bet · H801MJU18 · 2021-05-21 00:00:00 — avslår motionsyrkanden om beredskapslager och strategiska livsmedelsanläggningar, stärkt självförsörjning av livsmedel och tillgång till dricksvatten, kvantitativa mål för självförsörjningsgraden av livsmedel samt jordbrukets beredskap. Jämför reservation 3 (M), 4 (SD), 5 (M), 6 (SD), 7 (KD), 8 (L), 9 (SD), 10 (KD), 11 (M), 12 (SD) och 13 (C). Beredskapslager och strategiska livsmedelsanläggningar Ett antal motioner tar upp frågan om beredskapslager för livsmedel. Enligt kommittémotion 2020/21:677 av m.fl. (SD) yrkande 20 bör självförsörjningsgrad av livsmedel öka för att garantera större uthållighet vid internationella kriser. Enligt motionärerna behöver återupprätta livsmedelslager för att säkerställa en basal livsmedelsförsörjning i tider av kris, oavsett om krisen förorsakats av krig, längre elavbrott, störningar i import- eller leveranskedjor eller annat. Dock bör sådana lager inte avse lagerhållning för alltför långa tidsperioder och bör enligt motionärerna lämpligen knytas till försvarets, regionernas och kommunernas nuvarande lager med krav på lämpligt antal veckors rullande lager för deras behov. Enligt kommittémotion 2020/21:730 av m.fl. (SD) yrkande 11 ska beredskapslager för livsmedel återupprättas, och enligt yrkande 12 ska få det samordnade ansvaret för att bygga upp och vidmakthålla dessa. Motionärerna anför att om livsmedelsförsörjningen under kris inte kan säkerställas kan resultatet bli katastrofalt. Enligt motionärerna är den viktigaste delen av livsmedelsberedskapen att höjer sin självförsörjningsgrad. gör begränsade lager av livsmedel att det svenska folket kan klara sig utan livsmedelsimport , vilket ger marginaler som är mycket viktiga när staten arbetar för att få kontroll på en kris. Även i motion 2020/21:288 av och (båda SD) yrkande 3 anförs att statliga livsmedelslager ska återinföras. Enligt (M) i motion 2020/21:2277 behöver utreda och planera för beredskapslager av livsmedel. Liknande resonemang förs i motionerna 2020/21:2526 av m.fl. (S) yrkande 1 och 2020/21:2602 av (M) yrkande 1 i den del som avser beredskapslager. Enligt kommittémotion 2020/21:3350 av m.fl. (M) yrkande 11 behöver en plan för strategiska livsmedelsanläggningar upprättas. Strategiska livsmedelsanläggningar såsom stora siloanläggningar, slakterier och livsmedelsförädlingsindustrier finns mitt i stora tätorter. Detta leder enligt motionärerna till konflikter då det påverkar både boendemiljöer och infrastruktur. Motionärerna anser att det i samband med ökad beredskap i samhället behövs en utarbetad plan för hur vi löser tillgängligheten för dessa anläggningar och hur de kan bidra till att öka livsmedelsproduktionen och livsmedelsberedskapen. Stärkt självförsörjning av livsmedel och tillgång till dricksvatten Enligt kommittémotion 2020/21:724 av m.fl. (SD) yrkande 9 behöver livsmedelskedjans sårbarhet vid kriser utredas och ansvarsfördelningen för livsmedelsberedskapen tydliggöras. Motionärerna anför att har ansvar för nationell samordning när det gäller kris- och beredskapsplanering av livsmedelsförsörjning i leden efter primärproduktionen. Dock saknar myndigheten ansvar för beslut och genomförande. Enligt motionärerna har ingen myndighet något helhetsansvar för livsmedelsförsörjningen. I kommittémotion 2020/21:2808 av m.fl. (KD) yrkande 2 framhålls vikten av svensk försörjningstrygghet. Motionärerna anför att det i saknas möjligheter att försörja befolkningen med livsmedel om handeln med omvärlden skulle skäras av. För att produktionskapaciteten ska upprätthållas krävs enligt motionärerna att verksamheten är lönsam även när vi lever i en stabil omvärld. För detta krävs ett mycket nära samarbete mellan staten och producentorganisationerna i samband med politikens utformning, t.ex. när det gäller position i förhandlingar om EU:s gemensamma jordbrukspolitik och utformningen av olika miljökrav och avgifter. Även i kommittémotion 2020/21:3350 av m.fl. (M) yrkande 8 framhålls vikten av att