bet · H801FöU7 · 2021-04-22 00:00:00 — Vidare har fått i uppdrag att utvärdera bl.a. regeringens, berörda förvaltningsmyndigheters, regionernas och kommunernas åtgärder för att begränsa spridningen av det virus som orsakar sjukdomen covid-19 och spridningens effekter och utreda hur ansvarsprincipen och det geografiska områdesansvaret har fungerat. Enligt direktiven är ett grundläggande mål vid hanteringen av viruset och dess effekter att begränsa dess inverkan på samhällsviktiga verksamheter. Med samhällsviktig verksamhet menas de verksamheter, anläggningar, noder och infrastrukturer och tjänster som upprätthåller den funktion som de ingår i och är verksamhet som är av avgörande betydelse för upprätthållandet av viktiga samhällsfunktioner. Samhällsviktiga verksamheter finns i både privat och offentlig regi. I direktiven konstateras vidare att det sällan är så att all verksamhet och alla arbetsuppgifter inom en organisation eller ett företag är samhällsviktiga utan det är upp till varje organisation eller företag att analysera och bedöma vilka delar av verksamheten som är samhällsviktig vid varje givet tillfälle. Vad som kan anses vara en samhällsviktig verksamhet kan se olika ut beroende på sammanhang och hur länge en kris pågår. Utredningen om hälso- och sjukvårdens beredskap (S 2018:09) har i uppdrag att göra en översyn av hälso- och sjukvårdens beredskap inför och vid allvarliga händelser i fredstid och höjd beredskap samt lämna förslag på hur hälso- och sjukvårdens förmåga att hantera denna typ av händelser långsiktigt bör utvecklas (dir. 2018:77, 2019:83, 2020:84). Utredningen ska också överväga åtgärder för att förebygga och hantera situationer med brist på hälso- och sjukvårdsmaterial samt läkemedel när inte någon allvarlig händelse påverkar försörjningen. Utredningens uppdrag ska slutredovisas . redovisade utredningen i delbetänkandet En stärkt försörjningsberedskap för hälso- och sjukvården (SOU 2021:19) de aspekter av utredningens uppdrag som berör försörjningsberedskapen inom hälso- och sjukvårdsområdet. Förslaget omfattar hälso- och sjukvårdens försörjning av läkemedel och sjukvårdsmateriel i vardagen, vid allvarliga händelser i fredstid och vid höjd beredskap och krig. Utredningen lämnar förslag till en stärkt försörjningsberedskap inom hälso- och sjukvården och föreslår ett system för ökad lagerhållning och distribution m.m. Delbetänkandet bereds nu i . Utskottet konstaterade vid riksdagsbehandlingen av budgetpropositionen att frågor om drivmedelsförsörjning är prioriterade och beslutade att förstärka förvaltningsanslag med (bet. 2020/21:NU3). Anslagsökningen ska användas för en intensifiering av återuppbyggnaden av det civila försvaret, där drivmedelsberedskapen är en viktig komponent. beslutade också att anslaget 1:8 Elberedskap skulle förstärkas med och ändamål. har också utökat sin organisation kring drivmedelsberedskap och fattat beslut om ett flerårigt utvecklingsprogram för drivmedelsberedskap som väntas resultera i förslag och åtgärder som förebygger och lindrar störningar och avbrott i drivmedelsförsörjningen (Ju2015/09669/SSK). När det gäller beredskapsplanering för utgiftsområde 18 och dess beredningsområden inom stadsbyggnad ansvarar kommunerna för planering inom kommunen och staten ansvarar för viss planering regionalt. Utöver det ska staten på olika sätt kunna stödja kommunerna i deras arbete. Kommunerna kan exempelvis via anslaget för förebyggande åtgärder mot jordskred och andra naturolyckor få bidrag av kostnaden för vissa åtgärder mot naturolyckor. Kommuner och regioner har i kriser ansvar för samma verksamhet som under vanliga förhållanden. Om det finns särskilda krav på beredskap och i så fall vilken beredskap som ska finnas inom olika områden framgår det av lagen (2006:544) om kommuners och regioners åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap och lagen (2003:778) mot skydd av olyckor som reglerar flera av dessa frågor. Utskottet har redan tidigare instämt med regeringen i att den