bet · H801KU20 · 2021-01-26 00:00:00 — Myndigheten hade ganska ingående diskussioner med regeringens företrädare om hur såg på läget. Regeringen beaktade myndighetens synpunkter och beslutade om ett senare ikraftträdande än det som hade föreslagits. Utskottet höll en utfrågning med socialminister (bilaga B7). I sin inledning framhöll att regeringen i enlighet med ordningslagen hade mandat att besluta om inskränkningar för att motverka en epidemi. bedömningar var centrala som besluts- underlag för regeringen, och därför hade regeringen en nära kontakt med myndigheten i dessa frågor. Ordningslagen gav dock en begränsad träff- säkerhet och därför togs den tillfälliga covid-19-lagen fram. På frågan om vilka överväganden som gjordes inför besluten om den aktuella förordningen och förordningsändringarna framhöll att när en deltagargräns om 500 personer infördes fanns en stor risk för samhällssmitta. En begränsning av antalet deltagare vid allmänna sammankomster och offentliga tillställningar var en unik åtgärd och rörde begränsningar av grundläggande fri- och rättigheter. På grund av den ökade smittspridningen var det dock angeläget att begränsa antalet deltagare vid sådana arrangemang som besöktes av många människor från olika platser. I respektive låg deltagargränsen på 1 000 respektive 500 personer. Smittspridningen ökade emellertid väldigt snabbt och därför behövde deltagargränsen sänkas till 50 personer . En deltagargräns om 50 personer låg kvar . fördes en diskussion om ifall detta var en rimlig nivå och hur begränsningen påverkade olika sektorer. ökande smittspridningen och deltagargränsen sänktes ytterligare. På frågan om signalvärdet av ändrade beslut om antalet deltagare framhöll bl.a. att undantaget om 300 deltagare i olika sammanhang har fått lite för stora proportioner. Enligt fanns det från stora delar av samhällslivet ett önskemål om undantag från deltagar- gränsen om 50 personer. och tidigt var dessutom smittspridningen extremt låg. Beslutet, som fattades , möjliggjorde att i vissa sammanhang ha inomhusverksamhet med en deltagargräns om 300 personer. Viktiga i denna del var dock kraven på visst avstånd mellan deltagarna. tog också fram föreskrifter som närmare rörde avstånden mellan deltagarna vid olika evenemang och hur arrangörerna skulle hantera frågor om bl.a. entréer och hygien. hade varje länsstyrelse möjlighet att göra ett undantag om den bedömde att situationen och smittläget medgav det. Dessutom låg deltagargränsen om 50 personer kvar . REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN undantaget om 300 deltagare i vissa fall ökade smittspridningen och läns- styrelserna beslutade därför om strängare regler kring deltagargränser. Det var således endast ett fåtal evenemang som hann genomföras. Utskottet höll en utfrågning med inrikesminister (bilaga B10). I sin inledning framhöll att beslutet om förordningen om förbud mot att hålla allmänna sammankomster och offentliga tillställningar (förbudsförordningen) fattades efter en hemställan från , som är den expertmyndighet som ansvarar för folkhälsa och smittskydd. Vid det aktuella tillfället var det enligt viktigt att agera snabbt för att skydda människors liv och hälsa. Införandet av förbudsförordningen fick också en dämpande effekt. Det stod dock snart klart att bestämmelserna i förordningen behövde skärpas ytter- ligare. beslutade därför regeringen, efter en ny hemställan från , att sänka deltagargränsen från 500 till 50. I förbudsförordningen förtydligades också att en länsstyrelse i sitt län kunde meddela strängare föreskrifter. Behovet av reglering prövades löpande av regeringen. gjorde regeringen bedömningen att deltagar- gränsen om 50 personer skulle bestå. Enligt blev det allt tydligare att det behövdes mer träffsäkra regler som var anpassade till olika typer av verksamheter. Dessutom minskade smittspridningen kraftigt och . Mot bakgrund av detta tog fram en promemoria med förslag till mer träffsäkra regler. Deltagargränsen om 50 personer låg dock kvar . Det som