bet · H801CU10 · 2021-04-21 00:00:00 — Utskottet föreslår ett tillkännagivande till regeringen med anledning av motionsyrkanden som rör utökade möjligheter till distansutmätning för . Utskottet anser att distansutmätning bör vara möjligt i en större utsträckning än och uppmanar regeringen att överväga hur en reglering med utökade möjligheter till distansutmätning kan utformas alternativt låta utreda detta på nytt. Utskottet föreslår att avslår övriga motionsyrkanden som behandlas i betänkandet, främst med hänvisning till pågående arbete. Motionsyrkandena handlar bl.a. om andra frågor om utmätning, dröjsmålsränta, skuldsanering och åtgärder mot överskuldsättning, budget- och skuldrådgivning, företagsrekonstruktion och avlägsnande av otillåtna bosättningar. I betänkandet finns 19 reservationer (S, M, SD, C, V, KD, L, MP). I en av reservationerna (S, MP) föreslås att inte ska göra något tillkännagivande till regeringen. Cirka 60 yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /21. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Skadestånd till tredje man Skada vid färd med motorcykel Preskription av skadeståndsanspråk mot staten Skadereglering vid bl.a. trafikskada Utmätning till förmån för brottsoffer Betalningsplanens längd vid skuldsanering Åtgärder mot överskuldsättning m.m. Budget- och skuldrådgivning m.m. Nordisk reglering om skuldsanering Skuldsanering för företagare m.m. Avlägsnande av otillåtna bosättningar Övertagande av fordonsrelaterade skulder 1.Dröjsmålsränta, punkt 7 (SD) 2.Utmätning till förmån för brottsoffer, punkt 12 (M) 3.Distansutmätning, punkt 13 (S, MP) 4.Utmätning i övrigt, punkt 14 (SD) 5.Utmätning i övrigt, punkt 14 (L) 6.Betalningsplanens längd vid skuldsanering, punkt 15 (C, KD, L) 7.Betalningsplanens längd vid skuldsanering, punkt 15 (V) 8.Åtgärder mot överskuldsättning m.m., punkt 16 (C) 9.Åtgärder mot överskuldsättning m.m., punkt 16 (V) 10.Åtgärder mot överskuldsättning m.m., punkt 16 (L) 11.Kötid för budget- och skuldrådgivning, punkt 17 (M, SD) 12.Budget- och skuldrådgivning i övrigt, punkt 18 (M) 13.Budget- och skuldrådgivning i övrigt, punkt 18 (SD) 14.Slutlig preskription, punkt 19 (V, KD) 15.Nordisk reglering om skuldsanering, punkt 20 (SD) 16.Företagsrekonstruktion, punkt 21 (M, SD) 17.Skuldsanering för företagare m.m., punkt 22 (SD) 18.Avlägsnande av otillåtna bosättningar, punkt 23 (SD) 19.Övertagande av fordonsrelaterade skulder, punkt 24 (C) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /21 Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2020/21:2181 av (M) och 2020/21:2801 av (M) yrkande 1. 2020/21:985 av (M) yrkande 3. Skadestånd till tredje man 2020/21:237 av (SD). 2020/21:3565 av (M). Skada vid färd med motorcykel 2020/21:2537 av (C) yrkande 2. Preskription av skadeståndsanspråk mot staten 2020/21:3633 av (M). 2020/21:1616 av m.fl. (SD) yrkandena 23 och 24 samt 2020/21:2554 av m.fl. (SD) yrkande 37. Reservation 1 (SD) 2020/21:1292 av (M), 2020/21:1733 av (SD) yrkande 2 och 2020/21:2010 av (S). 2020/21:1291 av (M). Skadereglering vid bl.a. trafikskada 2020/21:1848 av m.fl. (S) yrkande 1 och 2020/21:2103 av och (båda S). 2020/21:1658 av m.fl. (S). Utmätning till förmån för brottsoffer 2020/21:3216 av m.fl. (M) yrkande 8 och 2020/21:3302 av m.fl. (M) yrkande 33. Reservation 2 (M) ställer sig bakom det som utskottet anför om utökade möjligheter till distansutmätning för och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:2957 av m.fl. (C) yrkande 4, 2020/21:3271 av m.fl. (L) yrkande 22 och 2020/21:3302 av m.fl. (M) yrkande 32. Reservation 3 (S, MP) 2020/21:2554 av m.fl. (SD) yrkande 38 och 2020/21:3272 av m.fl. (L) yrkande 49. Reservation 4 (SD) Reservation 5 (L) Betalningsplanens längd vid skuldsanering 2020/21:397 av m.fl. (V) yrkande 3, 2020/21:2947 av m.fl. (C) yrkande 13, 2020/21:3248 av m.fl. (L) yrkande 20 i denna del och 2020/21:3408 av m.fl. (KD) yrkande 56. Reservation 6 (C, KD, L) Reservation 7 (V) Åtgärder mot överskuldsättning m.m. 2020/21:397 av m.fl. (V) yrkandena 4, 5 och 8, 2020/21:1300 av (M), 2020/21:1452 av (L) yrkande 3, 2020/21:2947 av m.fl. (C) yrkande 14, 2020/21:3179 av (C) yrkande 3, 2020/21:3248 av m.fl. (L) yrkandena 20 i denna del, 21 och 24 samt 2020/21:3400 av och (båda SD) yrkande 4. Reservation 8 (C) Reservation 9 (V) Reservation 10 (L) Kötid för budget- och skuldrådgivning 2020/21:1616 av m.fl. (SD) yrkande 20 och 2020/21:3099 av m.fl. (M) yrkande 2 i denna del. Reservation 11 (M, SD) Budget- och skuldrådgivning i övrigt 2020/21:1616 av m.fl. (SD) yrkandena 19, 21 och 22 samt 2020/21:3099 av m.fl. (M) yrkandena 2 i denna del och 3. Reservation 12 (M) Reservation 13 (SD) 2020/21:397 av m.fl. (V) yrkande 6, 2020/21:1938 av Boriana (M) och 2020/21:3408 av m.fl. (KD) yrkande 55. Reservation 14 (V, KD) Nordisk reglering om skuldsanering 2020/21:1616 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 2. Reservation 15 (SD) 2020/21:1613 av m.fl. (SD) yrkande 14 och 2020/21:3100 av m.fl. (M) yrkande 2. Reservation 16 (M, SD) Skuldsanering för företagare m.m. 2020/21:1616 av m.fl. (SD) yrkandena 25 och 26. Reservation 17 (SD) Avlägsnande av otillåtna bosättningar 2020/21:1616 av m.fl. (SD) yrkandena 13–15. Reservation 18 (SD) Övertagande av fordonsrelaterade skulder 2020/21:2947 av m.fl. (C) yrkande 7. Reservation 19 (C) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (MP), (KD), (S), (M), (S), (M), (SD), (S), (M), (SD), (S), (S), (L), (SD), (M), (C) och (V). I betänkandet behandlar utskottet ca 60 yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /21 i olika ersättnings-, insolvens- och utsökningsrättsliga frågor. Motionsyrkandena handlar bl.a. om dröjsmålsränta, utmätning, skuldsanering och åtgärder mot överskuldsättning, budget- och skuldrådgivning, företagsrekonstruktion och avlägsnande av otillåtna bosättningar. Motionsförslagen finns i bilagan. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om ideellt skadestånd. Utskottet hänvisar till en pågående utredning. I motion 2020/21:2181 föreslår (M) ett tillkännagivande om att regeringen bör tillsätta en utredning för att se över ordningsvakters rätt till kränkningsersättning och om denna borde utvidgas. (M) begär i motion 2020/21:2801 yrkande 1 ett tillkännagivande till regeringen om att skadeståndsbeloppen för ideella skador bör ses över i höjande riktning. Med ideella skador avses skador som inte är av ekonomisk natur, främst fysiskt och psykiskt lidande vid personskador samt kränkning av den personliga integriteten genom brott. Utmärkande för en ideell skada är att den inte låter sig mätas i pengar på samma sätt som en ekonomisk skada. Den som har tillfogats personskada kan enligt 5 kap. 1 § skadeståndslagen (1972:207) få ersättning både för ekonomisk och för ideell skada. Ersättning för kränkning är en särskild form av ideellt skadestånd som inte förutsätter att någon fysisk skada har uppkommit. Enligt 2 kap. 3 § skadeståndslagen ska den som allvarligt kränker någon annan genom brott som innefattar ett angrepp mot hans eller hennes person, frihet, frid eller ära ersätta den skada som kränkningen innebär. Skadeståndslagen anger inte med vilka belopp kränkningsersättning ska betalas, men den innehåller vissa riktlinjer för hur ersättningen ska fastställas. Enligt 5 kap. 6 § skadeståndslagen bestäms kränkningsersättning efter vad som är skäligt med hänsyn till handlingens art och varaktighet, varvid vissa omständigheter särskilt ska beaktas. Sådana omständigheter är om handlingen haft förnedrande eller skändliga inslag eller om den varit ägnad att framkalla allvarlig rädsla för liv eller hälsa. Andra sådana omständigheter är om handlingen riktat sig mot någon med särskilda svårigheter att värja sin personliga integritet eller om den inneburit missbruk av ett beroende- eller förtroendeförhållande. Även det fallet att handlingen varit ägnad att väcka allmän uppmärksamhet räknas upp. De omständigheter som räknas upp i paragrafen har typiskt sett ansetts vara de viktigaste, men