bet · H801FiU47 · 2021-05-26 00:00:00 — Genomförande av ändringar i Solvens II-direktivet Utskottet föreslår att antar regeringens förslag till lagstiftningsåtgärder för genomförande i svensk rätt av de ändringar i Solvens- II direktivet – EU:s försäkringsrörelsedirektiv – som har gjorts genom ett ändringsdirektiv som antogs . I propositionen lämnas även förslag till lagändringar med anledning av ändringar i Eiopa-förordningen som också de antogs . Ändringarna i de aktuella EU-rättsakterna utgör ett led i en översyn av det europeiska systemet för finansiell tillsyn, den s.k. ESA-översynen. Förslagen i propositionen syftar till att stärka informationsutbytet och samarbetet inom försäkringsområdet mellan , andra nationella tillsynsmyndigheter inom EES och Eiopa (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten). Förslaget innebär bl.a. att ska få möjlighet att inrätta en samarbetsplattform med berörda tillsynsmyndigheter när ett försäkringsföretag driver verksamhet i mer än ett land inom EES. föreslås också få utökade skyldigheter i fråga om underrättelser och uppgiftslämnande vid tillsynen över försäkringsföretag och EES-försäkringsgivare som driver verksamhet i . I propositionen lämnas även förslag till lagändringar som på några punkter kompletterar och förtydligar tidigare genomförande i svensk rätt av Solvens II-direktivet. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Proposition 2020/21:129 Genomförande av ändringar i Solvens II-direktivet. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Genomförande av ändringar i Solvens II-direktivet Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Regeringens lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut Genomförande av ändringar i Solvens II-direktivet antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i lagen (1989:293) om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i , 2. lag om ändring i försäkringsrörelselagen (2010:2043), 3. lag om ändring i lagen (2019:742) om tjänstepensionsföretag. Därmed bifaller proposition 2020/21:129 punkterna 1–3. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (S), (M), (SD), (C), (V), (M), (SD), (S), (KD), (S), (L), (SD), (MP), (M) och (S). Ärendet och dess beredning I detta ärende behandlas proposition 2020/21:129 Genomförande av ändringar i Solvens II-direktivet. I propositionen finns en redogörelse för ärendets beredning fram till propositionen. Regeringens förslag till riksdagsbeslut återges i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. Lagförslaget har granskats av Lagrådet. I spåren av finanskrisen och 2008 blev det tydligt att det fanns brister i den finansiella tillsynen inom EU. För att komma till rätta med dessa brister inrättades en ny tillsynsstruktur med ett europeiskt system för finansiell tillsyn (ESFS). Systemet består av (ESRB, eng. ) och tre europeiska tillsynsmyndigheter (myndigheterna). ESA-myndigheterna är Europeiska bankmyndigheten (, eng. Authority), Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten (Eiopa, eng. Pensions Authority) och Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (, eng. Authority). För att kunna fullgöra sina uppgifter har ESA-myndigheterna utrustats med ett antal befogenheter som fastställts genom ESA-förordningarna och rådets förordningar (EU) nr 1093–1095/2010. Eiopaförordningen rör Eiopa och den myndighetens verksamhet. Förordningarna är direkt tillämpliga i medlemsstaterna. ESA-myndigheternas befogenheter har även preciserats i en rad sektorsdirektiv. För Eiopa finns det sådana bestämmelser i . Dessa bestämmelser infördes i och med de ändringar som gjordes genom Omnibus II-direktivet. Solvens II-direktivet, i lydelsen enligt Omnibus II-direktivet, har i svensk rätt genomförts genom ändringar i bl.a. lagen om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i och försäkringsrörelselagen, efter förslag i propositionen Genomförande av Solvens II-direktivet på försäkringsområdet (prop. 2015/16:9). Som ett led i en översyn av det europeiska systemet för finansiell tillsyn föreslog kommissionen 2017 ändringar av ESA-förordningarna och vissa andra regelverk på finansmarknadsområdet, däribland Solvens II-direktivet. Den syftar bl.a. till att ge ESA-myndigheterna ytterligare befogenheter för att skapa en effektivare och mer enhetlig tillsyn av finansiella marknader och tjänster. Även