bet · H801JuU25 · 2021-04-30 00:00:00 — • Den som inte har fyllt och som är gripen eller anhållen får hållas i förvar i polisarrest endast om det är absolut nödvändigt, och ska därför som utgångspunkt placeras på något annat ställe. • Det tydliggörs att den som inte har fyllt får anhållas endast om det finns synnerliga skäl. Regeringens proposition behandlas i utskottets betänkande 2020/21:JuU43. I betänkandet föreslår utskottet en ändring i regeringens förslag som innebär att en misstänkt som utgångspunkt får vara häktad i längst fram till dess att åtal har väckts och inte i längst som regeringen föreslår. följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:244). Lagändringarna träder i kraft . Utskottet, som noterar att häktningsförhandlingar omfattas av regler om deltagande genom videokonferens, finner inte skäl att ta något initiativ med anledning av motion 2020/21:638 (SD) yrkande 9. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om en ökad användning av tidiga förhör som bevisning i brottmål och tillkännager detta för regeringen. avslår ett motionsyrkande om en utredning av den svenska rättsprocessen. Jämför reservation 34 (S, V, MP). (M) efterfrågar i motion 2020/21:1828 en modernisering av i syfte att främst förändra principen om omedelbarhet. I motion 2020/21:2352 av Boriana (M) begärs en utredning om att avskaffa omedelbarhetsprincipen, så att all information som kommer fram under en brottsutredning kan användas när målet avgörs i domstol. I kommittémotion 2020/21:640 av m.fl. (SD) yrkande 4 anförs att avvikande berättelser, vittnesmål och förhör under förundersökningen bör ges en större vikt vid bevisvärderingen i brottmål. Regeringen bör därför återkomma till med ett förslag som ligger i linje med vad Utredningen om processrätt och stora brottmål föreslår i SOU 2017:98. (SD) anser i motion 2020/21:225 yrkande 1 att det bör göras en utredning av den svenska rättsprocessen med utgångspunkt i den danska rättsprocessen. Enligt motionären är det viktigt att lär sig av och blir bättre på att lagföra brottslingar i kriminella nätverk. I yrkande 2 begärs att regeringen ska återkomma till med ett förslag till ändrade regler för rättsprocessen som innebär att det blir svårare för den som är misstänkt för ett brott att påverka utfallet i målet genom att fabricera en berättelse. I yrkande 3 efterfrågas en utredning om att ta bort omedelbarhetsprincipen eller ändra tiden för när förundersökningsmaterialet görs tillgängligt för den misstänkte. I kommittémotion 2020/21:3311 av m.fl. (KD) yrkande 50 anförs att omedelbarhetsprincipen bör förändras i enlighet med de förslag som Utredningen om processrätt och stora brottmål lämnar i SOU 2017:98. m.fl. (L) anser i kommittémotion 2020/21:3272 yrkande 28 att det finns starka skäl att se över dagens utformning av omedelbarhetsprincipen och muntlighetsprincipen. En grundläggande förutsättning är enligt motionärerna att detta sker på ett sätt som inte undergräver den misstänktes möjligheter att försvara sina intressen under pågående förundersökning. Den svenska straffprocessen utgår från grundläggande principer om bl.a. objektivitetsplikt, åtals- och förundersökningsplikt samt muntlighet, omedelbarhet och koncentration i domstol. Principerna lagreglerades genom den nuvarande 1948 och har gällt i huvudsak oförändrade. Omedelbarhetsprincipen definieras för brottmål enligt 30 kap. 2 § (RB) som att domstolens avgörande ska grundas på det som förekommit vid huvudförhandlingen. Uppgifter som förekommit under förundersökningen eller vid förberedelsen av brottmålet är i regel inte processmaterial om de inte upprepas inför domstolen vid huvudförhandlingen. Om domstolen skulle grunda ett avgörande på något annat än vad som förekommit under huvudförhandlingen skulle det utgöra rättegångsfel. Det finns dock inte något hinder mot att domstolen tar hänsyn till omständigheter som är allmänt kända eller till allmänna erfarenhetssatser även om de inte har nämnts vid