bet · H801NU22 · 2021-06-16 00:00:00 — Energimässigt över året kompenserar elproduktionen från vindkraftsutbyggnaden med marginal den produktion som har fallit bort när kärnkraft och kraftvärme har stängt. exporterar el under en mycket stor del av årets timmar. När vi nu går in i en ny fas där de fossila bränslena i industrin och transportsektorn behöver ersättas ser elbehovet ut att öka kraftigt. Den vindkraft som byggs och som har byggts har en livslängd kring 20–. Därefter behövs en reinvestering. De liggande investeringsplanerna för kärnkraften siktar mot drift , vilket sammanfaller väl med den tidpunkt då reinvesteringarna i vindkraften behöver göras. Den ökande efterfrågan i kombination med de omfattande reinvesteringsbehoven är en utmaning. En möjlighet som måste tas till vara är den att fortsätta investera i reaktorerna för att kunna driva dem längre än . Ansvaret för att fatta det beslutet ligger helt och hållet på kärnkraftens ägare, men om ägarna väljer att stänga reaktorerna kommer det att bli mer utmanande att förbereda kraftsystemet för de krav en växande fossilfri välfärdsekonomi ställer. Om kraftsystemet inte byggs ut i tillräcklig omfattning finns två alternativ: Antingen blir inte ekonomin fossilfri eller så kan den inte fortsätta att vara en välfärdsekonomi. Jag kan inte acceptera något av de alternativen. Det behövs en genomtänkt strategi för att kraftsystemet ska kunna leverera utifrån de behov som kommer att finnas. Systemet måste byggas kostnadseffektivt och leveranssäkert som det fortsätter att vara fossilfritt. behöver tillsammans med utifrån målet om ett fossilfritt elsystem ta fram en strategi för hur elsystemet ska kunna expanderas i tillräcklig omfattning utan att leveranssäkerheten riskeras som kostnadseffektiviteten garanteras. När nu vindkraften blir en allt viktigare komponent i elsystemet är det viktigare än tidigare att den bidrar till leveranssäkerheten och systemstabiliteten. Vindkraften måste fullt ut leva upp till de anslutningskrav som ställs i de europeiska nätkoderna i ren energi-paketet. tillsyn behöver förbättras för att kontrollera att anslutningskraven för elproduktionsanläggningar är uppfyllda. De kostnader som uppstår måste synliggöras och fördelas genom nivån på anslutningsavgifter för nya anläggningar och genom de krav som ställs för anslutning. Det gäller alla produktionsslag. Om kostnaderna inte synliggörs och fördelas kommer den samhällsekonomiska kostnaden för elsystemet att bli onödigt hög genom att balansen mellan olika energislag blir suboptimal och genom att samhällets kostnader för fel som uppstår i elnätet blir högre än de skulle behöva vara. Kostnader som uppstår i kraftsystemet ska alltså synliggöras så att de kan allokeras till den som orsakat dem eller, i fallet med kollektiva nyttigheter, fördelas bland de anslutna. största lagringsanläggning (utöver den konventionella vattenkraften) var pumpkraftverket Juktan som kunde lagra . Stationen kunde leverera till nätet innan vattenmagasinet sinade. Det innebär att lagringskapaciteten var ungefär 100 gånger större än de största batterilagren i världen . Stationen byggdes dock om till ett konventionellt vattenkraftverk då den inte var lönsam att driva som pumpkraftverk. Detta illustrerar att lagringsanläggningar har en tuff konkurrenssituation gentemot planerbar elproduktion. Men det finns rimliga åtgärder som skulle göra att lagring kunde användas mer samhällsekonomiskt effektivt än . Nätägarna behöver ta fram specifika tariffer för lagringsanläggningar som komplement till de tariffer som finns för producenter och konsumenter. Det behövs också en teknikneutral marknad för systemtjänster där lagringsanläggningar skulle kunna delta. Om dessa två åtgärder räcker för att åter ta Juktan i drift kan det även vara av intresse att bygga mer lagringskapacitet. De batterilager som ibland installeras som en del av solcellsinstallationer är en mycket dyr form av lagring som är långt ifrån att kunna konkurrera med planerbar