även andra omständigheter kan vara relevanta. Det ankommer på rättstillämpningen att utifrån förhärskande etiska och sociala värderingar närmare precisera vilka hänsyn som ska tas vid skadeståndets bestämmande. (Se prop. 2000/01:68 s. 52 f. och 74 f.) tillkännagivande och tidigare behandling i övrigt uppmanade , på förslag från justitieutskottet, i ett tillkännagivande regeringen att återkomma med ett lagförslag om fördubblad kränkningsersättning till brottsoffer. Enligt behöver brottsoffer-perspektivet stärkas, och den kränkning som brottsoffret lidit efter att ha utsatts för brott bör värderas högre i skadeståndshänseende för att stå i bättre överensstämmelse med de etiska och sociala värderingar som är rådande (bet. 2018/19:JuU1, rskr. 2018/19:73). behandlade härefter ett motionsyrkande om en översyn av skadeståndsbeloppen för ideella skador (bet. 2019/20:CU12). Utskottet hänvisade till att en särskild utredare fått i uppdrag att se över vissa regler som gäller brottsoffers rätt till skadestånd och möjlighet att få ut sådan ersättning. Utskottet konstaterade att uppdraget var i linje med önskemålen i motionen, och det fanns därför inte behov av någon åtgärd med anledning av motionen. Motionsyrkandet avstyrktes därmed, och följde utskottets förslag. Utredningen om stärkt rätt till skadestånd för brottsoffer Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att se över vissa regler som gäller brottsoffers rätt till skadestånd och möjlighet att få ut sådan ersättning (dir. 2019:104). Syftet är att stärka brottsoffers ställning och minska skadeverkningarna av brott. Utredaren ska bl.a. ta ställning till i vilken utsträckning nivåerna på kränkningsersättning bör höjas och hur efterlevande anhörigas rätt till ideellt skadestånd kan stärkas. Utredaren ska också ta ställning till i vilken utsträckning polisers och andra särskilt utsatta yrkesgruppers rätt till kränkningsersättning bör utvidgas. Det gäller t.ex. ordningsvakter och vissa anställda inom kriminalvården och den psykiatriska vården. I uppdraget ingår att föreslå de författningsändringar och andra åtgärder som bedöms nödvändiga eller lämpliga, och uppdraget ska redovisas . I likhet med tidigare konstaterar utskottet att Utredningen om stärkt rätt till skadestånd för brottsoffer har fått i uppdrag att se över vissa regler som gäller brottsoffers rätt till skadestånd. I uppdraget ingår bl.a. att ta ställning till i vilken utsträckning nivåerna på kränkningsersättning bör höjas och hur efterlevande anhörigas rätt till ideellt skadestånd kan stärkas. Utredaren ska också ta ställning till i vilken utsträckning polisers och andra särskilt utsatta yrkesgruppers rätt till kränkningsersättning bör utvidgas, vilket gäller t.ex. ordningsvakter. Uppdraget är i linje med önskemålen i motionerna, och det finns därför inte behov av någon åtgärd med anledning av dessa. Motionsyrkandena bör följaktligen avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om det allmännas skade-ståndsansvar. Utskottet hänvisar till befintlig reglering på området och tidigare ställningstagande. I motion 2020/21:985 av (M) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att en myndighet som på grund av försummelse bryter mot gällande tids- och handläggningsbestämmelser och orsakar att ett företag förlorar pengar eller drabbas av annan skada ska vara skyldig att ersätta företaget. Av 3 kap. 2 § skadeståndslagen följer att staten eller en kommun ska ersätta skada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning. Skador som ersätts är bl.a. personskador, sakskador och rena förmögenhetsskador. Myndighetsutövning i skadeståndslagens mening kan beskrivas som beslut eller åtgärder av det allmänna som har rättsverkningar för enskilda och som är ett uttryck för samhällets rätt att utöva makt över medborgarna. Staten eller kommunen ansvarar inte bara när ett fel eller en försummelse har begåtts av en eller flera befattningshavare utan även när flera befattningshavare var för sig har