bet · H801MJU15 · 2021-04-16 00:00:00 — fattar det formella beslutet om naturreservatet först när förhandlingarna med fastighetsägaren är avslutade. Beslutet att bilda reservat kan fattas innan ersättningsfrågorna är lösta. kan fatta beslut om naturreservat utan fastighetsägarens medgivande. Ett beslut om naturreservat börjar gälla efter att fastighetsägaren underrättats om beslutet. Inom dessa kan den som är sakägare överklaga beslutet. Ett naturreservat kan innebära begränsningar i hur mark och vatten får användas. Därför kan man som fastighetsägare få ersättning. anlitar en konsult, som är fristående från staten, som gör en värdering av hur marknadsvärdet för marken påverkas. Värderingen ligger sedan grund till ersättningen. Fastighetsägaren erbjuds ersättning för minskningen av fastighetens marknadsvärde till följd av att pågående markanvändning försvåras avsevärt. Därutöver får fastighetsägare ytterligare ersättning av marknadsvärdeminskningen i enlighet med reglerna i expropriationslagen. Värderingen görs med utgångspunkt från ersättningsbestämmelser i . Om och fastighetsägaren kommit överens om att diskutera försäljning görs en värdering genom att man bedömer områdets marknadsvärde. Marknadsvärdeminskningen och marknadsvärdet bedöms genom en jämförelse mellan den mark som man önskar få ersättning för (alternativt kan vara aktuell för försäljning) och jämförbar mark som har sålts på den öppna marknaden. När det gäller skogsmark görs också en värdering med hjälp av den s.k. beståndsmetoden, i vilken skogens långsiktiga avkastning tas med. Rätten till ersättning upphör efter att beslut om naturreservat har vunnit laga kraft. Det innebär att om beslutar att bilda ett naturreservat (utan att ersättningsfrågorna är lösta) har parterna på sig att lösa ersättningsfrågan på frivillig väg. Om det inte går att komma överens om ersättningen kan fastighetsägaren stämma staten i mark- och miljödomstolen. Domstolen kommer därefter att besluta vilken ersättning som ska betalas ut. Vid stämningsärenden företräds staten av Kammarkollegiet. Den ersättning som domstolen fattar beslut om betalas ut av . I budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 20) redovisas att staten formellt skyddade totalt produktiv skogsmark som naturreservat och biotopskydd. Staten skyddade sammantaget formellt som naturvårdsavtal. Skydd av nyckelbiotoprika brukningsenheter är en betydande andel av myndigheternas totala insatser för formellt skydd av skog. Staten skyddade –2019 formellt ca skog med höga naturvärden nedanför gränsen för fjällnära skog. Det innebär att det återstår ca för att uppnå den del som avser formellt skydd i etappmålet om skydd av landområden, sötvattensområden och områden. Länsstyrelserna har inventerat utvalda skogstyper och uppdaterat kunskapen om värdefulla statliga skogar för att öka möjligheterna till ett strategiskt bevarandearbete. har följt upp varaktigheten i de frivilliga avsättningarna. –2016 skyddades av arealen genom formellt skydd och () avverkades. Regeringen anför i propositionen att den har en tydlig ambition att skyddsvärda skogar inte ska avverkas utan bevaras, antingen genom formellt skydd eller frivilliga avsättningar samt att miljöhänsynen i skogsbruket ska öka. Regeringens satsningar på skydd av och åtgärder för värdefull natur fortsatte att ge positivt resultat . Vidare anför regeringen i budgetpropositionen att det behövs ökad kunskap och medvetenhet om att många naturvärden inte kan återskapas och att värdena går förlorade om kvarvarande skogar med höga naturvärden avverkas. Huvuddelen av kvarvarande areal med höga naturvärden, ca , finns i områden som inte är skyddade, vare sig formellt eller frivilligt. Regeringen bedömer att den del i etappmålet som omfattar formellt skydd av skogsmark som har höga naturvärden och är i behov av formellt skydd nedanför gränsen för fjällnära skog inte kommer att uppnås till 2020. Det saknas kunskap om kvalitetsaspekter så som