bet · H801AU12 · 2021-06-04 00:00:00 — om statens insatser mot exploatering av arbetskraft Utskottet föreslår med anledning av motionsyrkanden ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag på hur sekretessreglerna kan ändras för att motverka exploatering av arbetskraft och förbättra möjligheten till myndighetssamverkan i dessa frågor. Utskottet föreslår att avslår övriga motioner som väckts med anledning av regeringens skrivelse och lägger skrivelsen till handlingarna. Utskottet hänvisar främst till pågående arbete. har granskat statens insatser mot exploatering av arbetskraft. Resultatet av granskningen redovisas i rapporten mot exploatering av arbetskraft – regelverk, kontroller samt information och stöd till de drabbade. I rapporten lämnas rekommendationer till regeringen och . I betänkandet finns två reservationer (SD, V) och ett särskilt yttrande (C). Skrivelse 2020/21:169 om statens insatser mot exploatering av arbetskraft. Åtta yrkanden i tre följdmotioner. Utskottets förslag till riksdagsbeslut om statens insatser mot exploatering av arbetskraft Ändrade sekretessregler för att motverka exploatering av arbetskraft 1.Riksrevisionens rapport om statens insatser mot exploatering av arbetskraft, punkt 1 (SD) 2.Riksrevisionens rapport om statens insatser mot exploatering av arbetskraft, punkt 1 (V) om statens insatser mot exploatering av arbetskraft, punkt 1 (C) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut om statens insatser mot exploatering av arbetskraft 2020/21:4012 av m.fl. (V) yrkandena 2 och 3 samt 2020/21:4020 av m.fl. (SD) yrkandena 1–4 och lägger skrivelse 2020/21:169 till handlingarna. Reservation 1 (SD) Reservation 2 (V) Ändrade sekretessregler för att motverka exploatering av arbetskraft ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör återkomma med förslag på hur sekretessreglerna kan ändras för att motverka exploatering av arbetskraft och förbättra möjligheten till myndighetssamverkan i dessa frågor och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:4023 av m.fl. (M, KD) och 2020/21:4020 av m.fl. (SD) yrkande 5. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (L), (M), (M), (SD), (S), (M), (SD), (S), (KD), Serkan Köse (S), (SD), (MP), (L), (S), Alireza Akhondi (C) och Ciczie Weidby (V). Utskottet behandlar i detta betänkande regeringens skrivelse 2020/21:169 om statens insatser mot exploatering av arbetskraft och tre motioner som har väckts med anledning av skrivelsen. Förslagen i motionerna finns i bilagan. Enligt riksdagsordningen ska lämna sina granskningsrapporter över effektivitetsrevisionen till . ska överlämna rapporterna till regeringen, som sedan ska återkomma i en skrivelse till med en redovisning av vilka åtgärder regeringen vidtagit eller avser att vidta med anledning av iakttagelserna i rapporterna. överlämnade granskningsrapporten mot exploatering av arbetskraft – regelverk, kontroller samt information och stöd till de drabbade (RiR 2020:27) till . informerade företrädare för utskottet om granskningsrapporten, och överlämnade regeringen skrivelse 2020/21:169 till . om statens insatser mot exploatering av arbetskraft Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om insatser mot exploatering av arbetskraft och lägger skrivelsen till handlingarna. Utskottet hänvisar främst till pågående arbete. Jämför reservation 1 (SD) och 2 (V) samt det särskilda yttrandet (C). har granskat statens insatser mot exploatering av arbetskraft. Resultatet av granskningen redovisas i rapporten mot exploatering av arbetskraft – regelverk, kontroller samt information och stöd till de drabbade (RiR 2020:27). konstaterar inledningsvis att enligt Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna har varje arbetstagare rätt till hälsosamma, säkra och värdiga arbetsförhållanden. har det dock uppmärksammats allt fler fall av arbetstagare som har arbetat i under mycket dåliga förhållanden. Det kan handla om arbete till låg eller utebliven lön, mycket långa arbetsdagar, farlig