bet · H901MJU4 · 2021-09-16 00:00:00 — Vi noterar att statssekreteraren muntligt har redogjort för utskottet att regeringen överväger ett i flera delar annorlunda genomförande av engångsplastdirektivet än vad den ursprungliga utredningen föreslog, utifrån synpunkter som remissinstanser lämnat. De förändringar som övervägs – bl.a. vad gäller beräkningsgrund för och utformning av nedskräpningsavgifter samt de produkter som omfattas av producentansvaret går i rätt riktning, men det är olyckligt att regeringen inte presenterade dessa förändringar och förtydliganden inom ramen för propositionen eftersom remissinstansernas synpunkter fanns redan då och det är propositionen som ska ta ställning till. Tidpunkten för genomförandet av artikel 8 i engångsplastdirektivet, punkt 4 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:4090 av m.fl. (SD) yrkande 2. Vi föreslår ett senareläggande av genomförandet av engångsplastdirektivets artikel 8 som reglerar producentansvaret. Enligt direktivet behöver det inte införlivas förrän . Ett genomförande först skulle ge regeringen tid att omarbeta engångsplastpromemorians förslag till nedskräpningsavgifter och åtgärda de brister som vi påpekat tidigare i detta betänkande. ska kommissionen komma med riktlinjer för nivåerna på nedskräpningsavgifter och vad som kan anses vara en kostnadseffektiv, transparent och proportionell kostnad. Regeringen bör avvakta med beslut om bemyndigande och eventuella förordningar tills kommissionen har presenterat dessa riktlinjer. Märkning av produkter, punkt 5 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:4092 av m.fl. (M) yrkande 5. Engångsplastdirektivet ställer krav på märkning av plastprodukter för engångsbruk. Detaljerna kring kravet kommer dock alltför sent för att producenterna ska ges rimlig möjlighet att uppfylla märkningskravet, och de riskerar därför att påföras sanktionsavgifter. Ställda inför denna risk kan en del av producenterna se det som ekonomiskt mer fördelaktigt att kassera redan framtagna produkter, vilket i så fall skulle innebära att resurser förbrukas i onödan. Vi anser därför att regeringen ska utforma ett förslag till genomförande som ger producenterna tillräcklig tid för att anpassa sina produkter till kraven. Det kan t.ex. ske genom att en övergångsperiod erbjuds, under vilken ingen sanktionsavgift åläggs producenter som inte lever upp till kraven. Vi noterar att statssekreteraren muntligt har redogjort för utskottet att regeringen överväger ett i flera delar annorlunda genomförande av engångsplastdirektivet än vad den ursprungliga utredningen föreslog, utifrån synpunkter som remissinstanser lämnat. De förändringar som övervägs – bl.a. vad gäller beräkningsgrund för och utformning av nedskräpningsavgifter samt de produkter som omfattas av producentansvaret går i rätt riktning, men det är olyckligt att regeringen inte presenterade dessa förändringar och förtydliganden inom ramen för propositionen eftersom remissinstansernas synpunkter fanns redan då och det är propositionen som ska ta ställning till. Sanktionsväxling för nedskräpningsförseelse och ringa nedskräpningsförseelse, punkt 6 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:4092 av m.fl. (M) yrkande 6. I propositionen föreslås att en nedskräpningsförseelse ska kunna medföra straffansvar även om gärningen är ringa. Vi och vårt parti har länge förespråkat att påföljd ska kunna påföras även den som skräpar ned med mindre föremål som snus, cigaretter och tuggummin. står detta skräp för en mycket stor andel av nedskräpningen, särskilt i stadsmiljö. Skräpet förfular miljön, bidrar till otrygghet och leds via dagvattenbrunnar vidare ut i vattendrag. Därför välkomnar vi regeringens förslag som ett steg i rätt riktning. I svaret på den lagrådsremiss som föregick propositionen anför dock Lagrådet att det framstår som föga sannolikt att en kriminalisering av ringa nedskräpning kommer att vara ett effektivt medel för att komma åt problemet med nedskräpning. Skälet till det är bl.a. att risken för att fällas för nedskräpning är mycket liten, vilket medför att kriminaliseringen ger begränsade möjligheter att åstadkomma den attitydförändring som krävs. Vi delar Lagrådets bedömning och anser därför att regeringen borde ha utarbetat förslag som ökar sannolikheten att ett förbud mot nedskräpning får effekt. Som förslagen utformats saknas det svar på hur detta ska ske. Det råder brist på polisiär kapacitet i . Även om vårt parti gör stora satsningar på mer resurser och fler poliser så har polisen också en mängd angelägna och brådskande uppgifter som kräver dess prioriterade resurser. Dit hör bl.a. gängkriminaliteten, men även grova miljöbrott. För att