konnektivitet och representativitet i skyddet. Regeringen konstaterar att inte heller ambitionen om ytterligare frivilliga insatser kommer att nås. Det är viktigt att de frivilliga avsättningarna är transparenta så att deras geografiska läge, varaktighet och kvalitet är möjliga att redovisa för att de ska bidra till etappmålet. Myndigheternas redovisning av regeringsuppdraget om värdefulla skogar ska kunna användas i regeringens arbete med att utveckla nya etappmål för skydd av skog i syfte att uppnå ett kostnadseffektivt skydd. Behovet av naturvårdande skötselåtgärder är fortfarande stort i hela landet. Restaurering av skogslandskap kan vara ett led i att förbättra tillståndet för miljökvalitetsmålet, bl.a. vid föryngringsåtgärder, liksom naturlig föryngring och hyggesfritt skogsbruk. Effektiva former för skydd av skog I Nationell strategi för formellt skydd av skog – Reviderad version 2017 framhålls att det för ett kostnadseffektivt och funktionellt formellt skydd krävs både en god dialog med markägaren och samordning mellan och i valet av bevarandeform. Med formellt skydd menas naturreservat, biotopskyddsområden och naturvårdsavtal. Av strategin framgår att naturreservat på skogsmark normalt ska användas för större värdekärnor eller koncentrationer av mindre eller större värdekärnor, sammansatta områden med flera olika värdefulla naturmiljöer, t.ex. skogliga värdekärnor vid vattenmiljöer, myrar eller odlingsmark, större områden med sådant skötselbehov att en skötselplan krävs, större områden där skyddszoner krävs för att långsiktigt bevara naturvärdena och områden där viss mängd utvecklingsmark bör inkluderas för att bevara naturvärdena på . Biotopskydd ska användas för områden som normalt inte överstiger och som uppfyller biotopskyddskriterierna och för områden som inte kräver skötselplan för förvaltningen. Markägaren får ersättning för det intrång i brukandet som beslutet medför. Staten ersätter med ett belopp som motsvarar fastighetens minskade marknadsvärde med ett tillägg på . Naturvårdsavtal kan användas för områden där markägaren är villig att ta en större del av naturvårdsansvaret själv, områden där även skyddszoner krävs för att bevara naturvärdena, områden där även viss mängd utvecklingsmark är lämplig att inkludera för att utveckla naturvärdena, områden med höga sociala värden inom framför allt privatskogsbruket, områden med förekomst av arter som omfattas av åtgärdsprogram och områden med skötselbehov där markägaren har möjlighet att göra egna insatser. Naturvårdsavtal används också för att och mot ersättning skydda områden med värdefull skog men där exakt omfattning och skyddsform behöver utredas närmare. Alla avtal förutsätter att markägaren är intresserad av att ingå ett avtal med staten med en begränsad ekonomisk ersättning. Ersättningen för ett naturvårdsavtal varierar beroende på hur det gäller. Tiden kan variera . För ett t.ex. 50-årigt avtal får man av områdets s.k. rotnetto i ersättning. Frivilliga avsättningar är särskilt lämpliga och önskvärda för värdekärnor där markägaren är villig att ta hela naturvårdsansvaret själv och för värdekärnor som inte kan prioriteras för formellt skydd men som stöder en grön infrastruktur. I strategin anförs att valet mellan skyddsformer delvis är en fråga om markägarens egna preferenser, och därför är det inte lämpligt att ange andelen som ska utgöras av naturvårdsavtal. I stället är det och uppfattning att viljan att teckna naturvårdsavtal ska bejakas så långt det går. Med utgångspunkt i lämpligheten av olika skyddsinstrument i olika typer av skogar är det myndigheternas bedömning att av den formellt skyddade arealen borde ha kunnat utgöras av naturvårdsavtal. Av budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 20) framgår att staten formellt skyddade totalt produktiv skogsmark som naturreservat och biotopskydd. Länsstyrelserna skyddade som naturreservat med medel från anslaget 1:14 Skydd av värdefull natur och som biotopskydd med