svenska försörjningsberedskapen bör utvecklas, och i att näringslivet i ökad utsträckning bör involveras i planeringsarbetet och arbetet med att säkerställa de viktigaste samhällsfunktionerna (bet. 2020/21:FöU4 s. 51). Utskottet noterar att i utredningsbetänkandet Struktur för ökad motståndskraft (SOU 2021:25) och i finns definitioner av begreppet samhällsviktig verksamhet. Som redovisas i utredningsbetänkandet är de flesta beroende av transporter och det är grundläggande att såväl livsmedelsförsörjning som ordning och säkerhet fungerar. Vidare anges att näringslivet är av central betydelse för försörjningsberedskapen och att involveringen av det privata näringslivet i planeringsarbetet bör öka. En långsiktig samverkan mellan offentliga och privata aktörer på den centrala, regionala och lokala nivån bör etableras. Utskottet noterar även att anslag har förstärkts och att myndigheten har utökat sin organisation kring drivmedelsberedskap. Utredningen om hälso- och sjukvårdens beredskap (S 2018:09) har lämnat förslag om den tillverkningsberedskap som behöver finnas utöver den lagring av läkemedel och material som bör finnas hos olika aktörer. Utskottet välkomnar även att regeringen avser att tillsätta en utredning om vad en nationellt samordnad försörjningsberedskap bör omfatta och att ett tvärsektoriellt näringslivsråd inrättas –2025. När det gäller beredskapsplanering för utgiftsområde 18 och dess beredningsområden inom stadsbyggnad noterar utskottet att kommunerna ansvarar för planering inom kommunen och att staten på olika sätt ska kunna stödja kommunerna i deras arbete samt att det i vissa fall finns särskilda lagkrav på beredskap. Utskottet konstaterar att flera frågor nu är föremål för överväganden. bör enligt utskottet inte föregripa resultatet av regeringens och de redovisade utredningarnas fortsatta arbete, och utskottet föreslår därför att motionerna 2020/21:389 (V) yrkande 8, 2020/21:2433 (S), 2020/21:2247 (M) och 2020/21:3350 (M) yrkande 1 avslås. Motion 2020/21:1615 (SD) yrkandena 45 och 46 bör med den lämnade redovisningen i allt väsentligt anses tillgodosedd. Motionen avstyrks i dessa delar. Krisberedskapssamarbetet inom EU m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om ett utbyggt krisberedskapssamarbete inom EU, om EU:s roll och mervärden för att hantera gränsöverskridande kriser och om ett gemensamt europeiskt godkännande av kärnkraftverk och komponenter till kärnkraftverk. Jämför reservation 9 (M), 10 (C) och 11 (M). m.fl. (M) anför i kommittémotion 2020/21:3445 yrkande 5 i fråga om EU:s civilskyddsmekanism att bör bejaka ett utbyggt krisberedskapssamarbete inom EU. Den hjälp tog emot från andra europeiska länder under skogsbränderna kunde till stor del genomföras tack vare EU:s civilskyddsmekanism. Enligt kommittémotion 2020/21:3484 av m.fl. (M) yrkande 7 bör initiativ tas för ett gemensamt europeiskt godkännande av kärnkraftverk och komponenter till kärnkraftverk för att värna säkerhet och kostnadseffektivitet. Ett gemensamt godkännande bidrar till en hög, gemensam europeisk säkerhetsnivå och skulle innebära en möjlighet att såväl underhålla som bygga nya reaktorer på ett mer kostnadseffektivt sätt. I kommittémotion 2020/21:2942 yrkande 14 framför m.fl. (C) att EU ska kunna hantera en mängd olika hot och risker, enskilt och . Vikten av en god krisberedskap har blivit tydlig under covid-19. Även om alla länder självklart ska ha en god nationell krisberedskap kan EU bidra med ett tydligt mervärde vid gränsöverskridande hot. Regeringen framhöll i proposition 2020/21:30 Totalförsvaret 2021–2025 vikten av att EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik, som syftar till att värna medlemsstaternas intressen globalt, ökar i ett omvärldsläge där den regelbaserade världsordningen ifrågasätts (bet. 2020/21:FöU4). har ett flertal steg tagits för att fördjupa EU:s utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska samarbete i syfte att stärka EU:s medlemsstaters militära och civila förmåga och förmåga