huvudförhandlingen. Muntlighetsprincipen är reglerad i bestämmelsen i 46 kap. 5 § RB som anger att förhandlingen ska vara muntlig och att parterna enbart får ge in eller läsa upp skriftliga inlagor eller andra skriftliga anföranden om domstolen gör bedömningen att det skulle underlätta förståelsen av ett anförande eller i övrigt vara till fördel för handläggningen. Koncentrationsprincipen regleras i 46 kap. 11 § RB och innebär att huvudförhandlingen ska genomföras utan onödiga uppehåll och så långt som möjligt i ett sammanhang. Principerna om muntlighet, omedelbarhet och koncentration har försetts med flera undantag i . Omfattande reformer av de grundläggande principerna genomfördes t.ex. inom ramen för lagstiftningsarbetet om en modernare rättegång (EMR). EMR-reformen syftade till att genomföra nödvändiga moderniseringar av rättegångsförfarandet, bl.a. genom ett bättre utnyttjande av modern teknik och mer flexibla rättegångsregler för att handläggningen av ett mål i större utsträckning skulle kunna anpassas till vad som behövs i de enskilda fallen. infördes ett förenklat förfarande för att avgöra brottmål utan huvudförhandling i vissa fall då det inte finns anledning att döma till annan påföljd än böter (prop. 2004/05:131). infördes en möjlighet för parter och andra personer att delta i ett sammanträde inför rätten genom videokonferens. Det gavs även utökade möjligheter att hänvisa till skriftlig bevisning och att ta upp bevisning utom huvudförhandling. Genom EMR-reformen infördes bestämmelser i 6 kap. 6 § RB som innebär att en berättelse som lämnas i bevissyfte i tingsrätt som regel ska dokumenteras genom en ljud- och bildupptagning. Reformen har medfört att hovrätten numera tar del av muntlig bevisning genom uppspelning av de förhör som har hållits i tingsrätten. Regeln om huvudförhandlingens omedelbarhet hänger nära samman med kravet på bevisningens omedelbarhet. Principen om bevisomedelbarhet innebär bl.a. att tilltalade, vittnen och målsägande ska höras direkt inför domstolen. En förhörsutsaga som har upptecknats skriftligt eller tagits upp med ljud och bild kan dock i vissa fall åberopas som bevisning vid en huvudförhandling. Av 36 kap. 16 § RB jämfört med 37 kap. 3 § RB framgår att ett vittne eller en part ska lämna sin berättelse muntligen inför domstolen. Vid förhör med målsägande, tilltalad eller vittnen får det som förhörspersonen har berättat inför domstolen eller inför en åklagare eller läggas fram som bevisning endast när berättelsen i domstolen avviker från vad förhörspersonen har berättat i de tidigare förhören eller när förhörspersonen vid förhöret i domstolen förklarar att han eller hon inte kan eller inte vill yttra sig. Bestämmelsen innebär att dokumenterade förhörsutsagor från förundersökningen kan läsas eller visas upp och åberopas som bevisning i de angivna fallen. Om det under en förundersökning har hållits förhör med ett barn i bevissyfte och detta barn inte kan höras i rättegången kan det med stöd av 35 kap. 14 § första stycket 2 RB tillåtas att en skriftlig berättelse eller en berättelse som dokumenterats med ljud och bild läggs fram i rättegången. När det inom ramen för en förundersökning finns en skälig misstanke som kan riktas mot en viss person ska personen underrättas om misstanken vid ett förhör (23 kap. 18 § RB). Brottsmisstanken som delges ska vara konkret grundad och i princip ange vilken eller vilka gärningar som avses. Syftet med underrättelsen om misstanke är bl.a. att den misstänkte ska kunna använda sin rätt att anlita försvarare vid förundersökningen och i övrigt ta till vara sina intressen. Med delgivningen om misstanke följer en rätt för den misstänkte och hans eller hennes försvarare att fortlöpande, i den mån det kan ske utan men för utredningen, ta del av det som har förekommit vid förundersökningen. De har också rätt att ange den utredning som de anser är önskvärd och i övrigt anföra det som de anser är nödvändigt. Underrättelse om detta ska lämnas till den misstänkte och försvararen, som