produktion. Batterierna har också en betydande klimatpåverkan över sin livscykel. Det behövs alltså specifika tariffer för anslutning av lagringsanläggningar till elnäten. Det är oavsett energisystemets utformning och oavsett sammansättningen av energislag på produktionssidan rationellt att bygga in en viss flexibilitet i efterfrågan genom att flytta konsumtion i tiden eller genom att användaren väljer att inte använda energin alls. Båda typerna av flexibilitet har en påverkan på användarens frihet, bekvämlighet och möjlighet att bedriva sin verksamhet, men båda kan på marginalen bidra starkt till ett kostnadseffektivt energisystem. Frivilligheten i den flexibla energianvändningen är helt central för oss. Användaren ska välja att vara flexibel för att fördelarna överväger nackdelarna för den enskilda energianvändaren. Jag motsätter mig således regelverk som t.ex. kräver att elektriska apparater eller elbilsladdare ska agera flexibelt på egen hand utanför användarens kontroll. Ett sätt att skapa flexibilitet i energianvändningen är att styra den genom priset. Vid ett tillräckligt högt pris kommer användarna att välja att sluta använda energi. Vi får dock inte låta det gå så långt att människor hamnar i energifattigdom. Syftet med energisystemet är att leverera den energi människor och företag behöver. Energisystemet måste anpassas efter deras behov. Prisvariationer har en viktig funktion, men systemet måste också vara utformat så att marknadskrafterna har möjlighet att agera för att jämna ut priset. Statens myndigheter har också en roll i att planera så att stora prisvariationer undviks. Kraftsystemet ska därför utformas så att människor har råd att använda den el de behöver och företag har konkurrenskraftiga villkor. har användarna på elmarknaden ofta dåliga möjligheter att reagera på elpriset, vilket är samhällsekonomiskt ineffektivt. Kunderna måste, när det gynnar dem, kunna anpassa sin efterfrågan efter variationer i elpriset, annars försvinner en stor del av poängen med prissignalen. måste kunderna alltid kunna få tillgång till både el och andra former av energi om de är beredda att betala för den. För att det här ska fungera samhällsekonomiskt effektivt krävs att energi och energidistribution är transparent prissatta så att fasta och rörliga kostnader i elsystemet på ett tydligt sätt är kopplade till fasta och rörliga priser hos användaren. Jag anser att forskning ska inkludera kärnkraften. Trots att för överskådlig framtid kommer att ha ett kraftsystem med stora inslag av både kärnkraft, vattenkraft och väderberoende produktion är det alldeles för dåligt känt hur ett sådant kraftsystem ska utformas för att bli så samhällsekonomiskt effektivt som möjligt som leveranssäkerheten och elkvaliteten garanteras. Särskilt behövs det studier av systemintegration och sektorskopplingar där befintlig och ny kärnkraft samverkar med väderberoende elproduktion. Det behövs också analyser och forskningsinsatser kring hur kärnkraftens tillämpningar utöver elproduktion effektivt ska kunna tas till vara i en svensk kontext. Jag anser att arbete behöver samordnas bättre med Svenska kraftnäts arbete. Målet för de två myndigheterna ska vara att åstadkomma ett leveranssäkert, samhällsekonomiskt effektivt energisystem utan klimatpåverkan och med en acceptabel miljöpåverkan i övrigt. bör också tydliggöra för regeringen att ska planera för att för överskådlig framtid kommer att ha ett kraftsystem med stora inslag av både kärnkraft, vattenkraft och väderberoende produktion. ansvarar för tillsynen av elnätsägarnas efterlevnad av de gällande regelverken. Av särskild vikt är att inspektionen regelbundet utövar tillsyn över hur väl följer regelverket. Inspektionen behöver utifrån Svenska kraftnäts egen årliga utvärdering av driftssäkerheten, som Svenska kraftverk har i uppdrag att genomföra, utvärdera hur väl kravet att kunna hantera olika typer av felfall uppfylls. En sådan utvärdering är central för att det ska vara möjligt att värdera leveranssäkerheten i