bet · H901MJU5 · 2021-09-16 00:00:00 — bildade åtta vattenkraftsföretag som ansvarar för att finansiera nödvändiga miljöåtgärder för omställningen av vattenkraftsverksamheter i . Vattenkraftsföretagen har gett till fonden, vilka ska betalas ut under . Målet är att all svensk vattenkraft ska miljöanpassas . Fonden har som syfte att förena produktion av vattenkraftsel med moderna miljövillkor. Detta ska ske enligt den nationella planen för omprövning av vattenkraft, med största möjliga nytta för såväl miljön som den nationella tillgången till el. EU:s ramdirektiv för vatten och svenska miljökvalitetsmål sätter också mål för hur svensk vattenkraft ska bli långsiktigt hållbar. Miljöinsatserna ska gynna såväl fiske och turism som lokal utveckling och verka för att både nationella och internationella miljömål i vattenverksamheter uppnås. Verksamhetsutövare som producerar vattenkraftsel och som omfattas av den nationella planen kommer att kunna ansöka om finansiering från fonden. För att få finansiering från fonden måste anläggningen uppfylla vissa grundläggande kriterier. Fonden finansierar av kostnaderna för utredning, prövning av miljöåtgärderna i domstol och själva genomförandet av de åtgärder som domstolen beslutat. Fonden kan också ersätta eventuella produktionsförluster. Vattenkraftsägarna får själva svara för av de miljöåtgärdsrelaterade kostnaderna samt de första av produktionsbegränsningarna. EU Pilot är ett verktyg för att samla in och utbyta information om potentiella överträdelser med medlemsstater som, i vissa fall, kan användas för att uppnå efterlevnad. tog samtliga medlemsstater emot en pilot-skrivelse från kommissionen (EUP(2020) 9800) i vilken kommissionen undersöker hur de nationella systemen för säkerställande av efterlevnad fungerar i förhållande till vattendirektivet. Syftet med skrivelsen var att göra en djupgående jämförande analys och ta reda på om alla medlemsstater, som en del av de skyldigheter som anges i artikel 4 i vattendirektivet, i nationell lagstiftning och praxis har utformat ett omfattande system för säkerställande av efterlevnaden (inklusive påföljder enligt kraven i vattendirektivets artikel 23) för ett effektivt genomförande av vattendirektivet, särskilt av centrala bestämmelser i direktivet som syftar till att bevara den goda kvantitativa och kvalitativa statusen hos EU:s sötvattenförekomster. svarade Miljö- och på denna skrivelse (M2020/01951). I svaret redogör departementet för de mest centrala bestämmelserna för införlivandet av vattendirektivets krav, de centrala aktörernas roller och ansvar i vattenförvaltningen samt en övergripande beskrivning av det svenska regelverket för förhandsprövning och tillsyn av verksamheter och åtgärder som påverkar eller kan komma att påverka en vattenförekomsts kvalitet och kvantitet. Kommissionen har skickat en ny pilotbegäran till med anledning av departementets redogörelse (EUP(2021) 9898). I sin skrivelse anför kommissionen att det finns ett antal brister i redovisning av förvaltningsplanerna för avrinningsdistrikt för den andra förvaltningscykeln. Kommissionen framhåller att inom ramen för vattendirektivet har definierat fem större avrinningsdistrikt (vattendistrikt): (SE1), (SE2), (SE3), (SE4) och (SE5). har också definierat flera mindre gränsöverskridande avrinningsområden som internationella vattendistrikt: vattendistrikt som delas med (SE1TO) och uppströmsområden av andra vattendistrikt som delas med (SE5101, SE1102, SE1103 och SE1104). har därför upprättat fem huvudsakliga förvaltningsplaner – en för varje vattendistrikt – som rapporterades till kommissionen . Kommissionen har bedömt planernas överensstämmelse med vattendirektivet. Resultaten offentliggjordes i den landsspecifika bedömningen av den andra cykelns förvaltningsplaner för (granskningsrapporten). Av rapporten framgår bedömningen att förvaltningsplanerna på flera punkter inte uppfyller kraven i vattendirektivet. I den nya pilotbegäran