bet · H801MJU8 · 2021-02-24 00:00:00 — Försiktighetsprincipen måste vara vägledande när osäkerhet råder för att havet ska förvaltas långsiktigt hållbart. Vidare föreslås i kommittémotion 2020/21:394 av m.fl. (V) yrkande 5 att regeringen skyndsamt begär specifik rådgivning från det internationella havsforskningsrådet (ICES) om strömmingens olika lekbestånd. Det behöver även utredas om det är vetenskapligt motiverat att tillåta ett storskaligt uttag av strömming i och södra utifrån strömmingens viktiga roll i ekosystemet. Vidare bör regeringen enligt yrkande 6 i samma motion skyndsamt be ICES om råd om dels den rumsliga och tidsanpassade regleringen av trålfisket, enskilt eller i kombination, dels hur ett minskat uttag skulle påverka ekosystemeffekten i de kustnära områdena. Utflyttning av trålgränsen till sjöterritoriets gräns i havet I ett antal motioner framförs önskemål om att regeringen utreder förutsättningarna för att flytta ut trålgränsen till sjöterritoriets gräns i havet, dvs. till utanför baslinjerna. I kommittémotion 2020/21:3352 av m.fl. (M) yrkande 9 föreslås att Havs- och vattenmyndigheten får i uppdrag att utreda hur bestånden av torsk, sill/strömming och skarpsill påverkas om trålgränsen flyttas ut till i och om en sådan förändring kan tillämpas på utländska fartyg. Motionärerna framhåller att även och enligt avtal får fiska i området. I kommittémotion 2020/21:731 av m.fl. (SD) yrkande 10 föreslås att regeringen flyttar ut trålgränsen genom att verka för att skapa överenskommelser med berörda medlemsstater och kommissionen. Motionärerna konstaterar att det är möjligt att flytta ut trålgränsen till för svenska fiskare men att andra medlemsstater ändå kommer att kunna fiska in till nuvarande trålgräns. Enligt kommittémotion 2020/21:394 av m.fl. (V) yrkande 3 bör regeringen ge Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att utreda hur det storskaliga pelagiska trålfisket och bottentrålning kan förbjudas generellt för alla nationers fiske inom från baslinjen. I yrkande 4 i samma motion föreslår motionärerna att regeringen ger Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att även utreda möjligheten och förutsättningarna att begränsa bottentrålning och rum för svenskt och utländskt fiske till de områden där den gör minst skada för ekosystemen och inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. Motionärerna anser att en flytt av trålgränsen skulle stärka de kustnära områdena och ge en bredare skyddszon men konstaterar att det råder osäkerhet kring om denna möjlighet begränsas av bilaterala avtal med grannländerna. I motion 2020/21:2711 av m.fl. (MP) yrkande 15 föreslås att regeringen ger ansvarig myndighet i uppdrag att använda sig av de möjligheter, lagar och regler som finns i det EU-gemensamma regelverket för att skydda arter och ekosystem i Sveriges sjöterritorium. Motionärerna framhåller att har möjlighet att inom sjöterritoriets gräns i havet förvalta fisket på ett annorlunda sätt och exempelvis begränsa vissa redskap i vissa områden för att skydda fiskarter eller ekosystem. Enligt motion 2020/21:3668 av (SD) yrkande 1 bör regeringen se över och flytta ut trålgränsen och verka för ett hållbart internationellt avtal om detta. Syftet är att skapa utrymme för återhämtning av bestånd. Fiske i skyddade områden I kommittémotion 2020/21:3352 av m.fl. (M) yrkande 12 föreslås att regeringen skyndsamt klargör att väl fungerande samförvaltningsorgan som har godkänts av Havs- och vattenmyndigheten ska undantas från förbud när det gäller bottentrålning i skyddade områden. Motionärerna anser att regeringens utredning om att förbjuda bottentrålning i skyddade områden kan få ödesdigra konsekvenser för småskaligt räkfiske och fiske efter havskräftor. Enligt kommittémotion 2020/21:3257 av m.fl. (L) yrkande 11 kräver ett hållbart fiske att åtgärder vidtas för att minska bottentrålning i känsliga områden i och i övriga EU samt att det införs ett generellt stopp för bottentrålning i skyddade områden. Enligt motionärerna