ändringsdirektivet antogs med anledning av den s.k. ESA-översynen. Ändringsdirektivet innehåller i huvudsak ändringar som kompletterar de ändringar som har gjorts genom ändringsförordningen. Syftet med ändringarna av Solvens II-direktivet är bl.a. att göra tillämpningen av unionsrätten mer enhetlig när det gäller gränsöverskridande försäkringsverksamhet, i synnerhet på ett tidigt stadium, genom att stärka informationsutbytet och samarbetet mellan de nationella tillsynsmyndigheterna och Eiopa. Genomförande av ändringar i Solvens II-direktivet Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag. Förslagen medför ändringar i ett antal lagar på försäkringsrörelseområdet. Regeringen föreslår att ska underrätta Eiopa om ansökningar om tillstånd att använda eller ändra en intern modell. Detta ska gälla oavsett om en ansökan avser en fullständig eller en partiell intern modell. Vid sin prövning av ansökningar som rör en intern modell ska få begära hjälp av Eiopa. Som utgångspunkt ska solvenskapitalkravet för ett försäkringsföretag beräknas enligt en standardformel. I ett enskilt fall får besluta att ett försäkringsföretag i stället får använda en intern modell för att beräkna sitt solvenskapitalkrav, se 8 kap. 4 § försäkringsrörelselagen (2010:2043). En intern modell ger ett försäkringsföretag möjlighet att beräkna kapitalkravet på ett sätt som ger en mer rättvisande bild av företagets riskprofil. Detta möjliggör i sin tur en mer effektiv kapitalallokering och styrning av företaget (se beslutspromemoria Nya och ändrade regler för försäkringsföretag till följd av Solvens 2, dnr 10–9537, s. 44). Genom ändringsdirektivet har det införts en ny bestämmelse i Solvens II-direktivet om att Eiopa på begäran av en eller flera berörda tillsynsmyndigheter får tillhandahålla tekniskt stöd till den eller de tillsynsmyndigheter som begärde stöd i samband med beslutet om ansökningen (artikel 112.3a andra meningen, i lydelsen enligt artikel 2.2 i ändringsdirektivet). För att det inte ska råda någon tveksamhet om att fullständigt har genomfört Solvens II-direktivet i lydelsen enligt ändringsdirektivet finns det enligt regeringen skäl att i lag införa en uttrycklig bestämmelse om att ska informera Eiopa om ansökningar som rör en intern modell (jfr propositionen Vissa frågor om försäkring och tjänstepension [prop. 2019/20:138 s. 85]). Skyldigheten att informera Eiopa ska gälla såväl ansökningar om tillstånd att använda en fullständig eller en partiell intern modell som ansökningar om tillstånd att ändra sådana interna modeller. Det finns inte någon bestämmelse i försäkringsrörelselagen om att , när den prövar en ansökan om en intern modell, får begära hjälp av Eiopa. För att fullt ut genomföra Solvens II-direktivet i lydelsen enligt ändringsdirektivet bör det enligt regeringen införas en bestämmelse i försäkringsrörelselagen om att får begära hjälp av Eiopa vid sin prövning av en ansökan som rör en intern modell. Detta bör gälla ansökningar om såväl tillstånd att använda en intern modell, fullständig eller partiell, som tillstånd att ändra en intern modell, förutsatt att ändringen kräver tillstånd av . Liksom för underrättelser till Eiopa, (se ovan), bör den nya möjligheten för en tillsynsmyndighet att begära hjälp av Eiopa inte gälla vid prövning av ansökningar om att ändra styrdokumentet för ändring av en intern modell. De nya bestämmelserna i direktivet kräver inte att ska underrätta Eiopa om ansökningar om ändring av styrdokument för ändring av intern modell. De kräver inte heller enligt regeringen att ska få begära hjälp från Eiopa vid sin prövning av sådana ansökningar. Regeringen föreslår att , när inspektionen är grupptillsynsmyndighet, möjligt ska överlämna ansökningar till Eiopa om – tillstånd att använda en intern modell för beräkning av det gruppbaserade solvenskapitalkravet och solvenskapitalkravet för försäkringsföretag eller EES-försäkringsgivare som ingår i gruppen, när gruppen använder konsolideringsmetoden för att beräkna det gruppbaserade solvenskapitalkravet, och – tillstånd att använda en intern modell endast för beräkningen av solvenskapitalkravet för enskilda försäkringsföretag och EES försäkringsgivare som ingår i gruppen, när gruppen använder sammanläggnings- och avräkningsmetoden för att beräkna det gruppbaserade solvenskapitalkravet. Det föreslås vidare att de handlingar