bet · H801KU20 · 2021-01-26 00:00:00 — Av informationen från MSB framgick även att regionerna hade identifierat möjligheter att göra inköp utöver inköp men där det fanns behov av transporter, särskilt som transportmarknaden inte fungerade i alla delar. Även företag och branschorganisationer hade hört av sig till Myndigheten för samhällsskydd och beredskap om stöd med transporter. Myndigheten undersökte därför vilka möjligheter den hade att bistå. Uppdraget till MSB att göra en behovsanalys om personlig skyddsutrustning till samhällsviktig verksamhet föregicks av en hemställan från MSB. Hemställan avsåg skyddsutrustning för samhällsviktig verksamhet, exklusive hälso- och sjukvård samt omsorg, inför nya större smittoutbrott av covid-19. efterfrågade en fördjupad bild. Hemställan följdes upp vid ett möte mellan MSB, och . inkom MSB med rapporten av personlig skyddsutrustning. Uppdraget till MSB redovisades till . Redovisningen finns som bilaga till svarspromemorian från . Uppdraget redovisades till . Redovisningen är en behovsanalys avseende personlig skyddsutrustning inom samhällsviktig verksamhet. Redovisningen finns som bilaga till svarspromemorian från . uppdaterades redovisningen på begäran av . REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN Uppdraget till att säkerställa ett förfarande för att även icke CE-märkt personlig skyddsutrustning ska kunna användas föregicks av att hade informerats om att det fanns en risk för att brist på personlig skyddsutrustning skulle kunna uppstå, främst inom hälso- och sjukvården. Denna information framgick även av uppgifter från arbetsmarknadens parter och medierna. Vidare hade kommissionen antagit rekommendation (EU) 2020/403 av om förfaranden för bedömning av överensstämmelse och marknadsövervakning inom ramen för hotet från covid-19, som syftade till att säkerställa tillgången till personlig skyddsutrustning och medicintekniska produkter. hölls ett möte mellan och . Under mötet efterfrågades bedömning av läget med anledning av pandemin, hur samverkan bedrevs med andra aktörer, hur myndighetens beredskaps- och kontinuitetsplanering såg ut samt hur såg på sin roll vid en ansträngd situation där det uppstod brist när det gällde tillgång till personlig skyddsutrustning. rapporterade till mellan och och därefter i huvudsak . Rapporteringen finns bilagd svarspromemorian från . Utredningen om hälso- och sjukvårdens beredskap beslutades att återuppta planeringen för totalförsvaret, där hälso- och sjukvården ingår som en del av det civila försvaret. För att möta de nya kraven om planering av totalförsvaret bedömde regeringen att arbetet med beredskapsfrågor behövde förbättras inom hälso- och sjukvården. beslutade regeringen en nationell säkerhetsstrategi där det slogs fast att en förändrad hotbild när det gäller terroristattentat samt hälsohot i form av smittsamma sjukdomar eller andra typer av biologiska, kemiska och nukleära hot ställer ökade krav på hälso- och sjukvårdens beredskap. utredningar och myndighetsrapporter hade bl.a. lyft behovet av att stärka traumavården, utveckla och förbättra samordningen mellan regionerna och att på nationell nivå samordna utbildning och övning. Regeringen bedömde därför att den svenska hälso- och sjukvårdens beredskap och förmåga vid allvarliga händelser i fredstid och höjd beredskap behövde förstärkas. Regeringen bedömde även att det fanns behov av att se över den nuvarande ordningen för att säkerställa att det finns tillgång till läkemedel och annan hälso- och sjukvårdsmateriel vid allvarliga händelser i fredstid. Vidare anförs att erfarenheterna av hanteringen av utbrottet av covid-19 har visat att det behövs ett längre tidsperspektiv när det gäller hälso- och sjukvårdens förmåga att hantera kriser och tillgodose behovet av läkemedel och tjänster. Erfarenheterna har också visat att det kan uppstå en mycket REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN ansträngd situation globalt när det gäller tillgången på skyddsmateriel, medicinsk teknik, läkemedel, komponenter