ska möjligheter till begränsade undantag kunna ges i förvaltningsplanen och åtgärder för att stötta fiskare som behöver byta redskap ska kunna införas. Det är även angeläget att förbud mot bottentrålning följs vilket förutsätter effektiv övervakning. I motion 2020/21:2711 av m.fl. (MP) yrkande 13 föreslås att regeringen ger ansvarig myndighet i uppdrag att tillståndspröva fisket i alla skyddade områden och efter en övergångstid också generellt. I flera motioner framhålls betydelsen av att fritidsfisket inklusive fisketurismen bidrar till ett hållbart nyttjande av havets resurser. I kommittémotion 2020/21:3257 av m.fl. (L) yrkande 13 betonas fritidsfiskets roll för en långsiktigt hållbar förvaltning av fiskbestånden. Motionärerna framhåller att fritidsfiskets förutsättningar avgörs av tillgången till fisk, och det höga värdet som fritidsfiskarna sätter på möjligheten att fiska möjliggör därmed långtgående insatser för att gynna fiskbestånden. Av denna anledning bör fritidsfisket värnas. Vidare föreslås det i kommittémotion 2020/21:3352 av m.fl. (M) yrkande 24 att ska utreda om det behövs nya regleringar vid ökad utländsk fisketurism. Motionärerna anser att fisketurism kan bli ett mycket värdefullt tillskott för företagare på landsbygden men bedömer att det bör utredas om ska införa någon typ av reglering av fisketurismen, t.ex. i fråga om utförsel av fisk. I yrkande 25 i samma motion föreslås att även ska utreda gränsdragningen mellan fritidsfiske och yrkesfiske. Utrustningen som vissa fritidsfiskare använder ger möjligheter för allt större fångster och därmed möjliga sidoinkomster, vilket kan innebära att dessa fiskare konkurrerar med fiskerinäringen. I motion 2020/21:3668 av (SD) yrkande 4 efterfrågas en översyn av fritidsfisket. Motionären påpekar att det förekommer storskaligt fritidsfiske med redskap som inte bara tar upp ohållbara fångster utan även konkurrerar med det småskaliga yrkesfisket. Mot denna bakgrund bör regeringen se över regleringen av fritidsfisket. Enligt kommittémotion 2020/21:3352 av m.fl. (M) yrkande 5 ska regeringen verka för att EU höjer minimimåttet vid fångst av havskräfta . Enligt motionärerna är det förvånande att minimimåttet beslutats eftersom det kan befaras ha negativ effekt på havskräftans reproduktion. Vidare föreslår (KD) i motion 2020/21:924 att de nationella reglerna om minsta maskstorlek för räkfisket skärps och att regeringen verkar för att även övriga medlemsstater i EU höjer den minsta tillåtna maskstorleken för räkfisket. Fredningsområden och andra fiskevårdande åtgärder I kommittémotion 2020/21:2806 av m.fl. (KD) yrkande 1 föreslås att de för fisken viktigaste lekområdena ska stängas för fiske under hela lekperioderna. Motionärerna anser att det är viktigt att sådana reservat inrättas i samråd med fiskerinäringen och andra intressenter. Likaså enligt kommittémotion 2020/21:3257 av m.fl. (L) yrkande 6 ska fiskens lekområden värnas. Fisken behöver en miljö att leka i som kan ge fiskens yngel skydd. Motionärerna framhåller vidare i yrkande 14 i samma motion att det även måste finnas en fungerande uppväxtmiljö för fisken. Bland annat framhålls den positiva effekten av att återställa tidigare utdikade eller igenväxta våtmarker. Att återskapa tillträde till våtmarker vore positivt för många fiskarter, inte minst för att våtmarkerna ger en jämnare tillgång på vatten nedströms. Vidare anför motionärerna i yrkande 15 i samma motion att det är angeläget att förbättra kunskapsläget om varför fiskdöd uppstår, t.ex. när det gäller Östersjölaxen. Enligt motionärerna är övervakning av vild fisk och ökad kunskap om orsaker till uppkomsten av fiskdöd viktigt för en hållbar förvaltning av bestånden. I kommittémotion 2020/21:731 av m.fl. (SD) yrkande 5 föreslås att regeringen vidtar åtgärder för att begränsa spridningen av sälmask, även kallad torskmask, i . Enligt yrkande 6 i samma motion bör regeringen utreda behovet av mer forskning om överförandet av parasiten mellan säl och fisk. Vidare enligt yrkande 