arbetsmiljö eller dåliga boendeförhållanden. påpekar att arbete mot människohandel för arbetskraftsexploatering i flera sammanhang kritiserats utifrån svagheter när det handlar om att identifiera offer, ge dem skydd och stöd samt att fälla förövarna. Att arbetskraftsexploatering verkar vara ett problem som ökar i samhället är givetvis skadligt för de som drabbas och innebär en kränkning av de mänskliga rättigheterna, men det finns enligt även en påverkan på större delar av arbetsmarknaden om dåliga arbetsvillkor blir ett permanent inslag. I förlängningen medför det att företag som erbjuder goda arbetsvillkor slås ut på grund av att de inte kan konkurrera med samma låga priser. Enligt finns det indikationer på att myndigheternas insatser inte kan motverka problemen på ett effektivt sätt; t.ex. har föreslagna åtgärder på området inte genomförts. Sammantaget ger det skäl att granska om regeringen och de ansvariga myndigheterna arbetar på ett effektivt sätt för att motverka arbetskraftsexploatering. För att besvara den övergripande revisionsfrågan ställs följande delfrågor: Ger regelverket förutsättningar för att förebygga och motverka att arbetstagare utsätts för arbetskraftsexploatering? Fungerar myndigheternas kontroller för att ingripa mot arbetsgivare som utsätter arbetstagare för arbetskraftsexploatering? Finns det målgruppsanpassad information till utländska arbetstagare om rättigheter och skyldigheter på svensk arbetsmarknad och vart man kan vända sig om man blir utnyttjad? Finns det förutsättningar för att erbjuda skydd och stöd till dem som blivit utsatta för arbetskraftsexploatering? Granskningen baseras på intervjuer, enkäter och dokumentstudier. Intervjuer har genomförts med företrädare för myndigheter, , civilsamhället och andra berörda aktörer. En enkät har gått ut till arbetsmiljöinspektörer som deltar i myndighetsgemensamma kontroller. En andra enkät har gått ut till ett antal fackförbund inom LO-kollektivet. När det gäller dokumentstudier har tagit del av regelverk och styrdokument såsom myndighetsinstruktioner och regleringsbrev. har även gått igenom ett antal utredningar, forskningsrapporter och annan litteratur inom området. anser att det finns stora utmaningar när det gäller det regelverk som ska motverka arbetskraftsexploatering. gör bl.a. iakttagelsen att regelverket inte ger ett tillräckligt skydd mot missförhållanden som kan leda till arbetskraftsexploatering. Det handlar framför allt om missförhållanden som rör lön och boendestandard och att arbetstagare kan hamna i skuld om de betalat arbetsgivaren för sin anställning. Den arbetstagare som kräver bättre villkor av sin arbetsgivare riskerar även utvisning, eftersom uppehållstillståndet i vissa fall är knutet till att arbetstagaren behåller sin anställning. Vidare konstateras det i granskningen att det straffrättsliga skyddet förvisso har skärpts genom att ett nytt brott, människoexploatering, 2018 fördes in i , men att detta än så länge bara lett till en fällande dom. gör bedömningen att är risken närmast obefintlig att bli straffad för människoexploatering eller människohandel för den arbetsgivare som utnyttjar arbetskraft. När det gäller frågan om att ingripa mot arbetsgivare som utsätter arbetstagare för arbetskraftsexploatering anser att myndigheterna till viss del saknar det mandat som skulle behövas. Det finns också brister i utbildningen av de anställda och genomförandet av kontrollerna, vilket är bidragande orsaker till att så få offer för arbetskraftsexploatering identifieras. gör bl.a. iakttagelsen att de myndighetsgemensamma kontrollerna har svårt att komma åt arbetskraftsexploatering. Det beror enligt på att myndigheterna inte har mandat att granska merparten av de missförhållanden som kan innebära arbetskraftsexploatering. Det beror också på att regionkoordinatorerna, som har brottsofferperspektivet i inspektionerna, sällan deltar i inspektionerna. Slutligen är det svårt att få den som är utsatt att våga prata med myndigheterna