· H801UU10 · 2021-06-09 13:36:27 — Det är den provins som man har ett avtal med om att deras ekonomi och demokrati ska kunna vara självständiga under . Här var det problem att få EU att komma loss till gemensamma kraftfulla uttalanden och kraftfulla sanktioner. Jag skulle vilja fråga statsrådet här: Var är lärdomen från sida för att driva på EU för att även kunna vara lika kraftfull mot en supermakt som man är ett litet land i närhet? Jag vill svara så här: Självklart är de principer som vi förfäktar när det gäller alla människors lika värde och demokratiska grundprinciper någonting som vi måste stå upp för vare sig det handlar om ett litet land eller ett stort land. Jag vet att när det gäller situationen i strider till exempel besluten om att införa en ny säkerhetslagstiftning mot internationella åtaganden och mot folkrätten. Det har sagt, utrikesministern har sagt det, Europeiska unionen har sagt det och det har sagts i för mänskliga rättigheter från EU:s och sida. Det säger vi alltså. Sedan kan vi alltid diskutera i vilka situationer sanktioner av olika slag är mer eller mindre effektiva. Jag är inte så bekant med hur resonemangen har gått när det gäller vilka slags sanktioner som eventuellt skulle kunna komma i fråga när det handlar om utöver dem som vi redan har haft. Det har ju förekommit sådana med anledning av situationen i . Det får vara en prövning från fall till fall. Men i principfrågan att man ska behandla alla människor lika och alla system lika kan jag inte ha någon annan uppfattning än den jag just gav uttryck för. är ju någonting speciellt. Världen har sett imperier komma och gå. Vi har sett i över 1 fungera som den stora världsmakten. Även dalade i sin kraft och flyttade österut innan det tynade bort fullkomligt. Vi har sett som den då största och brutalaste diktaturen under kommunistiskt mantra. Men det vi ser med är någonting helt annat. Det är en hybrid - en hybrid som har kommunistisk planekonomi och kommunistisk politik med alla dess sämsta sidor och som leker marknadsekonomi. Jag säger "leker", för om man kombinerar kommunism med marknadsekonomi blir det ingenting förnuftigt av det hela. Framför allt blir det en stor exposé över förtryck av människor. Man har ambitioner över världen och även i . De investeringar som har gjort i vissa EU-länder gör att det också blir en svagare röst från EU när man ska reagera mot . De här investeringarna i vissa EU-länder har sannolikt legat bakom att det har varit svårare att få en kraftfull reaktion mot de övergrepp som har begått i . Det här är ett problem för världen, och det är ett problem för EU. Det är någonting som är ett problem även för och som vi måste hantera framöver. När det gäller kinesiska investeringar i våra länder inom unionen är det en fråga som också har med säkerhet att göra. Jag tänker till exempel på när kinesiska investeringar görs i strategiska industriområden. Vi har sett resonemang om det i vårt eget land, och vi har sett det i andra EU-länder. Det finns nu en mekanism inom unionen där vi ska kunna ge varandra mycket mer information om sådana investeringar som är på gång. Det gör att vi också kan bli mer uppmärksammade på saker och ting som vi annars på olika sätt kanske inte hade kunnat hejda. Jag måste säga en sak utöver det som sa om utvecklingen i , och det är det fruktansvärda sätt på vilket man hanterar dödsstraffet. Vi vet inte hur många det är, men vi tror att det är tusentals människor som avrättas . Det är en statshemlighet hur många det är som mister livet i den här typen av avrättningar. Detta är något som strider mot det allra mest grundläggande i vårt arbete för respekt för mänskliga rättigheter - rätten till liv. Detta arbete ska vi fortsätta och på alla sätt upprätthålla, och det vet jag att vi gör både från regeringens sida och från EU:s sida. har tydligt kritiserat regeringen när det gäller agerandet i och hanteringen av frågan om den europeiska pelaren för sociala rättigheter. Vi känner en oro för den stora maktöverföring på viktiga områden som detta