och förbrukningsmaterial och att förbrukningen kan vara betydligt högre som en kris pågår. Mot bakgrund av detta bedömde regeringen att utredningen också bör utgå från de erfarenheter som utbrottet av covid-19 gett, och därför beslutade regeringen tilläggsdirektiven för utredningen. Utskottet begärde svar från på vissa skriftliga frågor. Som svar på frågorna översände en skrivelse (bilaga A5.3.5). I skrivelsen anför att myndigheten vid mötet med inte efterfrågade några särskilda åtgärder från regeringen. framförde under hand till att myndigheten behövde ett särskilt regeringsuppdrag för att kunna fatta beslut om tillstånd för försäljning av icke CE-märkt personlig skyddsutrustning i enlighet med kommissionens rekommendation. Ett särskilt uppdrag krävdes eftersom denna typ av beslut inte omfattas av mandat enligt arbetsmiljöreglerna eller annat befintligt regelverk. Dialog om uppdraget fördes med Arbetsmarknads- departementet parallellt med att förberedde sig för att kunna fatta den nya typen av beslut. behövde bl.a. ta ställning till vilka produktkrav som måste vara uppfyllda för att få ett särskilt tillstånd och genomföra samråd med olika aktörer för att klargöra på vilka sätt sökande kunde visa att kraven var uppfyllda. En tillfällig ändring i föreskrifter behövdes också för att de tillfälligt godkända produkterna skulle få användas, när de väl hade köpts in. Dialogen med regeringen innebar alltså ingen extra ledtid, den fördes under och . lyfte också under hand till att förordningen (2018:127) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om personlig skydds- utrustning uppställde onödiga hinder mot införsel i landet av personlig skyddsutrustning som var kontrollerad av tredjepartsorgan i enlighet med men där bruksanvisning inte fanns på svenska, men däremot på något annat språk som lätt kan förstås här i landet. Detta ledde till att regeringen ändrade förordningen vilket möjliggjorde införsel och försäljning av ytterligare personlig skyddsutrustning i . När det gäller skyddsombudsstopp anför att totalt har det t.o.m. inkommit 117 skyddsombudstopp relaterade till . De har lett till 16 beslut om förbud och/eller föreläggande. 70 skydds- ombudsstopp har fått avslag, dvs. att fattat beslut att inte meddela förbud eller föreläggande. I resterande 31 ärenden har arbetsgivaren kommit överens om åtgärd i samverkan med skyddsombud, i samband med REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN handläggning, varför beslut inte har fattats i ärendet. har internt organiserat arbetet så att skyddsombudsstoppen har kunnat prioriteras och hanteras på ett rättssäkert sätt. Utskottet genomförde en utfrågning med företrädare för Kommuner och Regioner (bilaga B2). SKR anförde bl.a. följande. Vad som har blivit synligt genom pandemin är att det här området präglas av överlappande och motstridiga regelverk. påtalade att det fanns risk för att regelverk gällande skyddsutrustning krockade med varandra. situationen var också att och besked inte var samstämmiga, utan man lämnade olika besked från de två påtalade SKR också att sjukvården skulle stå utan skyddsutrustning. De uppdrag som lämnades till myndigheter för att stödja kommuner och regioner ledde till förvirring hos både kommuner och regioner om vem som skulle sköta inköpen. Beslutet om uppdraget till föregicks inte av någon kommunikation. lade stora beställningar hos samma leverantörer som kommuner och regioner hade beställningar hos. att som större aktör trängde man undan kommuner och regioner. SKR framhöll att i fråga om skyddsutrustning i äldreomsorgen överens- stämde inte beskeden från och med Detta resulterade i skyddsstopp, som sedan blev överklagade av SKR redovisade vid det möte som ägde rum med bl.a. socialministern och näringsministern, och att organisationen såg en brist på skyddsutrustning och att situationen förvärrades Utskottet genomförde en utfrågning med generaldirektör (bilaga B4). anförde att i tidigare risk- och sårbarhets- analyser pekat på att kontinuitetsplaneringen