begått mindre förbiseenden som tillsammans medför att fel eller försummelse föreligger (kumulerade fel). Skadestånds-ansvar kan även föreligga när det inte är möjligt att peka ut vem som varit oaktsam inom en myndighet (anonyma fel). har myndighetsutövningen anförtrotts åt något fristående organ, som t.ex. får fatta beslut i vissa ärenden eller vidta utredningsåtgärder. Detta hindrar inte att det allmänna kan bli ansvarigt för skador som uppkommer genom fel och försummelse vid sådan delegerad myndighetsutövning. Enligt 3 kap. 4 § skadeståndslagen ansvarar vidare staten eller en kommun för skador som uppkommit till följd av överträdelser av rättigheterna i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). Det kan t.ex. röra sig om skadestånd på grund av långsam handläggning av ett mål eller ärende hos en myndighet. Förutom de skadetyper som ersätts vid fel eller försummelse vid myndighetsutövning, enligt vad som beskrivs ovan, finns här en rätt till ersättning för annan ideell skada som uppkommit till följd av rättighetsöverträdelsen. Ett motsvarande motionsyrkande behandlades av utskottet (bet. 2019/20:CU12). Utskottet konstaterade att den befintliga regleringen innebär att det allmänna är skyldigt att ersätta skada som vållas genom bl.a. fel eller försummelse vid myndighetsutövning. Utskottet ansåg inte att det framkommit några brister i den befintliga regleringen som gör att det finns skäl för utskottet att föreslå något initiativ från . Motionsyrkandet avstyrktes därför, och följde utskottets förslag. Utskottet står fast vid den uppfattning som utskottet och tidigare gett uttryck för, och motionsyrkandet bör därför avslås. Skadestånd till tredje man Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om skadestånd till tredje man. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstagande. I motion 2020/21:237 av (SD) begärs ett tillkännagivande om att tredje part som drabbas av en skada ska ha rätt till ersättning när det gäller kunskapskrävande verksamheter. Enligt motionären bör exempelvis arbetsgivaren till någon som lidit personskada, och indirekt orsakats skada till följd av detta, få rätt till ersättning för exempelvis stillestånd och ekonomiskt bortfall. Skadeståndslagen är den grundläggande lagstiftningen på skadeståndsrättens område, och den gäller om inte annat är särskilt föreskrivet eller föranleds av avtal eller i övrigt följer av regler om skadestånd i avtalsförhållanden. I praktiken kompletteras skadeståndslagen i stor utsträckning av principer och regler som har utvecklats genom domstolspraxis. En sådan allmän princip gäller s.k. tredjemansskada. Svensk rätts principiella ståndpunkt är att den som har vållat en person- eller sakskada inte är skyldig att ersätta den förmögenhetsförlust som tredje man kan lida till följd av skadan, utan bara de förluster som drabbar den person som har lidit den primära person- eller egendomsskadan. Vissa undantag har emellertid gjorts från denna princip när det har förelegat särskilda omständigheter. De refererade rättsfallen på detta område är dock fortfarande fåtaliga och präglade av en viss återhållsamhet. Delvis är det fråga om fall där förhållandena har varit speciella och där den skadelidande inte har intagit någon renodlad ställning av tredje man. (Se beträffande det anförda rättsfallet NJA 2009 s. 16 med där gjorda hänvisningar.) Ett motsvarande motionsyrkande behandlades av utskottet (bet. 2019/20:CU12). Utskottet avstyrkte motionsyrkandet av följande skäl: En grundsats inom svensk skadeståndsrätt är att s.k. tredjemansskador som utgångspunkt inte är ersättningsgilla. Som motionären anför kan detta få kännbara konsekvenser för exempelvis arbetsgivaren till en person som lider skada och som besitter särskild kompetens inom sitt yrke. Mot detta måste dock ställas att tredjemansskador normalt inte är typiska och beräkneliga följder av den skadegörande handlingen och att skadevållaren måste ha en rimlig möjlighet att kunna förutse och överblicka följderna