kraftsystemet. bör därför i en punktinsats utvärdera hur väl elnätsägarna har tagit sitt ansvar för den fysiska leveransen av el oavsett elnätets driftstillstånd. har som systemansvarig myndighet ett ansvar för att tydliggöra kraftsystemets utveckling och ge förutsättningar och incitament för systemets aktörer att vidta de åtgärder som krävs för att kraftsystemet fortsatt ska vara tillförlitligt och för att dess delar ska kunna samverka driftssäkert. För att kraftsystemets alla aktörer ska ha förutsättningar att tillsammans bygga ett kostnadseffektivt system behövs information om var i elnäten aktiva och reaktiva resurser skulle göra störst nytta. bör därför i egenskap av systemansvarig myndighet i samråd med andra aktörer föreslå var i elnäten aktiva och reaktiva resurser ska placeras för att minska behoven av elnätsinvesteringar, stärka leveranssäkerheten och förbättra elkvaliteten. Nyansluten och moderniserad elproduktion måste leva upp till de europeiska anslutningskraven (EU) 2016/631, och till kraven i föreskrift 2018:2. Det är nätägarens ansvar att säkerställa att kraven är uppfyllda. Det ska verifieras genom provning. Vidare behöver nyansluten produktion, i enlighet med anslutningskraven och kraven om elberedskap, uppfylla de krav om styrbarhet och observerbarhet som gäller för respektive anläggningskategori för att kunna delta i normaldrift såväl som nöddrift och återuppbyggnadstillstånd. Detta kräver kontrollrum, styrsystem och it-säkerhetslösningar. De här frågorna är även av stor vikt för att uppfylla säkerhetsskyddslagstiftningen. För att kraftsystemet ska fungera tekniskt och kostnadseffektivt är det avgörande att anslutningskraven följs. tillsyn på området behöver bli avsevärt skarpare. tillsyn behöver förbättras för att kontrollera att anslutningskraven för elproduktionsanläggningar är uppfyllda. Jag anser att den lagstiftning som behövs dock redan finns på plats. Inte minst har EU:s ren energi-paket tydliggjort sådant som var otydligt. Det behövs en del handledning från myndigheterna kring hur aktörerna ska tolka de gällande regelverken, men några regeländringar behövs inte i det här läget. Det viktiga är i stället att aktörerna, med myndigheterna i spetsen, blir bättre på att arbeta enligt de regelverk som gäller. och ska inom sina respektive ansvarsområden bistå kraftsystemets aktörer med handledning och tolkning av regelverket i ren energi-paketet. Kraftsystemet kan inte utformas för att hantera alla situationer som kan uppstå, och det är heller inte rationellt att försöka då det skulle göra att kostnaderna ökar dramatiskt. Däremot ska systemet vara tillräckligt driftssäkert. har tillkännagett för regeringen att ett mål för leveranssäkerheten i elförsörjningen ska etableras. är marginalerna i kraftsystemet (inte bara i elnäten) för små. Människor och verksamheter i är utsatta för oacceptabla risker. måste i sitt riskarbete ha ett tydligt samhällsekonomiskt synsätt. Samhällets kostnader för avbrott och dålig elkvalitet behöver vägas mot de kostnader som är förknippade med att minska riskerna. Det politiskt satta leveranssäkerhetsmålet kommer när det är på plats att definiera vilken risknivå myndigheten ska sikta mot. har tillgång till ett antal verktyg för att kontrollera riskerna i kraftsystemet. De används inte för att hålla kraftsystemet i sitt normaldriftstillstånd men är helt avgörande för att ta kontroll över en situation där driften av systemet störs av någon anledning och återföra kraftsystemet till sitt normaldriftstillstånd. Att hålla risknivån i kraftsystemet är en lagstadgad skyldighet för gentemot aktörerna i kraftsystemet. Det är också en skyldighet gentemot grannländerna då problem i kraftsystemet i kan orsaka allvarliga störningar även utanför landets gränser. Många av de risker som finns i fråga om leveranssäkerheten har med elproduktionen att göra. Till exempel innebär en lägre produktion vid kärnkraftverken i eller under den årliga avställningen att elnätets kapacitet att överföra el från