att agera. Ikraftträdandet av artikel 42.7 i Fördraget om Europeiska unionen och solidaritetsklausulen i artikel 222 i Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt innebär att medlemsstaterna tar ett solidariskt ansvar för säkerhet. Även inom det civila området utvecklas EU-samarbetet, exempelvis genom den europeiska pakten för civil krishantering, som tagits fram under svenskt ledarskap. EU har drivit frågan om klimat och försvar med förnyat engagemang. Under den pågående covid-19-pandemin har EU bibehållit sin närvaro i insatsområdena om än med reducerad närvaro för att säkerställa personalens hälsa. En stor del av diskussionerna på försvarsområdet har berört vikten av att motverka aktörers försök att nyttja pandemin för att främja sin agenda genom desinformation, propaganda och andra hybridhot. I det sammanhanget har vikten av samarbetet mellan EU och Nato framhållits särskilt. behandlade regeringens skrivelse 2019/20:115 Verksamheten inom Europeiska unionen 2019 (bet. 2019/20:UU10) och påminde när det gäller EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik om sitt betänkande 2017/18:UU8, i vilket regeringens skrivelse om samlade politik för civil och militär krishantering behandlades. Utskottet konstaterade då att samarbetet inom EU intar en särställning i svensk utrikes- och säkerhetspolitik och att ett starkt europeiskt samarbete med EU som kärna är av stor vikt mot bakgrund av det ökande antalet konflikter i världen. Det var, och är alltjämt, utskottets uppfattning att EU bör stärkas som säkerhetspolitisk aktör och att bör bidra aktivt till utvecklingen av innehållet i den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken och fortsätta bidra till EU:s civila och militära krishanteringsinsatser. Som det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet har konstaterat (bet. 2017/18:UFöU3), med reservation av och ledamöter, överensstämmer deltagande i det permanenta strukturerade samarbetet inom EU:s säkerhets- och försvarspolitik (Pesco) med denna inriktning. Utskottet noterade redogörelsen i regeringens skrivelse för utvecklingen inom Pesco och andra försvarsrelaterade samarbeten inom EU. Dessutom noterade utskottet att regeringen i budgetpropositionen som inriktning för politiken inom utgiftsområde 5 Internationell samverkan anger att regeringen ska verka för och bidra till genomförande av åtagandena i EU:s samarbete för civil och militär krishantering och tillhöra kärnan i utformningen av EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik. Detta uttalande upprepade regeringen i budgetpropositionen . I regeringens skrivelse Verksamheten i Europeiska unionen 2019 (skr. 2019/20:115 s. 38) konstateras även att arbetet med att ta fram EU-gemensamma krisberedskapsplaner och att genomföra konsulära krisövningar fortlöper. I EU-arbetet finns enligt uppgift från flera rådsarbetsarbetsgrupper som hanterar krisberedskap. EU:s civilskyddsmekanism är ett instrument som syftar till att stärka samarbetet mellan EU och EU-länderna och till att förenkla samordningen mellan dem inom civilskyddområdet (bet. 2019/20:FöU7). En viktig del av mekanismen är katastrofförebyggande arbete. Enligt beslut (EU) 2019/420 ska EU-länderna • vidareutveckla bedömningen av riskhanteringsförmågan på nationell eller lämplig regional eller lokal nivå • tillhandahålla kommissionen en sammanfattning av relevanta delar av bedömningarna, med fokus på centrala risker • på frivillig grund delta i utvärderingar av bedömningen av riskhanteringsförmåga. Civilskyddsmekanismen innebär enligt inhämtade uppgifter bl.a. att en förstärkt gemensam beredskap och responskapacitet kallad rescEU skapas. För att skyndsamt säkerställa tillgången till resurser för skogsbrandsbekämpning (flygplan och helikoptrar) etablerades också en övergångsfas benämnt rescEU-transition som syftar till att säkra att nationella resurser görs tillgängliga för den gemensamma beredskapen redan innan rescEU är fullt etablerat. Deltagande i rescEU-transition ersätts av