öka självförsörjningen av livsmedel i . Den svenska livsmedelsförsörjningen är till stor del beroende av importerade livsmedel. I händelse av begränsningar eller avbrott i importen finns stor risk för att vissa livsmedel relativt snabbt blir en bristvara. Ur det perspektivet är enligt motionärerna en ökad livsmedelsproduktion viktig eftersom det innebär minskad sårbarhet. Motsvarande förslag finns i partimotion 2020/21:3368 av m.fl. (M) yrkande 66. och Kopparklint (båda M) anför i motion 2020/21:2284 yrkande 1 att i händelse av kris måste ha högre beredskap att försörja befolkningen med livsmedel och än . Enligt yrkande 2 måste i händelse av kris ha beredskap att försörja befolkningen med dricksvatten. Att det finns beredskap för att kunna försörja sin egen befolkning med livsmedel är fundamentalt enligt motionärerna och innebär att också andra faktorer måste vägas in såsom hur tillgången på olika insatsvaror ser ut. Enligt motionärerna måste även tillgången till kvalitativt dricksvatten säkras eftersom ett säkert försörjningssystem för dricksvatten är en förutsättning för att samhället ska kunna fungera. Även i motionerna 2020/21:2526 av m.fl. (S) yrkande 2 och 2020/21:2602 av (M) yrkande 1 i denna del framhålls behovet av en ökad självförsörjningsgrad av livsmedel. Enligt kommittémotion 2020/21:3273 av m.fl. (L) yrkande 36 kräver livsmedelsförsörjningen frihandel, internationellt samarbete och långsiktig nationell beredskap. Klimatförändringar innebär enligt motionärerna att vi bör förbereda oss med varierande skördar på grund av torka, regn och stormar. I delar av världen kan dåliga skördar orsaka politiska spänningar. Enligt motionärerna bör utmaningar i livsmedelsförsörjningen beaktas långsiktigt. Frihandel och internationellt samarbete är centrala delar i livsmedelsförsörjningen, men samhällets förmåga att klara stora påfrestningar kan även komma att kräva nationell beredskap. Motsvarande förslag finns i partimotion 2020/21:3679 av m.fl. (L) yrkande 44. I motion 2020/21:1665 av m.fl. (S) anförs att det civila försvaret måste utvecklas och den svenska försörjningsberedskapen stärkas genom att integrera beredskapsperspektivet i det miljöpolitiska arbetet och i arbetet som redan pågår med att öka livsmedelsförsörjningen. Motionärerna anför att om man utvecklar det civila försvaret och stärker den svenska försörjningsberedskapen genom att integrera beredskapsperspektivet i dessa, i enlighet med arbete som redan pågår, kommer förmåga att hantera höjd beredskap och krig att kunna ta viktiga steg framåt. Enligt kommittémotion 2020/21:3446 av m.fl. (M) yrkande 6 behövs en nationell analys av dricksvattenförsörjningen. För att kommunerna ska kunna säkerställa tillgången till dricksvatten vid höjd beredskap och krig måste planeringen och logistiken kring dricksvattenförsörjningen stärkas hos kommunerna, enligt motionärerna. Kommunerna behöver planera för en prioritering av dricksvattenförsörjningen på den lokala nivån utifrån geografiska och faktiska förhållanden i den egna kommunen. Kvantitativa mål för självförsörjningsgraden av livsmedel Enligt kommittémotion 2020/21:724 av m.fl. (SD) yrkande 8 ska den svenska självförsörjningsgraden för livsmedel stärkas i termer av kvantitativa mål. Enligt motionärerna behöver anta kvantitativa mål för självförsörjningsgrad, där också betydelsen av en fungerande infrastruktur samt en inhemsk produktion av jordbrukets insatsvaror behöver framhållas och nödvändiga definitioner av självförsörjningsgrad utarbetas. Motionärerna anser att det långsiktiga målet bör vara att nå full eller nästan full självförsörjningsgrad för de livsmedel som är möjliga att producera traditionellt och naturligt i . Även i kommittémotion 2020/21:2808 av m.fl. (KD) yrkande 3 anförs att regeringen bör återkomma till med förslag på kvantitativa mål för självförsörjningsgrad. Enligt yrkande 4 bör regeringen ge i uppdrag åt att ta fram indikatorer för hur målsättningarna för självförsörjningsgraden uppnås. Motionärerna