skulle kunna leda till. Det hindrar inte att det också finns stora beröringspunkter mellan syn på Europasamarbetet och Socialdemokraternas och regeringens syn. Jag tycker att det är viktigt att framhålla det, inte minst i en sådan här debatt där vi hör åtminstone två partier som i grunden är tveksamma till det svenska engagemanget i och arbetet inom Europeiska unionen. De är tveksamma till Europeiska unionens existens, vilket gör att vi som står bakom EU-tanken och Europatanken och som ser de stora effekterna och den stora betydelsen av EU verkligen behöver höras i debatten. Mot bakgrund av detta är det bekymmersamt och oroande när man ser vad effekterna har blivit av de misslyckanden som de facto ändå har inträffat under hanteringen av pandemin. Det finns en undersökning som visar att förtroendet för EU i stort sett har kollapsat under pandemin i länder som , , och . Undersökningen kommer från . Jag vill höra med hur han ser på detta och vad vi kan göra för att bygga upp förtroendet igen. Jag har sett flera undersökningar som inte visar riktigt samma dramatiska fall i förtroendet för EU. Jag tror att det beror lite grann på när de är gjorda. Som flera talare tidigare här i debatten har sagt var det både uppsidor och nedsidor kring EU:s hantering av pandemin. Om mätningen gjordes under den månad - februari eller när det nu var - då folks önskan om att få tillgång till vaccinet mot covid-19 var stark men då vaccinleveranserna nästan stoppades och kunde uppfattas som att de gick i stå förstår jag att det fanns ett missnöje med unionen. Men om man skulle fråga , när hälften av EU:s befolkning faktiskt redan är vaccinerad, tror jag att betyget skulle bli lite högre. Ändå är fråga relevant: Vad kan vi göra för att återskapa förtroendet för EU bland våra medborgare? Jag tror att det handlar just om att leverera på sådant som medborgarna själva uppfattar som det allra viktigaste. Det gäller förstås hälsoområdet och att vaccinationen nu verkligen kan genomföras så att vi slipper få någon fjärde våg av pandemin. Men jag tänker också på situationen för de grundläggande värdena runt om i vår union. Jag tror att människor blir väldigt besvikna om vi inte på allvar tar itu med de krafter runt om i som ifrågasätter alla människors lika värde, som ifrågasätter de demokratiska spelreglerna och som ifrågasätter tryckfrihet, yttrandefrihet och akademisk frihet. Det finns sådana krafter, till och med i regeringsställning, i några av länder. Vi andra, som har detta ansvar och som fullt ut tror på de här värdena, måste bli bättre på att - åtminstone försöka - se till att utvecklingen kan vändas i de länder som inte klarar det här. Det tycker jag. Jag delar den uppfattningen. Jag tror också att det är en oerhört viktig uppgift och en grundläggande förutsättning för att bygga upp förtroendet igen att vi verkligen lyfter fram värderingarna i Europasamarbetet, inte minst människovärdet. Den undersökning som jag refererade till från är nygjord och innehåller ett stort antal tillfrågade i ett stort antal länder. Som jag sa är det i de traditionellt starka pro-europeiska länderna, som är så viktiga i samarbetet, man ser att förtroendet för unionen har minskat. I , till exempel, handlar det om en majoritet av medborgarna som säger att man betraktar som skadat - broken på engelska. Jag tror att det kommer att krävas mer än vad som har gjorts när det gäller att bygga förtroende för att hantera den här situationen. Inte minst viktigt är detta med tanke på vilka stora utmaningar som Europeiska unionen har framför sig. Att ha en stark folklig förankring i det som handlar om att hantera klimatutmaningar, organiserad brottslighet, asyl- och flyktingpolitik och så vidare är en nödvändighet. Det är en livsbetingelse för att arbetet ska lyckas. Jag skulle ändå vilja envisas med att upprepa frågan om vill vara något mer konkret när det gäller vad kan göra för att hantera den här situationen. Det finns faktiskt en möjlighet i den så kallade framtidskonferensen, som är ett stort projekt inom