Europeiska kommissionen av beredskapskostnaderna under relevant tidsperiod, medan ersättning för resurser i rescEU uppgår till 80–av de uppskattade kostnaderna för att säkerställa tillgång till den aktuella resursen. För de rescEU-resurser som definieras som relevanta för hantering av händelser med låg sannolikhet och stora konsekvenser utgår ersättning från Europeiska kommissionen. Med anledning av coronapandemin inleddes en omförhandling av rättsakten för civilskyddsmekanismen . Förhandlingarna är nu avslutade och rättsakten beräknas träda i kraft . Denna revidering innebär bl.a. finansiering av nya rescEU-resurser. har bidragit med sex helikoptrar inom rescEU-transition. –2023 bidrar med två små skopande plan till rescEU:s skogsbrandsberedskap. De är anmälda till rescEU och är operativa resurser som står i beredskap . Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps (MSB) lagerverksamhet i består av ett nationellt lager med resurser för både nationella och internationella insatser. De resurser som finns i det nationella lagret kan och får användas vid såväl nationella som internationella insatser. Då dessa resurser används internationellt är det oftast inom de katastrof- och biståndsinsatser som MSB deltar i till stöd för olika FN-organisationer. Resurserna kan även användas nationellt om de behövs i . Vidare kan resurserna i detta lager även användas i det fall får en fråga via civilskyddsmekanismen till stöd för ett annat EU-land. genom MSB har även i uppgift att driva Policy (CSDP) Warehouse II, som är ett lager för EU:s internationella civila krishanteringsinsatser (s.k. CSDP-insatser). Det som lagerhålls i detta lager kan bara användas till dessa insatser. har genom MSB i samarbete med och blivit utvalt av Europeiska kommissionen att inom ramen för civilskyddsmekanismen, dvs. rescEU, etablera och vara värd för ett lager, s.k. rescEU Stockpile. Det finns sex sådana lager inom EU. I lagret kommer det att finnas medicinsk skyddsutrustning (munskydd, förkläden etc.) och ventilatorer. Avtalet löper 2020–2025 och det är regeringens ambition att genom MSB ska fortsätta att driva detta lager. Inom CSDP Warehouse II gör Europeiska kommissionen översyner inom vissa intervaller. Gemensamt europeiskt godkännande av kärnkraftverk Utskottet har inhämtat från att diskussioner om att förenkla licensieringsförfarandet för kärntekniska anläggningar har pågått inom EU/Euratom, framför allt inom , . Industrin har ett starkt intresse för denna fråga för att få ned sina kostnader och tidsödande tillståndsprövningar. Europeiska kommissionen har också stött detta. Något konkret initiativ har dock ännu inte tagits från kommissionen bortsett från vissa studier. betraktas kärnsäkerhet som ett mellanstatligt samarbete, vilket inte medger att ett organ på gemenskapsnivå inrättas för att pröva sådana godkännanden. Att införa ett gemensamt europeiskt godkännande av kärnkraftverk och komponenter till kärnkraftverk skulle innebära ett överstatligt system. Enligt dessa uppgifter kunde en framkomlig väg möjligen vara ett system för ömsesidigt erkännande av varandras godkännanden, vilket förekommer inom andra områden. Detta förutsätter dock att man gör avkall på specifika krav som finns på nationell nivå. Utskottet noterar att ett flertal steg har tagits för att fördjupa EU:s utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska samarbete i syfte att stärka EU:s medlemsstaters militära och civila förmåga och förmåga att agera. EU-samarbetet inom det civila området utvecklas exempelvis genom den europeiska pakten för civil krishantering som tagits fram under svenskt ledarskap. bidrar till och deltar i ett omfattande katastrofförebyggande arbete inom EU:s civilskyddsmekanism, ett instrument som syftar till att stärka samarbetet och till att förenkla samordningen mellan EU och EU-länderna inom civilskyddsområdet. Vidare noterar utskottet att frågan om att förenkla licensieringsförfarandet för kärntekniska anläggningar har varit uppe för diskussion inom