effektivisera arbetet mot nedskräpning och minska polisens arbetsbelastning vill vi och vårt parti därför införa en sanktionsväxling för nedskräpningsförseelse och ringa nedskräpningsförseelse där dagens system ersätts med ett administrativt förfarande som innebär att den som skräpar ned får en sanktionsavgift i stället för böter. Sanktionsavgiften ska kunna utfärdas av ordningsvakter i stället för polisen, något som kan jämföras med det förfarande som gäller för felparkeringsavgifter. Sanktionsväxlingen bör begränsas till de mindre allvarliga överträdelserna så att det straffrättsliga systemet kvarstår för de allvarligare överträdelserna. Förslaget om sanktionsväxling diskuterades bl.a. i utredningsbetänkandet Skatt på engångsartiklar (SOU 2020:48). I betänkandet framfördes fördelarna med förslaget och utredningen ansåg att frågan borde prövas ytterligare. Vi anser mot denna bakgrund att regeringen bör återkomma till med ett förslag till sanktionsväxling för nedskräpningsförseelse och ringa nedskräpningsförseelse. Genomförande av engångsplastdirektivet och avfallsdirektivet (C) (C) och (C) anför: Frågan om genomförande av engångsplastdirektivet har varit föremål för förhandlingar mellan regeringen, Liberalerna och utifrån januariavtalet. Utifrån detta har också propositionen om producentansvar och straffansvar för nedskräpning lagts på bord, för att bemyndiga regeringen att besluta om förordningar för att möta de krav som direktivet ställer upp. Precis hur dessa förordningar kommer att utformas återstår dock att se. I och med att januariavtalet mellan regeringen, och Liberalerna inte längre gäller kommer vi inte heller att delta i förhandlingar om hur förordningarna om detta ska utformas. Vi noterar att () har informerat om att man överväger att göra förändringar på en rad områden jämfört med förslagen i den s.k. engångsplastpromemorian. Vi välkomnar detta och förutsätter att man gör detta på ett sätt som inte innebär en överimplementering av direktivet och inte innebär en ohållbar byråkratisk börda för vare sig svenska företag eller kommunerna. Detta kommer vi också att för vår del följa från . Förteckning över behandlade förslag Proposition 2020/21:198 Producentansvar och straffansvar för nedskräpning: antar regeringens förslag till lag om ändring i . 2020/21:4089 av m.fl. (KD): 1.Riksdagen avslår propositionen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma till med förslag för genomförande av avfallsdirektivet och engångsplastdirektivet enligt vad som anges i motionen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:4090 av m.fl. (SD): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska omarbeta beräkningsgrunderna för avgifter till producenterna så att det tydligt framgår vilka producenter som ska betala en avgift, vad exakt producenterna betalar för samt vilka kriterier som ligger till grund för beräkningen och revideringen av avgiftsnivåerna och tillkännager detta för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att flytta fram tidpunkten för ikraftträdandet av de förslag som rör producentansvaret i engångsplastdirektivets artikel 8 till och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:4092 av m.fl. (M): 1.Riksdagen avslår propositionen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska återkomma till med en ny proposition, där förslagen till hur engångsplastdirektivet genomförs i reviderats på ett sätt som undviker omfattande administration, innebär ökad miljönytta samt inte påför producenterna oskäliga kostnader, och detta tillkännager för regeringen. 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att engångsplastdirektivets utökade producentansvar ska genomföras i på ett sätt som undviker omfattande administration, innebär ökad miljönytta samt inte påför producenterna oskäliga kostnader, och detta tillkännager för regeringen. 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utökat producentansvar för nedskräpning inte ska påföras producenter utöver det som krävs i engångsplastdirektivet och tillkännager detta för regeringen. 5.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att krav på märkning och eventuell därtill kopplad sanktionsavgift ska genomföras på ett sätt som ger producenter tillräckligt med tid för anpassning och tillkännager detta för regeringen. 6.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska återkomma till med ett förslag som innebär en sanktionsväxling för nedskräpningsförseelse och ringa nedskräpningsförseelse, och detta tillkännager för regeringen. diskuterar vi bland annat åtgärder för att minska nedskräpningen och användningen av engångsplastartiklar. Det finns flera delar i denna proposition som jag tycker är både viktiga och nödvändiga. Skräp är ett stort miljöproblem. Nedskräpning skapar otrygghet i stadsmiljön och i människors närområden. Skräp påverkar djurlivet negativt, och det förorenar våra hav. vill att vi ska göra skräpfritt, och vi ser positivt på att minska användningen av engångsprodukter på de områden där de kan ersättas på ett rimligt sätt av andra alternativ och där de inte behövs till exempel för livsmedelssäkerhet eller för att upprätthålla god hygien. För att minska spridningen av farliga ämnen, läkemedelsrester och mikroplaster har satsat pengar i vår budget på avancerad reningsteknik i våra reningsverk just för att bli av med dessa farliga ämnen, detta som en annan del i arbetet för att minska skräp och farliga ämnen. Tyvärr finns det en del i just detta förslag som vi har att ta ställning till som jag tycker är bristfällig i fråga om beredningen. Därför har yrkat avslag och bett regeringen återkomma med ett nytt förslag. Det gör vi inte för att vi inte delar problembilden utan för att förslaget brister i sin utformning. Det handlar inte minst om hur ska införliva EU:s engångsplastdirektiv och det utökade producentansvaret för nedskräpning. principiella ståndpunkt är att när regeringen genomför EU-direktiv ska man göra det på ett sätt som strävar efter att reglerna i hög grad är harmoniserade över medlemsstaternas gränser, att de inte medför konkurrensnackdelar för svenska företag och att tydliga riktlinjer ges till berörda aktörer så att de har möjlighet att ställa om sin verksamhet. anser att det är rimligt att producenterna bär en del av kostnaden för den nedskräpning som produkterna innebär. Men det är också rimligt att dessa avgifter är skäliga och står i proportion till den nedskräpning som produkterna faktiskt innebär. Det är centralt både för att värna våra företag och våra jobb och för att upprätthålla förtroendet för miljöpolitiken. Felaktigt utformade avgifter, utan krav på motprestation, blir i stället fördolda skatter. Det tror jag skadar tilltron till miljöpolitiken. har i en promemoria utvecklat ett förslag till nedskräpningsavgifter som ändå måste utgå från ligger till grund för förslaget . Detta förslag har kritiserats från flera håll för att det inte bygger på de faktiska kostnaderna för uppstädning, att det tagits fram långt innan kommissionens vägledning har publicerats, att faktaunderlaget är ofullständigt och att de föreslagna avgiftsnivåerna långt överstiger de faktiska kostnaderna för att städa upp. Det innebär på många vis att förslaget faktiskt strider mot grunderna i engångsplastdirektivet. konstaterar att regeringen i de förslag till nedskräpningsavgifter som har presenterats går längre både vad gäller nivåer och vad gäller vilka produktkategorier som ska omfattas. Vi noterar självklart att regeringen genom muntlig information i utskottet har beskrivit att man överväger en något annorlunda implementering av dessa avgifter jämfört med dem som presenterades i den promemoria som låg till grund för propositionen. Detta är ett steg i rätt riktning, vill jag säga - men det är trots allt bara muntlig information, och det är regeringens proposition som har att ta ställning till. Det är därför synd, tycker jag, att regeringen inte tog hänsyn till den kritik som remissinstanserna riktade redan innan man utformade sin proposition. Därför har vi yrkat på att regeringen ska återkomma med ett nytt förslag som tydligt åtgärdar de brister som inte bara de berörda aktörerna har pekat på utan faktiskt också , som pekar på att systemet riskerar att leda till en extremt omfattande administration som inte står i proportion till miljönyttan. Vi kan helt enkelt inte ge carte till regeringen att utforma det här systemet precis hur den vill. Det blir inte seriöst. En annan del i propositionen handlar om att kriminalisera ringa nedskräpning. Man ska helt enkelt kunna få böter om man slänger fimpar, tuggummin eller snus i naturen eller i vår stadsmiljö. Det tycker jag är bra och ett steg i rätt riktning. Vi har från sida länge velat se en sådan lagändring. Det handlar om att förtydliga det personliga ansvaret, vilket självklart måste kombineras med att kommuner säkerställer tillgång till soptunnor och papperskorgar så att det är lätt att göra rätt. Vi vet även att mindre skräp som fimpar, tuggummin och snus kan innehålla farliga ämnen som vi inte heller vill ska spridas i vår natur. Vi vet också att skräpet påverkar vår stadsmiljö och gör våra närmiljöer mindre trivsamma. Småskräpet står dessutom för en väldigt stor andel av skräpet, så det är viktigt och bra att det införs böter även för detta. Regeringen har dock inte tillräckligt tänkt igenom hur detta ska utformas i