av sitt handlande. Mot denna bakgrund anser utskottet att det inte finns skäl att vidta någon åtgärd med anledning av det förslag som lämnas i motionen. Motionsyrkandet bör därför avslås. följde utskottets förslag. Utskottet står fast vid den uppfattning som utskottet och tidigare gett uttryck för, och därför bör motionsyrkandet avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att skärpa vårdnadshavares skadeståndsansvar för barns handlingar. Utskottet hänvisar till befintlig reglering och en genomförd utvärdering av reform på området. I motion 2020/21:3565 föreslår (M) ett tillkännagivande till regeringen om att ta initiativ till att bl.a. skärpa vårdnadshavares skadeståndsansvar för sina barns handlingar. Enligt motionären behöver det tydligare markeras att en vårdnadshavare är ansvarig för sitt barn. Enligt skadeståndslagen ska en förälder som har vårdnaden om ett barn ersätta dels personskada eller sakskada som barnet vållar genom brott, dels skada på grund av att barnet kränker någon annan genom brott. Förälderns ansvar är för varje skadehändelse begränsat till en femtedel av det prisbasbelopp som gällde det år då skadehändelsen inträffade. Om barnet står under vårdnad av två föräldrar, gäller begränsningen för dem gemensamt. (Se 3 kap. 5 §.) Ersättningen kan jämkas, om det är uppenbart oskäligt att föräldern ska betala skadeståndet med hänsyn till förälderns förhållande till barnet eller de särskilda åtgärder föräldern har vidtagit för att förhindra att barnet begår brott (3 kap. 6 § andra stycket). Regleringen, som innebär ett skärpt skadeståndsansvar för vårdnadshavare, infördes och hade till syfte att motverka ungdomsbrottslighet. Skadeståndsansvaret antogs ge föräldrar tydligare incitament att skapa sig ökad insyn i barnens liv utanför hemmet och att reagera mer konsekvent på antisociala beteendemönster (se prop. 2009/10:142 s. 23 f.). Det skärpta skadeståndsansvaret för vårdnadshavare gäller parallellt med den obegränsade skadeståndsskyldighet som en vårdnadshavare har när denne brustit i sin tillsyn över barnet. Detta följer av den allmänna s.k. culparegeln i skadeståndslagen (2 kap. 1 §) och av att vårdnadshavare har ett ansvar enligt (6 kap. 2 §) för att barnet står under uppsikt eller andra lämpliga åtgärder vidtas för att hindra att barnet orsakar skador för andra. Vad som krävs i detta avseende beror på barnets ålder och omdöme, men även föräldrar till tonåringar har ett visst ansvar för barnets handlingar, t.ex. när det finns särskild anledning att vänta att barnet vållar skada. I rapporten för barnens brott, En utvärdering av reform (rapport 2017:14) redovisas Brottsförebyggande rådets (Brå) uppdrag från regeringen att utvärdera bestämmelserna i 3 kap. 5 § skadeståndslagen. Brås bedömning är sammanfattningsvis att det skärpta skadeståndsansvaret för föräldrar har medfört en rad tillämpningsproblem. Utvärderingen visar också enligt Brå att det är osannolikt att reformen har uppnått den avsedda effekten att fungera brottsförebyggande. Dessutom har den medfört en rad negativa effekter för målsägande, föräldrar och rättsväsendet. Enligt Brås mening finns det därför två vägar att gå. Den ena vägen är att ta bort det aktuella principalansvaret för föräldrar till barn som döms att betala skadestånd på grund av brott. Den andra vägen är att behålla principalansvaret, men att justera regleringen för att minska en del av de negativa effekter som Brå identifierat. Om principalansvaret kvarstår bedömer Brå att följande åtgärder behöver vidtas: • Minska risken för negativa konsekvenser för ekonomiskt utsatta familjer. • Öka föräldrars rättssäkerhet. • Öka målsägandes möjlighet att dra nytta av reformen. • Förbättra möjligheten att följa upp hur systemet fungerar. Rapporten bereds inom . Justitie- och migrationsminister anförde i ett frågesvar om skadeståndskrav på föräldrar (fr. 2020/21:1858) följande: […] har frågat mig om jag är beredd att höja skadeståndskravet på föräldrar för att därigenom sätta press