som företag har lämnat in i samband med en sådan ansökan ska, tillsammans med ansökan, lämnas över till övriga medlemmar i tillsynskollegiet, inbegripet Eiopa. Ansökningar och handlingar ska enligt regeringens förslag bara överlämnas om det finns ett tillsynskollegium för en grupp. Om det inte finns något tillsynskollegium är det tillräckligt att informerar Eiopa om en ansökan. Inspektionen ska i ett sådant fall fatta beslut i fråga om tillstånd från det att en fullständig ansökan lämnats in. Om , när inspektionen inte är grupptillsynsmyndighet, har tagit emot en ansökan om tillstånd att använda en intern modell inom en grupp ska den lämnas över till grupptillsynsmyndigheten om sökanden har rätt att göra en ansökan. Bestämmelsen i försäkringsrörelselagen om tillämplig lag vid prövningen av ansökningar om tillstånd ska gälla vid samtliga ansökningar som ska ges in till . Vid prövningen av en ansökan om tillstånd att använda en intern modell inom en grupp ska få begära hjälp av Eiopa. Om Eiopa har fattat ett beslut som rör en ansökan om tillstånd att använda en intern modell inom en grupp ska , när inspektionen är grupptillsynsmyndighet, fatta sitt slutliga beslut i enlighet med Eiopas beslut. Om ett ärende om tillstånd att använda en intern modell inom en grupp har hänskjutits till Eiopa och den myndigheten inte fattar något beslut i ärendet, ska , när inspektionen är grupptillsynsmyndighet, fatta det slutliga beslutet. Underrättelse om ansökan om tillstånd att driva försäkringsrörelse Genom ändringsdirektivet har det införts ytterligare en bestämmelse i Solvens II-direktivet om tillsynsmyndigheternas förfarande vid planerad verksamhet i flera medlemsstater (artikel 152a.1 i Solvens II-direktivet, i lydelsen enligt artikel 2.3 i ändringsdirektivet). Enligt den nya bestämmelsen ska tillsynsmyndigheten i hemmedlemsstaten underrätta Eiopa och tillsynsmyndigheten i den berörda värdmedlemsstaten om den avser att auktorisera ett försäkrings- eller återförsäkringsföretag i vars verksamhetsplan det anges att en del av dess verksamhet kommer att grundas på friheten att tillhandahålla tjänster eller etableringsfriheten i en annan medlemsstat, och om det i verksamhetsplanen också anges att denna verksamhet sannolikt kommer att vara relevant när det gäller värdmedlemsstatens marknad. Det finns inte någon bestämmelse i försäkringsrörelselagen som direkt motsvarar den nya bestämmelsen i Solvens II-direktivet. Som anges i propositionens avsnitt 4.2.1 finns det en allmän bestämmelse om skyldighet att samarbeta och utbyta information med bl.a. behöriga myndigheter och Eiopa i den utsträckning som följer av medlemskap i unionen (17 kap. 3 § försäkringsrörelselagen). Den samarbets- och informationsskyldigheten omfattar i och för sig det nu aktuella kravet på underrättelse om vissa ansökningar om tillstånd. Det finns dock enligt regeringen skäl att i lag förtydliga underrättelse-skyldighet i detta avseende och därför bör det enligt regeringen införas en uttrycklig bestämmelse om detta i försäkringsrörelselagen. Regeringen föreslår att ska, innan inspektionen beslutar i fråga om tillstånd att driva försäkringsrörelse, underrätta Eiopa och den behöriga myndigheten i ett annat land inom EES, om företaget avser att driva gränsöverskridande verksamhet eller inrätta en sekundäretablering i det landet, och det med hänsyn till det som anges i företagets verksamhetsplan är sannolikt att dess verksamhet kommer att vara relevant för marknaden i det landet. Underrättelse om brister och hänskjutande till Eiopa Regeringen föreslår att ska underrätta Eiopa och den behöriga myndigheten i ett annat land inom EES, om inspektionen konstaterar försämringar av de ekonomiska förhållandena eller andra framväxande risker i ett försäkringsföretag som driver gränsöverskridande verksamhet eller verksamhet som sekundäretablering i det landet och riskerna kan ha en gränsöverskridande effekt. ska enligt regeringens förslag få underrätta den behöriga myndigheten i en EES-försäkringsgivares hemland om inspektionen har anledning att befara att det finns allvarliga brister i fråga om konsumentskydd hos försäkringsgivaren. ska även få hänskjuta frågor till Eiopa och begära hjälp av den myndigheten i de fall som framgår av artikel 152a i Solvens II-direktivet. Genom ändringsdirektivet har det införts bestämmelser om samarbetsplattformar i Solvens II-direktivet (artikel 152b i Solvens II-direktivet, i lydelsen enligt artikel 2.3 i ändringsdirektivet). Enligt de nya bestämmelserna ska Eiopa få inrätta och samordna en samarbetsplattform för att förbättra informationsutbytet och förstärka samarbetet mellan de berörda tillsynsmyndigheterna. Detta ska Eiopa få göra vid motiverade farhågor om negativa effekter för försäkringstagare, på eget initiativ eller på begäran av en eller flera berörda tillsynsmyndigheter, om ett försäkrings- eller återförsäkringsföretag bedriver eller har för avsikt att bedriva verksamhet som grundas på friheten att tillhandahålla tjänster eller etableringsfriheten och om sådan verksamhet är relevant när det gäller värdmedlemsstatens marknad, en underrättelse från tillsynsmyndigheten i hemmedlemsstaten om försämringar av de ekonomiska förhållandena eller andra framväxande risker har gjorts eller ärendet har hänskjutits till Eiopa (artikel 152b.1 i Solvens II-direktivet). Regeringen föreslår att tillsammans med berörda behöriga myndigheter ska få inrätta en samarbetsplattform för att förbättra informationsutbytet och stärka samarbetet mellan dem när ett försäkringsföretag eller en EES-försäkringsgivare driver verksamhet i mer än ett land inom EES. Om och de berörda behöriga myndigheterna inte kan enas om inrättandet av en samarbetsplattform, ska inspektionen enligt förslaget få begära att Eiopa ska inrätta en samarbetsplattform. ska på begäran av Eiopa lämna de uppgifter som den myndigheten behöver för att en samarbetsplattform ska fungera väl. Regeringen bedömer att de bestämmelser i som bara rör Eiopas verksamhet inte kräver lagstiftningsåtgärder. Bestämmelsen i direktivet om att inrättandet av en samarbetsplattform inte påverkar tillsynsmandatet för tillsynsmyndigheterna i hem- och värdmedlemsstaten i enlighet med direktivet kräver inga lagstiftningsåtgärder. Inrättande av en samarbetsplattform bör enligt regeringen inte utgöra en internationell överenskommelse. De nya bestämmelserna i om informationsutbyte med Eiopa och tillsynsmyndigheter i andra länder inom EES kräver enligt regeringen inga ändringar i offentlighets- och sekretesslagstiftningen. Om en ansökan om tillstånd att omfattas av en särskild tillsynsordning har hänskjutits till Eiopa och den myndigheten inte fattar något beslut, ska , när inspektionen är grupptillsynsmyndighet, fatta det slutliga beslutet. Regeringen bedömer att ändringarna i bestämmelserna i om s.k. volatilitetsjustering inte kräver några lagstiftningsåtgärder. myndigheter med tillsyn över försäkringar och tjänstepensioner Utmönstringen i Solvens II-direktivet av bestämmelser om kommittén för europeiska myndigheter med tillsyn över försäkringar och tjänstepensioner (Ceiops, eng. Commitee of Pensions Supervisor) kräver enligt regeringen inte några lagstiftningsåtgärder. Hänvisningar till Eiopa-förordningen och Solvens II-direktivet Hänvisningar till EU-rättsakter kan göras antingen statiska eller dynamiska. En statisk hänvisning innebär att hänvisningen avser EU-rättsakten i en viss angiven lydelse. En dynamisk hänvisning innebär att hänvisningen avser EU-rättsakten i den gällande lydelsen. I försäkringsrörelselagen finns flera bestämmelser som innehåller hänvisningar till artikel 19 i Eiopa-förordningen, i lydelsen enligt Omnibus II-direktivet (se 19 kap. 9, 26, 31, 86, 96 och 97 §§). De bestämmelserna genomför bestämmelser i som inte ändras genom ändringsdirektivet. Hänvisningarna i försäkringsrörelselagen bör dock justeras eftersom artikel 19 i Eiopa-förordningen har ändrats genom ändringsförordningen. För att eventuella ändringar i Eiopa-förordningen i fortsättningen ska få genomslag i den svenska lagstiftningen är det lämpligt att hänvisningarna görs dynamiska. När det gäller EU-förordningar är det också den hänvisningsteknik som regeringen ofta har använt i senare tids propositioner (se t.ex. prop. 2015/16:156 s. 20 f., prop. 2016/17:22 s. 95 f. och prop. 2019/20:37 s. 33). I försäkringsrörelselagen (FRL) och lagen (2019:742) om tjänstepensionsföretag finns definitioner av Solvens II-direktivet som hänvisar till direktivets lydelse enligt Omnibus II-direktivet (1 kap. 12 § 10 respektive 1 kap. 5 § 4). En motsvarande hänvisningsteknik används i en bestämmelse i lagen om utländska försäkringsgivare och tjänstepensionsinstituts verksamhet i (6 