norr till söder minskar. Minskningen i överföringskapacitet kan vara betydande. Det illustrerar hur viktigt det är att som en del av sin riskhantering har en tät dialog med kraftsystemets aktörer och i förekommande fall ersätter dem för att agera på ett sätt som minskar riskerna genom att upphandla stödtjänster. bör därför ställa sig bakom och tydliggöra för regeringen att strukturerat och metodiskt ska inventera, analysera och kvantifiera de samhällsekonomiska risker som finns förknippade med fel eller otillräcklighet i kraftsystemet. Svenska kraftnäts prioritering mellan olika investeringar ska tydligt koppla till den samhällsekonomiska riskanalysen. Samhällsekonomiska risker och direkta samhällsekonomiska kostnader ska (snarare än t.ex. Svenska kraftnäts egna kostnader) vara styrande för driften och underhållet av transmissionsnätet och bör ersätta aktörer i kraftsystemet för att agera så att leveranssäkerhetsriskerna minskar genom upphandling av stödtjänster. Leveranssäkerheten är ett mått på hur väl kraftsystemet utför sin funktion och därmed förutsättningarna för systemet att fortsätta leverera el till användarna. Leveranssäkerhetsmålet är således mycket bredare än en enkel mätning av t.ex. avbrottsfrekvens. Det är i stället ett mått på den sammanvägda risknivån i kraftsystemet. Ett leveranssäkerhetsmål är i praktiken ett politiskt satt mål för vilka risker som ska accepteras i kraftsystemet. Målet blir styrande för vilka insatser som ska sättas in för att minska riskerna och vilka kostnader dessa insatser genererar. Leveranssäkerhetsmålet är alltså något mycket bredare än t.ex. ett mål för avbrottsfrekvensen. I leveranssäkerhetsmålet ingår risken för avbrott, men också systemets förmåga att fungera i skärpt drift och nöddrift samt effektiviteten i återuppbyggnaden efter ett nätsammanbrott. Allt detta vägs i leveranssäkerhetsmålet samman som ett mått på samhällets riskexponering. har haft uppdraget att presentera ett s.k. tillförlitlighetsmål , vilket är regeringens sätt att omhänderta tillkännagivande om ett leveranssäkerhetsmål. För att göra målet praktiskt användbart kan det med fördel brytas ned i ett antal indikatorer. Fokus ska dock vara att hålla samhällets riskexponering på rätt nivå. Jag anser att regeringen behöver presentera en plan för när leveranssäkerhetsmålet kan antas nås i olika delar av landet. I ellagen föreskrivs att ska rapportera hur leveranssäkerheten har utvecklats . Inspektionen behöver utöver redovisningen av antalet avbrott och dessas längd också redovisa hur elkvaliteten har utvecklats i transmissionsnät, regionnät och lokalnät med avseende på spänning, frekvens och övertoner. Jag förordar således att lagstadgade redovisning av leveranssäkerheten kompletteras med en övergripande redovisning av hur elkvaliteten i transmissionsnät, regionnät och lokalnät utvecklas med avseende på spänning, frekvens och övertoner. Flera av de grundläggande tekniska egenskaper som behöver finnas på plats för att kraftsystemet ska fungera är associerade med planerbara synkrona generatorer. I avsaknad av tillräcklig synkron produktion finns andra sätt att hålla kraftsystemet inom sina ramar, men det kräver ofta att flera olika insatser riktade mot respektive egenskap genomförs. Det gör att planerbar synkron elproduktion kan ses som ett nollalternativ till nätförstärkningar med tillhörande apparater för att tillhandahålla stödtjänster i tillräcklig omfattning. bör i sin investeringsplanering förhålla sig till nollalternativet för att kunna utvärdera kostnadseffektiviteten i investeringsplanen och med det associerade behovet av att upphandla stödtjänster med scenariot att helt sonika tillföra planerbara synkrona generatorer på lämpliga platser i elnäten. Jag anser att i sin investeringsplanering ska ta fram analyser som jämför elnätsinvesteringar med nollalternativet att tillföra ytterligare synkron produktion på de platser där den gör störst nytta. har ett omfattande elöverskott mätt på årsbasis. Elexporten är stor