medel från anslaget 1:2 Insatser för skogsbruket (utg.omr. 23 Areella näringar, landsbygd och livsmedel). Staten skyddade sammantaget formellt som naturvårdsavtal. Skydd av nyckelbiotoprika brukningsenheter är en betydande andel av myndigheternas totala insatser för formellt skydd av skog. Regeringen anför att den har en tydlig ambition att skyddsvärda skogar inte ska avverkas utan bevaras, antingen genom formellt skydd eller frivilliga avsättningar, samt att miljöhänsynen i skogsbruket ska öka. Regeringen föreslog i propositionen att anslagen till skydd av värdefull natur och åtgärder för värdefull natur skulle ökas. beslutade i enlighet med regeringens förslag (bet. 2020/21:MJU1, rskr. 2020/21:143). Det pågår även ett arbete för att ge skyddsvärda statligt ägda skogar formellt skydd. Det baseras på inventeringar som och länsstyrelserna redovisade 2004. Totalt registrerades 886 områden , främst på och marker. Majoriteten av dessa områden borde, enligt , bevaras långsiktigt (Skyddsvärda statliga skogar och urskogsartade skogar – Huvudrapport över uppdrag om naturvärdesbedömning och skydd av viss skog, , rapport 5339, ). Överenskommelser nåddes med och . Överenskommelser har även tecknats med och . Enligt finns det en förväntan att övriga skyddsvärda skogar undantas från skogsbruk inom ramen för egna åtaganden. Som nämnts i tidigare avsnitt tillsatte regeringen en utredning om stärkt äganderätt till skog och nya flexibla skydds- och ersättningsformer vid skydd av skogsmark samt om hur internationella åtaganden om biologisk mångfald ska kunna förenas med en växande cirkulär bioekonomi (M 2019:02). I betänkandet Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och naturvård i skogen (SOU 2020:73), som redovisades , finns ett flertal förslag som enligt utredningen ska ses som en helhet. Utredningen föreslår bl.a. att en ny metod vid formellt skydd av skog ska införas – frivilligt formellt skydd. Med frivilligt formellt skydd avses, till skillnad från frivilliga avsättningar, de processer som syftar till ett formellt skydd, och principen om frivillighet styr genomförandet. Markägaren kan i ett sådant arbetssätt erbjuda ett område för frivilligt formellt skydd och skyddet genomförs bara om och när markägaren och myndigheterna kommit överens. Utredningen bedömer att markägarnas intresse för att bevara och utveckla naturvärden kommer att öka om frivilligt formellt skydd införs som den huvudsakliga arbetsmetoden. Utredningen föreslår även att statens naturvårdsambitioner i skogen ska konkretiseras genom ett tidsatt och konkret handlingsprogram för biologisk mångfald i skogen. Handlingsprogrammet ska bl.a. ange arealer och skogstyper som ska skyddas inom programtiden för att uppnå vissa bestämda mål. Utgångspunkten är att handlingsprogrammet har en säkrad och långsiktig finansiering. Arbetssättet frivilligt formellt skydd ska genomföras som en av flera beståndsdelar i handlingsprogrammet. Utredningen bedömer att äganderätten kommer att stärkas genom ett arbetssätt som innebär en huvudregel om att områdesskydd förutsätter samtycke. Utredningen föreslår även att regeringen särskilt utreder om ersättning för skydd av skog bör vara skattefri. Genom att alla markägare får den ersättning i handen som motsvarar rådighetsinskränkningen bedöms äganderätten stärkas som fler markägare kan börja betrakta höga naturvärden som en tillgång. Utredningen anför även att ersättningen för tecknande av naturvårdsavtal är för låg och att man bör utreda om ersättningen i stället bör beskattas som inkomst av kapital eller kunna periodiseras på samma sätt som inkomst från skogsbruk (skogskonto) eller ersättning för skogsskador (skogsskadekonto). Betänkandet har skickats på remiss fram till . Beredning inom pågår. När det gäller naturvårdsavgift inom skogsnäringen presenteras i rapporten – en om miljömålet Levande skogar (rapport 2018:4) kostnadseffektiva vägar för att nå miljömålet Levande skogar. Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi () syftar till att ge underlag för samhällsekonomiska och finanspolitiska beslut och är en självständig kommitté under . I rapporten lämnas ett antal förslag, bl.a. att skogsnäringen ska göras medansvarig för finansieringen av reservat. I rapporten anförs att skogsnäringen saknar incitament att bidra till att miljömålet nås till så låg samhällsekonomisk kostnad som möjligt. Därför anser att en naturvårdsavgift bör införas på inlevererat rundvirke till större virkesförbrukande anläggningar (sågverk, massafabriker och energianläggningar). Avgiftsintäkterna förs till en fond till vilken även staten tillför skattemedel. Fondens medel används för intrångsersättningar i samband med att naturreservat och biotopskyddsområden bildas. När miljömålet nåtts avvecklas både avgiften och fonden. När det gäller de frivilliga avsättningarnas naturvårdskvalitet fick i regleringsbrevet i uppdrag att ta fram ett förslag på ett system för att följa upp de frivilliga avsättningarnas geografiska läge, varaktighet och naturvårdskvalitet. Uppdraget utfördes i samarbete med och redovisades i rapporten – förslag på system för uppföljning av geografiskt läge, varaktighet och naturvårdskvalitet. Myndigheterna föreslår bl.a. följande: – Samtliga skogsägare ska få möjlighet att bidra med geografisk information om sina frivilliga avsättningar via en digital plattform, t.ex. Mina sidor. Den frivilliga inrapporteringen kan ersätta andra insamlingsmetoder om tillräckligt många markägare använder tjänsten. – För samtliga skogsägare inom storskogsbruket ska det inom ramen för officiella statistik vara obligatoriskt att bidra med digital information om sina frivilliga avsättningar. – Information om småskogsbrukets frivilliga avsättningar hanteras som tidigare genom årlig insamling av arealuppgifter. En eventuell utveckling sker först när systemet för storskogsbruket är prövat och utvärderat. Dialogen med småskogsbruket i utvecklingsarbetet är viktig. Myndigheternas ambition är att ett utvecklat system för redovisning av frivilliga avsättningar ska vara i drift . Systemet ska göra det möjligt att klassa avsättningarnas naturvårdskvalitet och varaktighet på aggregerad länsnivå. När det gäller markbyten för att skydda skog beslutade 2010 att använda skog från statliga som ersättning för annan mark med höga naturvärden. Ett nytt bolag, Ersättningsmark i (), bildades. Motivet till markbytesprogrammet var att kunna öka takten i arbetet med att nå miljökvalitetsmålen för levande natur. Markbytena har skett med de stora skogsbolagen, kyrkan och vissa allmänningar. Den mark som bytts in har skyddats som naturreservat. Programmet har lett till att det har bildats 456 nya naturreservat som omfattar skyddad skogsmark. Huvuddelen av arealerna byttes , vilket innebar betydande tidsvinster. Att ersätta samma antal områden och areal med intrångsersättning enligt skulle enligt ta och kosta mer. Att få ersättningsmark är dessutom enligt ofta mer värt för skogsägare än att få ersättning i pengar, vilket lett till nöjdare markägare. Intresset för ersättningsmark är stort hos både privata skogsägare, skogsbolag, allmänningar och kyrkan. presenterade rapporten av natur med ersättningsmark – Genomförande och resultat av (rapport 6837). I rapporten redovisas att det sista bytet inom genomfördes . Den uttalade ambitionen att skydda har inte nåtts på grund av att marknadsvärdet på ESAB-fastigheterna var för lågt och ersättningsmarkernas läge inte alltid var intressant för mottagaren. Enligt var ändå mycket framgångsrikt. Den skyddade arealen produktiv skogsmark nedanför gränsen för fjällnära skog har ökat med genom ESAB-paketet. I värde motsvarar det av det anslag som hade till ersättningar för skydd av natur vid tiden för regeringens och beslut om ersättningsmarkspaketet. Markbytena inom pågick parallellt med det ordinarie skyddsarbetet. Efter att ESAB-programmet avslutats fick () i uppdrag att inom ramen för det nationella