anser även att de nordiska grannländerna bör studeras när det gäller målformuleringar om självförsörjning. Enligt kommittémotion 2020/21:724 av m.fl. (SD) yrkande 10 bör få det samordnande ansvaret för att bygga upp och vidmakthålla lager för jordbrukets insatsmedel och för jordbrukets produktionsberedskap i kris. Motionärerna anför att den viktigaste delen av livsmedelsberedskapen ligger i att höjer sin självförsörjningsgrad, men för att kunna upprätthålla produktionsförmågan under kristid, när import kan vara försvårad, måste det finnas lager av jordbrukets insatsmedel. Det gäller bekämpningsmedel, drivmedel, gödselmedel och visst utsäde, såväl som vissa foderingredienser och viktigt veterinärmedicinskt material. Det kan också handla om lagerhållning av reservdelar. Även i kommittémotion 2020/21:3350 av m.fl. (M) yrkande 9 anförs att beredskapen i jordbruket ska stärkas genom att säkerställa tillgång till viktiga insatsmedel, fungerande transporter, bränslen och arbetskraft som behövs för livsmedelsproduktionen i . För att ska vara bättre rustat inför framtida kriser vill motionärerna att beredskapen i jordbruket ska stärkas. Liknande resonemang förs i partimotion 2020/21:3368 av m.fl. (M) yrkande 67. I kommittémotion 2020/21:2944 av m.fl. (C) yrkande 14 framhålls att livsmedelsberedskapen bör bedrivas utifrån ett helhetsperspektiv där självförsörjningsgrad, jordbrukets konkurrenskraft, logistik och lagerhållning av nödvändiga livsmedel och strategiska insatsvaror samt individens egen beredskap utgör viktiga ingångsvärden. Motionärerna anför att de delar Försvarsberedningens slutsatser, bl.a. att ytterligare åtgärder behövs för att bygga upp en livsmedelsberedskap i händelse av krig. Lagerhållning av inte minst nödvändiga livsmedel och strategiska insatsvaror i omsättningslager blir också viktigt när ordinarie försörjningssystem är sårbara. behandling och kompletterande information Det övergripande målet för den nationella livsmedelsstrategin är en konkurrenskraftig livsmedelskedja där den totala livsmedelsproduktionen ökar, som relevanta nationella miljömål nås, i syfte att skapa tillväxt och sysselsättning och bidra till hållbar utveckling i hela landet. Produktionsökningen, både konventionell och ekologisk, bör svara mot konsumenternas efterfrågan. En produktionsökning skulle kunna bidra till en ökad självförsörjningsgrad av livsmedel. Sårbarheten i livsmedelskedjan ska minska (prop. 2016/17:104, bet. 2016/17:MJU23, rskr. 2016/17:338). I propositionen om livsmedelsstrategin konstateras att en ökad livsmedelsproduktion i leder till bättre förutsättningar för en god nationell försörjningsberedskap. Vidare anförs att självförsörjningsgrad har betydelse för den svenska försörjningsförmågan såväl i kris som under höjd beredskap och i krig, men att många andra faktorer är av väl så stor betydelse. Det konstateras att det bl.a. krävs en fungerande marknad för insatsvaror, transporter, datasystem och lagerhållning i detalj- och grossisthandelsleden. Hela livsmedelskedjan bör enligt regeringen vara så robust att även allvarliga påfrestningar och störningar kan med rimliga konsekvenser för samhället. Detta kräver i sin tur en fungerande infrastruktur i form av t.ex. vägar, el, datakommunikation och vattenförsörjning. I fråga om dricksvatten framhålls att tillgång på säkert dricksvatten är en grundläggande samhällsfunktion för befolkningen likväl som vatten av god kvalitet är en grundförutsättning för verksamheterna i hela livsmedelskedjan. Ansvaret för dricksvatten är fördelat på flera departement och myndigheter på såväl central som regional och lokal nivå. Därför krävs en ändamålsenlig styrning och god samverkan för att dricksvattenförsörjningen långsiktigt ska kunna säkras. Regeringen har tagit fram tre handlingsplaner med konkreta insatser för att uppnå livsmedelsstrategins målsättningar i form av åtgärder och uppdrag i syfte att öka produktionen, bidra till en konkurrenskraftig livsmedelskedja och öka