EU/Euratom, men bortsett från vissa studier har något konkret initiativ ännu inte tagits från kommissionen. Utskottet ser positivt på regeringens vilja att utveckla krisberedskapssamarbetet inom EU och konstaterar att flera åtgärder redan har vidtagits. Utskottet anser att det är viktigt att denna utveckling fortsätter och kommer även fortsättningsvis att följa regeringens arbete med dessa frågor. Utskottet ser dock inte nu skäl att vidta några ytterligare åtgärder med anledning av motionerna 2020/21:2942 (C) yrkande 14 och 2020/21:3445 (M) yrkande 5. Även motion 2020/21:3484 (M) yrkande 7 avstyrks med vad utskottet har redovisat. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att föra huvudmannaskapet för sjö- och flygräddningen och sjö- och flygräddningens helikoptertjänst till andra myndigheter. Jämför reservation 12 (KD). m.fl. (KD) framför i kommittémotion 2020/21:2775 yrkande 39 att huvudmannaskapet för sjö- och flygräddningen bör föras över från till och att sjö- och flygräddningens helikoptertjänst bör föras över till Försvarsmakten. För att utnyttja statens helikopterresurser bör myndigheterna samverka i större utsträckning. Vidare bör helikoptrar enligt motionens yrkande 40 ges viss beredskap för skogsbrandsläckning och utrustas med brandbekämpningsutrustning. används helikoptrarna endast för samordning och evakuering, inte i det aktiva släckningsarbetet. I svar på interpellation 2017/18:328 angav försvarsminister att hade frågat honom hur han ser på de negativa konsekvenser som drabbar Försvarsmaktens dagliga övningsverksamhet och incidentberedskap på grund av att inte kan leverera flygburen sjöräddning på ett tillfredsställande sätt. hade även frågat om försvarsministern var beredd att inom sitt ansvarsområde verka för att förs tillbaka under Försvarsmakten. redovisade att grundregeln för militär flygverksamhet är att flygräddningsresurser ska finnas tillgängliga för insats i området för planerad flygverksamhet. Försvarsmaktens behov av flygräddning med räddningshelikopter utförs av och regleras enligt det samverkansavtal som finns mellan Försvarsmakten och . I samverkansavtalet finns överenskommelser om exempelvis flygräddningshelikoptrarnas tillgänglighet, helikopterkategori, geografisk basering och kostnader. Försvarsmakten är primärt i behov av att uppfyller villkoren i det gemensamma samverkansavtalet. En principöverenskommelse om vilka principer och ersättningar som ska gälla för den flygoperativa personalen inom räddningshelikopterverksamhet har ingåtts, vilket är centralt för samverkansavtalet. Omförhandlingarna är inte en fråga för regeringen, anförde ministern. Likaså är samverkansavtalet en fråga mellan myndigheterna. Försvarsministern angav vidare att regeringen noga följer utvecklingen. Dock ansågs det inte aktuellt att genomföra några organisatoriska förändringar av flygräddningstjänsten. Om en sådan förändring skulle bli aktuell behöver den föregås av grundliga studier och analyser, menade statsrådet, då det varken finns materiella eller personella förutsättningar för att kunna genomföra den här typen av insatser inom Försvarsmakten. Det är av det skälet som man har detta samverkansavtal, och Försvarsmakten betalar för att upprätthålla räddningsförmågan, framförde försvarsministern. När det gäller frågan om att föra över huvudmannaskapet för sjö- och flygräddningen till andra myndigheter har utskottet vid beredningen av detta betänkande inhämtat att det inte finns något sådant pågående eller planerat arbete. Utskottet har tidigare redovisat (bet. 2018/19:FöU7) att räddningshelikoptrarnas huvuduppgift är statlig sjö- och flygräddning i hela det svenska territoriet och den svenska räddningsregionen som sträcker sig över stora delar av . Efter skogsbränderna gav regeringen i uppdrag att utreda förutsättningarna för att verkets sju räddningshelikoptrar ska kunna användas för att släcka skogsbränder. I redovisning (18-03148-4) av uppdraget föreslås att regeringen beslutar att utöka flottan av