vid inspektionstillfället. Vidare anser att det finns brister när det gäller brottsofferperspektivet i polisens arbetsplatsinspektioner. Trots uppenbara risker för att individer som polisen stöter på under kontroller har blivit utsatta för arbetskraftsexploatering saknar vissa gränspoliser utbildning om människohandel. Dessutom lämnar gränspolisen sällan vidare ärenden till de grupper som arbetar mot människohandel i regionerna. Arbetstagarorganisationerna uppger för att det är svårt att bevaka arbetsvillkoren i branscher där exploatering ofta förekommer. Till stor del hänger detta samman med svårigheterna att få utländska arbetstagare att gå med i ett fackförbund i . När det gäller frågan om målgruppsanpassad information om arbetsvillkor i anser att den är svår att tillgodogöra sig och att den saknar väsentlig information om rättigheter. gör bl.a. iakttagelsen att Svenska institutets webbplats Working in inte har utsatta arbetstagare som målgrupp och att det inte pågår någon utveckling av webbplatsen. Vidare konstaterar att ingen av de granskade myndigheter har lättillgänglig information om vilka rättigheter man har som utländsk arbetstagare i . Det saknas också information om vart man kan vända sig för stöd om man utsätts för arbetskraftsexploatering. gör också iakttagelsen att informationsblad i samband med ansökan om arbetstillstånd i många fall enbart är tillgängligt på svenska och engelska. innehåller inte heller någon information om utländska arbetstagares rättigheter i . När det gäller förutsättningar för att erbjuda skydd och stöd till dem som blivit utsatta för arbetskraftsexploatering konstaterar att stöd- och skyddsprocessen för personer som är utsatta för människohandel har ett fokus på offer för sexuell exploatering. Vidare gör iakttagelsen att offer för arbetskraftsexploatering kan vara svåra att identifiera, bl.a. därför att de ofta själva inte ser sig som brottsoffer eller inte vill ge sig till känna för myndigheterna. Av den anledningen är det angeläget att offer för arbetskraftsexploatering kan beviljas betänketid för att fundera på om de vill delta i en rättsprocess. Det finns inga uppgifter om hur många offer för arbetskraftsexploatering som har beviljats tillfälliga uppehållstillstånd. I , konstaterar , är det endast förundersökningsledare, dvs. polis eller åklagare, som kan ansöka om betänketid. Kraven på att en förundersökning ska vara inledd kan vara ett hinder för att öka antalet rättsprocesser i fråga om arbetskraftsexploatering. Slutligen gör iakttagelsen att rutiner för återvändande till hemlandet finns men att dessa utnyttjas mycket sällan; ingen person som utsatts för arbetskraftsexploatering deltog i återvändandeprogrammet 2019 och endast en person deltog 2018. Sammantaget leder iakttagelser till den övergripande slutsatsen att det finns stora brister i de statliga insatserna för att motverka exploatering av arbetskraft. Bristerna beror framför allt på att regeringen inte har gett myndigheterna på området mandat och tydliga uppdrag för att motverka problemet. lämnar följande rekommendationer till regeringen: • Ta ett helhetsgrepp för att motverka arbetskraftsexploatering genom att: – ge myndigheterna på området tydliga uppdrag och mandat för att kunna genomföra åtgärder mot problemet – ta fram en handlingsplan för att samla åtgärderna och möjliggöra uppföljning – ge i uppdrag att samordna arbetet. • Se till att lämpliga myndigheter tar fram: – information som är tillgänglig för alla riskgrupper om arbetstagares rättigheter och skyldigheter. Det behöver också finnas information om vart man kan vända sig och hur man kan få hjälp och stöd om man är utsatt för arbetskraftsexploatering – en process för skydd och stöd som är anpassad till offer för arbetskraftsexploatering. • Utred följande områden: – hur riskgrupper för arbetskraftsexploatering kan få bättre möjligheter att utkräva en avtalad eller innestående lön – hur krav på boendestandard och kostnad kan ställas på arbetsgivare när en