på dem att ta ökat ansvar för sina barn. infördes ett skärpt skadeståndsansvar för vårdnadshavare för skador som deras barn orsakat genom brott. Efter rapporter från och (Brå) om att reformen fått flera olyckliga konsekvenser beslutade regeringen att ge Brå i uppdrag att utvärdera reformen. I rapporten, som redovisades , föreslog Brå att det skärpta skadeståndsansvaret för vårdnadshavare skulle avskaffas eller ändras för att komma till rätta med dess negativa konsekvenser. Brå konstaterade att i av de fall då Kronofogden inte kunnat driva in ett skadestånd hade föräldrarna redan skulder hos Kronofogden. Rapporten visade att skadeståndet slår särskilt hårt mot ekonomiskt utsatta ensamstående mammor. I ett rättsfall från har en trebarnsmamma med låg inkomst blivit skyldig att betala sammanlagt i skadestånd på grund av ett barns brottslighet. Brå fann inte stöd för att reformen har haft en brottsförebyggande effekt eller för att den har ökat föräldrarnas engagemang. Inte heller konstaterades att den hade positiva effekter för brottsoffrens möjlighet att få skadestånd utbetalt. Regeringen bedriver ett omfattande arbete för att minska brottsligheten och öka tryggheten i samhället. Med 34-punktsprogrammet genomförs det största paketet mot gängkriminaliteten någonsin i . Programmet omfattar åtgärder på både kort och lång sikt. satte regeringen upp målet om 10 000 fler polisanställda till 2024. har antalet polisanställda ökat med över 5 000. Ytterligare nära 3 000 polisstudenter är på väg ut i verksamheten . har dessutom getts möjlighet att använda kraftfullare verktyg i brottsbekämpningen. Ett flertal straffskärpningar har genomförts. Arbete pågår med att avskaffa ungdomsreduktionen för unga myndiga vid allvarlig brottslighet och infördes en ny påföljd, ungdomsövervakning, med helghemarrest som utgångspunkt. Regeringen har tillsatt en utredning om en översyn av reglerna om utredningar mot barn som begår brott. En annan pågående utredning överväger en rad straffrättsliga åtgärder mot brott i kriminella nätverk. I budgetpropositionen tillfördes medel för att subventionera kommunernas LVU-placeringar vid familjehem och för att öka kapaciteten, kvaliteten och säkerheten vid . Att barn och unga klarar skolan är en viktig skyddsfaktor mot kriminalitet. Inom ramen för 34-punktsprogrammet har regeringen beslutat om en satsning på sociala insatser i utsatta områden. I programmet anges att ska bli mer tillgänglig och kunna ingripa i fler situationer – även när samtycke saknas från vårdnadshavaren. En utredare ska också föreslå hur ett lagstiftat ansvar för kommunerna att arbeta brottsförebyggande kan utformas. Regeringen har gett i uppdrag att genomföra en studie om tidiga insatser för att motverka missbruk och kriminalitet bland unga. Regeringen har alltså vidtagit breda och långtgående åtgärder för att komma till rätta med brottsligheten. Det arbetet kommer att bedrivas vidare med oförminskad styrka. Jag är emellertid inte beredd att föreslå symbolåtgärder som inte har visat sig ha någon effekt på brottsligheten, utan bara ökar klyftorna. Utskottet konstaterar att en vårdnadshavare är obegränsat skadeståndsskyldig när han eller hon har brustit i sin tillsyn över barnet. Detta följer av den allmänna culparegeln i skadeståndslagen och av att vårdnadshavare har ett ansvar enligt för att barnet står under uppsikt eller andra lämpliga åtgärder vidtas för att hindra att barnet orsakar skador för andra. Parallellt med detta obegränsade skadeståndsansvar gäller enligt skadeståndslagen ett skärpt skadeståndsansvar för vårdnadshavare för dels personskada eller sakskada som barnet vållar genom brott, dels skada på grund av att barnet kränker någon annan genom brott. Det skärpta skadeståndsansvaret är beloppsmässigt begränsat. Brå har i sin rapport om föräldrars skadeståndsansvar för barnens brott (rapport 2017:14) sammanfattningsvis bedömt att reformen med det skärpta skadeståndsansvaret för föräldrar har medfört en rad tillämpningsproblem.