skyddet för individers frihet och minoriteters skydd mot diskriminering och tvång behöver vara väldigt starkt och inte enkelt ska kunna åsidosättas med övergripande skrivningar utan en väldigt noggrann proportionalitetsbedömning. Vi vet att stater, både i nutid och historiskt, har begått allvarliga övergrepp mot eller intrång i individers integritet och kropp liksom mot minoriteter. Därför vilar det ett tungt ansvar på demokratiska rättsstater att se till att det inte upprepas. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Vissa identitetsfrågor inom utlänningsrätten Att så komplexa och svåra avvägningar tar tid är helt rimligt. Mindre rimligt är att regeringen, trots Lagrådets allvarliga kritik mot de förslag som presenterades i lagrådsremissen, inte har rättat till de brister som Lagrådet pekar på och heller inte har remitterat de i lagrådsremissen omarbetade förslagen på nytt, vilket Lagrådet efterfrågar. Lagrådets kritik är alltså hård och borde tas på största allvar av regeringen. Två centrala förslag i remissen anser Lagrådet vara så bristfälliga och undermåliga att de inte kan ligga till grund för lagstiftning. Det handlar om förslaget att och ska ges möjlighet att vid en inre utlänningskontroll fotografera en utlänning eller ta hens fingeravtryck och om förslaget om hur fotografierna och fingeravtrycken vidare ska få behandlas, alltså sparas för framtida användning. Lagrådet är också kritiskt mot beredningen av förslagen och ifrågasätter det helt grundläggande, alltså behovet och nyttan av flera av förslagen. Även om begreppet etnisk profilering inte förekommer i lagrådsremissen får det tolkas som att Lagrådet varnar för att förslagen öppnar för just detta. Att så tunga invändningar från Lagrådet fullständigt ignoreras av regeringen är väldigt allvarligt ur ett berednings- och demokratiperspektiv. Utredningens betänkande mötte minst lika hård kritik från remissinstanserna, bland annat JO, JK, DO och . Lagrådsremissen skiljer sig på flera sätt från betänkandet, men omfattande brister kvarstår, vilket påpekas av Lagrådet. Ändå går regeringen vidare. menar att propositionen har så stora brister när det gäller förslagen om kontrollåtgärder vid inre utlänningskontroll att den bör avslås. Förslagen är dåligt underbyggda, behoven av dem är otillräckligt kartlagda och konsekvenserna är inte analyserade på ett sådant sätt som man ska kunna förvänta sig när det handlar om så allvarliga förslag. Det är uppenbart att risken för etnisk profilering och diskriminering av enskilda är överhängande om förslagen genomförs. Att det är svårt att se vilka objektiva och konkreta omständigheter en inre utlänningskontroll skulle kunna baseras på, med undantag för de fall där polisen har en underrättelsebild, skapar i sig en stor risk för godtycklighet som rimmar mycket illa med de krav på specificitet, tydlighet och förutsebarhet som ställs upp enligt artikel 8 i . Godtyckligheten skapar därutöver en risk för rasprofilering. Om en sådan särbehandling baserad på ras kan påvisas är det mycket osannolikt att man inte skulle dömas för att ha brutit mot artikel 14 i samma konvention. Diskriminering baserad på ras är kränkande i sig, även i de fall där den åtgärd som diskrimineringen resulterar i, till exempel en id-kontroll, inte betraktas som särskilt ingripande. Diskrimineringen blir ännu allvarligare om den resulterar i mer ingripande åtgärder, till exempel våld. Det är därför mycket oroväckande att regeringen vill införa befogenhet för mer ingripande åtgärder utan att analysera eller hantera risken för diskriminering. Det kan ifrågasättas om en sådan ordning lever upp till de krav som ställs enligt artikel 14 i . Man ska heller inte bortse från de konsekvenser det får för samhället i stort när vissa delar av befolkningen misstänkliggörs endast på grund av sitt ursprung. Vad händer med barn och unga som växer upp med erfarenheten av att se sin mamma eller pappa kontrolleras utan särskild anledning? Vad händer med människor som inte upplever att de kan få en förklaring