bet · H801JuU24 · 2021-06-02 00:00:00 — För att motverka kriminalitet och otrygghet behövs ett långsiktigt och strukturerat brottsförebyggande arbete som involverar hela samhället. Även näringslivet har en viktig roll i det brottsförebyggande arbetet. Regeringens nationella brottsförebyggande program – Tillsammans mot brott, innehåller gemensamma målsättningar för alla politikområden. Regeringen lämnade en redovisning av åtgärder till i enlighet med målsättningarna i programmet. Arbetet med att genomföra det brottsförebyggande programmet har bidragit till att det nu finns bättre förutsättningar för ett strukturerat och långsiktigt brottsförebyggande arbete i samhället. Enligt lagen (2014:836) om näringsförbud kan en näringsidkare meddelas näringsförbud. En näringsidkare som grovt har åsidosatt sina skyldigheter i näringsverksamheten och därvid har gjort sig skyldig till brottslighet som inte är ringa ska meddelas näringsförbud, om ett sådant förbud är motiverat från allmän synpunkt. I fråga om näringsidkare som gjort sig skyldig till brott i näringsverksamheten och det för brottet inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse ska näringsförbud anses motiverat från allmän synpunkt om inte särskilda skäl talar mot det. I det fall den nya kvalifikationsgrunden vid häleri eller stöld aktualiseras så att brottet betecknas som grovt är minimistraffet sex månaders fängelse. Tillträdesförbud till butik och förstärkt straffrättsligt skydd mot tillgreppsbrottslighet De senaste lagändringarna på området trädde i kraft (prop. 2020/21:52, bet. 2020/21:JuU13, rskr. 2020/21:169). Lagändringarna innebär bl.a. följande: • Det införs en ny lag om tillträdesförbud till butik. Lagen innebär att en person kan förbjudas att få tillträde till och vistas i en butik, om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att han eller hon kommer att begå brott i butiken eller allvarligt trakassera någon som befinner sig där. Den som bryter mot ett tillträdesförbud döms till böter eller fängelse . • Det införs en ny straffbestämmelse om inbrottsstöld. Brottet omfattar stöld som har skett efter intrång i bostad eller annat liknande boende. Straffet föreslås vara fängelse i lägst ett och högst . • Det införs en ny kvalifikationsgrund i straffbestämmelserna om grov stöld och grovt häleri. Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt. • Försök, förberedelse och stämpling till häleri kriminaliseras. Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden liknande de som behandlas i bl.a. betänkande 2019/20:JuU26 (s. 38 f.). Utskottet fann att förslagen i den departementspromemoria som låg till grund för den ovan redovisade propositionen i viss utsträckning kunde komma att tillgodose motionsyrkandena. I väntan på beredningen av förslaget fann utskottet inte skäl att vidta några åtgärder med anledning motionerna som därmed avstyrktes. följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:258). Utskottet ser allvarligt på stölder och andra former av tillgreppsbrott, i synnerhet när det sker i organiserade former. Det är därför välkommet med de lagändringar som trätt i kraft, med bl.a. en ny kvalifikationsgrund för grov stöld och en kriminalisering av förstadier till häleri. Utskottet är däremot inte berett att ställa sig bakom några sådana initiativ som motionärerna efterfrågar. Motionerna 2020/21:710 (SD) yrkande 1, 2020/21:666 (SD) yrkande 4, 2020/21:1046 (KD) yrkande 2 och 2020/21:1364 (M) avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att skärpa straffet för rån. Jämför reservation 10 (L). I kommittémotion 2020/21:3272 av m.fl. (L) yrkande 44 vill motionärerna att minimistraffet för rån ska höjas till och . Den som gör sig skyldig till rån döms enligt 8 kap. 5 § till fängelse, lägst ett och högst . Om brottet bedöms som grovt, döms till fängelse i lägst fem och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om våldet har varit livsfarligt om gärningsmannen har tillfogat svår kroppsskada eller