utifrån ansvarsprincipen inte har fungerat fullt ut. Det gäller särskilt försörjningen av läkemedel och Uppdraget som fick av regeringen om skyddsutrustning och medicinteknisk utrustning syftade just till att komplettera regioners och kommuners försörjningsansvar. angavs att uppdraget vilar på ansvarsprincipen och att det ingår i regionernas ansvar att planera för att det finns materiel och läkemedel även vid en allvarlig Myndigheten utgick därför från att det här uppdraget inte var ämnat att rubba på grundläggande principer mitt under rådande kris. REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN Vidare anförde anförde att relativt omgående upprättade ett strukturerat samarbete med bl.a. för att snabbt få tillgång till den myndighetens upphandlings- kompetens och kapacitet inom området hälso- och sjukvård. Relativt snabbt upprättades även ett strukturerat samarbete med regioner och kommuner och något senare med företaget , där lägesbilder, prognoser, inventeringar, beställningar och behov fortfarande gås igenom. anförde vidare att avsikt var att komplettera regioner och kommuner. Utöver att ha uppe det på dialog i närmaste samordningskretsen har myndigheten också säkerställt att leverantörer har känt till att den kompletterar. har inte hittat något fall där det har funnits en konkurrerande situation, utan har som sagt bara haft den öppna dialogen och aldrig haft för avsikt att ha en konkurrens. Det hade heller inte varit ändamålsenligt. anförde även att ett möte ägde rum med SKR för att förtydliga myndigheternas information. Hon pekade också på att i lagstiftningen ser rapporteringsvägarna olika ut för kommuner och regioner i kris. Regionerna ska rapportera till , medan kommunerna ska rapportera till länsstyrelserna. behövde upprätta ett sätt att samla information och faktabaserade lägesbilder från kommunerna. Det här är en fråga och ett område där anser att regleringen behöver ses över så att vi får lika snabba rapporteringsvägar. Utskottet genomförde en utfrågning med , tidigare generaldirektör för (bilaga B6). anförde att det inte råder någon osäkerhet i det svenska samfundet om att pandemier kan komma och att det kan kräva resurser vad gäller personlig skyddsutrustning och medicinteknisk utrustning. Det är tydligt och klart regionernas och kommunernas ansvar. Vidare anförde att MSB i sina nationella risk- och förmågebedömningar som ges in till regeringen pekat på att inte är tillräckligt robust i många olika avseenden. Pandemier har nämnts i det avseendet. anförde också att MSB i en lägesbild till skrev att berörda aktörer uppmuntras att se över sin kontinuitetsplanering både avseende uthållighet i egen organisation och risken för störningar i leveranser av kritiska varor inom myndigheternas verksamhetsområde. I synnerhet hälso- och sjukvården borde konsultera och vid behov uppdatera gällande kontinuitetsplaner för bl.a. personalförsörjning. Regionerna borde uppmanas att säkerställa inköp och distribution av bl.a. personlig skyddsutrustning, hygienartiklar och läkemedel avsedda för vård och behandling kopplat till aktuellt scenario. REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN Utskottet genomförde en utfrågning med socialminister (bilaga B7). Hon anförde bl.a. att det var uppenbart att det saknades rimliga lager av personlig skyddsutrustning inför en pandemi, med en extrem global efterfrågan på den typen av produkter. Regeringen fick också signaler om att det var särskilt svårt för mindre aktörer att hävda sig i den internationella konkurrensen. Därför vidtog regeringen flera åtgärder för att stödja regioner och kommuner i arbetet med att säkra tillgången på personlig skyddsutrustning. beslutade regeringen att skulle underteckna det EU-gemensamma avtalet, joint procurement agreement, eftersom det då pågick en EU-gemensam upphandling av skyddsutrustning. gav regeringen i uppdrag att på nationell nivå säkra tillgången till skyddsutrustning och fördela den. Uppdraget inkluderar samverkan med regioner och kommuner. , , hade