bet · H801CU14 · 2021-04-19 00:00:00 — I kommittémotion 2020/21:3357 av m.fl. (M) yrkande 20 föreslås ett tillkännagivande om åtgärder för att minska åtgången av högkvalitativt dricksvatten genom att ersätta det med s.k. tekniskt vatten när det är lämpligt. I yrkande 29 föreslås ett tillkännagivande om att det nationella ansvaret för vattentjänster bör samordnas bättre och samlas inom ett departement. I kommittémotion 2020/21:3408 av m.fl. yrkande 38 föreslås ett tillkännagivande om att införa en nationell leveransgaranti för vattenförsörjning. En leveransgaranti, liknande den som finns för elnätet, skulle enligt motionärerna öka fokus för och pressen på kommunerna att tillgodose invånarnas behov och genomföra de investeringar som behövs. I motion 2020/21:536 av (KD) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att utreda förutsättningarna för ett nationellt regelverk för bevattningsförbud. I motion 2020/21:1477 av m.fl. (S) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör se över samhällets beredskap när det gäller effekterna av extrem torka. Motionären anför att vattenlagstiftningen bör anpassas till vattenbrist och behovet av vattenfördröjande åtgärder och infiltration till grundvattentäkter. I motion 2020/21:1655 av (S) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att förebygga och hantera vattenbrist. Motionären anför att staten bör ta ett större ansvar för att säkra en god dricksvattenförsörjning i hela landet. Lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster (vattentjänstlagen) avser olika vattentjänster för vattenförsörjning och avlopp som tillhandahålls genom en allmän va-anläggning. Med vattenförsörjning menas tillhandahållande av vatten som är lämpligt för normal hushållsanvändning (dricksvatten). Kommunen har det grundläggande ansvaret för att tillgodose behovet av dricksvattenförsörjningen enligt vattentjänstlagen. Utgångspunkten för det kommunala ansvaret är behovet av vattentjänster i befintlig eller blivande bebyggelse som ingår i ett större sammanhang. Behovet ska vara betingat av miljö- eller hälsoskäl. Vattentjänster kan också ordnas och förvaltas genom en gemensamhetsanläggning enligt anläggningslagen (1973:1149) eller av den enskilde fastighetsägaren. Förutsättningarna för inrättande av enskilda avloppsanläggningar framgår av förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. Majoriteten av befolkning har vattenförsörjning, dvs. vatten som tillhandahålls via det kommunala vattenledningsnätet. I vattenmyndigheternas åtgärdsprogram för perioden –2021 framgår att länsstyrelserna ska ta fram regionala vattenförsörjningsplaner till stöd för kommunernas planering med vattenförsörjningsfrågor. En vattenförsörjnings-plan ska beskriva var vattenresurserna och vattenbehoven finns i regionen. Syftet med planen är att tydligt uppmärksamma de vattenresurser som behövs för att säkerställa tillgången till dricksvatten på lång sikt. () tillhandahåller information om grundvatten och övervakar utvecklingen av grundvattennivåerna i landet. Nybildning av grundvatten sker genom att vatten som tillförs markytan infiltrerar och tränger ned i marken där vattnet samlas i hålrum. Grundvattenbildningen minskar ofta i exploaterade områden då byggnation och hårdgjorda ytor hindrar infiltration av vatten i marken. Vatten som inte kan tränga ned i marken avleds i stället som dagvatten i rör eller öppna diken. Minskad grundvattenbildning kan få stor betydelse i områden där dricksvattenförsörjningen baseras på vattenuttag från små lokala grundvattenresurser. Den naturliga grundvattenbildningen kan då behöva förstärkas genom åtgärder som underlättar infiltration av ytvatten, (framställning av konstgjort grundvatten). Enligt planering för en trygg dricksvattenförsörjning – behov och möjligheter (2018:35) utgör konstgjort grundvatten av den kommunala vattenförsörjningen och framställning av konstgjort grundvatten ökar. Enligt planering för en trygg dricksvattenförsörjning – behov