och är en förutsättning för att ny elproduktion i ska ha någon egentlig klimatnytta . Först när elen exporteras till en plats och vid där den ersätter elproduktion med fossila bränslen gör den klimatnytta. Vidare behöver den tillkommande produktionen exporteras för att hitta kunder. Den befintliga elproduktionen inom landet räcker för behoven under årets allra flesta timmar. När elkonsumtionen i ökar kan det här tänkas ändras, men har vi ett stort elöverskott under de flesta av årets timmar. Det svenska transmissionsnätet byggdes från början för att föra över vattenkraftens produktion till elanvändarna i . I stora delar av var utvecklingen en helt annan. Där byggdes kondenskraftverk eldade med fossila bränslen i närheten av elanvändarna. Transmissionsnätet blev snarare ett verktyg för handel mellan olika områden än ett verktyg för överföring av stora volymer el. I var kostnaderna för transmissionsnätet länge jämnt fördelade mellan användarna och producenterna, medan det i var vanligare att användarna betalade för transmissionsnätet. har en fördelning där användarna står för en betydligt större del av kostnaderna för transmissionsnätet än producenterna. Producenternas andel har minskats då det ansetts att det är en konkurrensnackdel för svenska producenter gentemot de europeiska att producenter i bidrar till finansieringen av transmissionsnätet. Vi befinner oss nu där all tillkommande elproduktion behöver gå på export och således inte är tänkt för svenska elanvändares behov. I den mån det behövs mer elproduktion för att möta behov inom landet ligger det helt i producenternas händer att besluta om var den tillkommande produktionen ska etableras. Elanvändarna har mycket lite inflytande och kan således inte påverka hur tillkommande elproduktion driver kostnader för nätutbyggnad. Den produktion som just nu byggs finansieras till allra största delen av utländska investerare och behöver – åtminstone – exporteras för att hitta kunder. Hårddraget är transmissionsnätet en angelägenhet för producenterna. Det står dem fritt att bygga ut elproduktion i kundernas närhet eller välja att bygga den långt bort och därigenom skapa ett behov av högspänd transmission över stora avstånd. Investeringarna i transmissionsnätet utgör i praktiken en subvention till elexporten. För att beslut om nyetablering av elproduktion ska bli samhällsekonomiskt rationella är det viktigt att kostnaden för transmissionsnätet och för exporten till andra länder på ett transparent sett synliggörs vid investeringsbeslutet. Till en del är det här hanterat genom anslutningsavgifterna till transmissionsnätet, men en förskjutning av kostnaderna mot producenterna är nödvändig. Enligt min mening bör kostnaderna för transmissionsnätet till största delen bäras av elproducenterna. När andelen synkron planerbar produktion minskar uppstår ett behov av olika stödtjänster för att garantera kraftsystemets robusthet både i normaldrift och i skärpt drift. Det uppstår också nya behov för att kraftsystemet ska fungera i nöddriftssituationer och för att systemet ska kunna återuppbyggas efter ett nätsammanbrott. De kostnader som uppstår måste synliggöras och fördelas genom nivån på anslutningsavgifter för nya anläggningar och genom de krav som ställs för anslutning. Det gäller alla produktionsslag. Om kostnaderna inte synliggörs och fördelas kommer den samhällsekonomiska kostnaden för kraftsystemet att bli onödigt hög genom att balansen mellan olika energislag blir suboptimal och genom att samhällets kostnader för fel som uppstår i elnätet blir högre än de skulle behöva vara. Jag anser därför att kostnader som uppstår i kraftsystemet ska synliggöras så att de kan allokeras till den som orsakat dem eller i fallet med kollektiva nyttigheter fördelas bland de anslutna. Framför allt privatpersoners rörliga elnätstariff är ofta högre än vad som är motiverat utifrån nätägarnas rörliga kostnader för elleveransen. En hög rörlig abonnemangskostnad motsvaras egentligen bara i vissa ansträngda