till - eller möjlighet att överklaga - dessa kontroller, som i många fall inte ens förklarats eller dokumenterats? Och vad händer med den del av befolkningen, till exempel jag själv, som aldrig kontrolleras men som ser andra invånare tas åt sidan på grund av sitt ursprung? STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Vissa identitetsfrågor inom utlänningsrätten I ett samhälle som redan nu är segregerat utifrån etniskt ursprung på såväl arbetsmarknad som i bostadsområden kommer sådana åtgärder att fördjupa och förvärra den strukturella rasismen. Det är inte en väg som vi i vill gå. Mot denna bakgrund anser att propositionen bör avslås i de delar som rör kontrollåtgärder vid inre utlänningskontroll. Jag yrkar bifall till reservation 2. Propositionens förslag som syftar till att förhindra missbruk av resehandlingar har inga invändningar mot. Regeringen har reviderat utredningens förslag utifrån remissinstansernas invändningar. Det är givetvis viktigt att förhindra fusk med resehandlingar och helt rimligt att harmonisera de regelverk som gäller för olika typer av resehandlingar. Till slut - även om det i huvudsak är regeringens förslag som vi debatterar måste jag passa på att säga något kort om det blåbruna regeringsalternativ som blir allt tydligare. Tittar vi på de förslag som läggs fram av M, KD och SD ser vi nämligen skissen till ett ganska hårresande kontrollsamhälle. Det är förslag som påminner mer om den övervakning som finns i auktoritära regimer, både nu och historiskt, än vad som förväntas i en liberal demokrati som vår. Om lagråd och remissinstanser hade omfattande och stark kritik mot de förslag som regeringen lade fram vågar jag inte ens tänka på vad de skulle säga om det som läggs fram av M, KD och SD. I sin iver att tävla om att komma med förslag som på olika sätt kan trampa på och misstänkliggöra människor med rötter utanför är den blåbruna majoriteten beredd att gå mycket långt. Förslag som tvingande fotografering och fingeravtryck - oavsett om de behövs - kroppsvisitation, undersökning av handväskor och bagage och till och med möjlighet att ta dna-prov radas upp. Att dna-test enligt ska ses som ett ännu större integritetsintrång än fingeravtryck verkar inte bekymra detta gäng. Det är en utveckling som borde skrämma många av oss, fru talman, inte minst alla dem i som ser mer ut som Nooshi än som jag. När en civil utredare vid konstaterade att "vi har ett parallellsamhälle som bara växer och vi har tappat kontrollen över vilka som är här" hamnade identitetsfrågan återigen i fokus. Men den är inte ny. skrev : Genom underhandsupplysningar från allmänhet och polis har vi upptäckt personer som har uppehållstillstånd men som ansökt om asyl i annan identitet. Vi har stött på svenska medborgare med utländskt ursprung som ansökt om asyl. Det finns personer som har beviljats uppehållstillstånd av anknytningsskäl och därmed kunnat resa in legalt i landet, för att därefter söka asyl under annan identitet. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Vissa identitetsfrågor inom utlänningsrätten Få, om någon, tänker jag då, torde väl leva i någon form av villfarelse att detta med att säkerställa identiteter fungerar på ett ändamålsenligt sätt här i . Det kan tyckas - det tycker jag fortfarande - vara grundläggande att vi vet vem det är som kommer in i vårt land. Det här är givetvis allvarligt på alla sätt och vis. Det handlar ytterst om att bevara tilltron till asylsystemet och allmän ordning och säkerhet. Vi diskuterar nu en proposition som syftar till att identifiera fler som olovligt vistas i och att motverka missbruk av både resedokument och främlingspass. Jag står givetvis bakom de reservationer som vi kristdemokrater har lagt fram, men för att spara tid yrkar jag endast bifall till reservation 5 om utökade befogenheter. Vi kristdemokrater vill se ytterligare åtgärder för att förbättra kontrollen av vilka personer som befinner sig i vårt land och vill därför att regeringen återkommer med förslag om exempelvis möjlighet till kroppsvisitation och undersökning av bagage, handresgods, handväskor och liknande vid en så kallad inre utlänningskontroll. bedömer att den situation som råder är ett reellt hot mot nationella säkerhet. Mot den bakgrunden välkomnar vi den proposition från regeringen som diskuteras. Vi tror att den kan motverka denna oroväckande situation. Sammantaget bör de förslag som finns i propositionen kunna bidra till att minska antalet personer som olovligen befinner sig i och motverka det missbruk av identitetshandlingar som vi vet finns . Förhoppningsvis leder detta till minskad arbetskraftsexploatering och regelrätt människohandel samt till en förbättrad säkerhetssituation i landet. kritik går dock ut på att de här förslagen har dröjt för länge och att de inte är tillräckliga. Det parallellsamhälle som existerar och som fortsätter att växa måste förhindras med den kraft som det offentliga gemensamt kan uppbåda med såväl resurser som regelverk och metoder. Vi har därför föreslagit en rad ytterligare åtgärder för att uppnå målsättningen om att kraftigt minska antalet personer som vistas olovligt här i . Vi menar att befogenheter ska utökas för att man ska kunna genomföra bättre och mer noggranna inre utlänningskontroller. har framfört det som polisen också menar är viktigt: att man för att kunna fastställa personens identitet ska kunna omhänderta och tömma digitala medier när en person saknar handlingar och vägrar att samarbeta. Det är detta det handlar om. Det är något som både och Säkerhetspolisen efterfrågar och är för övrigt redan möjligt i ett flertal andra europeiska länder. har också fört fram att det vore önskvärt att se över möjligheten för polisen att ta dna-prov. Skälet är att dna-prov höjer säkerheten ytterligare vid en identifiering. Vi anser även, likt , att det bör inrättas ett nationellt fingeravtrycksregister för innehavare av uppehållstillstånd. Det i sig skulle försvåra för enskilda individer att uppträda under flera identiteter. Vi har även föreslagit att utlandsmyndigheterna ska få en ny personalkategori: id-experter. De bör inrättas för att bättre kunna motarbeta det missbruk med förfalskade identitetshandlingar som finns där. Vi fick också alldeles höra från generaldirektör att det är ett förslag som just nu förbereder. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Vissa identitetsfrågor inom utlänningsrätten Avslutningsvis - i pågående förhandlingar om revideringen av Eurodacförordningen och viseringskodexen föreslås att ska gälla som åldersgräns för fingeravtryck. Genom att tillåta att fingeravtryck tas på barn ökar man möjligheten att fånga upp och säkra utsatta barns integritet. konstaterar att det finns "starka skäl för att sänka den nedre åldersgränsen för upptagande av fingeravtryck" till . Kommissionen har också uttryckt att sänkt åldersgräns kommer att skydda de ensamma barnen bättre. Dessutom får faktiskt ta fingeravtryck på barn som är och uppåt om de ansöker om uppehållstillstånd i . Mot denna bakgrund anser vi, i samsyn med en majoritet av remissinstanserna, att åldersgränsen bör vara för fingeravtryck. Vi vill att regeringen ges i uppdrag att återkomma med ett sådant lagförslag. Det finns också en reservation om detta. Vi debatterar nu socialförsäkringsutskottets betänkande 24 Vissa identitetsfrågor inom utlänningsrätten. Det handlar i grund botten om att som stat måste kunna veta vilka människor som vistas i landet. Vi som bor här och är vanliga, laglydiga medborgare har ett id-kort, ett körkort eller ett pass som vi visar upp om det behövs i olika sammanhang. För oss i är det väldigt viktigt att motarbeta en utveckling där många människor kommer till , vistas här illegalt och kanske hamnar i människohandel eller kriminalitet eller på andra sätt utgör risker för vårt samhälle och i vissa fall även för sig själva. Inte minst kan det här till exempel handla om väldigt unga barn. Men i ett europeiskt perspektiv är det också väldigt viktigt för oss som värnar den fria rörligheten och att vi har en ordning som innebär att vi inte underminerar