presenterar kommissionen de slutsatser om efterlevnad av vattendirektivet som kommissionens avdelningar har kommit fram till genom granskningsrapporten, så att antingen kan rätta till bristerna (i den tredje cykelns förvaltningsplaner som ska antas ) eller göra förtydliganden av hur flera av de problem som identifierades i granskningsrapporten har åtgärdats eller kan motiveras. Sammanfattningsvis identifierar kommissionen överträdelser och uppföljningsfrågor på sju punkter. De bevis som kommissionen lägger fram i skrivelsen är exempel på identifierade överträdelser som på lämpligt sätt bör åtgärdas i alla förvaltningsplaner för avrinningsdistrikt som uppvisar liknande brister. Till exempel anser kommissionen att i förvaltningsplanerna inte har lämnat alla nödvändiga uppgifter om motiveringar för att åberopa undantagen enligt vattendirektivet. Kommissionen anser även att miljöövervakning har brister utifrån vattendirektivets krav. fick generaldirektör , , i uppdrag att samordna arbetet med näringslivets vattenhushållning. Enligt regeringen är det prioriterat att i ett föränderligt klimat fokusera på en effektiv vattenhushållning inom näringslivet. Som en del i det fortsatta arbetet för att främja ett ansvarsfullt nyttjande av vattenresurser och säkerställa effektiv och hållbar vattenhushållning meddelades att ska ansvara för att inom ta fram en gemensam vattenstrategi under ledning av . Enligt uppgift från ska förslag till åtgärder presenteras . Enligt regeringen behövs strategin bl.a. för att förtydliga ansvaret för vatten och dricksvatten då det är spritt på flera centrala, regionala och lokala myndigheter. har en vattenkrävande industri och ett jordbruk där vatten är en viktig resurs. För att främja erfarenhetsutbyte och samverkan behövs enligt regeringen en ökad dialog med näringslivet inklusive jordbruks-och livsmedelssektorn. Viktigt är också att stödja pågående arbete, föreslå former för utveckling och samordning, identifiera utvecklingsbehov och analysera påverkan på svensk konkurrenskraft. och Havs- och vattenmyndigheten arbetar tillsammans i dialogprojektet i jordbruksvatten, som är en del av en längre dialog mellan myndigheterna med syftet att vara till stöd i arbetet med EU:s ramdirektiv för vatten. Syftet har varit att ta fram underlag för avvägningar av åtgärder för att motverka jordbrukets fysiska påverkan på vattenmiljöerna och möjliggöra en ökad jordbruksproduktion. I rapporten i jordbruksvatten – underlag för avvägning mellan åtgärder för att förbättra vattenmiljön och ett konkurrenskraftigt och hållbart jordbruk (rapport 2020:01) sammanfattas dialogprojektet och de tre rapporter som tagits fram inom detta. Dessa rapporter utgör underlag för Havs- och vattenmyndighetens vägledningsarbete till stöd för länsstyrelsernas och vattenmyndigheternas arbete med att bedöma om en vattenförekomst som påverkas av markavvattningsanläggningar ska förklaras som kraftigt modifierad. I delrapporten sammanställning av miljöåtgärder för minskad fysisk påverkan i jordbruksvatten (rapport 2019:23) har en sammanställning över relevanta miljöåtgärder tagits fram för att underlätta identifieringen av åtgärder som kan minska jordbrukets fysiska påverkan. I rapporten redovisas att markavvattning för att skapa brukningsbar jordbruksmark har lett till fysiskt påverkade jordbruksvatten och att åtgärder behövs för att förbättra vattenmiljön som jordbrukets produktionsförmåga behöver öka för att nå målen i livsmedelsstrategin. I rapporten presenteras exempel på miljöåtgärder som kan bidra till att förbättra vattnets ekologiska tillstånd och minska påverkan från jordbruket. För att balansera målen om miljönytta och livsmedelsproduktion är det viktigt att välja rätt åtgärder. Vilka åtgärder det är beror på miljö- och produktionsförutsättningarna på varje enskild plats. Vidare redovisas i rapporten att om de åtgärder som krävs skulle ha betydande negativ påverkan på den nytta som