anställd erbjuds boende som en del av anställningen – om myndigheterna bör utöva tillsyn över arbetsvillkor för utländsk arbetskraft i branscher med ökad risk för arbetskraftsexploatering. lämnar en rekommendation till om att säkerställa att alla som jobbar med arbetsplatsinspektioner får utbildning om arbetskraftsexploatering och att det finns rutiner för hur potentiella offer ska hanteras. I skrivelse 2020/21:169 om statens insatser mot exploatering av arbetskraft redovisar regeringen sin bedömning och sina åtgärder med anledning av iakttagelser. Regeringen framhåller inledningsvis att arbetskraftsexploatering är utbrett, trots insatser för att motverka detta allvarliga samhällsproblem. Regeringen instämmer dock inte i slutsats att myndigheternas uppdrag och mandat är den huvudsakliga anledningen till att staten trots insatser har svårt att helt komma tillrätta med problemet. Regeringen anför bl.a. att en effektiv samverkan mellan myndigheterna är central för att motverka att människor utnyttjas på svensk arbetsmarknad. Och myndighetssamverkan mot arbetslivskriminalitet har enligt regeringen gett goda resultat. Det uppdrag som myndigheterna hade –2020 har varit inriktat på att utveckla metoder för myndighetsgemensam kontroll. Arbetet försvårades delvis av den pandemi som drabbade och det finns anledning att förvänta sig en fortsatt positiv utveckling av samverkans generella effektivitet och resultat. Även myndighetssamverkan mot organiserad brottslighet har enligt regeringen gett goda resultat. Regeringen noterar bedömning att det är nödvändigt att på se över hur myndigheterna kan få en mer aktiv roll i att säkerställa att de mest utsatta utländska arbetstagarna har acceptabla arbetsvillkor. Regeringen bedömer, liksom , att det skulle innebära en förskjutning av myndigheternas roll i förhållande till arbetsmarknadens parter att ge en myndighet mandat att kontrollera löner och anställningsavtal. Till skillnad från gör regeringen dock bedömningen att statens insatser bör förstärkas utan att förändra dessa grundläggande förhållanden, exempelvis genom förbättrad myndighetssamverkan. När det gäller den nuvarande handlingsplanen mot prostitution och människohandel håller regeringen inte med om att den inte är tillräcklig. Även om det inte kan uteslutas att separata handlingsplaner för de olika formerna av exploatering eller människohandel skulle kunna ha fördelar, är det enligt regeringen viktigt att arbetet hålls ihop. Regeringen instämmer delvis i iakttagelse att det finns vissa brister i det regelverk som ska motverka att arbetskraftsexploatering uppstår, samt att arbetsgivare som exploaterar arbetskraft löper liten risk att straffas för det. Regeringen ser flera förklaringar till att få lagförs för människohandel och människoexploatering. Det rör sig i många fall om förhållanden som kräver aktiva insatser från kontrollmyndigheter och rättsvårdande myndigheter eftersom de som utsätts inte sällan av olika anledningar är ovilliga att anmäla misstänkta brott. Regeringen anser att de problem som finns med få lagföringar och andra konsekvenser av överträdelser främst behöver åtgärdas genom bättre kunskap och samverkan mellan de myndigheter som arbetar operativt med den här typen av ärenden. Regeringen instämmer i de iakttagelser gör i fråga om brister i informationen om bl.a. vilka rättigheter man har som utländsk arbetstagare i . När det gäller förutsättningar för att erbjuda skydd och stöd till dem som blivit utsatta för arbetskraftsexploatering instämmer regeringen delvis i iakttagelse att det finns ett fokus på offer för sexuell exploatering. Svenska myndigheter var enligt regeringen tidiga med arbetet mot människohandel för sexuell exploatering och har en stor kunskap inom det området. Regeringen konstaterar att har ett nationellt uppdrag att samordna arbetet mot alla former av människohandel i . Enligt regeringen är exploatering av arbetskraft ett ökande samhällsproblem, varför det blir allt mer angeläget att de processer