allvarlig sjukdom eller annars har visat synnerlig råhet eller på ett hänsynslöst sätt har utnyttjat den rånades skyddslösa eller utsatta ställning, eller om gärningen har varit av särskilt farlig art. höjdes minimistraffet för grovt rån från fängelse till fängelse (prop. 2016/17:108, bet. 2016/17:JuU14, rskr. 2016/17:232). gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att överväga och lämna förslag till ändringar i lagstiftningen mot brott i kriminella nätverk som bl.a. innebär en skärpt och mer effektiv straffrättslig reglering mot brott i kriminella nätverk, särskilt brott med kopplingar till kriminella uppgörelser. Utredaren ska vidare överväga och vid behov lämna förslag till ändringar i lagstiftningen som innebär att det finns en presumtion för häktning när allvarliga brott, såsom rån, grov misshandel och grov utpressning, begås inom ramen för kriminella nätverk. I den del av direktiven som behandlar uppdraget om en skärpt och mer effektiv straffrättslig reglering mot brott i kriminella nätverk konstaterar regeringen att antalet anmälda personrån mot barn har ökat kraftigt . bild är vidare att rånen vanligtvis begås med hot om våld eller repressalier och att det finns exempel på fall med förnedringsinslag. Enligt regeringen kan det bl.a. mot den bakgrunden ifrågasättas om den nuvarande straffskalan för rån, särskilt minimistraffet för brottet, återspeglar brottets allvar. Utredaren ska i denna del • kartlägga vilka brott som är vanligt förekommande inom ramen för kriminella nätverk och då särskilt identifiera de brott som kännetecknar kriminella uppgörelser • överväga och, med beaktande av tillkännagivande om att straffen bör skärpas avsevärt för brott kopplade till kriminella uppgörelser, lämna förslag till ändringar i lagstiftningen som innebär en skärpt och mer effektiv straffrättslig reglering mot brott i kriminella nätverk – särskilt brott med kopplingar till kriminella uppgörelser, och • överväga och vid behov lämna förslag om ett höjt minimistraff för rån. Uppdraget ska, efter beslut om förlängning av utredningstiden, redovisas (dir. 2020:62 och 2021:13). Utskottet har behandlat motioner om skärpta straff för våldsbrott, innefattande rån, senast i betänkande 2019/20:JuU26 (s. 43 f.). Utskottet anförde då bl.a. följande: Utskottet anser att reaktionen från samhällets sida mot den som begår ett så allvarligt brott som rån måste vara snabb och tydlig, i synnerhet om det är begånget av en ung gärningsman mot ett ungt brottsoffer. Utöver behovet av förebyggande insatser ser utskottet därför positivt på förslaget i det s.k. 34-punktsprogrammet om skärpt straff och obligatorisk häktning för bl.a. rån. Mot bakgrund av det anförda fanns det enligt utskottet inte skäl för att ta initiativ med anledning av motionen i fråga. följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:258). Mot bakgrund av det arbete som pågår i frågan finns det enligt utskottets mening inte skäl för att ta något initiativ med anledning av motion 2020/21:3272 (L) yrkande 44. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om åtgärder mot otillåtna bosättningar. Jämför reservation 11 (M, SD, KD). I kommittémotion 2020/21:1616 av m.fl. (SD) yrkande 16 vill motionärerna att det ska tillsättas en utredning om hur brott mot allemansrätten bättre kan bekämpas. De vill också se konkreta åtgärder för att människor som begår brott genom illegal bosättning ska kunna lagföras och att straffvärdet för detta ska höjas (yrkande 17). Den straffbestämmelse som framför allt aktualiseras vid otillåtna bosättningar är bestämmelsen om egenmäktigt förfarande. För egenmäktigt förfarande döms den som gör intrång i annans besittning av fastighet eller obehörigen skiljer annan från besittning av fastighet eller del av fastighet (8 kap. 11 § ). För straffrättsligt ansvar kan det vara tillräckligt att någon ställer upp något skrymmande eller parkerar ett fordon eller en maskin på någon annans mark (jfr NJA 1970 s. 29). Även andra straffrättsliga bestämmelser kan komma i fråga, t.ex. hemfridsbrott, olaga intrång, skadegörelse, åverkan och nedskräpning. Efter att personerna har avlägsnats från platsen kan och bestämmelser om beslag respektive förverkande vara tillämpliga för att ta hand om kvarlämnad egendom (prop. 2016/17:159 s. 11 f.). Motionsyrkanden om åtgärder mot otillåtna bosättningar har behandlats av utskottet i bl.a. motionsbetänkande om polisfrågor (bet. 2019/20:JuU25 s. 117 f.). Utskottet anförde då följande: Vad gäller frågan om verktyg för att förhindra olovliga bosättningar konstaterar utskottet att nya regler för hantering av otillåtna bosättningar trädde i kraft . Utskottet noterar även att i sin årsredovisning anför att dess uppfattning är att möjligheterna att ingripa mot otillåtna bosättningar är goda. Ingripandena görs ofta med stöd av polislagen, och de nya reglerna anses vara ett bra komplement till det existerande regelverket. Vidare finns det, som anförts ovan, möjligheter för kommuner att utfärda föreskrifter för att upprätthålla den allmänna ordningen och för polisen att, på begäran av en kommun, förordna ordningsvakter. Utskottet finner därför inte någon anledning för att ta något ytterligare initiativ i frågan. följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:257). Som utskottet tidigare konstaterat finns det bestämmelser och verktyg för att komma till rätta med olovliga bosättningar. Det finns enligt utskottet därför inte skäl för att ta något initiativ med anledning av motion 2020/21:1616 (SD) yrkandena 16 och 17. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om skärpta straff för angrepp på jägare som bedriver eftersök och skyddsjakt samt tillkännager detta för regeringen. avslår motionsyrkanden om bl.a. jaktsabotage. Jämför reservation 12 (SD), 13 (KD) och 14 (S, V, L, MP). I kommittémotion 2020/21:641 av m.fl. (SD) yrkande 39 bör det enligt motionärerna införas en ny brottsrubricering för jaktsabotage. Ett motsvarande yrkande framställs i kommittémotion 2020/21:722 av m.fl. (SD) yrkande 3. I den sistnämnda motionen anser motionärerna även att det inom ramen för eventuell utredning om deltagande i kriminella organisationer bör inkluderas kriminell verksamhet som bedrivs av organiserade djurrättsaktivister (yrkande 4). Motionärerna vill också att det ska genomföras en översyn i syfte att införa en straffskärpning specifikt för civil olydnad som drabbar djurägare och deras näringsgren (yrkande 5). I kommittémotion 2020/21:3311 av m.fl. (KD) yrkande 42 vill motionärerna att brott som begås i djurrättsaktivistiskt syfte bör anses som en försvårande omständighet vid straffmätningen. Motionärerna vill också att angrepp på eftersöksjägare och jägare som bedriver skyddsjakt ska beaktas som en försvårande omständighet som leder till hårdare straff. Även i kommittémotionerna 2020/21:2804 av m.fl. (KD) och 2020/21:3355 av m.fl. (M) efterfrågas skärpta straff för hot och våld riktat mot eftersöksjägare och jägare som bedriver skyddsjakt. De handlingar som våldsbejakande djurrättsextremister begår mot lantbrukare är i huvudsak straffbelagda. De brott som det kan vara fråga om är t.ex. ofredande, olaga hot, olaga intrång och skadegörelse. Den sistnämnda bestämmelsen torde främst vara aktuell när det gäller förstörda jakttorn. Vidare finns en straffbestämmelse om olaga förföljelse i 4 kap. 4 b § , enligt vilken det föreskrivs straffansvar för olaga förföljelse som består i upprepade gärningar mot en och samma person. Bestämmelsen syftar till att förstärka det straffrättsliga skyddet mot trakasserier och förföljelse och att åstadkomma en straffmätning som återspeglar brottslighetens allvar när det upprepade brottsliga handlandet utgör en särskild kränkning av målsägandens integritet. I utskottets budgetbetänkande (bet. 2014/15:JuU1 s. 44) behandlades motioner om att prioritera brottslighet som begås av djurrättsaktivister. Utskottet föreslog ett tillkännagivande till regeringen om att arbetet mot brott som begås av djurrättsaktivister skulle prioriteras. Detta ställde sig bakom (rskr. 2014/15:77). I betänkande 2017/18:KU21 (s. 20 f.) redogörs för justitieutskottets yttrande (yttr. 2017/18:JuU6y) om en riksdagsskrivelse som har redovisats som slutbehandlad. Utskottet ansåg, till skillnad från regeringen, att de åtgärder som vidtagits inte var tillräckliga för att tillkännagivandet ska anses vara slutbehandlat. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:325) och tillkännagivandet stod därför fortfarande som öppet. Regeringen har därefter i budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 4 s. 41 f.) angett följande: Regeringen har […] gett i uppdrag att redovisa hur myndigheten arbetar för att motverka brottslighet kopplad till djurrättsaktivism. Redovisningen lämnades till regeringen . bedömde att antalet brottsbenägna djurrättsaktivister som är aktiva i landet är få, och brotten som de begår är ofta relativt lindriga. Dessa individer skapar dock stor otrygghet för lantbrukare och andra, de orsakar ekonomisk skada för enskilda och för näringslivet och de utgör ett störningsmoment för enskild jakt och för licensjakt. arbetar därför med trygghetsskapande åtgärder, utredning och lagföring, och i samarbete med Säkerhetspolisen även med att reducera handlingsutrymmet för våldsbejakande extremister, i syfte att motverka brottslighet kopplad till djurrättsaktivism. Regeringen har vidare, med beaktande av tillkännagivandet, internt påbörjat arbete med en översyn av lagstiftningen om olaga intrång och hemfridsbrott. I arbetet ingår att överväga straffbestämmelsernas tillämpningsområde, om kvalifikationsgrunder för grovt brott bör införas och om straffskalorna bör skärpas. De förslag som lämnas kommer att skickas på remiss till berörda myndigheter och organisationer för synpunkter. Regeringens ambition är att remittering ska ske . Regeringen har därutöver vidtagit ett antal andra åtgärder för att den typen av brott som avses ska hanteras effektivt av rättsväsendet. Lagändringar har t.ex. gjorts rörande skadegörelse och olaga hot. Straffskalan för grov skadegörelse har skärpts och bestämmelsen har kompletterats med en kvalifikationsgrund som bl.a. innebär att om skadegörelsen innebär en särskild integritetskränkning, bör brottet kunna bedömas som grovt även om skadan i ekonomiskt hänseende inte kan sägas vara betydande. Med hänsyn till de åtgärder som vidtagits och redovisats anser regeringen att tillkännagivandet om att prioritera arbetet mot brott som begås av djurrättsaktivister är slutbehandlat. Utskottet hade inget att invända mot regeringens redovisning av tillkännagivandet (bet. 2020/21:1 s. 41). Motionsyrkanden om skärpta straff för djurrättsaktivism har behandlats av utskottet , bl.a. i betänkande 2018/18:JuU11 (s. 67 f.) där utskottet konstaterade att regeringen uppgett sig vara beredd att se över bestämmelsen om olaga intrång. Utskottet avstyrkte motionerna. I samma betänkande (s. 79 f.) behandlades en motion om hårdare straff för angrepp på eftersöksjägare. Utskottet fann inte skäl att bifalla motionen, vilken därmed avstyrktes. följde utskottets beslut (rskr. 2018/19:181). Utskottet har därefter behandlat motionsyrkanden om skärpta straff för djurrättsaktivism och angrepp på eftersöksjägare förenklat. Av redogörelsen ovan framgår det att regeringen har vidtagit ett antal åtgärder för att brott av djurrättsaktivister mot bl.a. lantbrukare ska kunna hanteras mer effektivt av rättsväsendet, bl.a. med anledning av tidigare tillkännagivanden från . Utskottet, som vidhåller sin tidigare uppfattning, finner inte skäl att ta något initiativ med anledning av motionerna om jaktsabotage och djurrättsaktivism. Utskottet avstyrker därför motionerna 2020/21:641 (SD) yrkande 39, 2020/21:722 (SD) yrkandena 3–5 och 2020/21:3311 (KD) yrkande 42 i denna del. Vad däremot gäller motionsyrkandena om hårdare straff för angrepp på eftersöksjägare och jägare som bedriver skyddsjakt konstaterar utskottet att dessa jägare utför ett viktigt arbete på uppdrag av myndigheter och att tidigare tillkännagivanden från om djurrättsaktivism inte avsett angrepp på jägare som utför dessa uppgifter. Utskottet anser därför att bör tillkännage för regeringen att det ska ses som en försvårande omständighet vid bedömningen av straffvärdet om brottet begåtts mot en person på grund av att han eller hon eller någon närstående är jägare som bedriver eftersök och skyddsjakt. Motionerna 2020/21:2804 (KD) yrkande 1, 2020/21:3311 (KD) yrkande 42 i denna del och 2020/21:3355 (M) yrkande 19 tillstyrks därmed. Missbruk av pass och samordningsnummer Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om skärpta straff för missbruk av pass och kriminalisering av missbruk av samordningsnummer. I motion 2020/21:12 av (SD) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att skärpa straffen för att sälja, låna ut eller illegalt manipulera svenska pass och tillkännager detta för regeringen. I motion 2020/21:13 av (SD) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att införa ett straffbud i som kriminaliserar missbruk av samordningsnummer med en straffskala som är strängare än den som gäller för urkundsförfalskning. I 14 kap. 1 § anges att den som obehörigen, genom att skriva eller på liknande sätt ange en annan persons namn eller på annat sätt, framställer en falsk urkund, t.ex. ett pass, eller ändrar eller fyller ut en äkta urkund döms för urkundsförfalskning till fängelse i högst . Bedöms brottet som grovt, döms för grov urkundsförfalskning till fängelse i lägst och högst . För fällande dom krävs att handlandet innebär fara i bevishänseende. Enligt 14 kap. 10 § döms den som åberopar falsk urkund för brukande av det förfalskade som om han eller hon själv hade gjort förfalskningen. Straffbestämmelserna innebär att både den som förfalskar ett pass och den som åberopar ett förfalskat pass kan dömas för urkundsförfalskning respektive brukande av falsk urkund. Utskottet behandlade proposition 2015/16:81 Åtgärder mot missbruk av svenska pass. I propositionen, som tillstyrktes av utskottet och antogs av , föreslogs ändringar i passlagen i syfte att minska tillgången på svenska pass som kan missbrukas (bet. 2015/16:JuU25, rskr. 2015/16:158). Regeringens förslag innebar att svenska medborgare skulle kunna beviljas högst tre vanliga pass , att ett vanligt pass skulle återkallas när ett provisoriskt pass utfärdas för passinnehavaren och att giltighetstiden för vanliga pass till barn sänktes till . På regeringens hemsida anges bl.a. följande under rubriken : Samordningsnummer är en identitetsbeteckning för en person som inte är eller har varit folkbokförd i . Numret används bland annat för att undvika personförväxling och underlätta informationsutbyten mellan olika myndigheter om individer. Det är inte ett tillfälligt personnummer. Ett samordningsnummer ger inte några rättigheter eller förmåner i sig. Det är inte ett arbetstillstånd, det räcker inte för att kunna öppna bankkonto eller få BankID, det ger inte rätt till hälso- och sjukvård eller utbetalningar från välfärdssystemet. Det ger inte heller rätt att resa in i eller att vistas här. Det finns två kategorier av samordningsnummer. Styrkta samordningsnummer som kräver att identiteten är fastställd av den begärande myndigheten och ostyrkta samordningsnummer där det kan råda osäkerhet om den enskildes identitet. Ungefär hälften av alla tilldelade samordningsnummer är ostyrkta. De ostyrkta samordningsnumren finns för att exempelvis och domstolarna har ett behov av att dela information om en person även om identiteten på personen inte går att styrka. Därför har ett undantag från att styrka identiteten för personer som registreras i bland annat misstankeregistret och ett samordningsnummer kan tilldelas ändå. Undantaget från att styrka identiteten gäller också när en person registreras i beskattningsdatabasen. Om en persons identitet inte är styrkt framgår detta i register och informationen skickas ut till myndigheter som tar emot uppgifter om samordningsnummer. Enligt nuvarande regler är ett samordningsnummer evigt och personer som har tilldelats ett nummer kan inte avregistreras. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag som innebär att ges utökade möjligheter att dels ta fingeravtryck i identifieringssyfte, dels omhänderta pass eller andra identitetshandlingar. Syftet var att minska antalet personer vars identitet inte kan fastställas under vistelsen i . Utredningen fick även i uppdrag att lämna förslag på hur missbruk av resedokument, främlingspass och uppehållstillståndskort kan motverkas. Utredningen, som tog namnet överlämnade betänkandet Klarlagd identitet – Om utlänningars rätt att vistas i , inre utlänningskontroller och missbruk av identitetshandlingar (SOU 2017:93). I betänkandet lämnas bl.a. förslag som syftar till att motverka missbruk av resedokument och främlingspass. I den lagrådsremiss som behandlar betänkandet föreslår regeringen bl.a. följande: • och ges möjlighet att vid en inre utlänningskontroll fotografera en utlänning samt ta hans eller hennes fingeravtryck. • En utlänning ska i vissa fall kunna beviljas högst tre främlingspass . • Resedokument och främlingspass ska kunna återkallas. Enligt propositionsförteckningen för andra halvan av /21 avsåg regeringen att överlämna en proposition till . presenterade regeringen en lagrådsremiss med bl.a. följande förslag: • Ett samordningsnummer ska automatiskt förklaras vilande från det att numret tilldelats en person om inte en myndighet eller den enskilde har förnyat numret. • får en möjlighet att förklara ett nummer vilande t.ex. om numret har tilldelats någon under en falsk identitet. • Det införs ett krav på att anmäla en aktuell kontaktadress för den som tilldelas ett samordningsnummer. • Det införs ett krav på personlig inställelse för enskild som har anknytning till och själv vill ansöka om samordningsnummer. Regeringen beslutade om kommittédirektivet Åtgärder för att minska fel i folkbokföringen (dir. 2019:54). I den särskilda utredarens uppdrag ingår bl.a. att lämna förslag om ett säkrare system för samordningsnummer, i detta ingår även att föreslå hur kontrollen av en persons identitet bör utformas för att tilldelningen av samordningsnummer ska bli säkrare. Utredningen om folkbokföring och samordningsnummer ska redovisa sitt uppdrag . Utskottet behandlade motionsyrkanden om skärpta åtgärder för att stävja missbruket av pass (bet. 2018/19:JuU10). Utskottet anförde att de senaste ändringarna i passlagen i syfte att minska tillgången på svenska pass gjordes och att det inte fanns anledning att föreslå en ytterligare skärpning av reglerna. följde utskottets förslag (rskr. 2018/19/191). När det gäller motionsyrkandet om pass kan utskottet konstatera att det vidtagits flera åtgärder för att stävja missbruk av pass. Utskottet välkomnar detta ser även fram emot resultatet av de utredningar som alltjämt pågår i denna fråga. Utskottet noterar vidare att bestämmelserna om samordningsnummer är föremål för översyn. Utskottet finner därför inte skäl att ställa sig bakom motionerna 2020/21:12 (SD) yrkande 2 och 2020/21:13 (SD) yrkande 2, vilka avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att bl.a. göra det olagligt att lämna falskt alibi för brottslingar i polisförhör och skärpt straff för mened. Jämför reservation 15 (KD). I kommittémotion 2020/21:3311 av m.fl. (KD) yrkande 35 begärs ett tillkännagivande om hindrande av rättvisa. Motionärerna anför att det inte är olagligt att lämna falska alibin för brottslingar i polisförhör enligt , vilket måste åtgärdas. Det bör tillsättas en övergripande utredning om hur hindrande av rättvisans gång kan stoppas, som kan komplettera lagstiftningen kring falsk tillvitelse, skyddande av brottsling, mened m.m. Vidare bör mened bestraffas hårdare , i första hand vad gäller minimistraffet (yrkande 37). I 15 kap. finns straffbestämmelser om mened, falskt åtal och annan osann utsaga.