dränerad jordbruksmark innebär, ska vattenförekomsten förklaras som en s.k. kraftigt modifierad vattenförekomst. Alternativt ska undantag beslutas, givet att alla övriga villkor är uppfyllda. I delrapporten fördjupad analys av åtgärder för att förbättra kantzoner längs jordbruksvatten (rapport 2019:6) redovisas att jordbrukets behov av brukningsbar mark har lett till borttagna kantzoner och fysiskt påverkade jordbruksvatten. Åtgärder behövs för att förbättra vattenmiljön, som jordbrukets produktionsförmåga behöver öka. Vidare redovisas att för att balansera målen om miljönytta och livsmedelsproduktion är det viktigt att ha åtgärder som kan anpassas efter förutsättningarna på platsen. Var kantzonerna kan anläggas och hur de ska utformas beror på miljö- och produktionsförutsättningarna på varje enskild plats. I delrapporten Vad är betydande negativ påverkan på jordbrukets markavvattningsanläggningar? (rapport 2019:5) redovisas att markavvattning är en förutsättning för att kunna använda marken för odling på marker som inte är självdränerande. Begreppet betydande negativ påverkan på markavvattning definieras i rapporten som ”åtgärder som påverkar jordbruksmarksarealen på ett sätt som motverkar livsmedelsstrategins mål om ökad livsmedelsproduktion”. Med utgångspunkt i denna definition har tagit fram en metod för att beräkna när påverkan från åtgärder för att förbättra vattenförekomsters fysiska karaktär blir betydande. Metoden är avsedd att användas i processen för att förklara en vattenförekomst som kraftigt modifierad. Enligt metoden uppstår betydande negativ påverkan på jordbruksproduktionen nationellt om mellan 5000 och av jordbruksmark tas i anspråk för att förbättra vattenförekomsters hydromorfologiska status. Om de åtgärder som krävs för att uppnå god status har en betydande negativ påverkan på jordbruksproduktionen ska det prövas om kraftigt modifierat vatten och/eller mindre stränga krav kan tillämpas. Enligt information från vattenmyndigheterna tar de åtgärder de föreslår i åtgärdsprogrammet för vatten 2021–2027 ca (förmodat låg produktiv) mark i anspråk, och de är därför enligt vattenmyndigheterna förenliga med målen i livsmedelsstrategin. Dessutom verkar några av de åtgärder som föreslås (strukturkalkning och fånggrödor) produktionshöjande, vilket borde göra vattenmyndigheternas åtgärdsförslag än mer kompatibla med livsmedelsstrategin. har yttrat sig i samrådet om vattenmyndigheternas förslag till förvaltningsplan och åtgärdsprogram 2021–2027 (dnr 4.1.17-16643/2020). På en övergripande nivå anser bl.a. att det är viktigt med rimliga mål för övergödningsarbetet och att arbetet mot övergödning blir mer effektivt. Att minska utsläppen från jordbrukssektorn i den omfattning som vattenmyndigheterna föreslår är enligt en utmaning. Vidare anför verket att det finns behov av att göra avvägningar mellan vattendirektivets mål och andra samhällsviktiga intressen, såsom att ha en hållbar livsmedelsproduktion i . anser att vattenmyndigheterna i större utsträckning behöver nyttja möjligheterna till de undantag och mindre stränga krav som ger utrymme för, så att målen för övergödning hamnar på en realistisk nivå. Enligt skriftlig information från (promemorian Informationsdag om utskottsinitiativ avseende vattendirektivet , dnr 4.5.17-12072/2021) finns det ett behov av att klassa kraftigt modifierade vatten, dvs. vatten som är fysiskt förändrade, fördjupade och rätade för att möjliggöra odling. En vattenförekomst som förklarats som kraftigt modifierad innebär att markavvattningsanläggningens dränerande funktion ska bibehållas så att marken kan fortsätta odlas. Flertalet åtgärder för att minska övergödningen påverkar inte markavvattningens funktion. Vidare anförde att jordbruket behöver dränerad mark för att odla. En del mark är naturligt dränerad, men ungefär hälften av är beroende av markavvattningsanläggningar för att kunna brukas. Att begränsa minskningen av så att den inte