situationer, när elnätet är en trång resurs, av en motsvarande kostnad. ger den höga rörliga delen av avgiften incitament för enskilda kunder att agera irrationellt utifrån ett systemkostnadsperspektiv. De kommer att konsumera mindre el än vad som vore samhällsekonomiskt rationellt. Utöver den ekonomiska effekten är det här olyckligt ur ett klimatperspektiv. Svensk elmix är i det närmaste klimatneutral, medan alternativen till att använda el sällan är det. Tarifferna för elnäten ska vara utformade så att de bättre motsvarar faktiska rörliga respektive de fasta kostnader som de har effekten av att ta betalt för trängsel i elnäten. Enligt min mening ska därför alla typer av elnätstariffer på ett transparent sätt avspegla rörliga respektive fasta elnätskostnader som de är utformade för att undvika trängsel i elnäten. Tarifferna för anslutning till transmissions-, region- och lokalnät är generellt inte anpassade för anslutning av lagringsanläggningar. Då en lagringsanläggning ur elnätssynpunkt är både en konsument och en leverantör av el kan anläggningen drabbas av både tariffen för elanvändning och tariffen för elleverans, vilket kan bli mycket kostsamt. Det behöver tas fram separata anslutningstariffer för lagringsanläggningar eftersom dessa vare sig är att betrakta som elanvändare, elproducenter eller både och. Jag anser att nätägarna behöver ta fram specifika tariffer för lagringsanläggningar som komplement till de tariffer som finns för producenter och konsumenter. För att upprätthålla kraftsystemets robusthet och leveranssäkerhet när andelen planerbar synkron produktion minskar behöver ett antal fysikaliska egenskaper i systemet upprätthållas på andra sätt än som tidigare genom egenskaper hos de synkrona generatorerna. Det görs, beroende på vilken egenskap det gäller, bäst antingen genom att och övriga nätägare installerar teknisk utrustning eller genom att upphandlar de stödtjänster som behövs av aktörer på marknaden. Utöver de stödtjänster som behövs för att hålla kraftsystemet i normaldrift behövs även ett antal stödtjänster som utgör avhjälpande åtgärder, systemskyddsåtgärder och återuppbyggnadsåtgärder. Kraftsystemet ska fungera i alla driftstillstånd. Det är oftast inte normaldriftstillståndet som är det mest utmanande och som styr hur systemet behöver vara utformat eller vilka stödtjänster som behöver upphandlas. Stödtjänsternas utformning och handeln med dem måste helt och hållet utformas utifrån kraftsystemets behov. Hela syftet med stödtjänsterna är att säkra och sänka kostnaderna för systemets leveranssäkerhet. Det har dock redan höjts röster för att stödtjänsterna ska utformas så att det blir mer intressant för specifika kraftslag att leverera dem. Syftet är då något annat, vilket måste motverkas. Jag anser därför att marknaden för kraftsystemets stödtjänster behöver utvecklas till att omfatta en större del av kraftsystemets behov samt att stödtjänsterna och handeln med dem ska utformas enbart utifrån kraftsystemets behov. Vidare motsätter jag mig regelverk som t.ex. kräver att elektriska apparater eller elbilsladdare ska agera flexibelt på egen hand utanför användarens kontroll. Då den typen av krav beslutas på EU-nivå är det avgörande att regeringen bevakar frågan. Det ska alltså inte finnas krav på att apparater ska vara utformade för att kunna variera sin elanvändning utom användarens kontroll. Fartygens energiförsörjning i hamn är en viktig fråga. När fartygen försörjs med el från land de ligger i hamn kan motorerna stängas av. Det minskar klimatutsläppen då svensk elmix ersätter fartygsdiesel för elproduktion, men det är också en viktig åtgärd för att förbättra den lokala luftmiljön kring hamnarna, som ofta ligger i eller nära tätbefolkade områden. Våra hamnar ska vara utrustade med anslutningar för . På sina håll innebär det att elnäten behöver anpassas för ett större effektuttag i hamnarna. För lokal sjöfart behöver infrastruktur komma på plats för olika lösningar som elektrifiering, biobränslen och vätgas.