för skydd och stöd som finns är anpassade för de personer som har behov av dem. finns det enligt regeringen skäl som talar för att arbetet mot människohandel och människoexploatering för alla ändamål bör hållas ihop. När det gäller åtgärder med anledning av iakttagelser anför regeringen i fråga om myndigheternas uppdrag och mandat att ambitionsnivån för samverkan mot arbetslivskriminalitet har höjts och regeringen har avsatt permanenta medel för ändamålet. Myndighetssamverkan motverkar enligt regeringen fusk, regelöverträdelser och brottslighet i arbetslivet och ger myndigheterna förutsättningar att upptäcka och motverka människohandel och människoexploatering. Regeringen gav förnyade uppdrag till de deltagande myndigheterna och uppdrag till att samordna arbetet (A2021/00085). Regeringen anför bl.a. att myndigheterna ska återkomma med förslag om hur utbildning av anställda kan organiseras, såväl nationellt som regionalt, inom ramen för samverkan. Myndigheterna ska också återkomma med förslag på hur samrådet med arbetsmarknadens parter kan utvecklas och hur arbetet eventuellt kan samordnas med annan myndighetssamverkan. Regeringen anser att det är viktigt att de samverkande myndigheterna kan utbyta den information som krävs för en effektiv och ändamålsenlig kontrollverksamhet. En ökad informationsdelning måste alltid vägas mot den personliga integriteten. Regeringen avser att se över de behov av förändringar av regelverket för offentlighet och sekretess som kan krävas för att möjliggöra en förbättrad myndighetssamverkan. Regeringen avser inom ramen för myndighetsstyrningen att närmare precisera inriktningen och formerna för samverkan utifrån den återrapportering som regeringen får från myndigheterna. I det arbetet kommer granskning att utgöra ett viktigt underlag. Regeringen uppmärksammar att arbetsmiljöstrategin –2025 lyfter fram en arbetsmarknad utan brott och fusk som ett av strategins fyra huvudsakliga delområden. Regeringen uppger att har fått i uppdrag att ta fram en åtgärdsplan för att genomföra strategin inom sitt område. När det gäller regelverk som ska motverka arbetskraftsexploatering hänvisar regeringen till att en särskild utredare (dir. 2020:8 och 2020:69) ska kartlägga förekomsten av handel med uppehållstillstånd för arbete och överväga olika åtgärder för att motverka utnyttjande av arbetskraftsinvandrare. Utredaren ska även lämna förslag om skärpta straff för arbetsgivare som utnyttjar systemet för arbetskraftsinvandring och skadestånd till arbetstagare. överlämnade Utredningen för arbetskraftsinvandring delbetänkandet Ett förbättrat system för arbetskraftsinvandring (SOU 2021:5) som innehåller förslag om utökade kontroller av arbetskraftsinvandrares villkor. Övriga delar av uppdraget ska redovisas . När det gäller information till utländska arbetstagare och processen för skydd och stöd hänvisar regeringen till att en särskild utredare har fått i uppdrag att analysera om det finns skäl att stärka skyddet för offer för människohandel genom att ta ställning till om ytterligare myndighetsaktörer ska kunna ansöka om uppehållstillstånd för betänketid (dir. 2020:44). Regeringen inväntar redovisningen av uppdraget, som ska göras . Regeringen anser att i och med skrivelsen är slutbehandlad. I kommittémotion 2020/21:4020 anser m.fl. (SD) att de brister och den problematik som framkommer i granskning har funnits länge och att regeringen vid det här laget borde ha haft konkreta förslag på bordet. Det finns ett antal åtgärder som motionärerna anser vara extra viktiga. Till att börja med bör det utses en myndighet som har en samordnande roll i det myndighetsgemensamma arbetet mot arbetskraftsexploatering (yrkande 1). Vidare bör en av samverkansmyndigheterna ges i uppdrag att kartlägga arbetskraftsexploateringens omfattning (yrkande 2). I motionen föreslås det också att samtliga myndigheter som deltar i samarbetet mot arbetskraftsexploatering ska ges i uppdrag att motverka arbetskraftsexploatering (yrkande 4). Motionärerna