också en hemställan om ett sådant inkommit till regeringen. Den var undertecknad av de tre största regionerna, Region , och . Vidare anförde att det bedömdes att regionerna skulle klara den allra första och inledande delen av pandemin med anledning av att de har ett uppdrag att ha en beredskap också i tider av kris. Men det var inte tillräckligt, och krisen fick ju också den magnituden och digniteten att det krävdes något extraordinärt, nämligen att fick det uppdraget. anförde också att regionerna är mer vana att veta vilken materiel de har, medan kommunerna har samma strukturer för att veta vad de har i sina förråd och lager. När det gällde kommunerna var inte systemet uppbyggt och välfungerande på det sätt man hade gentemot regionerna eftersom det inte från början har ålagts . Det är länsstyrelserna som samordnar kommunerna i händelse av kris, och det gäller inte bara skyddsutrustning. Utskottet genomförde en utfrågning med inrikesminister (bilaga B10). anförde att det i inledningen av pandemin ganska snabbt uppstod brister i tillgången på skyddsutrustning inom framför allt hälso- och sjukvården. Det blev uppenbart att regionerna inte hade byggt upp ett större lager för att kunna hantera en krissituation. Det tog inte heller innan den globala marknaden avseende tillverkning och transporter av skydds- utrustning mer eller mindre slutade att fungera. Det handlade t.ex. om utrustning som beställts men sedan inte levererades eller som inte höll de kvalitetskrav som behövdes. MSB har, precis som de ska, påtalat olika risker och utmaningar i pandemin, och det här är ett sådant område. MSB har uppmanat myndigheter och andra aktörer att säkra utrustning så långt det är REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN Myndigheterna har också genom samverkan och med stöd av bl.a. MSB kunnat lösa de problem som uppstått. Vidare anförde att ett verktyg som MSB använder vid händelse eller en kris är s.k. nationell samlad lägesbild. Det riktar sig främst till berörda aktörer i den samlade hanteringen av en händelse, dvs. till andra myndigheter och länsstyrelser. Genom lägesbilderna blir dessa aktörer uppmärksamma på risker, utmaningar och behov av åtgärder. Lägesbilderna delges även , där de sprids till departementen. pekade MSB i en sådan lägesbild på behovet av att regionerna säkerställer inköp och distribution av bl.a. personlig skyddsutrustning och att det vid utökad smittspridning kan uppstå brister i tillgången på skydds- utrustning. Det var då, i inledningen av pandemin, som de största utmaningarna uppstod, och de drabbade framför allt hälso- och sjukvård och omsorg. anförde att det är klart att det finns mycket som kunde ha varit förberett på ett annorlunda sätt när det gäller skyddsutrustning generellt. Regeringen agerade väldigt snabbt när regionerna kom in med en begäran om hjälp med att hantera upphandlingen. efter att regionerna kom in med denna begäran gav regeringen en operativ roll. Vidare anförde att respektive departement hade med anledning av lägesbilderna en dialog med sina myndigheter och efterhörde hur de jobbade med detta. Myndigheterna redovisade också hur de såg på läget när det gällde skyddsutrustning i respektive myndighet. hade regeringen en kontinuerlig dialog med myndigheterna med samhällsviktig verksamhet. Det här var den stora frågan som diskuterades under första delen av pandemin, att bristen på skyddsutrustning påverkade verksamhet eller riskerade att få allvarliga konsekvenser. Det som föranledde en diskussion var att MSB då kom in med en hemställan där bl.a. ett av deras förslag var att man skulle ge en statlig myndighet i uppdrag att samordna inköpen till samhällsviktig verksamhet. Skrivelse från Kommuner och Regioner Utskottet gav SKR tillfälle att svara på vissa skriftliga frågor med anledning av vad som hade framkommit vid utfrågningarna med SKR och . Som svar fick utskottet en skrivelse från SKR (bilaga A5.3.6). SKR anför att det rådde stor oklarhet om vem som skulle köpa in produkter till kommuner och