räddningshelikoptrar. På så sätt blir räddningshelikoptrarna i större utsträckning en stödresurs för samhället vid skogsbränder, fjällräddning, drunkningsolyckor i insjöar och större händelser, enligt myndigheten. Ett utökat helikoptersystem enligt förslag skulle också innebära att förmågan att stötta Försvarsmakten med flygräddningsresurser förbättras. Investeringen beräknas kosta ca 450–, anger . Av budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 6) framgår att kommunala räddningstjänster har vidtagit flera åtgärder för att stärka sin beredskap och förmåga att genomföra räddningsinsatser, särskilt vid omfattande olyckor. Ett flertal kommuner har t.ex. genom utvecklad samverkan stärkt sin förmåga att övergripande leda och snabbt kraftsamla vid komplexa eller omfattande räddningsinsatser, t.ex. vid stora skogsbränder. Hanteringen av skogsbränderna 2018 visade att det finns förbättringsområden, bl.a. i fråga om övergripande ledning, nationell prioritering, fördelning av förstärkningsresurser samt samverkan mellan kommunala räddningstjänster. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) har vidtagit flera åtgärder för att stödja och statlig räddningstjänst. Aktörerna har analyserat förutsättningarna för ett mer enhetligt ledningssystem för statlig och . En nationell förmåga att prioritera och fördela förstärkningsresurser vid flera pågående och geografiskt utspridda räddningsinsatser, t.ex. skogsbränder, har utvecklats i nära samarbete mellan MSB och . MSB har dessutom genom utökade medel om stärkt förmågan att bistå med förstärkningsresurser, bl.a. materiel för skogsbrandsläckning, stabs- och ledningsstöd samt helikoptrar för brandsläckning. För att öka kunskapen kring skogsbrandsläckning har även särskilda skogsbrandsutbildningar genomförts, främst från , och . Inom EU började den tidigare nämnda reviderade civilskyddslagstiftningen att gälla . Genom revideringen av civilskyddsmekanismen ökar kraven på medlemsländerna vad gäller det förebyggande och förberedande arbetet på nationell nivå. Möjligheterna att ge operativt stöd till medlemsstaterna vid större allvarliga händelser utökas. En ny beredskapsresurs, det s.k. rescEU, har etablerats som ett operativt stöd när nationella resurser inte räcker till. I ett första skede kommer rescEU att fokusera på flygande resurser med kapacitet att släcka skogsbränder. anmälde sex helikoptrar till att ingå i rescEU-kapaciteten, enligt budgetpropositionen. Enligt Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps (MSB) webbplats syftar myndighetens förstärkningsresurs för luftburet stöd vid skogsbrand till att stödja och stärka de kommunala räddningstjänstorganisationernas förmåga att hantera en skogsbrand och därmed begränsa spridningen. När den kommunala räddningstjänsten ställs inför skogsbränder med snabb spridning och omfattande brandtillväxt och när deras egna resurser inte bedöms räcka till kan MSB erbjuda olika typer av förstärkningsresurser, t.ex. stöd med helikoptrar och skopande flygplan. MSB har ett avtal med en helikopterleverantör som innebär att det under skogsbrandssäsong ska finnas tillgång till tio släckande helikoptrar, som var och en kan bära upp till vatten. Helikopterresurserna är i normalläget utspridda på olika baser i landet; positioneringen anpassas efter riskbilden. De är självförsörjande på bränsle och medför utrustning och personal för samband med räddningsledare. MSB kan vid behov besluta om ökad beredskap med helikoptrarna utifrån en kombination av brandrisken, eventuella hotade värden och behovet av resurser. Beredskapen kan då höjas genom kortare anspänningstider och fler helikoptrar i beredskap. MSB hade också ett avtal som under skogsbrandssäsong ger tillgång till två mindre skopande flygplan av typen är vattenbombningsplan som har en kapacitet att släppa ca vatten per fällning. I flygresursen ingår besättning och nödvändig tillhörande logistik. Flygplanen baserades i och kan vid behov baseras på annan ort för att kunna agera snabbt vid en skogsbrand.