diskuterades var om det skulle införas två undantag från denna deltagargräns. bedömde att undantagen kunde införas utan att det skulle bidra till en större smittspridning i landet generellt. För sittande publik krävdes dock ett visst avstånd och regler för hur personer tog sig in och ut ur lokalen. Processen kring införandet av undantag från regleringen av deltagargränser var något längre än de och den involverade också flera aktörer. Regeringen beslutade att vissa arrangemang på serveringsställen inte skulle omfattas av deltagargränsen om 50 personer. Syftet med undantaget var enligt att verksamheter inte skulle behöva förhålla sig till olika regelverk beroende på vilka aktiviteter som pågick i lokalen. När det gällde det andra undantaget för sittande publik valde regeringen efter rekommen- dation att avvakta med ett sådant beslut. Efter en nära dialog med gjordes senare bedömningen att ett sådant undantag kunde beslutas . På inrådan sattes dock det högsta antalet sittande deltagare till 300 i stället för 500, som tidigare rekommenderat. REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN En effekt av undantaget för serveringsställen var enligt att en del restauranger öppnade för dansverksamhet och någon form av nattklubbsverksamhet. Eftersom detta inte var syftet med undantaget ändrade regeringen snabbt regleringen så att dessa verksamheter inte längre omfattades av undantaget. När smittspridningen sedan ökade agerade regeringen snabbt och sänkte deltagargränsen till åtta. Samtliga länsstyrelser följde då efter och tillät endast åtta sittande deltagare. Enligt var det absolut ingen signal från regeringen eller ansvariga myndigheter om att faran var över. Vid varje pressträff betonade han att regeringen var beredd att fatta tuffare beslut om smittspridningen tog fart och att det var viktigt att följa råd och rekommenda- tioner. Dessutom betonade regeringen alltmer de regionala dimensionerna av pandemin. Regeringen följde smittspridningen noga samt hade löpande kontakt med ansvariga myndigheter, och i samråd med dem utvärderades löpande behovet av åtgärder. När det gällde besluten om deltagargränser var det i stor utsträckning fråga om insatser för att begränsa smittspridningen och i denna del vägde bedömningar tungt. medförde regleringen med deltagargränser svåra och komplexa avvägningar mellan olika intressen. Utskottet höll en utfrågning med statsminister (bilaga B13). framhöll att en viktig faktor vid bekämpningen av smitt- spridningen var den sociala distanseringen mellan människor. När det gällde regleringen av deltagargränser krävdes avvägningar mellan olika intressen. Det centrala var att skydda liv och hälsa. drabbade en reglering verksamheter olika hårt och medförde långtgående inskränkningar i grund- läggande fri- och rättigheter. Han uppgav vidare att deltagargränsen om 50 personer låg kvar och att de två undantagen avsåg viss verksamhet som bedömdes kunna anordnas på ett smittsäkert sätt. Utskottet kan inledningsvis konstatera att besluten om deltagar- gräns för allmänna sammankomster och offentliga tillställningar innebar betydande inskränkningar i grundlagsskyddade fri- och rättigheter. Åtgärder av detta slag riskerar, särskilt om de pågår , att ge en rad negativa konsekvenser för grundlagsfästa fri- och rättigheter men också i övrigt för enskilda, företag och föreningar. Behovet av att bekämpa smitt- spridningen av covid-19 måste ständigt vägas mot andra värden, såsom grundlagsskyddade fri- och rättigheter, och överväganden måste göras kontinuerligt om det proportionerliga i valda åtgärder. REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN höjde risknivån till mycket hög risk för samhällsspridning i . Med anledning av den ökade smitts- pridningen kom in med en hemställan till om begränsningar av antalet deltagare vid större allmänna sammankomster och offentliga tillställningar. beslutade som var och en av hemställningarna kom in i enlighet med myndighetens förslag. beslutade regeringen om två undantag från gällande