och möjligheter (2018:35) är dagens dricksvattenanvändning betydligt större än det verkliga behovet av vatten med dricksvattenkvalitet. Vissa industrier med vattenförsörjning använder t.ex. vatten av dricksvattenkvalitet även för kylprocesser som inte kräver dricksvatten. Även hushållens vattenanvändning kan rationaliseras vad gäller dricksvatten-användningen. Toalettspolning och trädgårdsbevattning kräver t.ex. inte vatten av dricksvattenkvalitet. Enligt vattentjänstlagen får regeringen eller efter regeringens bemyndigande kommunen meddela ytterligare föreskrifter om användningen av allmänna va-anläggningar (23 § vattentjänstlagen och 2 § förordningen (2007:701) om allmänna vattentjänster). Kommunen kan t.ex. meddela föreskrifter om bevattningsförbud, vilket gör det möjligt för kommunen att begränsa användandet av kommunalt vatten om vattentillgången blir dålig. Det kan innebära förbud mot att fylla poolen, använda vattenslang, vattenspridare och högtryckstvätt. Nationella samordningsgruppen för dricksvatten Nationella samordningsgruppen för dricksvatten är en ny organisation som ersätter det tidigare Nationella nätverket för dricksvatten. Samordningsgruppen har till uppgift att verka för en trygg och säker dricksvattenförsörjning och ge stöd i dricksvattenfrågor. Samordningsgruppen ska även ge regeringen en aktuell lägesbild och informera om de behov som finns för att säkra dricksvattenförsörjningen nationellt. –2020 intensifierades SGU:s kartläggning av grundvatten till följd av regeringens extra satsning som innebar att SGU fick i uppdrag att redovisa genomförda insatser för att förfina och utöka kartläggningen och karaktäriseringen av grundvattenresurser. Särskilt fokus lades på bristområden, dvs. områden där det finns risk för att tillgången på grundvatten av god kvalitet är lägre än behovet. SGU slutredovisade uppdraget i Regeringsrapport 2020:4. Enligt rapporten ökar samhällets behov av grundvatteninformation i takt med att efterfrågan på hållbara va-lösningar växer. Under den treåriga satsningen har SGU bl.a. utvecklat nya digitala tjänster i form av rikstäckande kartor över historiska, aktuella och framtida grundvattennivåer samt publicerat 3D-modeller av viktiga eller särskilt utsatta grundvattenmagasin. Rapporten bereds inom . lämnade betänkandet En utvecklad vattenförvaltning – volym 1 och 2 (SOU 2019:66). Utredningens uppdrag var att utreda och utvärdera ansvarsfördelningen, beslutanderätten och organiseringen av myndigheterna inom vattenförvaltningen. Utredningen konstaterade bl.a. att arbetet inom vattenförvaltningen behöver utvecklas och förstärkas på nationell och regional nivå för att bli mer effektiv och få ett större genomslag. Vidare krävs ökad samordning och förstärkt vägledning från nationella myndigheter. betänkande bereds inom . har i rapporten, Fysisk planering för en trygg dricksvatten-försörjning – behov och möjligheter (2018:35), analyserat lägesbild, behov och möjligheter att bidra till en långsiktigt trygg vattenförsörjning genom insatser vid fysisk planering. bedömer att hushållningen med mark och vattenområden behöver utvecklas och föreslår bl.a. att en nationell strategi för vattenförsörjningen tas fram. Rapporten bereds inom . framför i sitt slutbetänkande (SOU 2016:32) behovet av en nationell strategi för den allmänna vattenförsörjningen. Strategin bör enligt utredningen innehålla lämpliga samordningslösningar och hur dessa kan utvecklas vid olika scenarier i behovsutvecklingen samt en nationell analys utifrån samhällets totala vattenbehov. En strategi med ett sådant innehåll skulle göra det möjligt att identifiera lämpliga geografiska samordningslösningar och även ge ökad tydlighet kring hur infrastrukturen för dricksvattenförsörjningen kan komma att utvecklas . Vidare anser utredningen att Havs- och vattenmyndigheten bör ges det huvudsakliga vägledningsuppdraget i fråga om regionala vattenförsörjningsplaner med stöd av berörda myndigheter som . Betänkandet bereds inom . fick 2020 i uppdrag av regeringen att ansvara för den nationella samordningen av dricksvattenfrågor. Uppdraget utgår från förslagen i betänkande En trygg dricksvattenförsörjning (SOU 2016:32). redovisar uppdraget i rapporten samordning av dricksvattenfrågor (dnr 2020/02495). I rapporten rekommenderar regeringen att ta fram en nationell dricksvattenstrategi utformad med en departementsövergripande samsyn. Regeringen har enligt uppgift från gett Nationella samordningsgruppen för dricksvatten i uppgift att ta fram en sådan nationell dricksvattenstrategi. Regeringen tillsatte en vattensamordnare som arbetar med att kartlägga och samordna näringslivets vattenhushållning. Som en del i det arbetet fick samordnaren ett kompletterande uppdrag att leda framtagandet av en strategi för effektiv och hållbar vattenhushållning. Strategin ska bl.a. behandla frågor om samverkan mellan aktörer på vattenområdet, behov av lagstiftning samt tillämpning av lagstiftning som reglerar vattenanvändning. Strategin väntas vara klar . Utskottet har tidigare behandlat och avstyrkt motionsyrkanden om kartläggning av underjordiska vattenresurser, initiativ för grundvatten-återskapning, nationellt bevattningsförbud och yrkanden om att införa en nationell leveransgaranti för vattenförsörjning samt yrkanden om att anpassa dagens vattenlagstiftning till att samla upp vatten, bl.a. i betänkande 2018/19:CU5. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena med hänvisning till pågående arbete. följde utskottets förslag. En fungerande vattenförsörjning är en grundläggande förutsättning för ett samhälle. Vatten- och avloppstjänster har tillhandahållits genom det allmännas försorg till våra samhällen utan större komplikationer. har dock problem med vatten- och kapacitetsbrist uppstått i vissa delar av landet, och det står klart att det behövs en beredskap för att klara vattenförsörjningen i hela landet framöver. Utskottet kan konstatera att regeringen och myndigheterna bedriver ett aktivt arbete på området. slutredovisade SGU resultatet av en kartläggning av grundvattenresurser i utsatta områden som myndigheten har genomfört –2020 på uppdrag av regeringen. och har vidare på uppdrag av regeringen analyserat och lämnat förslag i frågor som gäller vattenförsörjning och vattenförvaltning. Såväl planering för en trygg dricksvattenförsörjning – behov och möjligheter (2018:35) och betänkande (SOU 2016:32) bereds inom . Regeringen har vidare gett Nationella samordningsgruppen för dricksvatten i uppdrag att ta fram en nationell dricksvattenförsörjningsstrategi. Regeringen har också tillsatt en särskild vattensamordnare som fått i uppgift att kartlägga och samordna näringslivets vattenhushållning och ta fram en strategi för en effektiv och hållbar vattenhushållning. Mot bakgrund av det arbete som pågår på området anser utskottet att det saknas anledning för att ta några initiativ i frågor om vattenförsörjning och vattenförvaltning. Utskottet avstyrker därmed motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om finansiering och investeringar i va-infrastruktur. Utskottet hänvisar till gällande lagstiftning och pågående beredningsarbete. Jämför reservation 14 (M, C) och 15 (C). I kommittémotion 2020/21:2920 av m.fl. (C) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att se över möjligheterna att införa en vattenavgift på offentligt vatten i syfte att delfinansiera nödvändiga investeringar i va-systemen. Vidare bör regeringen utreda möjligheten att tillåta extern finansiering av va-infrastrukturen i syfte att motverka bristen på investeringskapital (yrkande 2). I yrkande 4 föreslås ett tillkännagivande om att stärka kommunernas tillgång till modern teknik, kunskap och kompetensutveckling samt att förbättra möjligheterna att rekrytera relevant personal. I yrkande 5 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen ska ta initiativ till att se över kapacitetsuppbyggnaden i mindre va-organisationer i syfte att stärka dessa. Vidare bör regeringen ta initiativ och verka för en snabbare digitaliserings- och automatiseringstakt inom va-kollektiven (yrkande 6). I yrkande 7 finns ett tillkännagivande om behovet av att se över och underlätta för mindre kommuner att arbeta tillsammans med organisation och finansiering av va-system. I kommittémotion 2020/21:2927 av m.fl. (C) yrkande 38 finns ett tillkännagivande om investeringar för en hållbar va-infrastruktur. Exempel på åtgärder motionärerna vill att regeringen överväger är införande av en vattenavgift på offentligt vatten, en va-fond eller en regionaliserad vattenskatt. I kommittémotion 2020/21:3357 av m.fl. (M) yrkande 24 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att utreda eventuella lagändringar som behövs för att befintlig va-infrastruktur kostnadseffektivt ska kunna anpassas till framtida utmaningar. I motion 2020/21:740 av (S) föreslås att regeringen tar initiativ till en nationell uppföljning av utvecklingen för va-system utifrån hälsa, klimat och livsmedelsförsörjning. Motionären anför att det för att säkerställa en god och hållbar vattenförsörjning krävs forskning, kunskap, kompetens och investeringar i teknik och nya anläggningar. Lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster (vattentjänstlagen) avser olika tjänster för vattenförsörjning och avlopp som tillhandahålls genom en allmän va-anläggning. En va-anläggning kan bl.a. bestå av vattenverk, vatten-reservoarer, avloppsreningsverk, pumpstationer och olika ledningsnät. En allmän sådan anläggning ska ordnas och drivas så att den uppfyller de krav som kan ställas med hänsyn till skyddet för människors hälsa och miljön och med hänsyn till intresset av en god hushållning med naturresurser. Den ska vara försedd med de anordningar som behövs för att den ska fylla sitt ändamål och tillgodose skäliga anspråk på säkerhet. Kommunen har ansvaret för att den allmänna va-anläggningen uppfyller sin uppgift så länge behovet kvarstår. Det omfattar även ett krav på löpande underhåll av anläggningen (prop. 2005/06:78 s. 65). presenterade branschorganisationen och framtida kostnader för kommunalt vatten och avlopp för perioden –2040. Rapporten framhåller att investeringarna i kommunalt va måste öka om kommunerna ska kunna säkerställa att va-infrastrukturens funktion upprätthålls, att vatten- och avloppstjänster kan byggas ut efter behov och för att framtida krav ska kunna mötas. Enligt rapporten utgör merparten av behovet investeringar i befintlig infrastruktur som behöver förnyas eller på annat sätt åtgärdas. Vidare handlar det om investeringar för utbyggnad av ledningsnät och kapacitet till ny bebyggelse och anslutning av fastigheter som har enskilt va till kommunala anläggningar. Rapporten framhåller även behovet av att stärka kapaciteten i va-organisationerna när det gäller personal och kompetensförsörjning. Framför allt mindre kommuner saknar kapacitet att planera sin verksamhet långsiktigt. För att klara detta behöver kommunerna, enligt rapporten, söka samverkanslösningar med grannkommuner. Slutligen innebär klimat-förändringar att va-infrastrukturen måste anpassas för att t.ex. hantera förändrade vattennivåer, skyfall och torka. Finansiering av allmän va-anläggning Va-verksamheten finansieras främst genom avgifter från brukarna i va-kollektivet. I viss begränsad utsträckning kan även kommunala skattemedel ibland tillföras va-verksamheter. Avgiftsuttaget begränsas av den i 30 § vattentjänstlagen angivna självkostnadsprincipen. Den innebär att det totala uttaget inte får överskrida det som behövs för att täcka de kostnader som är nödvändiga för att ordna och driva va-anläggningen. Med nödvändig kostnad avses även kostnader för va-anläggningens underhåll och förnyelse. Möjligheten att avsätta medel till en investeringsfond för planerade framtida investeringar i anläggningen infördes i vattentjänstlagen 2007. Syftet var att säkerställa va-anläggningars fortbestånd genom nyinvesteringar som kommer hela va-kollektivet till godo. Enligt utredningen vattentjänster (SOU 2018:34) använder kommunerna dock inte möjligheten till fondering i särskilt stor utsträckning. Även påpekar i betänkande SOU 2017:42 att fonderingsmöjligheterna av allt att döma inte är något som utnyttjas runt om i landet. En förklaring kan enligt utredningen vara att det uppfattas som bättre att låna till investeringar på lånemarknaden, i stället för av brukarna av va-anläggningen. behandlar frågor om behovet av investeringar i va-infrastruktur och finansiering av va-verksamhet i betänkandet En trygg dricksvattenförsörjning – bakgrund, överväganden och förslag (SOU 2016:32, del 2). Utredningen konstaterar att infrastrukturen är i omfattande behov av förnyelse i stora delar av landet som va-organisationerna står inför stora klimatrelaterade utmaningar framöver. Utredningen föreslår bl.a. att det införs krav på förnyelse- och underhållsplaner i vattentjänstlagen. Vad gäller frågan om finansiering anser utredningen att avgiftsfinansiering genom va-kollektivet även i fortsättningen bör utgöra grunden för va-verksamheterna. Utredningen avfärdar förslag om att införa en statlig vattenavgift på dricksvattenproduktion. Betänkandet bereds inom . Utskottet har tidigare behandlat och avstyrkt motionsyrkanden om att införa en vattenavgift på offentligt vatten och om att tillåta extern finansiering av va-infrastruktur, bl.a. i betänkande 2018/19:CU5. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena, bl.a. med hänvisning till pågående arbete. följde utskottets förslag. Det är viktigt att kommunerna har väl fungerande va-tjänster, och utskottet delar bilden av att det på sina håll i landet kan finnas behov av investeringar i såväl va-infrastruktur som i kapacitetsuppbyggnad av va-organisationer. Som framgår ovan har bl.a. analyserat frågor om behovet av investeringar i va-infrastruktur och finansiering av va-verksamhet i betänkandet En trygg dricksvattenförsörjning – bakgrund, överväganden och förslag (SOU 2016:32, del 2). I betänkandet konstateras att infrastrukturen är i omfattande behov av förnyelse i stora delar av landet som va-organisationerna står inför stora klimatrelaterade utmaningar. Utredningen föreslår bl.a. att det införs krav på förnyelse- och underhållsplaner i vattentjänstlagen och att va-verksamheterna även i fortsättningen ska finansieras genom va-kollektivet. Utskottet anser inte att bör föregripa resultatet av det beredningsarbete som pågår med förslag. Utskottet vill i sammanhanget även hänvisa till den möjlighet som finns i vattentjänstlagen att avsätta medel till en investeringsfond för framtida planerade investeringar i va-anläggningar. Mot bakgrund av det anförda avstyrker utskottet motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om tvångsanslutningar till det kommunala va-nätet och tillkännager detta för regeringen. avslår motionsyrkanden om lokalt anpassade va-lösningar och motionsyrkanden med övriga förslag om allmänna vattentjänster med hänvisning till pågående beredningsarbete. Jämför reservation 16 (S, V, MP), 17 (SD, C, KD), 18 (M), 19 (SD) och 20 (KD). I kommittémotion 2020/21:728 av m.fl. (SD) yrkande 6 föreslås ett tillkännagivande om behovet av större flexibilitet i val av lösning för vatten och avlopp på landsbygden. Motionärerna anför att reglerna om anslutning av enskilda avlopp till kommunala avloppsnät innebär oproportionerligt höga kostnader för den enskilde. I yrkande 7 föreslås ett tillkännagivande om att den som har ett enskilt avlopp som uppfyller gällande miljö- och hälsokrav i normalfallet inte ska behöva ansluta till ett kommunalt avlopp. I kommittémotion 2020/21:1615 av m.fl. (SD) yrkande 42 föreslås ett tillkännagivande om kommunala vatten- och avloppsplaner. För att skapa delaktighet och engagemang samt minska konflikter kring utbyggnad av det kommunala vatten- och avloppsnätverket behöver de kommunala vatten- och avloppsplanerna vara långsiktiga. Det bör införas ett obligatoriskt samrådsförfarande vid