unionen. Det är inte en konferens som sitter i någon konferensbyggnad någonstans och har ett helgmöte, utan det är en serie diskussioner runt om i unionen som framför allt ska sikta på att nå unga människor och medborgare som kanske inte vanligtvis är med och diskuterar vad unionen gör eller vet vad unionen gör. Jag har haft ett antal sådana här EU-sakråd med organisationer på arbetsmarknaden, civilsamhällets organisationer och utbildningsväsendet för att stimulera dem att ta initiativ till att under det här året verkligen få en mer levande diskussion om EU-medlemskapets mervärden och vad man från medborgarnas sida önskar att EU ska göra. Det tycker jag är ett konkret svar på fråga. kommer den här kammaren att fatta beslut med anledning av det betänkande som utrikesutskottet har lämnat. I betänkandet föreslås ett tillkännagivande när det gäller Magnitskijsanktioner och önskemålet om att bredda dem till att handla om systematisk korruption och penningtvätt, det som säkrar den ekonomiska grunden för vanstyre i men också i Putins och i andra länder. Jag skulle vilja höra hur regeringen, företrädd av statsrådet, ser på det tillkännagivande som majoritet kommer att avge. Tack, , för frågan! Vi ska naturligtvis läsa det noga, men jag har ju fått en förhandstitt på det. Jag kan säga så här: Jag tycker att det är väldigt bra att Magnitskijlagen har kommit på plats. Vi har ju diskuterat detta också i tidigare debatter. Jag tycker att det är jättefint att vi inom EU har kunnat enas om detta och att lagen också redan har använts som ett verkningsfullt, hoppas jag, instrument. Det har tagit sin tid. Det tog kanske två innan det blev verklighet. gäller det att se till att lagen verkligen också används på ett klokt sätt framöver. Jag är inte motståndare till att man också har sanktioner som baserar sig på korruption eller penningtvätt, men jag är inte säker på att det är just de här MR-sanktionerna som ska användas på det sättet. Det kanske behövs andra instrument. Jag är öppen för en sådan diskussion framöver, men jag skulle inte tycka att det var tid att göra det . Statsrådet beskriver att det har tagit att komma fram till Magnitskijsanktioner av den sort vi har när det gäller mänskliga rättigheter. Det finns ju ett antal länder där man har agerat snabbare. UK var senast aktuellt med att tillföra penningtvätt och systematisk korruption till sin listning av Magnitskijsanktioner. I tas sådana initiativ. Vi har våra baltiska grannar, där man har den typen av system nationellt. En av slutsatserna om man ska kunna påverka EU:s arbete att gå snabbare måste vara att man arbetar tillsammans med andra länder - eller hur, statsrådet? Då måste man våga gå före och driva på, speciellt om man förväntar sig att det kommer att ta . Jag blir lite förvånad när jag läser den socialdemokratiska och miljöpartistiska reservationen, som möjligen stämmer med statsrådets egen hållning - det vore intressant att höra. Den bygger på att eftersom det tar så ska man inte göra någonting . För mig är det en logisk kullerbytta, fru talman. Om man förväntar sig borde det snarare vara viktigt att starta nu och agera kraftfullt tillsammans med likasinnade, som vi gör i alla andra sammanhang. Systematisk korruption och penningtvätt eroderar de värden som EU står för, också i vårt grannskap när tydligt agerar med korruption och penningtvätt som en metod för destabilisering och motverkar demokrati och mänskliga rättigheter. Jag betvivlar inte alls att det finns enstaka länder som har tagit sig an detta på det sätt som beskriver. Jag ser dock ett väldigt stort värde i att alla aktiviteter och insatser av det här slaget görs tillsammans i Europeiska unionen, att vi har alla 27 med oss. Jag har ingenting emot att man redan nu börjar resonera med andra länder om vad de ser som bästa vägen framåt. Men att vi redan nu ska bestämma att det är just det här instrumentet vi ska använda för att bäst komma åt korruption och penningtvätt är jag inte säker på. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 15.)