kap. 2 a §). Till skillnad från ändringar i Eiopa-förordningen, som är direkt tillämpliga i , kommer alla EU-direktiv som ändrar Solvens II-direktivet att kräva överväganden om genomförandeåtgärder i svensk rätt. Hänvisningarna i de aktuella lagarna bör därför även i fortsättningen vara statiska (jfr prop. 2015/16:9 s. 207). De bör dock enligt regeringen justeras så att de avser Solvens II-direktivet i lydelsen enligt ändringsdirektiv. Regeringens förslag innebär att hänvisningar till Eiopa-förordningen i försäkringsrörelselagen ska ändras från att vara statiska till att vara dynamiska, dvs. avse förordningen i den gällande lydelsen. Vidare innebär förslaget att hänvisningar till Solvens II-direktivet i lagen om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i , försäkringsrörelselagen och lagen om tjänstepensionsföretag ska ändras till att avse direktivet i lydelsen enligt ändringsdirektivet. Definitionen av behörig myndighet i försäkringsrörelselagen I försäkringsrörelselagen används uttrycket behörig myndighet i stället för termen tillsynsmyndighet. Enligt definitionen är en behörig myndighet en utländsk myndighet som har behörighet att utöva tillsyn över en utländsk försäkringsgivare (1 kap. 12 § 1 FRL). I vissa paragrafer används dock uttrycket för att beteckna en utländsk myndighet som får utöva tillsyn över ett försäkringsföretag, dvs. en svensk försäkringsgivare. Så är fallet i exempelvis bestämmelserna om sekundäretablering och gränsöverskridande verksamhet i 3 kap. I dessa bestämmelser avser behörig myndighet en utländsk myndighet i ett annat land inom EES som har behörighet att utöva en mer begränsad tillsyn, s.k. värdlandstillsyn, över ett försäkringsföretag som avser att driva eller driver verksamhet i det landet (jfr prop. 2015/16:9 s. 218–221 och 569). För att förtydliga definitionen av behörig myndighet i försäkringsrörelselagen bör den ändras så att den även innefattar en utländsk myndighet som har behörighet att utöva tillsyn över ett försäkringsföretag. Regeringen föreslår att definitionen av behörig myndighet i försäkrings-rörelselagen ska ändras så att den även innefattar en utländsk myndighet som har behörighet att utöva tillsyn över ett försäkringsföretag. Hänskjutande till Eiopa av fråga om undersökning hos en EES-försäkringsgivares sekundäretablering i Regeringen föreslår att ska få hänskjuta en fråga som rör ett förfarande av en behörig myndighet inom EES till Eiopa för tvistlösning när det gäller en undersökning hos en EES-försäkringsgivares sekundäretablering här i landet. skyldighet att följa ett beslut som Eiopa fattar Eiopas verksamhet och befogenhet att agera styrs av Eiopa-förordningen. Om ett ärende hänskjuts till Eiopa för tvistlösning gäller följande (artikel 19.3). Om förlikningsskedet har avslutats utan att de berörda behöriga myndigheterna har lyckats nå någon överenskommelse, får Eiopa fatta ett beslut för att lösa tvisten och ålägga myndigheterna att vidta en specifik åtgärd eller avstå från en viss åtgärd, och för att säkerställa överensstämmelse med unionsrätten. Eiopas beslut ska vara bindande för de berörda behöriga myndigheterna. Genom sitt beslut kan Eiopa kräva att de behöriga myndigheterna återkallar eller ändrar ett beslut som de har antagit eller att de använder de befogenheter som de har enligt tillämplig unionsrätt. Eiopa-förordningen är direkt tillämplig och gäller således i . är därmed, även om det inte särskilt anges i försäkringsrörelselagen, skyldig att följa ett beslut som Eiopa fattar. Bestämmelserna i försäkringsrörelselagen om att ska följa ett beslut i saken från Eiopa bör därför tas bort. Regeringen föreslår därför att bestämmelser i försäkringsrörelselagen om att ska följa ett beslut som Eiopa fattar ska tas bort. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Det har inte väckts någon motion med anledning av propositionen. Utskottet anser att av de skäl som anförs i propositionen bör anta regeringens lagförslag. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2020/21:129 Genomförande av ändringar i Solvens II-direktivet: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1989:293) om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i . 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen (2010:2043). 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2019:742) om tjänstepensionsföretag.