den fria rörligheten i . Det är en ganska intrikat balansgång man behöver gå här, fru talman. Å ena sidan vill vi ha den fria rörligheten. Å andra sidan behöver man till exempel kunna bekämpa brottslighet. Man kommer i vissa sammanhang att behöva begära identiteten på personer om man från till exempel polisens sida bedömer att personerna inte har rätt att vistas i . För mig som liberal är det oerhört viktigt att värna den fria rörligheten. Vi var väldigt bekymrade när vissa restriktioner infördes till följd av till exempel flyktingkrisen. Det var något vi motvilligt accepterade för att det var nödvändigt i en viss situation. Men det är klart att utgångspunkten är att vi ska ha en så fri rörlighet som möjligt. Vi har ett växande problem med kriminalitet i . Det finns personer som får avslag på sina asylsökningar men inte återvänder frivilligt. Det finns personer som går under jorden eller till exempel försöker motarbeta verkställigheten av sitt eget återvändande. Det finns personer som vistas i utan att över huvud taget ansöka om tillstånd att vara i landet. Vi talar då inte om turister, utan om personer som är här . Vårt samhälle och våra myndigheter måste i större utsträckning kunna be de personerna att identifiera sig och kunna ta reda på vilka de är. Det är detta som det här ärendet handlar om. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Vissa identitetsfrågor inom utlänningsrätten Regeringen tar med den här propositionen ett steg framåt. En del tycker att det borde gå mer framåt, men det är i alla fall ett steg framåt för att öka möjligheten att ta fingeravtryck och även fotografera personer om man inte kan fastställa personernas identitet och inte heller kan fastställa om de har rätt att vistas i . Sedan är det, precis som tar upp i sitt anförande, självklart väldigt viktigt att de här åtgärderna inte ska vara diskriminerande, med rasprofilering och annat. Detta finns även med i utskottets bedömningar. Det som är något bekymrande är att man från regeringssidan inte är beredd att se till att vi ska kunna identifiera personer om de är väldigt unga. Det förvånar mig en aning, för det har varit diskussion om detta på Europanivå . Man ska nu revidera Europeiska unionens rättsakter på asylområdet, bland annat Eurodacförordningen, som går igenom biometri och sådana saker. Där förs en diskussion om att sänka åldersgränsen från dagens till . Om en person dyker upp i till exempel eller i ett annat EU-land och är kanske och ensam finns det en oerhörd risk att det barnet kan fara väldigt illa i det sammanhanget. Det förstår alla. Då måste man försöka ta reda på vem det här barnet är. Jag förvånas över att man från regeringssidan inte riktigt vill bidra till att göra det. Det här handlar ju inte på något sätt om att vara hård eller elak. Det är fråga om ett barnperspektiv. Det handlar om att skydda barn som riskerar att fara mycket illa. Jag vill därför, fru talman, yrka bifall till reservation nummer 4, Åldersgräns för fingeravtryck, som är gemensam för Liberalerna, och . Jag har noterat i debatten att det verkar råda en förvirring, eller kanske okunskap, kring skillnaden mellan inre gränskontroll, som görs när man passerar gränser och är skyldig att visa upp id-handlingar, och inre utlänningskontroll, som kan ske var som helst i landet, till exempel på tunnelbanan. Vid inre gränskontroll är man skyldig att visa upp id-handlingar. Därför är det inte heller samma integritetsintrång. När man går var som helst på stan är man inte skyldig att kunna bevisa sin identitet. Därför är det också ett helt annat intrång. har vi det här blåbruna gänget som föreslår allt från dna-tester till att öppna väskor och sådana saker. Då är det en jättestor skillnad. Det handlar om att människor som inte ser ut som just jag och kommer att kunna ifrågasättas på detta genomgripande sätt, som det är tydligt angivet i både grundlagen och att man ska vara mycket varsam med. Jag uppfattar som en liberal som alltid ärligt har stått för individens frihet från den här typen av ingrepp.