sysselsättningen, exporten, innovationskraften och lönsamheten som relevanta miljömål nås. Regeringen bedömer i budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 23) att de initiativ som har tagits inom livsmedelsstrategin främjar utvecklingen mot en konkurrenskraftig och hållbar livsmedelskedja och bidrar till att nå det övergripande målet för utgiftsområdet. Regeringen anser att det med åtgärderna i handlingsplanerna skapas förutsättningar att nå livsmedelsstrategins mål. Utifrån effekterna av coronapandemin bedömer regeringen att det kan behövas ytterligare satsningar inom ramen för livsmedelsstrategin för att skapa en robustare och mer konkurrenskraftig livsmedelsproduktion som är anpassad för framtida omvärldsförändringar. överlämnade regeringen propositionen Totalförsvaret 2021–2025 (prop. 2020/21:30) till . Propositionen innehöll bl.a. förslag om ett övergripande mål för totalförsvaret men även nya mål för t.ex. det civila försvaret. När det gäller civil beredskap bedömde regeringen att förmåga att hantera höjd beredskap och ytterst krig behöver stärkas på bred front och att en viktig del i det arbetet är att stärka det civila försvaret. Regeringen anför att såväl livsmedels- som dricksvattenförsörjning är kritiska förutsättningar för totalförsvaret och understöder det civila försvarets samtliga förmågor. Regeringen menar att en livsmedelsberedskap behöver byggas upp för att livsmedelsförsörjningen ska tryggas inför en säkerhetspolitisk kris där logistikflödena med omvärlden är begränsade. För att trygga livsmedelsförsörjningen krävs en fungerande inhemsk jordbruks- och livsmedelsproduktion som flödet av varor i livsmedelskedjan behöver fortsätta utan avbrott. Konkurrenskraftiga jordbruks- och livsmedelsföretag och en hög svensk marknadsandel är viktiga förutsättningar. Därtill krävs att livsmedelssektorns kritiska beroenden av insatsvaror och andra sektorers verksamheter och tjänster säkras även under ansträngda förhållanden. Regeringen menar att försörjningsförmåga bör vara utgångspunkten för uppbyggnaden av livsmedelsberedskapen, och där ingår dricksvatten. I propositionen redovisas att Försvarsberedningen anser att en livsmedelsberedskap behöver byggas främst genom lagerhållning av nödvändiga livsmedel och att det finns behov av att lagra vissa strategiska varor i omsättningslager, särskilt sådana varor som inte kan säkras genom leveranser från utländska leverantörer eller som inte kan produceras inom landet. Regeringen delar i huvudsak Försvarsberedningens uppfattning om inriktningen på livsmedelsberedskapen men bedömer att fördjupade analyser om syfte, innehåll, omfattning och placering av lager behöver genomföras så att eventuell lagring i statlig eller privat regi kan bli en verkningsfull och kostnadseffektiv åtgärd. För att bygga upp försörjningsförmågan behöver frågor om hur strategiska varor kan lagras, hur vår självförsörjningsgrad och näringslivets motståndskraft kan öka, hur handelsflöden kan säkerställas och hur personalbehov kan tryggas, analyseras och hanteras – så att en grundläggande försörjningsförmåga kan säkerställas. De satsningar som görs på livsmedelsområdet inom det civila försvaret skapar förutsättningar för en ökad självförsörjningsgrad av livsmedel. Frågor om ansvar och metoder för att uppnå försörjningstrygghet såsom lagerhållning i statlig eller privat regi och tillverkningsberedskap är angelägna och komplicerade frågor som behöver analyseras och utredas närmare . En omfattande analys av försörjningsberedskapen pågår till viss del redan inom ett flertal ansvariga myndigheter. För att försörjningsberedskapen ska utvecklas ytterligare avser regeringen att tillsätta en utredning om vad en nationellt samordnad försörjningsberedskap bör omfatta samt hur den bör organiseras och finansieras. Statsrådet anförde i sitt svar på skriftlig fråga 2020/21:1084 Nationell säkerhetsstrategi att regeringen kommer att tillsätta en utredning om vad en nationellt samordnad försörjningsberedskap bör omfatta och