ska få skäligt rådrum för att gå igenom förundersökningen. Den misstänkte har alltid rätt att få del av omständigheter som ligger till grund för ett beslut om anhållande eller häktning (24 kap. 9 a § RB). Den misstänkte har vidare, efter att ha underrättats om att förundersökningen har slutförts, en ovillkorlig rätt till insyn i allt förundersökningsmaterial som har betydelse för åklagarens ställningstagande i åtalsfrågan (23 kap. 18 a § RB). Rätten till insyn i förundersökningsmaterialet består efter att åtal har väckts och fram till dess att åtalet slutligt har prövats eller saken annars slutligt har avgjorts. Pågående utrednings- och beredningsarbete Utredningen om processrätt och stora brottmål Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att analysera hur handläggningen av stora brottmål med omfattande bevisning skulle kunna moderniseras och effektiviseras med bevarade krav på rättssäkerhet (dir. 2016:31). och beslutades om tilläggsdirektiv till utredningen (dir. 2017:109 och dir. 2019:16). Utredningens uppdrag bestod av tre delar. Den första delen gällde frågan om hur handläggningen av stora brottmål kan moderniseras och effektiviseras. Den delen av uppdraget redovisades till regeringen genom delbetänkandet Straffprocessens ramar och domstolens beslutsunderlag i brottmål – en bättre hantering av stora brottmål (SOU 2017:7). Den andra delen av uppdraget var att överväga om det bör införas utökade möjligheter att använda dokumenterade förhör som bevisning i domstol och om så är fallet lämna de fullständiga förslag till författningsändringar och andra förändringar som bedömdes nödvändiga. Denna del av uppdraget redovisades till regeringen genom delbetänkandet Tidiga förhör – nya bevisregler i brottmål (SOU 2017:98). Den tredje delen av uppdraget var att lämna konkreta förslag på hur handläggningen av stora brottmål med omfattande bevisning kan effektiviseras och moderniseras med bevarade krav på rättssäkerhet. Uppdraget var att analysera vilka straffprocessuella regler som behövs för att ramarna för straffprocessen ska kunna bestämmas på ett tydligare sätt under förundersökningen och förberedelsen av brottmålet än vad som är möjligt med dagens reglering. I uppdraget ingick att ta ställning till om parterna bör få ett större inflytande under förundersökningen och förberedelsen av brottmålet. Övervägandena skulle göras inom ramen för en bibehållen grundprincip om obligatorisk åtalsplikt och en vidmakthållen objektivitetsplikt för åklagare. Syftet var enligt direktiven att skapa ytterligare möjligheter att begränsa de största målens omfattning och att säkerställa en effektiv och rättssäker förundersökning och förberedelse av alla brottmål, med särskild inriktning på stora och komplicerade mål. I uppdraget ingick vidare att utreda behovet och lämpligheten av utökade skriftliga inslag i domstolens prövning av brottmål. Syftet har varit att skapa bättre förutsättningar för en koncentrerad rättegång och ett fullgott beslutsunderlag för domstolen. Denna del av uppdraget redovisades till regeringen genom slutbetänkandet Stora brottmål – nya processrättsliga verktyg (SOU 2019:38). Utredningens förslag i delbetänkandet SOU 2017:98 I delbetänkandet Tidiga förhör – nya bevisregler i brottmål (SOU 2017:98) föreslås en bevisreform i två delar. För det första föreslår utredningen att det införs utökade möjligheter att ta upp berättelser vid förhör i rätten under förundersökningen eller förberedelsen av brottmålet på ett sådant sätt att bevisningen kan åberopas vid huvudförhandlingen. Bevis bör kunna tas upp i domstol på yrkande av undersökningsledaren eller den misstänkte (under förundersökningen) eller en part (under förberedelsen) om det inte är olämpligt med hänsyn till utredningens/målets beskaffenhet eller omständigheterna i övrigt. Bevis bör dessutom kunna tas upp i domstol under förundersökningen om det kan få betydelse för frågan om att häva häktning eller restriktioner. Det bör vara parterna som initierar om och