skogsprogrammet göra en samhällsekonomisk konsekvensanalys av projektet. SLU genomförde analysen genom att utvärdera om metoden, att byta statsägd skog mot privat för att uppnå areella mål om skyddad natur, var samhällsekonomiskt kostnadseffektiv i förhållande till andra metoder. SLU konstaterade att det fanns både samhällsekonomiska fördelar och nackdelar med metoden. Fördelarna handlade bl.a. om administrativa förenklingar för och att skogsbolagen föredrar markbyten framför motsvarande ersättning i pengar. Nackdelarna handlade om att markbyten kom att ske företrädesvis i norr, eftersom ersättningsmarken begränsades av ESAB:s markportfölj. föreslår i sitt betänkande Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och naturvård i skogen (SOU 2020:73) ett nationellt handlingsprogram för biologisk mångfald i skogen och att handlingsprogrammet bl.a. ska göra ersättningsmark inom markförsäljningsprogram till en naturlig del av områdesskyddets ersättningssystem. Vidare föreslår utredningen att regeringen ska verka för att ska besluta om ett nytt markförsäljningsprogram för , i syfte att främja skogsbruk i glesbygd och naturvård. Betänkandet är under beredning inom . I budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 20) framhåller regeringen att ett nytt Sveaskogsprogram ska genomföras, detta i enlighet med punkt 27 Säkra resurser för skydd av värdefull natur i januariavtalet. Enligt 2 kap. 15 § första stycket regeringsformen är vars och ens egendom tryggad genom att ingen kan tvingas avstå sin egendom till det allmänna eller till någon enskild genom expropriation eller något annat sådant förfogande eller tåla att det allmänna inskränker användningen av mark eller byggnader utom när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. I andra stycket anges att den som genom expropriation eller något annat sådant förfogande tvingas avstå sin egendom ska vara tillförsäkrad full ersättning för förlusten. Ersättning ska också vara tillförsäkrad den för vilken det allmänna inskränker användningen av mark eller byggnader på ett sådant sätt att den pågående markanvändningen inom den berörda delen av fastigheten avsevärt försvåras eller att skada uppkommer som är betydande i förhållande till värdet på denna del av fastigheten. Enligt tredje stycket gäller att ersättningen ska bestämmas enligt grunder som anges i lag. Vidare infördes ett tillägg i bestämmelsen som innebär att vad som följer av lag gäller i fråga om rätt till ersättning vid rådighetsinskränkningar av hälsoskydds-, miljöskydds- eller säkerhetsskäl (prop. 2009/10:80 s. 163 f.). Det första tilläggsprotokollet till föreskriver i artikel 1 att varje fysisk eller juridisk person ska ha rätt till respekt för sin egendom och att ingen får berövas sin egendom annat än i det allmännas intresse och under de förutsättningar som anges i lag och i folkrättens allmänna grundsatser. Dessa bestämmelser inskränker inte en stats rätt att genomföra sådan lagstiftning som staten finner nödvändig för att reglera nyttjandet av egendom i överensstämmelse med det allmännas intresse eller för att säkerställa betalning av skatter eller andra pålagor eller av böter och viten (se även bet. 2015/16:KU15). Miljöminister anförde bl.a. följande i en interpellationsdebatt som svar på interpellation 2017/18:533 Expropriering av skog: Den grundlagsskyddade äganderätten ska respekteras, och det är den enskilde skogsägaren som fattar beslut om hur skogen ska brukas inom ramen för gällande lagstiftning. Skogspolitiken ska vara förutsägbar och bedrivas så att det lönar sig för den enskilde skogsägaren att sköta sin skog så att skogens olika värden kan utvecklas och tas till vara på bästa möjliga sätt. Den markägare som sköter sin skog på ett sätt som är bra för hotade arter ska kunna kombinera det med god ekonomi för sin näringsverksamhet. När det gäller inrättande av naturreservat vill jag understryka att det är en grundläggande princip att överenskommelser med