hur den ska organiseras och finansieras. Regeringen konstaterar i propositionen Totalförsvaret 2021–2025 att det är viktigt att kommunerna säkerställer att det så långt det är möjligt finns reservvattentäkter som de kan använda. Vidare konstaterar regeringen att det kan finnas behov av att utöka lagerhållning av kemikalier och reservdelar hos dricksvattenproducenterna för att säkra dricksvattenproduktionen. bör fortsätta att stödja kommunerna i deras arbete med att säkerställa dricksvattenproduktionen i exempelvis frågor om tillgång, omfördelning och lagerhållning av kemikalier och även verka för att standardisera utrustning och reservdelar. För att utveckla arbetet med försörjning av dricksvatten vid kris, höjd beredskap samt ytterst i krig behöver uthålligheten stärkas och tillgång till reservvattentäkter, nödvatten, reservkraft och kritiska resurser förbättras så att aktörerna i dricksvattenproduktionen kan fortsätta verksamheten även under ansträngda förhållanden. Regeringen instämmer också med , och () att behovet av vatten hos samhällsviktig verksamhet behöver belysas och anser att frågan bör beaktas i den fortsatta planeringen av det civila försvaret. I miljö- och jordbruksutskottets yttrande till försvarsutskottet om propositionen (yttr. 2020/21:MJU4y) anfördes följande: Frågan om samhällets sårbarhet och beredskapsfrågor har fått ökad aktualitet, framförallt med anledning av den pågående coronapandemin som på flera sätt har visat hur sårbart samhället kan vara. Den torka som drabbade under den extremt varma och regnfattiga visade också på sårbarheten i vår primärproduktion av livsmedel och vår tillgång på vatten. Torkan ledde bl.a. till att många lantbrukare inte kunde vattna sina grödor, vilket i sin tur ledde till stora skördeförluster och svårigheter att utfodra djur. Detta fick i sin tur till följd att många lantbruksföretag drabbades väldigt hårt ekonomiskt, i vissa fall i sådan utsträckning att de lades ned eller försattes i konkurs. Händelserna ledde till att miljö- och jordbruksutskottet inledde en fördjupad studie om lantbrukets sårbarhet. Den pågående studiens tema aktualiserades ytterligare av coronapandemin som t.ex. lett till brist på utländsk arbetskraft inom primärproduktionen av livsmedel. Mot denna bakgrund välkomnar utskottet att frågan om civil beredskap lyfts högt upp på dagordningen. Det är enligt utskottet glädjande att regeringen både i budgetpropositionen och i den nu aktuella propositionen om totalförsvaret föreslår satsningar och lyfter upp behovet av ett stort antal åtgärder för att rusta det civila försvaret och öka försörjningsberedskapen, såväl i stort som när det gäller livsmedels- och dricksvattenförsörjning. Det övergripande mål för totalförsvaret liksom de nya mål för det civila försvaret som regeringen har föreslagit är enligt miljö- och jordbruksutskottets bedömning väl avvägda, och utskottet ser fram emot att regeringen återkommer med förslag som närmare konkretiserar vilka åtgärder som behöver vidtas för att nå de föreslagna målen. I likhet med Försvarsberedningen vill utskottet i detta sammanhang lyfta fram arbete med frågor om livsmedelsförsörjning och livsmedelsberedskap som en inspirationskälla för det fortsatta arbetet. Utskottet vill också framhålla att samverkan och erfarenhetsutbyte – på central, regional och lokal nivå – mellan offentliga aktörer och livsmedels- och dricksvattenproducenter ökar förutsättningarna för en god beredskap vid kriser och höjd beredskap. För att uppnå de föreslagna målen är det enligt utskottets mening också viktigt med god styrning och uppföljning. Vid försvarsutskottets behandling av propositionen (bet. 2020/21:FöU4) anförde försvarsutskottet följande om beredskapslagring och beredskap för inhemsk produktion: Utskottet instämmer med regeringen i att ett av målet för det civila försvaret ska vara att upprätthålla en nödvändig försörjning, vilket bereds i sin helhet i avsnittet om det civila försvaret nedan. I fråga om att upprätthålla