när en bevisupptagning inför rätten ska ske. För det andra föreslår utredningen att det i utökad utsträckning bör vara möjligt att lägga fram berättelser som lämnats vid förundersökningen eller annars utom rätta som bevisning vid huvudförhandlingen. En ljud- och bildupptagning av en berättelse som lämnas i brottmål inför en åklagare eller eller annars utom rätta bör få åberopas som bevis i rättegången om det inte är olämpligt med hänsyn till sakens prövning. Berättelsen ska i vissa fall kunna läggas fram utan att personen vars berättelse det gäller dessutom kallas till personlig inställelse. Berättelsen ska också kunna åberopas inom ramen för ett förhör vid rättegången. Utredningen bedömer att nuvarande regler om misstänktas insyn i förundersökningar är ändamålsenliga även för den förhörsreform som föreslås i betänkandet. Några lagändringar är enligt utredningen inte nödvändiga vare sig för att ytterligare skydda brottsutredningsarbetet eller av rättssäkerhetsskäl. Utredningens förslag i slutbetänkandet SOU 2019:38 I slutbetänkandet Stora brottmål – nya processrättsliga verktyg (SOU 2019:38) anges att utvecklingen mot allt större och mer komplicerade förundersökningar och brottmålsrättegångar ställer nya krav på det processrättsliga regelverket. Utredningen föreslår därför nya processuella verktyg anpassade efter dagens läge. Förslagen syftar till att skapa bättre förutsättningar för att utreda och lagföra även den mest komplicerade och omfattande brottsligheten med rimliga resursinsatser och inom rimlig tid. Ett sätt att göra det är att uppmuntra en ökad medverkan från misstänkta under förundersökningen, vilket kan leda till kortare utredningstider. En misstänkt som medverkar genom att lämna uppgifter om sin egen brottslighet ska enligt utredningens förslag kunna få fördelar i den fortsatta brottmålsprocessen. Utredningen föreslår en ny möjlighet för åklagare att besluta om att begränsa en förundersökning om den misstänkte har lämnat uppgifter som är av väsentlig betydelse för utredningen av egen brottslighet. Det innebär att åklagaren kan fokusera på vissa brottsmisstankar och begränsa utredningens omfattning. Bestämmelsen avser alla typer av brott. En förutsättning för ett sådant beslut är att inget väsentligt allmänt eller enskilt intresse åsidosätts genom beslutet. Utredningen föreslår även en ny möjlighet för åklagare att fatta ett s.k. utfästelsebeslut om ett högsta straff som den misstänkte kan dömas till om han eller hon har lämnat uppgifter som är av väsentlig betydelse för utredningen av den egna brottsligheten. Beslutet är ett tak som domstolen inte får gå utöver när den bestämmer påföljden. Bestämmelsen avser alla typer av brott. Utredningen föreslår också en möjlighet att lägga fram vittnesattester i brottmål om parterna godtar det. En skriftlig berättelse som någon har lämnat med anledning av en redan inledd eller förestående rättegång eller en uppteckning av en berättelse som någon med anledning av en sådan rättegång lämnat utom rätta ska enligt förslaget få åberopas som bevis i brottmål om parterna godtar det och det inte är uppenbart olämpligt. Detsamma ska gälla i fråga om en ljudupptagning eller en ljud- och bildupptagning av en sådan berättelse. Utöver detta ska dessutom, i enlighet med förslagen om tidiga förhör, en ljud- och bildupptagning av en berättelse som lämnas i brottmål inför en åklagare eller eller annars utom rätta få åberopas som bevis i rättegången om det inte är olämpligt med hänsyn till sakens prövning. Beredningen av utredningens förslag Betänkandena har remitterats och förslagen bereds inom . Av regeringens propositionsförteckning framgår att en proposition om en ökad användning av tidiga förhör är avsedd att lämnas . Regeringen överlämnade remissen Utökade möjligheter att använda tidiga förhör till Lagrådet. I lagrådsremissen föreslår regeringen lagändringar som syftar till att göra handläggningen av framför allt stora brottmål mer modern, flexibel och effektiv. Förslagen