praktiken. Det är en viktig signal att man kan få en bot om man skräpar ned, men att polisen ska jaga fimparna tror jag blir ett slag i luften. Jag tror också att många av oss i den här kammaren, liksom människor där ute, hellre ser att polisen lägger tid och resurser på att jaga den grova kriminaliteten, komma till rätta med gängskjutningar och för den delen ta itu med de grova miljöbrotten. Det behövs helt enkelt andra lösningar för att förslaget ska få effekt. Därför håller med exempelvis organisationen , som har argumenterat för att också ordningsvakter borde få möjlighet dela ut böter för småskräp. Vi hade velat se att regeringen tog även det steget i den här propositionen, så vi yrkar helt enkelt på att regeringen ska återkomma till med även ett sådant förslag. På det sättet kan, som Håll Rent uttryckte det i en debattartikel, "polisen avlastas som samhället får möjlighet att markera att nedskräpning är ett brott som ska tas på allvar". Sammanfattningsvis, fru talman, finns det delar i den här propositionen som är bra. Den promemoria som ligger till grund för engångsplastdirektivets implementering var dock undermålig. Vårt seriösa arbete i den här kammaren för att minska nedskräpningen hade faktiskt förtjänat en bättre beredning och ett bättre förslag här . Det är centralt både för att bevara möjligheterna till företagande och jobb i det här landet och för att upprätthålla förtroendet för miljöpolitiken. Jag står förstås bakom samtliga reservationer som skrivit under, men för tids yrkar jag bifall enbart till reservation 6. Jag vill inleda med att yrka bifall till reservation 3 i betänkandet. , efter det att vi fick ta ställning till den proposition som debatteras , informerade miljö- och jordbruksutskottet om att man överväger förändringar jämfört med engångsplastpromemorian. Det handlar om att portionssnus eventuellt inte längre ska omfattas av producentansvar och avgiftsbeläggas. Man överväger också att senarelägga implementeringen. Båda dessa överväganden anser vi är att gå i rätt riktning, men tyvärr kom de sent i processen och finns alltså inte med för oss att ta ställning till. Det är i stället det tidigare förslaget i propositionen som vi behandlar . Utifrån det vill vi att denna proposition avslås av kammare och att en ny, reviderad proposition läggs fram. Men eftersom detta av allt att döma inte kommer att ske har vi en del synpunkter på det faktiskt framlagda förslaget. Eftersom producenternas nedskräpningsavgifter föreslås regleras i förordning och inte i lag är det viktigt att bemyndigande inte går längre än vad som är nödvändigt och att det säkerställer att nedskräpningsavgiftsförordningen endast ålägger producenterna kostnadsansvar i enlighet med engångsplastdirektivet och självkostnadsprincipen. När ett direktiv införs i svensk lagstiftning är det viktigt att det finns en förutsägbarhet för näringslivet rörande vad implementeringen kommer att innebära. Om regeringen får ett öppet bemyndigande av ger det regeringen fria händer att ta ut vilken avgift som helst. Regeringens förslag till bemyndigande är därför alldeles för öppet formulerat. Detta gör det i princip omöjligt att bedöma vilka konsekvenser olika föreskrifter kan komma att få när de väl verkställs. Den avgiftsmodell som regeringen presenterar i sin proposition innehåller ett antal otydligheter och mindre lyckade förslag. Till att börja med har regeringen valt att bygga avgiftsmodellen på ett sådant sätt att det mer liknar en punktskatt än en avgift. Det saknas helt enkelt en koppling mellan faktisk kostnad för nedskräpningen och den uttagna avgiften. Regeringen föreslår exempelvis inte att avgiften ska beräknas utifrån den faktiska nedskräpning som sker utan på antalet utsläppta produkter på den svenska marknaden. Dessutom bygger regeringens nuvarande avgiftsberäkningar på en kostnadsuppskattning om per invånare och år - trots att endast en kommun i har gjort en sådan kostnadsberäkning, vilken ligger på per invånare och år. Dessa förhållanden pekar på att det är tal om en skatt snarare än en avgift för producenterna. En annan synpunkt som har lyfts på många håll men som regeringen inte verkar ha velat lyssna till är att praxis inom branschen är att skräp och avfall beräknas utifrån vikt eller volym, inte per styckeenhet som regeringen valt att göra. Detta skapar en orättvisa då det missgynnar producenter av små enheter till förmån för producenter av större och tyngre enheter. Det finns även en risk för orättvisor mellan olika typer av producenter, då regeringens förslag exkluderar vissa produkter som genererar skräp och avfall men avgiftsbelägger andra. Att som i förslaget från regeringen lägga på en avgift för