påpekar att t.ex. inte har fått något uttalat uppdrag från regeringen att motverka människohandel och människoexploatering. Motionärerna vill att regeringen ska se till att det i lag framgår tydligt att det är otillåtet att ta betalt för en anställning eller kräva tillbaka lön från en arbetstagare (yrkande 3). I kommittémotion 2020/21:4012 anser m.fl. (V) att regeringen bör se till att lämpliga myndigheter tar fram en process för skydd och stöd som är anpassad till offer för arbetskraftsexploatering (yrkande 2). Enligt motionärerna saknas en sådan process . Enligt motionärerna bör det också utredas hur riskgrupper för arbetskraftsexploatering i praktiken kan få bättre möjligheter att utkräva en avtalad eller innestående lön, hur krav på boendestandard och kostnad kan ställas på arbetsgivare när en anställd erbjuds boende som en del av anställningen samt om myndigheterna bör utöva tillsyn över arbetsvillkor för utländsk arbetskraft i branscher med ökad risk för arbetskraftsexploatering (yrkande 3). Utskottet måste inledningsvis konstatera att arbetskraftsexploatering trots statens insatser är ett allvarligt samhällsproblem. Utvecklingen är oroande när det gäller fusk, regelöverträdelser och brottslighet i arbetslivet. Utskottet ser med stort allvar på detta och välkomnar därför att regeringens arbetsmiljöstrategi –2025 också lyfter fram en arbetsmarknad utan brott och fusk som ett av strategins fyra huvudsakliga delområden (skr. 2020/21:92). Liksom regeringen anser utskottet att en väl fungerande samverkan dels mellan relevanta myndigheter, dels mellan myndigheter och arbetsmarknadens parter är viktig för att motverka att människor utnyttjas på svensk arbetsmarknad. Utifrån resultatredovisningen i budgetpropositionen kan utskottet också konstatera att myndighetssamverkan mot arbetslivskriminalitet har gett resultat, även om arbetet delvis har försvårats av den pågående pandemin. Utskottet noterar att Arbetsförmedlingen, , , , , , och –2020 haft i uppdrag att utveckla ändamålsenliga och effektiva metoder för myndighetsgemensamma kontroller. Utskottet noterar att regeringen gav förnyade uppdrag till de deltagande myndigheterna och gav i uppdrag att samordna arbetet (A2021/00085). I samband med behandlingen av budgetpropositionen godkände regeringens förslag om permanenta medel för ändamålet. ges därmed stärkta möjligheter att tillsammans med andra myndigheter arbeta fokuserat och gemensamt för att fortsätta stävja fusk, regelöverträdelser och brottslighet på svensk arbetsmarknad. Utskottet noterar att de myndigheter som ingår i myndighetssamverkan har fått i uppdrag att återkomma med förslag på hur samrådet med arbetsmarknadens parter kan utvecklas och hur arbetet eventuellt kan samordnas med annan myndighetssamverkan. föreslår i kommittémotion 2020/21:4020 yrkande 1 att regeringen ska utse en myndighet som har en samordnande roll i arbetet mot arbetskraftsexploatering. Detta är också något som rekommenderar och pekar ut för uppgiften. Utskottet delar givetvis den grundläggande positiva synen på myndighetssamverkan, men är tveksamt till att peka ut en myndighet som ska samordna allt arbete mot arbetskraftsexploatering, dvs. inte bara de myndighetsgemensamma kontrollerna. Utskottet anser att olika myndigheters verksamheter bidrar på olika sätt när det gäller att bekämpa brottslighet och därför bör inriktningen på arbetet avgöra vilken myndighet som har det övergripandet ansvaret. Utskottet konstaterar att har ett nationellt uppdrag att samordna arbetet mot alla former av människohandel i . När det gäller de myndighetsgemensamma kontrollerna för att motverka fusk, regelöverträdelser och brottslighet i arbetslivet har utskottet dock ingen annan uppfattning än att även fortsättningsvis bör vara den samordnande myndigheten. Vidare när det gäller myndighetssamverkan föreslår i yrkande 4 att samtliga myndigheter som deltar i samarbetet mot arbetskraftsexploatering ska ges i uppdrag att motverka arbetskraftsexploatering.