innebär utökade möjligheter att använda berättelser som lämnats vid tidiga förhör. Bevisning ska därmed i större utsträckning kunna tas upp och läggas fram på det sätt som är lämpligast i varje enskilt fall. Det kan enligt regeringen ge mer tillförlitlig bevisning och bättre förutsättningar för materiellt riktiga domar. Det kan också medföra en minskad påfrestning för förhörspersoner och en minskad risk för att vittnen och brottsoffer utsätts för hot eller andra påtryckningar i syfte att få dem att ta tillbaka eller ändra sina uppgifter inför huvudförhandlingen i domstol. Det handlar bl.a. om utökade möjligheter att • tillåta berättelser från förhör inför en brottsbekämpande myndighet som bevis • ta upp bevisning i domstol före huvudförhandling, t.ex. i stora brottmål eller om det kan antas få betydelse för frågan om att häva ett häktningsbeslut eller restriktioner • använda vittnesattester som bevisning. Lagändringarna föreslås träda i kraft . har jämfört med andra länder en mycket sträng tillämpning av omedelbarhetsprincipen och muntlighetsprincipen, som sammantaget innebär att all tyngd i processen läggs på huvudförhandlingen medan tidiga förhör tillmäts ett begränsat värde. En sådan ordning riskerar att bidra till den tystnadskultur som ofta råder i mål om grov organiserad brottslighet. Som framgår ovan har Utredningen om processrätt och stora brottmål lämnat förslag som innebär en förändring av omedelbarhetsprincipen, och regeringen har också beslutat om en lagrådsremiss. Det är enligt utskottet viktigt att regeringen återkommer till med ett lagförslag som innebär utökade möjligheter att använda tidiga förhör som bevisning i brottmål. Utskottet föreslår att tillkännager detta för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2020/21:640 (SD) yrkande 4, 2020/21:1828 (M), 2020/21:3272 (L) yrkande 28 och 2020/21:3311 (KD) yrkande 50 samt tillstyrker delvis motionerna 2020/21:225 (SD) yrkandena 2 och 3 och 2020/21:2352 (M). Utskottet finner inte skäl att ställa sig bakom ett sådant tillkännagivande om en utredning av den svenska rättsprocessen som föreslås i motion 2020/21:225 (SD) yrkande 1. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att •införa ett system med kronvittnen •vittnen i vissa fall ska kunna avlägga sina vittnesmål anonymt •ytterligare åtgärder ska vidtas för att stärka skyddet av vittnen. Detta tillkännager för regeringen. avslår ett motionsyrkande om utformning av domstolarnas lokaler. Jämför reservation 35 (S, V, MP), 36 (S, C, V, MP), 37 (S, V, MP) och 38 (L). I kommittémotion 2020/21:640 av m.fl. (SD) yrkande 1 begärs att ett system med kronvittnen ska införas. Ett liknande förslag framställs i motion 2020/21:3380 av m.fl. (SD) yrkande 1. Ett kronvittnessystem efterfrågas även i kommittémotion 2020/21:2957 av m.fl. (C) yrkande 23. (C) anser i motion 2020/21:409 yrkande 18 att ett system med kronvittnen bör införas på försök. I kommittémotion 2020/21:3496 av m.fl. (KD) yrkande 17 och motion 2020/21:525 av (KD) yrkande 2 anförs att ett system med kronvittnen bör införas. m.fl. (L) begär i kommittémotion 2020/21:3272 yrkande 36 att regeringen möjligt ska återkomma till med ett lagförslag som möjliggör ett system med kronvittnen. I partimotion 2020/21:3365 av m.fl. (M) yrkande 10 begärs att ett system som i vissa fall tillåter anonyma vittnen ska prövas. Liknande förslag framförs i motionerna 2020/21:3302 av m.fl. (M) yrkande 10 och 2020/21:2791 av Kopparklint och (båda M). I kommittémotion 2020/21:640 av m.fl. (SD) yrkande 3 anförs att regeringen skyndsamt bör återkomma till med ett lag-förslag som innebär att vittnen i vissa fall ska kunna avlägga sina vittnesmål anonymt. Även m.fl. (SD) anser i motion 2020/21:3380 yrkande 2 att ett system med möjlighet att vittna anonymt bör införas. Ett system med möjlighet att i vissa fall vittna anonymt efterfrågas även i kommittémotionerna 2020/21:3405 av m.fl. (KD) yrkande 34 och 2020/21:3496 av m.fl. (KD) yrkande 16 samt i motion 2020/21:525 av (KD) yrkande 1. m.fl. (L) begär i kommittémotion 2020/21:3272 yrkande 38 att regeringen möjligt ska återkomma till med ett lagförslag som innebär att det införs en möjlighet att vittna anonymt. Kopparklint och (båda M) föreslår i motion 2020/21:1805 att vittnesskyddet ska stärkas i de fall som rör organiserad brottslighet. Ett vittne skulle enligt motionärerna t.ex. kunna erbjudas polisbeskydd, skyddat boende och skyddad identitet. I kommittémotion 2020/21:640 av m.fl. (SD) yrkande 2 begärs att en utredning ska tillsättas med uppgift att se över hur vittnesskyddet kan förbättras. Motionärerna anser att det bör finnas en grupp inom den del av polisen som är inriktad mot grov organiserad brottslighet som är specialutbildad för vittnesskydd. Denna grupp bör få ett helhetsansvar för vittnesskyddet. m.fl. (C) föreslår i kommittémotion 2020/21:2957 yrkande 50 olika insatser för att fler människor ska våga vittna, bl.a. en översyn av de regler som begränsar möjligheterna att få vittnesskydd. (C) anser i motion 2020/21:409 yrkande 17 att reglerna för vittnesskydd bör ändras eftersom kraven för att ingå i vittnesskyddet är för höga. I kommittémotion 2020/21:3405 av m.fl. (KD) yrkande 35 anförs att det behövs ett bättre vittnesskydd för att bryta tystnadskulturen i utsatta områden. (KD) anser i motion 2020/21:525 yrkande 3 att personskyddet av vittnen som riskerar repressalier från kriminella bör stärkas. I kommittémotion 2020/21:3272 av m.fl. (L) yrkande 37 efterfrågas en bred översyn av skyddet för vittnen. Motionärerna anser bl.a. att vittnesskyddsprogrammet behöver byggas ut och även omsättas på europeisk nivå eftersom den som vittnar mot organiserad brottslighet kan behöva skydd i ett annat land. I yrkande 39 föreslås att domstolarnas lokaler ska utformas så att målsägande och vittnen aldrig ska behöva möta den åtalade eller hans eller hennes sällskap i samband med en förhandling. (S) anför i motion 2020/21:2063 yrkande 1 att det behövs en översyn av skyddet för vittnen och målsägande i syfte att lagföra fler kriminella. I yrkande 2 framhålls behovet av att stärka skyddet för vittnen och målsägande. Bestämmelser om vittnen finns i 36 kap. (RB). Den som ska höras som vittne ska vid vite kallas att infinna sig vid förhandling inför rätten (36 kap. 7 § RB). Innan vittnet hörs ska han eller hon uppge sitt fullständiga namn och, om det behövs, ålder, yrke och hemvist. Rätten ska också försöka klargöra om det finns några omständigheter, t.ex. vittnets förhållande till en part eller till saken, som kan ha betydelse för tilltron till vittnets berättelse (36 kap. 10 § RB). Innan ett vittne lämnar sin berättelse ska vittnet avlägga ed. Den som är får inte avlägga vittnesed. Om en nära anhörig till den tilltalade ska vittna i ett brottmål får den personen inte heller avlägga ed (36 kap. 3, 11 och 13 §§ RB). Ett vittne ska lämna sin berättelse muntligen. Vid ett vittnesförhör får det som vittnet har berättat inför rätten eller inför åklagare eller läggas fram endast när vittnets berättelse vid förhöret avviker från vad han eller hon har berättat eller när vittnet vid förhöret förklarar att han eller hon inte kan eller vill yttra sig. Om förhöret avser någon som har hörts inför rätten och om det förra förhöret har dokumenterats genom en ljud- och bildupptagning ska förhöret inledas med en uppspelning av upptagningen om det inte är olämpligt (36 kap. 16 § RB). genomfördes vissa lagändringar om stärkt ordning och säkerhet i domstol som syftar till att domstolarna ska vara trygga och säkra miljöer för alla som vistas i deras lokaler (prop. 2018/19:81, bet. 2018/19:JuU23, rskr. 2018/19:227). Lagändringarna innebär bl.a. större möjligheter för rädda och utsatta brottsoffer och vittnen att delta genom videokonferens och att åhörare kan hänvisas till en sidosal av ordnings- eller säkerhetsskäl. En part eller åhörare som utsätter en förhörsperson för påtryckningar kan utvisas från rättssalen under ett förhör eller andra delar av ett sammanträde.