markägare sker på frivillig väg. Det är angeläget att myndigheterna anstränger sig för att ha en god dialog med markägare så att processen vid skydd av skog blir så bra som möjligt. och har redovisat en undersökning som visar att en majoritet av skogsägarna är nöjda med myndigheternas information, agerande samt ekonomisk ersättning vid inrättande av formellt skydd på deras fastighet. Markägare har rätt till ersättning exempelvis när en myndighet beslutar om naturreservatsföreskrifter eller bildar ett biotopskyddsområde om myndighetens beslut innebär att pågående markanvändning avsevärt försvåras. Markägaren kan behålla marken och få ersättning för intrång i pågående markanvändning. Enligt expropriationslagen ska intrångsersättningen motsvara minskningen av marknadsvärdet på marken plus . I många fall kan ägaren också välja att sälja marken till marknadsvärdet. har staten ett ansvar för att arbetet med att skydda värdefull natur är kostnadseffektivt. Ambitionen att komma fram till en överenskommelse med samtliga fastighetsägare innan beslut fattas kan innebära att förhandlingstiden blir lång. I dessa väldigt få fall kan myndigheterna fatta beslut innan förhandlingen är avslutad. Då har markägare möjlighet att väcka talan om ersättning hos mark- och miljödomstolen, vilket för en rättssäker process. Min uppfattning är att det finns bra stöd och riktlinjer för att inrätta ett formellt skydd genom de vägledningar och utbildningar som och ansvarar för. Därför är min uppfattning att statens arbete med skydd av natur genomförs med respekt för äganderätten och i dialog med berörda markägare och att de formella verktyg som finns ger en bra grund för en transparent samt rättssäker process. Miljöministern refererade i sitt interpellationssvar till de undersökningar som och genomför av hur privata markägare ser på formellt skydd på egen mark. Enligt genomförs undersökningen av en konsult med hjälp av en enkät riktad till de markägare som träffat överenskommelser eller tecknat avtal med myndigheterna om naturreservat, biotopskyddsområden eller naturvårdsavtal. Undersökningen är en del av myndigheternas utvärdering av verksamheten och ligger till grund för en utvecklad dialog mellan markägare och myndigheter. Enligt den senaste undersökningen för perioden –2016 är majoriteten av markägarna nöjda med myndigheternas information, agerande och ekonomiska ersättning vid inrättandet av formellt skydd på deras fastighet. behöver myndigheterna fortsätta att utveckla arbetet. Utskottet har tidigare uttalat att äganderätten är en grundläggande rättighet i samhället som innebär att den enskildes egendom är tryggad. Det är dock inte en absolut rättighet, och inskränkningar får göras om det krävs för att tillgodose allmänna intressen. Vid samtliga slag av äganderättsintrång gäller en proportionalitetsprincip som innebär att nödvändigheten av ett intrång i det allmännas intresse måste balanseras mot den skada den enskilde drabbas av till följd av intrånget (bet. 2017/18:MJU17). Utskottet vidhöll denna uppfattning i betänkandet Skyddet av värdefull skog (bet. 2018/19:MJU8) och underströk att den svenska skogspolitiken bygger på två jämställda mål om produktion och miljö. När det gäller frågan om äganderätten i skogsnäringen konstaterade utskottet att regeringen genom januariavtalet åtagit sig att värna den privata äganderätten till skogen. Regeringen har även åtagit sig att stärka rättssäkerheten för markägare och företag vid inskränkningar i ägande- och brukanderätten och att ge markägare ekonomisk kompensation i den utsträckning de har rätt till. Av januariavtalet framgår även att anslagen för ersättningar för skyddad mark ska vara tillräckliga för detta. Regeringen åtog sig även att tillsätta en utredning om stärkt äganderätt . I betänkande Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och naturvård i skogen (SOU 2020:73) lämnas ett antal förslag på förändringar som i sin helhet syftar till en stärkt äganderätt.