utbyggnad av det kommunala nätet. I kommittémotion 2020/21:2807 av m.fl. (KD) yrkande 40 föreslås ett tillkännagivande om att enskilda avlopp i samlad bebyggelse ska kunna föreläggas att uppgraderas så att de uppfyller miljö- och hälsokraven, utan att detta medför en skyldighet för kommunen att ordna kommunalt va. I yrkande 41 föreslås ett tillkännagivande om att den som har ett enskilt avlopp som uppfyller gällande miljö- och hälsokrav i normalfallet inte ska påtvingas ett kommunalt avlopp. Om så ändå sker ska den ersättning som den enskilde erhåller för att lösa in sitt enskilda avlopp beräknas utifrån en avskrivningstid i stället som är den tidsperiod som gäller . I yrkande 42 föreslås ett tillkännagivande om att en enskild som har ett fungerande avlopp ska betala anslutningsavgift till kommunens va-nät först när anslutningen är klar. I yrkande 43 föreslås ett tillkännagivande om att kommuner inte ska vara tvingade att ta över va-ansvaret i samlad bebyggelse. I yrkande 44 föreslås ett tillkännagivande om samverkan mellan kommuner och fastighetsägare gällande va-lösningar på landsbygden. Motionären anför att kostnaderna för utbyggnad av det kommunala va-nätet blir höga för kommuner med snabb befolkningstillväxt. Det kan leda till att kommuner avstår från att planlägga ny samlad bebyggelse utanför befintligt va-nät. Kostnaderna för enskilda fastighetsägare att själva ordna godkända lösningar är dock lägre. Lagstiftningen behöver göras mer flexibel för att förenkla byggnation på landsbygden. I kommittémotion 2020/21:2920 av m.fl. (C) yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande om att underlätta för lokalt anpassade va-lösningar. I yrkande 18 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att se över alternativa lösningar till tvångsanslutningar av enskilda avlopp till det kommunala va-systemet. I kommittémotion 2020/21:3102 av m.fl. (M) yrkande 14 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att utreda möjligheten att ge fastighetsägare möjlighet att överklaga kommunala beslut om vatten och avlopp som fastighetsägaren berörs av. I yrkande 15 föreslås ett tillkännagivande om att det inte ska gå att tvinga en fastighetsägare, vars va-system är bättre eller likvärdigt med det som kommunen erbjuder, att ansluta till det kommunala avloppsnätet. I kommittémotion 2020/21:3408 av m.fl. (KD) yrkande 37 föreslås ett tillkännagivande om att vattenlagstiftningen ska ändras så att en majoritet av befolkningen i en bebyggelse kan besluta om man önskar en va-lösning för vatten och avlopp eller inte. I motion 2020/21:201 av (SD) föreslås att kommunen inte ska vara skyldig att ta över ansvaret för va-tjänster i områden med samlad bebyggelse där enstaka privata anläggningar är bristfälliga. Enskilda avlopp i samlad bebyggelse ska i stället föreläggas att uppgraderas så att de uppfyller gällande miljö- och hälsokrav. Vidare föreslås att kommunen ska vara skyldig att upprätta långsiktiga planer för vattentjänster. I motion 2020/21:583 av och (båda C) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att utreda förutsättningarna för ett nytt taxesystem för kommunala avlopp. Motionärerna menar att kommunerna behöver få bättre redskap för att skapa rättvisa taxor. I motion 2020/21:762 av (KD) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om att kommunerna, för att kunna ålägga enskilda att byta avloppsanläggning, måste påvisa att bytet av anläggning leder till förbättrad miljö. I yrkande 2 finns ett tillkännagivande om att kommuner ska vara teknikneutrala när de fattar beslut om åtgärder. I yrkande 3 påtalas vikten av att det ställs samma prestandakrav på offentliga anläggningar som på enskilda avlopp. Motionären anför att lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster behöver ses över och bli tydligare i ovan nämnda avseenden. I yrkande 4 finns ett tillkännagivande om att regeringen bör ta fram ett förslag till strategi om minskad miljöpåverkan från offentliga va-anläggningar.