7 i samma motion krävs det även mer forskning om tiaminbrist och andra möjliga näringsbrister hos torsken och andra arter i . Motionärerna menar att det finns ett behov av studier och undersökningar för att få svar på varför tiaminbrist uppstår och de bakomliggande orsakerna samt för att utröna om det finns andra möjliga näringsbrister hos torsken och andra arter i . behandling och kompletterande uppgifter Vetenskapliga underlag och hållbara fiskekvoter I och rådets förordning (EU) 1380/2013 om den gemensamma fiskeripolitiken m.m. (nedan grundförordningen) fastställs fiskeripolitikens övergripande bestämmelser. Bland annat fastställs att den gemensamma fiskeripolitiken ska säkerställa att fiske- och vattenbruksverksamheterna är miljömässigt hållbara på lång sikt och förvaltas på ett sätt som är förenligt med målen om att uppnå nytta i ekonomiskt och socialt hänseende och sysselsättningshänseende samt att bidra till att trygga livsmedelsförsörjningen. Den gemensamma fiskeripolitiken ska tillämpa försiktighetsansatsen i fiskförvaltningen och ska säkerställa att de levande biologiska resurserna nyttjas på ett sådant sätt att populationerna av skördade arter återställs till och bevaras över nivåer som säkerställer en maximal hållbar avkastning (artikel 2). Kommissionen utarbetar förslag till total tillåten fångstmängd (total allowable catch, TAC) utifrån vetenskapliga råd om tillståndet för beståndet. Råden kommer från rådgivande organ, i huvudsak från ICES och den vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF). ICES koordinerar övervakning och forskning i inklusive och . ICES tar även fram vetenskapliga publikationer, information och förvaltningsråd. Alla frågor om rådgivning till ICES inom fiskeripolitiken beslutas av EU och inriktningen anges av Jordbruks- och fiskerådet. Även regionala havskonventioner, regionala fiskeriorganisationer och enskilda medlemsstater kan ställa frågor till ICES. Som oberoende forskningsråd beslutar dock ICES självständigt om ifall de vill åta sig en rådgivande uppgift. Havs- och vattenmyndigheten har en utpekad roll att, i samråd med , ha hand om det fortlöpande operativa arbetet inom ICES. deltagande i ICES -samarbetet ska vara ändamålsenligt och i största möjliga omfattning till gagn för . I fråga om vilka underlag som ska tas fram och beställas från ICES arbetar genom EU och regionalt genom Baltfish som tar fram gemensamma regionala förslag. Ett annat centralt underlag för ICES rekommendationer är de enskilda ländernas insamling och rapportering av data inom ramen för EU:s s.k. data collection framework (DCF). Syftet med DCF är att förvalta fisk och fiske för att kunna göra uppskattningar av hur mycket fisk som finns i olika havsområden och hur de kan fiskas på ett hållbart sätt. Det är Havs- och vattenmyndigheten som är ansvarig myndighet för nationella datainsamlingsprogram på fiskets område. SLU Aqua utför på uppdrag av Havs- och vattenmyndigheten de största delarna av programmet vilket innefattar datainsamling genom trålundersökningar, provtagningar ombord på fiskefartyg och på landad fångst i hamnar samt analys och bearbetning av data. respektive lämnade Havs- och vattenmyndighetens generaldirektör och medarbetare information till utskottet om myndighetens arbete, bl.a. i fråga om hållbart fiske och de förvaltningsinstrument som myndigheten har till sitt förfogande. Myndigheten berättade om sitt arbete för att förbättra samverkan i den nationella fiskförvaltningen och arbetssättet inom ekosystembaserad förvaltning samt om vidtagna och planerade åtgärder för att öka skyddet av sill/strömming i samt /. Havs- och vattenmyndigheten presenterade även en promemoria över åtgärder som myndigheten vidtagit eller planerar att vidta i syfte att öka skyddet av sill/strömming. beslutade Havs- och vattenmyndigheten om ett långsiktigt åtgärdsprogram för att öka skyddet av sill/strömming i och och . Bland åtgärderna ingår bl.a. beslut om ett utökat och samordnat kustnära provtagningsprogram, vilket