nödvändig försörjning vill utskottet betona vikten av att stärka totalförsvarets robusthet och uthållighet men även betona utgångspunkten om att det civila och det militära försvaret är ömsesidigt beroende av varandra. I stor utsträckning äger och ansvarar privata aktörer för många av de viktigaste samhällsfunktionerna, som bl.a. handlar om produktion och transporter av nödvändiga varor och tjänster. Offentliga aktörer bör därför, i nära dialog med privata aktörer, bedöma behovet av förberedelser för att säkerställa en rimlig beredskap. Det kan avse bl.a. prioritering och fördelning av resurser samt andra nödvändiga åtgärder såsom att framställa eller lagra produkter och materiel inom t.ex. hälso- och sjukvården och i livsmedelskedjan. Utskottet delar regeringens bedömning att försörjningsberedskapen så långt som möjligt ska kunna säkerställa flödena i varukedjorna under fredstida kriser, höjd beredskap och då ytterst krig och instämmer exempelvis med trafikutskottet om vikten av transportsystemets olika delar för att säkerställa försörjningen av nödvändiga varor och tjänster till och i hela landet. Frågor om ansvar och metoder för att uppnå försörjningstrygghet, såsom lagerhållning i statlig eller privat regi och tillverkningsberedskap, är angelägna och komplicerade frågor som behöver analyseras och utredas närmare . För att försörjningsberedskapen ska utvecklas ytterligare avser regeringen att tillsätta en utredning om vad en nationellt samordnad försörjningsberedskap bör omfatta samt hur den bör organiseras och finansieras, vilket utskottet välkomnar. För att kunna lösa sina uppgifter är även det militära försvaret beroende av att ett antal funktioner i samhället fungerar, t.ex. el- och drivmedelsförsörjning, transporter samt försörjning av vatten och livsmedel. Utskottet anser, likt regeringen, att det är viktigt att det civila försvaret bidrar till Försvarsmaktens operativa förmåga vid höjd beredskap och då ytterst i krig. Med hänvisning till regeringens mål om att en nödvändig försörjning ska upprätthållas och regeringens avsikt att tillsätta en utredning om en nationellt samordnad försörjningsberedskap anser utskottet att det inte finns skäl att vidta ytterligare åtgärder inom beredskapslagring och beredskap för inhemsk produktion. I budgetpropositionen (prop. 2020/21:1) föreslår regeringen att totalt tillförs det civila försvaret inom flera olika utgiftsområden. Regeringen anför inom utgiftsområde 23 att en tryggad livsmedels- och dricksvattenförsörjning är viktiga delar i ett motståndskraftigt civilt försvar. Detta aktualiserar också behovet av att nå målen i livsmedelsstrategin. Men ytterligare åtgärder behöver vidtas utöver insatserna inom ramen för livsmedelsstrategin. Regeringen föreslår därför satsningar för uppbyggnad av livsmedelsberedskap och tryggad dricksvattenförsörjning vid höjd beredskap och då ytterst krig. De samlade åtgärderna kan även bidra till att stärka förmågan att hantera svåra påfrestningar på försörjningen i fredstid. Regeringen avsatte därför för livsmedel och dricksvatten inom ramen för civilt försvar. anslag tillfördes , SVA och för att stärka totalförsvaret och intensifiera återuppbyggnaden av det civila försvaret. biföll regeringens förslag (bet. 2020/21:MJU2, rskr. 2020/21:132). anförde landsbygdsminister följande som svar på fråga 2020/21:2013 totalförsvar och livsmedelsförsörjningen: behöver ha en god försörjningsförmåga av livsmedel och regeringen ser att det är en prioriterad fråga. Den nationella livsmedelsstrategin syftar till hållbara och konkurrenskraftiga företag inom jordbruket, fiskerinäringarna och livsmedelsproduktion som kan öka den svenska produktionen och därmed också bidra till en hög svensk marknadsandel. Att stärka och öka konkurrenskraften inom det svenska jordbruket är en viktig punkt i den sakpolitiska överenskommelsen mellan Socialdemokraterna, de gröna. En del i detta arbete är att regeringen fattade beslut om ytterligare en handlingsplan för livsmedelsstrategin.