producenter av portionssnus som en del av implementeringen av engångsplastdirektivet anser vi vara mycket märkligt. Vi anser att det är en överimplementering av direktivet. Dessutom vill vi gärna se att regeringen återkommer med besked om hur ofta och på vilka grunder avgiftsnivåerna löpande kommer att revideras framöver. Från håll vill vi senarelägga implementeringen av engångsplastdirektivets artikel 8, som reglerar producentansvaret. Enligt direktivet behöver det inte införlivas förrän . Detta skulle ge regeringen tid att omarbeta de brister som jag har påpekat. kommer senare att komma med riktlinjer för vad som kan anses vara en kostnadseffektiv och proportionell kostnad kopplat till avgiftsnivåerna. Regeringen bör därför avvakta med beslut om bemyndigande och eventuella förordningar, åtminstone tills kommissionen faktiskt har presenterat dessa riktlinjer. Att minska nedskräpning är bra, inte minst när det gäller plast som hamnar i naturen. Men propositionen från regeringen innehåller alldeles för många orättvisor. Den innehåller för korta tidsfrister och utelämnar viktiga delar om på vilka grunder avgiften ska tas ut. Det saknas också delar om hur ofta och på vilket sätt förordningen ska utvärderas och revideras för att ha en god förankring i verkligheten. Det här behöver göras om. I det förra ärendet vi debatterade fanns det mycket kritik mot regeringspartierna om bristande och dålig beredning. Jag ser fram emot liknande kritik i det här ärendet, där det verkligen är befogat, till skillnad från i det förra ärendet. Här har det, som vi hörde, varit en mycket speciell hantering av propositionen; efter att våra följdmotioner lämnats in har vi haft möte med statssekreteraren som muntligt har redogjort för utskottet att regeringen överväger ett i flera delar annorlunda genomförande av engångsplastdirektivet än den ursprungliga utredningen föreslog, utifrån synpunkter som remissinstanser lämnat. Det är lite märkligt. Det här visste man ju om när man skrev propositionen. Men i efterhand har man alltså kommit på att man nog måste ändra sig. Vi fick som sagt bara statssekreterarens ord på att ändringar kan komma. Det är inte bekräftat att de kommer. Det skulle vara intressant att få veta vad som har hänt i kulisserna och varför man hanterar detta ärende på ett så klandervärt sätt. Men oavsett hantering vill jag gå över till propositionen, som vi faktiskt har att förhålla oss till. anser att införande av straffansvar för ringa nedskräpning är en bra signal för att främja ett individuellt renhållningsansvar. Vi har motionerat om delar av detta, bland annat problematiken med cigarettfimpar. Det räcker med att gå en kort runda i för att se hur stort problemet är. Regeringens underlag och metod för att bestämma renhållningsavgifternas storlek är så pass problematiska att föreslår att ska avslå propositionen i sin nuvarande form och att regeringen får göra om och göra rätt, eftersom intentionen ändå är bra. Regeringen föreslår att kommunen ska få meddela föreskrifter om att renhållningsavgift ska betalas för åtgärder som kommunen vidtar, i syfte att informera hushåll och verksamhetsutövare om avfallshantering. Promemorian som propositionen bygger på har mötts av bred kritik för att föregå de riktlinjer som tar fram som underlag för hur renhållningsavgifterna ska beräknas. I stället för att invänta dessa studier eller genom att använda befintliga data från kommuner som gjort beräkningar har genomfört en egen studie. Underlaget från regeringen har kritiserats för att ha använt en hypotetisk siffra för total nedskräpningskostnad om per invånare och år. Den hypotetiska siffran blir, i jämförelse med ett befintligt kommunalt exempel, som vi hörde tidigare, om per invånare och år, exceptionellt hög. Konsekvensen av ett för högt jämförelsetal blir att avgiften vida överstiger de faktiska kostnader som föreligger för renhållningen. Med så hög avgift undergrävs sambandet mellan nedskräpningen och avgiften. Till skillnad från har regeringen också bestämt att avgiften ska baseras på antal i stället för vikt. Detta tar bort incitament för producenter att tillverka små och lätta produkter med förpackningar. menar att underlaget är undermåligt för att kunna avgöra om avgiften påverkar nedskräpningen. Där man i direktivet endast ansåg att nödvändiga kostnader för kostnadseffektiva åtgärder ska täckas framstår den föreslagna modellen för renhållningsavgift som en överimplementering av direktivet. ska vara och alltid göra lite mer. Med avsaknaden av individuell motprestation, där producenten kan påverka hur de egna produkternas nedskräpning minskar, blir avgiften av allmän karaktär och framträder mer som skatt än som avgift.