myndigheten bedömer är en förutsättning för att få ett förbättrat kunskapsunderlag om kustnära bestånd, delbestånd eller subpopulationer av sill/strömming och andra kustbestånd som underlag för relevanta förvaltningsmöjligheter. Enligt uppgift från myndigheten pågår ett arbete med att undersöka kostnadsnivå, innehåll och metodik för ett sådant provtagningsprogram. Detta arbete innebär att analysera om hur myndigheten ska samla in data och förvalta bestånd som migrerar mellan kust och utsjö. Programmet gäller hela den svenska kusten. Utvecklingen av programmet kommer att starta . Myndigheten ska också genomföra pilotprojekt för en ekosystembaserad havsförvaltning. och är två av de planerade pilotområdena. I arbetet ska myndigheten undersöka strömmingens roll för ekosystemet men även dess samhällsekonomiska, sociala och kulturella betydelse i de lokala kustsamhällena. Enligt Havs- och vattenmyndigheten är det viktigt att stödja ICES i deras arbete med att utveckla råden för att tillämpa ekosystemansatsen i fiskförvaltning. Det är dessutom viktigt att nationella datainsamlingsprogram för bestånd har hög kvalitet för att ge ICES bakgrundsdata som gör att de ger råd baserade på bästa tillgängliga kunskap. Regeringen har därför gett Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att formulera ett projekt till ICES om framtida scenarier för och dess fiskbestånd. Uppdraget ska redovisas . lämnade Miljömålsberedningen information till utskottet med anledning av sitt delbetänkande Havet och människan (SOU 2020:83). I betänkandet lämnas ett antal bedömningar och förslag i fråga om målen och rådgivningen för fiskförvaltningen. Miljömålsberedningen bedömer att fiskeripolitiken inte lever upp till målet i artikel 2 i grundförordningen som slår fast att fiskeripolitiken ska vara förenlig med unionens miljölagstiftning, särskilt med målet att uppnå en god miljöstatus enligt havsmiljödirektivet. Utformningen av rådgivningen för hållbar förvaltning av fiskresursen, både inom EU och nationellt, behöver därför ses över. I detta hänseende redovisas bl.a. att vetenskaplig rådgivning är grundläggande och behöver inkludera ekosystemeffekter. Miljömålsberedningen påpekar att maximal hållbar avkastning (MSY) är ett avkastningsmått som på det sätt som det tillämpas tar hänsyn till det enskilda beståndet och inte till hur fiskdödligheten påverkar andra bestånd eller effekter på ekosystemet. Havsmiljödirektivet sätter fisken och fisket i ett ekosystemperspektiv. Genom att se bortom en strikt tillämpning av MSY skulle förvaltningen kunna ta höjd för t.ex. fiskbeståndens storleksstruktur och att kvoterna måste bestämmas i perspektiv till vad bestånden tål i relation till annan miljöpåverkan. Miljömålsberedningen bedömer vidare att en sammanhållen och harmoniserad rådgivning för fiskeripolitiken och havsmiljöförvaltningen är grundläggande för att säkerställa en ekosystembaserad förvaltning i och . Miljömålsberedningens uppfattning är att det överlag finns en omfattande samsyn i denna fråga inom och att rådgivningen behöver utvecklas i en sådan riktning. Det redovisas att ICES successivt håller på att utveckla sin ekosystemförvaltning. Bland annat gör ICES s.k. ekosystemöversikter för olika havsområden där de på en övergripande skala anger miljöstatus, trender och viktiga påverkansfaktorer. ICES används nu även i större utsträckning för att ge råd inom arbetet med havsmiljödirektivet, men än så länge är detta en rådgivningsprocess som till stor del är frikopplad från fiskeripolitiken. Mot denna bakgrund lämnar Miljömålsberedningen följande förslag: – att Havs- och vattenmyndighetens instruktion tydliggörs så att det framgår att myndigheten inom sitt ansvarsområde ansvarar för ett samordnat genomförande av EU:s miljölagstiftning, inklusive EU:s gemensamma fiskeripolitik, med hänsyn till bl.a. miljökvalitetsnormer, rådgivning, genomförande av åtgärder samt uppföljning och utvärdering – att regeringen aktivt verkar inom EU, Baltfish och Scheveningen för att främja att