regioner. Det rörde främst skyddsutrustning, men det var även brist på andra produkter. Företag som vanligen levererar material till kommuner och regioner uppfattade att regeringens uppdrag till innebar att de endast skulle sälja till . Uppfattningen att skulle göra alla inköp, i kombination med en kraftigt ökad global konkurrens, innebar att ordinarie leverantörer i flera fall slutade att leverera i enlighet med upprättade avtal eller blev kraftigt försenade REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN i sina leveranser. Flera regioner uppgav att leverantörer, med kort varsel, kunde meddela att de inte skulle leverera material som utlovat, utan skulle sälja det till i stället. Det ledde till en mycket svår situation för regionerna som tvingades hitta andra företag att köpa produkter från. innebar att regionerna även behövde ta över ansvaret för att transportera inköpta produkter från främst , vilket var en helt ny uppgift för Vidare anför SKR att organisationen inledningsvis mottog många samtal från företag som inte lyckades få kontakt med . hänvisade till en funktionsbrevlåda dit alla erbjudanden om försäljning av produkter skulle skickas. Antalet erbjudanden blev omfattande, vilket medförde svårigheter för myndigheten att hinna värdera vilka erbjudanden som var seriösa. Det bidrog till att erbjudanden om försäljning av skydds- utrustning inte kunde hanteras . Även regionerna behövde göra bedömningar av kvaliteten på produkter som köptes in, vilket innebar att de antingen fick genomföra egna tester eller vända sig till SKR erbjöd stöd från dotterbolaget , vilket avböjde. SKR tog initiativ till samordning av regionernas inköpschefer. om försäljning av material började slussas till den samordningen. Missförståndet om att företag enbart skulle leverera till levde kvar ytterligare någon månad, men minskade därefter successivt efter det att både SKR och enats om ett tydligt och samstämmigt budskap i sin kommunikation. Genom sin uppgift att styra riket har regeringen ett övergripande ansvar för att kriser kan hanteras. Som har framhållits av utskottet är det i krislägen viktigt att regeringen får fullgod information från sina myndigheter om händelseutvecklingen och vid behov vidtar de åtgärder som behövs för att myndigheter och andra ska kunna hantera situationen (bet. 2015/16:KU20 s. 396 f.). Utskottet noterar också att det svenska samhällets krisberedskap utgår från ansvarsprincipen, dvs. att den som ansvarar för en verksamhet under normala förhållanden har ett motsvarande ansvar i krissituationer. framgick av lägesbilder från MSB att det nya coronaviruset skulle kunna påverka tillgången på skyddsutrustning och annan materiel inom sjukvården. Begränsningar skulle även kunna uppkomma när det gällde tillgången på andra samhällsviktiga varor och tjänster. framgick av lägesbilder från MSB att bristen på materiel och skydds- utrustning i kommuner och regioner var omfattande. rapporterade också länsstyrelserna att det var ett stort behov av och hög förbrukning av skyddsutrustning. Regeringen fattade beslut om att skulle underteckna det EU-gemensamma avtalet Joint Procurement Agreement REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN (JPA) om upphandlingar av medicinska produkter mot gränsöverskridande hälsohot. träffade socialministern och näringsministern tillsammans med representanter från , och en rad företag och branschorganisationer som arbetar med skydds- utrustning och sjukvårdsmateriel. lämnade regionerna i , och län en hemställan till regeringen om behovet av nationella beslut för att säkra varuförsörjningen i sjukvården. I hemställan efterlystes ett nationellt ledarskap som säkerställde att regionerna fick de leveranser av skyddsutrustning som krävdes. , , gav regeringen bl.a. i uppdrag att på nationell nivå säkra tillgången till skyddsutrustning. MSB inkom med en hemställan till regeringen om att säkra tillgången på skyddsutrustning inom samhällsviktig verksamhet vid sidan hälso- och sjukvården. Regeringen beslutade att ge MSB i