blir större än produktivitetsutvecklingen i jordbruket är enligt en förutsättning för att nå målet om en ökad livsmedelsproduktion. Det har även betydelse för miljömålet Ett rikt odlingslandskap som bl.a. innebär att jordbruksmarkens värde som produktionsresurs ska skyddas. anförde miljöminister följande som svar på fråga 2020/21:2021 Åtgärdsprogram inom vattendirektivet: Huvuddelen av de vattendrag, sjöar och kustvatten som omfattas av kraven enligt EU:s ramdirektiv för vatten når inte den kvalitet de ska ha. Övergödningen är ett av de största problemen för att uppnå målen i EU:s ramdirektiv för vatten och med att uppnå god miljöstatus i . I finns världens största kända yta av syrefri havsbotten orsakad av mänsklig aktivitet och har utbredningen av syrefria områden i varit rekordstor. För att minska övergödning behöver därför insatserna öka. Det finns därför fortsatt ett stort behov att genomföra kostnadseffektiva åtgärder. I den mån befintliga verksamheter och källor kan åtgärdas och påverkan minska kan också utrymme skapas för nya och expanderande verksamheter inom bl.a. jordbruket. är det viktigt att verksamheter som negativt påverkar vatten inte ska behöva vidta mer långtgående skyddsåtgärder eller begränsningar än vad som är nödvändigt. De åtgärder som har genomförts inom vattenförvaltningen och för att minska jordbrukets påverkan på övergödningen har i hög grad utförts genom frivilliga insatser och delvis med ersättningar, framförallt genom landsbygdsprogrammet. Frågan om vilka finansieringsmöjligheter för vattenåtgärder som den strategiska planen för EU:s gemensamma jordbrukspolitik ska innehålla bereds inom . Regeringen är angelägen om en väl fungerande vattenförvaltning i , såväl utifrån ett ändamålsenligt genomförande av EU:s ramdirektiv för vatten som för att förbättra våra vatten och ekosystem. Det är angeläget att olika delar av politiken fungerar väl tillsammans och att samstämmigheten i politiken stärks. Det av fastställda målet för Agenda 2030 är en viktig utgångspunkt i denna ambition och ett balanserat och integrerat förhållningssätt till hållbarhetens ekonomiska, sociala och miljömässiga dimensioner är centralt i arbetet. Ett exempel är arbetet med livsmedelsstrategin och dess mål om en ökad hållbar produktion som inkluderar såväl konkurrenskraft som ökad produktion, miljömål, tillväxt och sysselsättning. Regeringen anser att avvägningar mellan effekter på andra miljö- och samhällsmål är viktiga i arbetet med vattenförvaltningen. I syfte att se över och belysa den nuvarande organisationen av förvaltningen av yt- och grundvatten tillsatte regeringen en utredning. Utredningens betänkande bereds nu inom . När det gäller frågeställningen om undantag kan det konstateras att regeringen i vattenförvaltningsförordningen har infört en skyldighet för vattenmyndigheterna att besluta om undantag från kvalitetskraven för vattenförekomster där förutsättningarna för undantag är uppfyllda. Regeringen har också gett länsstyrelserna i uppdrag att se över förutsättningarna för en ökad tillämpning av undantag inom vattenförvaltningen, samt gett Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att se över sina föreskrifter och sin vägledning för uppnående av rätt vattenstatus. Europeiska kommissionen har pekat ut en tydlig ambition om ett framtida samhälle som är hållbart från miljö- och klimatsynpunkt. Denna satsning på ett hållbart samhälle är något som den stödjer och som ligger väl i linje med regeringens arbete för en stärkt samstämmig politik. Enligt skriftlig information från (promemorian Informationsdag om utskottsinitiativ avseende vattendirektivet , dnr 4.5.17-12072/2021) har ingen definition av begreppet produktiva jordbruksområden. I de rapporter om kraftigt modifierat vatten som har tagit fram tillsammans med Havs- och vattenmyndigheten används begreppet brukningsvärd jordbruksmark. I rapporten i jordbruksvatten (2019:23) beskrivs begreppet enligt följande: I förarbetena till regler om hushållning med jordbruksmark definieras ”brukningsvärd jordbruksmark” som mark som med hänsyn till läge, beskaffenhet och övriga förutsättningar är lämpad för jordbruksproduktion. Som utgångspunkt är den mark som en jordbrukare väljer att bruka brukningsvärd. Bestämmelsen tar dock inte bara sikte på nuvarande produktionsperspektiv och markanvändning utan syftar även till att säkerställa tillgången till brukningsbar mark för kommande generationer. Den mark som inte bedöms vara värd att bruka kan få ett brukningsvärde om behovet av jordbruksmark ökar. med goda förutsättningar för jordbruk bör därför så långt möjligt hanteras så att jordbruksproduktionen kan återupptas . Biologisk mångfald i vattenmiljön Av den nationella planen för moderna miljövillkor (se ovan för mer information) anförs att nyttjandet av våra sjöar och vattendrag för produktion av vattenkraftsel innebär att det finns en negativ påverkan på de naturliga ekosystemen i vattnet och angränsande landmiljöer. Vattenmyndigheternas underlag och avvägningar i fråga om statusklassificeringar och miljökvalitetsnormer är utgångspunkten för den nytta för vattenmiljön som ska vägas in i den nationella planen. innebär bestämmelserna i att hänsyn även ska tas till andra allmänna och enskilda intressen i samband med prövningarna. Huvudfokus när det gäller vattenmiljönytta är att uppnå det bästa resultatet i fråga om kvaliteten på vattenmiljön samt Natura 2000- och artskyddsbestämmelserna. Övriga allmänna intressen får hanteras i de enskilda prövningarna. Vidare redovisas i den nationella planen att vattenkraften inverkar på ekosystemtjänsterna på olika sätt, t.ex. genom fysisk exploatering, vattenståndsreglering och barriärer eller vandringsvägar. All negativ påverkan från vattenkraften på ekosystemtjänsterna i sjöar och vattendrag bör vägas mot den nytta samhället får i form av förnybar elproduktion. I generationsmålet anges bl.a. att ”ekosystemen ska ha återhämtat sig, eller är på väg att återhämta sig och deras förmåga att långsiktigt generera ekosystemtjänster är säkrad” samt att ”den biologiska mångfalden och natur- och kulturmiljön bevaras, främjas och nyttjas hållbart”. Generationsmålet och de etappmål som finns beskriver den samhällsomställning som behövs för att nå de 16 miljökvalitetsmålen. Miljökvalitetsmålen beskriver det tillstånd i miljön som ska nås och används bl.a. vid tolkningen av begreppet hållbar utveckling i 1 kap. 1 § . Mot bakgrund av vad som sägs i energiöverenskommelsen samt i propositionen Vattenmiljö och vattenkraft bedöms i den nationella planen att miljökvalitetsmålen Levande sjöar och vattendrag och Ett rikt växt- och djurliv är de miljökvalitetsmål som är mest relevanta för vattenmiljön i arbetet med att förse vattenkraftverk med moderna miljövillkor. Andra miljökvalitetsmål kan också påverkas, vilket hanteras i de enskilda prövningarna. Vidare anförs i den nationella planen att bestämmelserna i ska tillämpas under arbetet med omprövningarna för moderna miljövillkor. I finns bl.a. bestämmelser om riksintressen, miljökvalitetsnormer för vatten samt skyddade områden och arter. omfattar miljön i stort, vilket också inbegriper kulturmiljön. Vid utskottets informationsinhämtning anförde SLU Aqua att konnektivitets- och habitatåtgärder kan leda till ökad ekologisk potential som gynnar vandringsfisk, biologisk mångfald och ekosystem. SLU Aqua ansåg att det framöver är viktigt med utveckling av metoder och verktyg, uppföljning och miljöövervakning, forskning och utbildning samt samverkan och samarbete. Enligt en kartläggning av () är en stor del av industriella kulturarv från medeltiden och framåt knuten till strömmande vatten och nyttjande av vattnet som kraftkälla. Ett exempel är kvarnen, som var den vanligaste vattendrivna anläggningen i agrarsamhället. Vattenkraften har även använts för att driva sågar, spånhyvlar, stampar, slipstenar, pappersbruk m.m. Vattenkraft var också en förutsättning för utveckling av textilfabriker, snickerifabriker, möbelfabriker och mekaniska verkstäder samt tegelbruk, järnbruk och glasbruk. Exempel på hela kulturmiljöer med koppling till vattenkraft är kvarn- och sågmiljöer med tillhörande byggnader som bostadshus, ekonomibyggnader och små lantliga produktionscentrum. De kulturmiljöer som uppkommit som en följd av människans bruk av vatten och vattenkraft, och bevarats och utvecklats med tiden fram till , utgör ofta attraktiva boendemiljöer och intressanta besöksmål. Vattendrag och sjöar har i stor omfattning påverkats genom att nivåer och flöden reglerats för annat än vattenkraft och transport. I synnerhet dikades stora markarealer för utvinning av jordbruksmark, och var dikningen omfattande för ökad skogsproduktion. I många fall har nya stabila ekologiska tillstånd etablerats efter att sjöar och våtmarker sänkts. Antalet markavvattningsföretag har uppskattats vara ca 50 000. Även om många av vattenkraftens kulturmiljöer finns bevarade till vår tid har de flesta anläggningarna försvunnit. Kvar kan dock finnas lämningar i form av dammar, fundament och andra varaktiga stenkonstruktioner som ger förståelse för hur människor levt och verkat. I RAÄ:s remissyttrande över Miljö- och promemoria med förslag till ändrade bestämmelser för vattenmiljö och vattenkraft (dnr 1.1.4-2663-2017) såg RAÄ positivt på många av förslagen till bestämmelser. Myndigheten såg dock med stor oro på de allvarliga negativa konsekvenser för kulturmiljön som tillämpningen av de nya bestämmelserna riskerar att få om inte bl.a. de finansiella förutsättningarna närmare uppmärksammas och klargörs. RAÄ tillstyrkte förslaget om en nationell vägledande plan med en helhetssyn för prövning av elvattenkraften men framhöll att kulturmiljöintresset måste säkerställas i arbetet med planen. Detta bör göras genom att RAÄ ges i uppdrag att medverka i arbetet med planen. Vidare tillstyrkte RAÄ förslaget om en klassificering av kraftigt modifierat vatten (KMV) som utgår från påverkan på miljön i stort, inklusive kulturmiljön. Myndigheten upprepade även i detta sammanhang att stora kulturmiljövärden kommer att utraderas utan finansiering. Det krävs särskilda medel för icke elproducerande anläggningar av museikaraktär för att uppnå giltiga moderna miljötillstånd även för dessa. RAÄ föreslog att regeringen ska meddela föreskrifter om att vattenanläggningar utan elproduktion men med höga kulturhistoriska värden ska omfattas av en plan för planerad tillståndsprövning i avvaktan på att finansieringen av miljöåtgärder löses och bedömning av KMV utförts. Enligt RAÄ:s regleringsbrev ska myndigheten redovisa genomförda insatser och resultat i arbetet med genomförandet av politiken för gestaltad livsmiljö (prop. 2017/18:110, bet. 2017/18:KrU1, rskr. 2017/18:316). Redovisningen ska omfatta insatser och resultat som uppnåtts i den egna verksamheten samt inom ramen för samverkan med , Statens centrum för arkitektur och design och . Vidare ska myndigheten redovisa hur den egna verksamhetens olika delar, av relevans för den gestaltade livsmiljön, har tillvaratagits i genomförandet av politiken. ska redovisa uppdraget till . har RAÄ haft i uppdrag att samla och redovisa kunskap om och goda exempel på hur kulturhistoriska värden kan integreras och tas till vara i plan- och bygglovsprocesser. Uppdraget redovisades 2020. Vid anförde länsstyrelserna att arbetet med kulturmiljöer är en prioriterad fråga för länsstyrelserna. Länsstyrelsernas roll är att säkra allmänna kulturmiljöintressen. Det pågår arbete på både regional och lokal nivå för att inventera kulturmiljöer, och det finns olika samarbetsgrupper i länsstyrelserna som arbetar med att få en helhetsbild av kulturmiljöfrågorna. Även RAÄ är i olika sammanhang involverat i detta arbete. riktade ett tillkännagivande till regeringen om åtgärderna för att uppnå vattendirektivets mål (bet. 2015/16:MJU14, rskr. 2015/16:209).