rådgivning från ICES om fiskekvoter och tekniska regleringar inom fiskeripolitiken, även ska bidra till att nå fastställda förhållanden som kännetecknar en god miljöstatus. – att regeringen med stöd av ICES tar fram ett förslag till hur en samlad rådgivning för fiskeripolitikens mål för beståndsförvaltning kan utformas, inklusive delbestånd och de delar inom havsmiljödirektivets kvalitativa deskriptorer som berör fisk. Miljömålsberedningen lämnar ett antal ytterligare bedömningar och förslag som är nära kopplade till förslagen i listan. Bland annat föreslås att inom utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård beslutar om ett nytt anslag med benämningen Havs- och vattenmiljöforskning. Det föreslås att anslagets ska användas till utgifter för havs- och vattenmiljöforskning främst till stöd för arbete med miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård, däribland forskning om fiskens roll i ekosystemet och ekologiska samband i havsmiljön. Anslaget får användas för deltagande i internationella forskningssamarbeten och till utgifter för verksamhet. Vidare görs bedömningen att all förvaltning av fiskeresurser ska vara ekosystembaserad och att en ekosystembaserad fiskförvaltning är en förutsättning för att uppfylla miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård och mål 14 i Agenda . Därtill föreslår Miljömålsberedningen att regeringen integrerar frågor om hållbar förvaltning av fiskeresurserna med havsmiljöförvaltningen. Havs- och vattenmyndighetens instruktion bör ändras så att det framgår att myndigheten ska tillämpa en ekosystemansats samt att hållbar förvaltning av fiskeresurserna integreras med havsmiljöarbetet. Vidare föreslås att regeringen bjuder in yrkesfiskets producentorganisationer till dialog om hur yrkesfisket kan inkluderas och aktivt delta i åtgärdsarbetet. Det föreslås även att regeringen ger Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att ta fram ett samlat kunskapsunderlag om olika fiskarters betydelse för den näringsväven och interaktioner dem emellan, både för utsjö och för kust. Kunskapsunderlaget ska bidra med underlag för bl.a. en utvecklad rådgivning för hållbar förvaltning av fiskeresurserna samt för att bedöma påverkan från storskalig pelagisk trålning utomskärs av bl.a. sill och strömming. Det pågår ett arbete inom med att ta hand om de bedömningar och förslag som lämnas i betänkandet. Kommissionen presenterar ett meddelande med en lägesbeskrivning för genomförandet av den gemensamma fiskeripolitiken samt principer inför nästa års fiskemöjligheter. Enligt de senaste årens meddelanden görs det framsteg i arbetet för att uppnå ett hållbart fiske. fastställdes 62 av 78 fiskemöjligheter för vilka det finns vetenskaplig rådgivning i enlighet med målet om MSY. Kommissionen framhåller att detta innebär att av de förväntade landningarna från EU:s interna bestånd i , och kommer från hållbart förvaltade bestånd. Situationen för torskbeståndet i östra är dock fortfarande allvarlig. Det följer av januariavtalet att ska vara pådrivande i EU för ett starkare samarbete som anpassar både fångstkvoter och fångstmetoder för att uppnå hållbara fiskbestånd och att subventioner som leder till överfiske ska fasas ut. I budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 23) framhåller regeringen att EU:s gemensamma fiskeripolitik skapar förutsättningar för att nå målen om att säkerställa ett biologiskt och socioekonomiskt hållbart fiske. Även framöver kommer det dock att krävas ett omfattande arbete dels med förhandlingarna inom EU, dels med genomförandet såväl inom EU som nationellt. Det handlar framför allt om att anpassa regelverk till exempelvis redskap och fiskerikontroll som en följd av landningsskyldigheten samt om att fastställa kvoter och totalt tillåtna fångstmängder enligt MSY. Enligt regeringen blir det även allt tydligare att fiskeresursernas livsmiljö behöver förbättras för att säkerställa välmående ekosystem inklusive deras fiskbestånd. Regeringen framhåller vidare att