uppdrag att göra en behovsanalys om personlig skyddsutrustning. Utskottet bedömer att det redan tidigt stod klart att det kunde bli nödvändigt att vidta åtgärder för att säkra tillgången på skyddsutrustning och sjukvårdsmateriel. Ansvaret för att säkerställa tillgång till utrustning för att bedriva hälso- och sjukvård och den kommunala omsorgen faller på regionerna och kommunerna. Inom statsförvaltningen faller motsvarande ansvar på respektive myndighet. är ett av många länder som saknar omfattande lager, och såväl offentlig som privat sektor har i hög grad förlitat sig på de globala värdekedjorna för produktion och distribution av läkemedel och hälso- och sjukvårdsmateriel. Situationen blev därför enligt utskottets mening snabbt sådan att det fanns skäl för regeringen att överväga och vidta åtgärder. När det gäller skyddsutrustning och annan materiel inom hälso- och sjukvården gav regeringen i uppdrag till bl.a. att på nationell nivå säkra tillgången till skyddsutrustning. Från har i granskningen anförts att uppdragen låg i linje med hur den svenska krisberedskapen är organiserad samt med regionernas och kommunernas ordinarie ansvar. Utskottet noterar att SKR framfört att det rådde oklarhet om vem som skulle köpa in produkter till kommuner och regioner. Flertalet leverantörer av sjukvårdsmateriel uppfattade det som att de endast skulle sälja till . SKR har till utskottet även framfört att detta resulterat i kraftigt försenade leveranser. har å sin sida framfört att myndighetens uppdrag var att komplettera kommunerna och regionerna och att myndigheten även kommunicerat detta till leverantörer när de kommit in med erbjudanden om inköp. Utskottet vill i detta sammanhang framhålla vikten av att uppdrag till myndigheter utformas i dialog med berörda aktörer, kommuniceras tydligt och att nödvändiga synpunkter inhämtas. Utskottet noterar att i det inledande skedet i samarbete med genomförde en inventering av både regionernas och kommunernas tillgång till nödvändig utrustning, personal och infrastruktur för REGERINGENS HANTERING AV CORONAPANDEMIN att identifiera hur en samordning av hur de nationella insatserna skulle ske. Under granskningen har även framkommit att det var svårare att bedöma behovet av skyddsutrustning och materiel hos kommunerna än hos regionerna, och det tog innan kunde klarlägga och konstatera äldreomsorgens behov av skyddsutrustning. haft samma utbyggda strukturer för att bedöma vilken materiel de har. även framkommit att bestämmelserna om rapporteringsvägarna ser olika ut för kommuner och regioner i kris. Regionerna ska rapportera till , medan kommunerna ska rapportera till länsstyrelserna. vid utfrågningen att myndigheten behövde skapa ett sätt för att samla in information och faktabaserade lägesbilder från kommunerna. kommissionen har ansett att det tog orimligt att klarlägga och konstatera äldreomsorgens behov av skyddsutrustning. regeringen överväger om det finns anledning att ändra bestämmelserna om rapporteringsvägarna för kommuner för att säkerställa en snabb och täckande nationell bild av läget på nivå. När det gäller skyddsutrustning inom annan samhällsviktig verksamhet gav regeringen först , dvs. inkom, MSB i uppdrag att göra en behovsanalys. MSB hade i sin hemställan anfört att anskaffning av skyddsutrustning behövde påbörjas så snart som möjligt och att risken för brist på personlig skyddsutrustning vid en ökad smittspridning av covid-19 var stor och behövde hanteras skyndsamt. Utskottet anser att det fanns skäl för regeringen att vidta åtgärder tidigare än som skedde för att säkra tillgången på skyddsutrustning och annan materiel inom samhällsviktig verksamhet vid sidan av hälso- och sjukvården. rapporterade också flera samhällsviktiga myndigheter om brist på Det framgår också av granskningen att rapporterade om sina uppdrag muntligen till . Utskottet vill framhålla vikten av att sådana kontakter dokumenteras både som ett led i uppföljningen och för att möjliggöra en granskning. 5.4 Tillgången till intensivvårdsplatser