deltagargräns och begränsades antalet När det gäller beredningen av förordningen om förbud mot att hålla allmänna sammankomster och offentliga tillställningar och de efterföljande förordningsändringarna vill utskottet allmänt betona vikten av att regeringen, även i brådskande ärenden, inhämtar de upplysningar och yttranden som behövs vid beredningen av regeringsärenden. Det ökar förutsättningarna för att de åtgärder som vidtas blir så träffsäkra och effektiva som möjligt. remissinstanserna ska ha en verklig möjlighet att lämna genomtänkta synpunkter krävs givetvis också att de inte får alltför till sitt Av granskningen framgår att förordningen om förbud mot att hålla allmänna sammankomster och offentliga tillställningar och förordnings- ändringen bereddes på så sätt att synpunkter på förslagen inhämtades under hand från endast ett fåtal berörda myndigheter och att dessa fick en mycket begränsad tid på sig för att inkomma med synpunkter. Därutöver diskuterades eventuella deltagargränser vid ett möte med arrangörer av publika arrangemang. När det gäller de förordningsändringar som regeringen beslutade framgår det av granskningen att dessa föregicks bl.a. av två promemorior som remitterades till 37 respektive 45 remissinstanser och att remisstiden var . hade regeringen och kontakter under hand med berörda Förbuden mot att hålla allmänna sammankomster och offentliga tillställ- ningar har gällt tills vidare. Den beredning som föregick den ursprungliga förordningen och förordningsändringen var enligt utskottet Därefter vidtogs inga ändringar i förordningen förrän En förordning som gäller tills vidare och som begränsar grundläggande fri- och rättigheter bör enligt utskottets mening kontinuerligt Har den dessutom föregåtts av en brådskande beredning är det än mer angeläget att ett sådant arbete påbörjas. Regeringen borde därför, när inskränkningarna trätt i kraft, ha vidtagit åtgärder för att på ett allsidigt sätt följa upp behovet av en deltagargräns för allmänna sammankomster och Utskottet noterar här att det dröjde till innan fick i uppdrag att utifrån det epidemiologiska läget analysera möjliga förändringar av förordningen om förbud mot att hålla allmänna sammankomster och offentliga tillställningar. enligt utskottet ha beslutats tidigare. Vid en sådan omprövning borde även REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN synpunkter från fler instanser än ha inhämtats för att ytterligare belysa t.ex. vilka konsekvenser en begränsning av grundläggande fri- och rättigheter skulle kunna ha. Sammantaget menar utskottet att en omprövning borde ha skett på ett mer kontinuerligt, formaliserat och brett sätt än vad som gjordes. Utskottet vill framhålla vikten av att den kommunikation som kringgärdar ett sådant arbete är tydlig och inte kan missförstås som en lättnad av de restriktioner som alltjämt gäller. Härutöver kan när det gäller uppdraget till Folkhälso- myndigheten noteras att , och framåt, hade löpande muntliga kontakter med myndigheten om bl.a. behovet av restriktioner. höll kontinuerligt Justitie- departementet informerat om vad som framkom vid dessa kontakter. Förordningen om förbud mot att hålla allmänna sammankomster och offentliga tillställningar och de efterföljande förordningsändringarna har handlagts av . En väl fungerande informationsspridning inom är i många avseenden en förutsättning för att regeringsarbetet ska fungera väl, och utskottet är medvetet om de rutiner som finns för detta. Likväl ser utskottet en nackdel i att det departement som var ansvarigt för förordningen, tillika det departement som har särskilt ansvar för frågor om ordning och säkerhet och fri- och rättigheter, inte var direkt involverat i de myndighetskontakter vid vilka behovet av fortsatta fri- och rättighetsinskränkningar avhandlades. Det borde enligt utskottet därför ha övervägts om inte skulle ha varit direkt involverat i de kontakter med som rörde förordningen. Slutligen har utskottet tidigare i samband med granskningar av författnings- utgivningen understrukit vikten av att författningar kungörs före ikraftträdandet och att regeringen, i den mån den råder över beslutsprocessen, vidtar nödvändiga planeringsåtgärder för att leva upp till detta. Även vid hanteringen av brådskande ärenden bör detta enligt utskottet i möjligaste mån beaktas även om rekommenderade tidsfrister givetvis inte är möjliga att följa i en krissituation. 5.6 Besöksförbud inom äldreomsorgen har närmare granskat regeringens hantering av vissa frågor m.m. under coronapandemin (särskilt prot. Ett av de områden som har granskats är regeringens hantering av besluten om besöksförbud inom äldreomsorgen (dnr 888-2020/21). Regeringen beslutade om ett tillfälligt nationellt besöksförbud på särskilda boenden för äldre för att förhindra spridningen av sjukdomen covid-19. Förbudet trädde i kraft . REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN genom två beslut men upphörde att gälla vid utgången av . Granskningen har i denna del avsett bl.a. vilken information regeringen och hade tillgång till om smittspridningen på äldreboenden, när sådan information lämnades samt vilka kontakter regeringen och Regerings- kansliet i övrigt haft med ansvariga myndigheter och andra i frågan. I två anmälningar till begärs det att utskottet granskar vissa frågor med koppling till besluten om besöksförbud inom äldreomsorgen. I den ena anmälan (dnr 1165-2020/21 delvis), bilaga A5.9.1, begärs det bl.a. att utskottet granskar vissa frågeställningar med anledning av regeringens beslut att inte förlänga besöksförbudet inom äldreomsorgen från Beslutet fattades enligt anmälaren trots en då redan tilltagande Anmälaren konstaterar vidare att först bemyndigades att meddela föreskrifter om lokala förbud att besöka äldreboenden och att de kommuner som på egen hand beslutade om besöksförbud hotades av rättsliga åtgärder. Utskottet bör enligt anmälaren granska om krishantering och krisledning har hanterats med utgångspunkt i försiktighetsprincipen. I den andra anmälan (dnr 2126-2019/20 delvis), bilaga A5.2.2, begärs det bl.a. att utskottet granskar utrikesminister uttalanden i tysk tv om hanteringen av smittspridningen i . Anmälaren anser att utrikes- ministern under intervjun dels uttryckte sig raljant och provokativt på ett sätt som torde försämra anseende internationellt, dels gjorde uttalanden som inte var korrekta. Utrikesministern anförde enligt anmälaren, som svar på en fråga om smittspridningen på svenska äldreboenden, att hon tyckte att intervjuaren uppförde sig som om det var en tävling om vem som får sjukdomen och vem som inte får den. På en fråga om relation till andra EU-länder svarade utrikesministern enligt anmälaren att det verkade som om intervjuaren vill få ut ur EU. enligt anmälaren att bristerna i äldreomsorgen ofta beror på att de särskilda boendena är privatägda och att det inte längre rådde någon överdödlighet i Dessa uttalanden var enligt anmälaren inte korrekta. Till grund för granskningen har legat bl.a. promemorior som upprättats inom och , bilaga A5.6.1–3. också hållit utfrågningar med företrädare för Kommuner och Regioner (SKR), socialminister och statsminister Löfven, bilaga B2, B7 och B13. REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN Beslut om besöksförbud inom äldreomsorgen Regeringen beslutade om förordningen (2020:163) om tillfälligt förbud mot besök i särskilda boendeformer för äldre för att förhindra spridningen av sjukdomen covid-19. Förordningen trädde i kraft och är beslutad med stöd av ett bemyndigande i 16 kap. 10 § socialtjänst- lagen (2001:453). Bemyndigandet ger regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer rätt att meddela sådana föreskrifter inom som behövs till skydd för enskildas liv, personliga säkerhet eller hälsa i verksamhet som avser bl.a. äldre personer (punkt 2). Av förordningen följde bl.a. ett förbud mot att besöka den som bor i någon av de särskilda boendeformer för service och omvårdnad för bl.a. äldre människor som behöver särskilt stöd som avses i 5 kap. 5 § andra och tredje stycket respektive 7 kap. 1 § första stycket 2 socialtjänstlagen. Förbudet gällde inte den som i sin yrkesutövning har ett behov av att vistas i boendet. Vissa andra undantag kunde också göras, om den verksamhetsansvarige bedömde att risken för smittspridning i boendet var liten. Före beslutet om besöksförbud hade regeringen avrått från besök på äldreboenden. Avrådan, som uttalades vid en pressträff med bl.a. statsminister och socialminister , lämnades dagen efter det att lämnat en liknande avrådan. Förordningens giltighetstid var begränsad till utgången av , men förlängdes genom två beslut, först t.o.m. (SFS 2020:506) och sedan t.o.m. (SFS 2020:751). meddelade regeringen att förordningens giltighetstid inte skulle förlängas ytterligare och att besöksförbudet därmed skulle upphöra att gälla . Beslutet grundade sig enligt regeringen på den då minskade smittspridningen i samhället och de åtgärder som redan vidtagits i äldreomsorgens verksamheter samt på att nya myndighetsföreskrifter och rekommendationer i stället hade tagits fram av och Folkhälso- myndigheten. Regeringen beslutade om förordningen (2020:979) om tillfälligt förbud mot besök i särskilda boendeformer för äldre för att förhindra spridningen av sjukdomen covid-19. Genom förordningen bemyndigas att vid behov meddela föreskrifter om besöksförbud på äldreboenden. Sådana föreskrifter får avse hela landet, ett län eller delar av ett län. Liksom i de tidigare förordningarna om besöksförbud finns bestämmelser om undantag i vissa fall. Förordningen trädde i kraft och upphörde, efter ett beslut om fortsatt giltighetstid (SFS 2021:91), att gälla . har fattat beslut om några sådana tillfälliga besöksförbud. gäller inte besöksförbud i någon del av landet. REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN Uppgifter om överdödlighet och om antalet avlidna på särskilda boenden för äldre Med överdödlighet menas att antalet avlidna överstiger ett genomsnitt av antalet avlidna . Social- styrelsen publicerar statistik bl.a. över antalet avlidna i covid-19 och överdödligheten i jämfört med genomsnittet –2019. Den totala dödligheten i , oavsett registrerad dödsorsak, var högre än genomsnittet för de tidigare åren. Överdödligheten fördelar sig inte jämnt över året: vecka 12– 26 (–) var dödligheten högre än den varit , och motsvarande läge gällde . Överdödligheten beror framför allt på fler dödsfall bland personer som är eller äldre. Även om det enligt Socialstyren går att anta att ökningen till största del avser avlidna i covid-19 görs det i den aktuella sammanställningen ingen precisering av registrerad dödsorsak. En fullständig bild av överdödligheten till följd av covid-19 förutsätter enligt en längre uppföljningstid och jämförelser mellan olika datakällor. statistik visar också att den relativa ökningen av antalet dödsfall bland personer var högre bland personer som bor i särskilda boenden för äldre än bland personer med hemtjänst eller utan stöd. Statistiken gör ingen skillnad mellan kommunala och privata boenden. Inspektionen för vård och omsorg () har genomfört tillsyn som riktar sig till regioner och privata verksamheter med ansvar för läkarinsatser vid särskilda boenden för äldre under pandemin. , som har redovisat resultatet av tillsynen i olika delar, konstaterade att det under pandemin har förekommit allvarliga brister hos regionerna vad gäller medicinsk vård och behandling av personer på särskilda boenden för äldre. redovisar i sammanhanget statistik över antalet avlidna i covid-19 på särskilda boenden för äldre. Av uppgifterna framgår bl.a. att de första inrapporterade dödsfallen i covid-19 vid särskilda boenden för äldre inträffade vecka 12 (den 16–), då 13 personer avled. Därefter steg antalet avlidna i covid-19 vid äldreboenden kraftigt (den 13–) då 395 personer avled. Därefter minskade antalet avlidna i covid-19 vid äldreboenden. I IVO:s rapport, som finns tillgänglig på myndighetens webbplats, finns inga uppgifter om huruvida information om smittspridning och dödsfall vid äldreboenden förmedlades löpande till regeringen eller . Av avvikelserapporter som länsstyrelserna löpande lämnat in till framgår att länsstyrelserna bl.a. rapporterade om en omfattande smittspridning på landets äldreboenden. REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN Vissa uppgifter om smittspridning inom äldreomsorgen före beslutet om besöksförbud publicerade en artikel om en enkät med kommuner, genomförd av nyhetsprogrammet . Enkäten visade att drygt 200 kommuner hade vidtagit åtgärder med anledning av den ökade smittspridningen, bl.a. begränsade möjligheter till besök inom äldreomsorgen. publicerade en artikel på sin webbplats med information om att myndigheten såg tecken på en allmän smittspridning i Region och i samt att det fanns en mycket hög risk för allmän samhällsspridning även i övriga landet. Läget innebar enligt att det var viktigt att alla med symtom minskade sina sociala kontakter där smitta riskerade att överföras. Särskilt viktigt var det att de som arbetade inom äldreomsorg och vård av äldre inte gick till jobbet om de hade symtom. Anhöriga borde också undvika onödiga besök på sjukhus och äldreboenden, och aldrig göra besök med luftvägssymtom. TTrapporterade om olika former av besöksrestriktioner Det förekom både förbud och olika former av rekommendationer om att avstå besök på äldreboenden och vårdinrättningar där många äldre vårdas, exempelvis geriatriska mottagningar. Både och artiklar uppmärksammades respektive dagen därpå i dagliga omvärldsbevaknings- rapporter. Några ytterligare beslut som rör smittspridningen på äldreboenden fick i uppdrag av regeringen att ta fram, sammanställa och sprida information till personal inom verksamhetsområden, bl.a. äldreomsorgen, om vilka åtgärder som behövde vidtas för att skydda riskgrupper (S2020/01467/). På finns samlad information och stöd till både verksamhetsansvariga och personal inom bl.a. äldreomsorg. Informationen tar bl.a. sikte på att förhindra att smitta tar sig in och sprids på äldreboenden. Regeringen gav i uppdrag att utveckla stödet till de verksamhetsansvariga för hur bedömningen av undantag från besöksförbudet kunde göras. fick också i uppdrag att ta fram, sammanställa och sprida exempel som kan fungera som ett stöd för personalen när det gäller hur säkra besök kan ordnas på äldreboenden (S2020/05275/[delvis]). beslutade allmänna råd om tillämpningen av besöksförbudet (HSLF-FS 2020:41). och fick i uppdrag att göra en översyn av besöksförbudet i särskilda boendeformer för äldre (S2020/06466/[delvis] och S2020/06467/[delvis]). I upp- dragen ingick att analysera om det tillfälliga besöksförbudet skulle fortsätta att gälla eller om det skulle ersättas av något annat myndighetsstöd, och i så fall REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN förslag på sådana stödåtgärder. bedömningen att ändrade förutsättningar innebar att behovet av besöksförbud var mindre som de negativa effekterna ökade vid ett långvarigt besöksförbud. Som nämnts ovan beslutade regeringen dag att inte förlänga det tillfälliga besöksförbudet efter I samband med att besöksförbudet upphörde tog och fram föreskrifter och rekommendationer riktade till utövare av äldreomsorg. Även SKR har erbjudit stöd till kommuner med en ökad smittspridning i äldreomsorgen. En dom från Förvaltningsrätten i Sedan det nationella besöksförbudet upphört att gälla beslutade om ett s.k. besöksstopp vid kommunens vård- och omsorgsboenden. Liknande beslut fattades även av andra kommuner. Efter en laglighetsprövning enligt 13 kap. 8 § kommunal- lagen (2017:275) upphävde domstolen beslut (dom i mål 24825-20). Förvaltningsrätten ansåg att besöks- stoppet innebar ett besöksförbud och konstaterade att socialtjänstlagen (2001:453) innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer, men inte för kommuner, att meddela sådana beslut. Ett besöksförbud på äldreboenden som beslutats av en kommun utgör därmed enligt domstolen ett otillåtet ingripande i den grundlagsskyddade rätten till privat- och familjeliv.