den fortsätter att vara pådrivande i EU för ett starkare samarbete som anpassar både fångstkvoter och fångstmetoder för att uppnå hållbara fiskbestånd. Goda och långsiktiga förutsättningar är viktiga för fiskerinäringen och dess företag i , inte minst för det kustnära fisket. Enligt regeringen är det helt avgörande att åtgärder och beslut baseras på de vetenskapliga råden, och när osäkerhet råder bör försiktighetsansatsen tillämpas, i enlighet med grundförordningen. Åtgärder för att återuppbygga torskbestånd i och det europeiska ålbeståndet är särskilt viktiga. I fråga om bestånden av sill/strömming i centrala konstaterar att det finns nedåtgående trender i bestånden. Orsakerna till de nedåtgående trenderna är inte entydiga eftersom det saknas tillräckliga kunskapsunderlag. ICES bedömer att det finns risk att det centrala sill/strömmingsbeståndet inte förvaltas hållbart. Lekbiomassan ligger under det fastställda gränsvärdet och fisketrycket bedöms vara för högt. Rekommendationerna från ICES fiskemöjligheter var därför att minska fångstnivån för att beståndet ska kunna fiskas och förvaltas inom fastställda gränsvärden . fattade beslut om en sänkning av sill-/strömmingskvot enligt den biologiska rådgivningen. I den forskningspolitiska propositionen (prop. 2020/21:60) anför regeringen att god tillgång till vatten påverkas av och är en förutsättning för bl.a. dricksvattenproduktion, jord- och skogsbruk, industriell tillverkning, energitillförsel, fiskeri och maritima näringar, kustnära samhällen och biologisk mångfald. Havs- och vattenfrågor har till följd av detta prioriterats upp på den internationella dagordningen. Kunskapen om havet och dess resurser är dock betydligt mindre än kunskapen om landområden och atmosfären. Forskningsfinansieringen inom vattenområdet är uppdelad på olika finansiärer och utmaningarna täcks inte fullt ut av de befintliga nationella forskningsprogrammen. Regeringen avser därför att ge Formas i uppdrag att genomföra ett tioårigt nationellt forskningsprogram om hav och vatten. Programmet ska skapa förutsättningar för ett strategiskt och långsiktigt arbetssätt, med ett helhetsperspektiv på vatten, och underlätta ett nära samarbete mellan forskare och intressenter. Inom ramen för Formas anslagsökning för forskning och utveckling avsätts därför 2021, 2022, 2023 och 2024 för inrättandet av ett nationellt forskningsprogram om hav och vatten. Utskottet har vid upprepade tillfällen framhållit den grundläggande betydelsen av att fisket bedrivs på ett miljömässigt hållbart sätt. I betänkande 2018/19:MJU3 Fiskeripolitik framhöll utskottet följande i fråga om att fisket globalt och inom EU ska baseras på vetenskapliga underlag: , liksom tidigare mandatperioder, råder det bred enighet i utskottet om att fiske ska bedrivas utifrån vetenskapliga rekommendationer om vad bestånden tål. Detta gäller naturligtvis inte bara i EU:s egna vatten utan även i tredjeländers vatten i vilka EU:s flotta bedriver fiske. Mot denna bakgrund är det enligt utskottets mening ytterst viktigt att vissa grundläggande villkor säkerställs i EU:s partnerskapsavtal för fiske, bl.a. att försiktighetsprincipen ska tillämpas om det saknas adekvat kunskap om beståndssituationen. Utskottet välkomnar därför att regeringen prioriterar att uppnå ökad hållbarhet i det globala fisket och att frågan drivs inte minst i WTO-förhandlingar om förbud mot subventioner som bidrar till överfiske. Utskottet välkomnar också att det följer av januariavtalet att regeringen har åtagit sig att vara pådrivande i EU för ett starkare samarbete som anpassar både fångstkvoter och fångstmetoder för att uppnå hållbara fiskbestånd och för att fasa ut subventioner som leder till överfiske. […] I fråga om beslutade fiskemöjligheter i och noterar utskottet att har allt fler tillåtna fångstmängder där har fiskemöjligheter beslutats i enlighet med målet om maximal hållbar avkastning eller försiktighetsansatsen. I betänkande 2019/20:MJU11 Fiskeripolitik anförde utskottet följande i frågan: