bet · H801UU10 · 2021-07-02 00:00:00 — I kommittémotion 2020/21:2942 yrkande 4 anför m.fl. (C) att EU behöver kunna hantera en mängd olika hot och risker, såväl enskilt som , och att EU behöver utveckla sin säkerhetspolitiska verktygslåda för att kunna vara en trovärdig aktör i närområdet som kan bidra till fred, säkerhet och demokratisk utveckling. I yrkande 13 framhåller motionärerna att EU är viktigaste utrikespolitiska arena och att EU ska vara rustat för att möta de gränsöverskridande hot och utmaningar som unionen står inför, vilket kan innebära en breddning av de uppgifter som unionen har . I kommittémotion 2020/21:2776 av m.fl. (KD) yrkande 42 föreslås att ska arbeta inom EU och FN för sanktioner mot stater som sponsrar och sprider extremism, som ett komplement till andra åtgärder i kampen mot internationell terrorism. Ett likalydande förslag framför motionärerna även i kommittémotion 2019/20:2818 yrkande 37. Förslag om vapenembargon framförs av m.fl. (V) i kommittémotion 2020/21:3910. I motionens yrkande 13 föreslås att ska verka för att EU inför ett vapenembargo mot de stater som ingår i den saudiskledda koalition som för krig i . I yrkande 14 föreslår motionärerna att ska verka för ett EU-gemensamt vapenembargo mot . EU:s sanktionslagstiftning mot allvarliga kränkningar av och brott mot de mänskliga rättigheterna m.fl. (C) anför i kommittémotion 2020/21:3925 yrkande 4 att EU:s Magnitskijlagstiftning, dvs. sanktioner mot allvarliga kränkningar av och brott mot de mänskliga rättigheterna, bör utvidgas till att även omfatta sanktioner mot systematisk korruption och penningtvätt. Motionärerna ser en risk för att EU annars kan bli en för personer som genom systematisk korruption och penningtvätt bidrar till finansieringen av auktoritära system och brott mot de mänskliga rättigheterna. En nationell sanktionslagstiftning för mänskliga rättigheter I kommittémotion 2020/21:2942 av m.fl. (C) yrkandena 5 och 6 uppmärksammas Magnitskijsanktioner som ett effektivt sätt att agera mot personer som gör sig skyldiga till korruption och brott mot de mänskliga rättigheterna. Motionärerna föreslår därför dels att ska ta initiativ till att i samarbete med länder inom ramen för utforma ett gemensamt system för hur Magnitskijsanktioner kan genomföras nationellt i de olika länderna, dels att ska ta fram en nationell Magnitskijlagstiftning. I arbetet med en nationell lagstiftning anser motionärerna att förutsättningarna för att samla en koalition bakom en likartad lagstiftning bör prövas, t.ex. mot bakgrund av arbetet i eller i den nordisk-baltiska kretsen. Förslag om att införa en svensk Magnitskijlag framförs även av m.fl. (L), som i kommittémotionerna 2020/21:3239 yrkande 3 och 2020/21:3241 yrkande 1 anser att en sådan behövs för att kunna rikta sanktioner mot enskilda företrädare för den ryska regimen respektive för det statsbärande kinesiska som varit delaktiga i brott mot de mänskliga rättigheterna. Även m.fl. (SD) föreslår i kommittémotion 2020/21:688 en svensk lagstiftning för Magnitskijsanktioner, vilket motionärerna anser är både viktigt och brådskande inte minst i ljuset av händelserna i . Beslutsordningen i utrikes- och säkerhetspolitiken m.fl. (M) för i kommittémotion 2020/21:3204 yrkande 6 fram ett förslag om att utrikespolitiska beslut i EU ska kunna fattas med kvalificerad majoritet utan möjlighet för enskilda medlemsstater att blockera besluten. Det skulle stärka förmågan att agera snabbt vid internationella händelser, vilket motionärerna anser är avgörande för EU:s trovärdighet. Även m.fl. (KD) anser i kommittémotion 2020/21:2776 yrkande 5 att ska verka för att enskilda medlemsstaters vetorätt inom EU:s utrikespolitik ska avskaffas, t.ex. när det gäller ställningstaganden som rör mänskliga rättigheter. I kommittémotion 2020/21:3282 yrkande 11 framhåller m.fl. (L) att EU ska vara en stark röst för fred, mänskliga rättigheter och demokrati, vilket förutsätter att medlemsstaterna eftersträvar en så bred enighet som möjligt. anser motionärerna att EU behöver kunna agera snabbare och mer effektivt. De anser därför att beslutsfattandet behöver förenklas och att EU bör inleda en process för att avskaffa medlemsstaternas vetorätt inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, i första hand när det gäller sanktionsbeslut mot länder som bryter mot de grundläggande fri- och rättigheterna. I kommittémotion 2020/21:3282 av m.fl. (L) yrkande 12 föreslås en fördjupning av det europeiska försvarssamarbetet. Motionärerna anser att EU bör verka för att medlemsstaterna ökar sina nationella förmågor och för ett ökat samarbete mellan de nationella försvaren. ska enligt motionärerna i högre grad delta i det permanenta strukturerade samarbetet (Pesco) och vara drivande för nya program. I kommittémotion 2020/21:3445 yrkande 4 efterlyser m.fl. (M) ett starkare svenskt engagemang för EU:s säkerhets- och försvarspolitik. Samarbetet kan enligt motionärerna skapa stora möjligheter för om det används rätt. bör därför sjösätta en strategi med tydliga prioriteringar för hur EU-samarbetet bör utvecklas och hur kan ta del av de tillgängliga resurserna. Parallellt med detta måste enligt motionärerna skapa en ändamålsenlig struktur med alla relevanta aktörer, inklusive försvarsindustrin, som långsiktigt kan driva intressen. Motionärerna framhåller även behovet av att föra dialog och skapa allianser med likasinnade länder. Särskilt värdefullt är ett nära samarbete med , och , enligt motionärerna, som därför anser att bör främja möjligheten för tredjeländer att få tillträde till EU-samarbetet på det säkerhets- och försvarspolitiska området. Vidare anser motionärerna att försvarsföretag i med en svensk verkställande direktör och med tillverkningstillstånd för krigsmateriel från bör få fullt tillträde till finansiering från oavsett om företagen är utlandsägda eller svenskägda. I motionens yrkande 9 betonas vikten av ett effektivt samarbete mellan EU och Nato för att hantera det försämrade säkerhetspolitiska läget i närhet. Att EU inte ska duplicera det Nato gör bör enligt motionärerna vara en grundprincip. Viss överlappning anser de emellertid kan vara bra, t.ex. i fråga om kompetens att hantera hybridhot, strategisk kommunikation och cybersäkerhet. I kommittémotion 2020/21:3586 av m.fl. (L) yrkade 2 föreslås att ska verka för att andra EU-länder ska ge solidaritetsförklaringar till med innebörden att länderna inte kommer att förhålla sig passiva om en katastrof eller ett angrepp skulle drabba . Sådana unilaterala solidaritetsförklaringar skulle enligt motionärerna bidra till att behåller sin viktiga ställning i den europeiska säkerhetspolitiken. begränsar sitt yttrande till ämnena EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik, det permanenta strukturerade samarbetet (Pesco), försvarsmaterielupphandling samt beredskapslagring. När det gäller den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken anser försvarsutskottet att EU står inför nya och ökande hot och utmaningar, och utskottet understryker vikten av det fortsatta arbetet med den strategiska kompassen för att motverka dessa hot, skydda medborgarna och stärka EU:s självständighet. vidhåller sin uppfattning att det europeiska säkerhets- och försvarspolitiska samarbetet inte präglas av överstatlighet och att har inflytande över beslut om ett svenskt deltagande i internationella militära insatser. Militära och försvarsmässiga beslut med konsekvenser på EU-nivå fattas enligt gällande fördrag med enhällighet, och varje medlemsstat har därmed vetorätt i dessa frågor. Om det rör sig om ett bidrag med svenska väpnade styrkor utomlands krävs ett riksdagsbeslut. Utskottet anser att ett svenskt deltagande i fredsfrämjande insatser också handlar om att främja nationella säkerhet och svenska intressen. Sammantaget anser försvarsutskottet att ska fortsätta att aktivt verka inom EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik och den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken. Mot bakgrund av det snabbt växande hybridhotet som utmanar säkerheten i lyfter försvarsutskottet även fram vikten av EU:s arbete för förstärkt cybersäkerhet och mot påverkanskampanjer. När det gäller Pesco anser försvarsutskottet att ett samarbete som detta, för att förbättra de deltagande staternas militära förmågor, behövs för att säkra långsiktig fred och skapa stabilitet inom EU. konstaterar även i detta sammanhang att den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken inom EU är mellanstatlig och att det således är frivilligt för medlemsstaterna att delta i Pescosamarbetet. Det nationella självbestämmandet påverkas därför inte. uttrycker mot den bakgrunden sitt fortsatta stöd för ett svenskt deltagande i Pesco i enlighet med de kriterier och åtaganden som de deltagande länderna tidigare enats om. I fråga om försvarsmaterielupphandling upprepar försvarsutskottet sin uppfattning att en konkurrenskraftig och innovativ europeisk försvarsindustri – kännetecknad av öppenhet, transparens och likabehandling av samtliga europeiska leverantörer – behövs för att behålla och utveckla försvarsförmåga. vidhåller även sitt tidigare ställningstagande att det fortsatta arbetet med industri- och marknadsfrågor inom EU bör beakta försvarsmaterielmarknadens särart och behovet av att tillgodose medlemsstaternas säkerhetsintressen inom ramen för den gemensamma marknaden. Försvarsmaktens operativa behov för att nå den förmåga som och regeringen har beslutat om ska vara styrande för den svenska materielförsörjningen. Bibehållandet av såväl undervattensförmågan som stridsflygförmågan samt integritetskritiska delar av ledningssystem såsom sensorer, telekrig och krypto är väsentliga säkerhetsintressen för som försvarsutskottet anser kan motivera avsteg från konkurrensupphandling. När det slutligen gäller frågan om beredskapslagring anser försvarsutskottet, i likhet med vad regeringen framfört i sin proposition om totalförsvaret 2021–2025 (prop. 2020/21:30), att det civila försvaret ska kunna upprätthålla en nödvändig försörjning, vilket inkluderar frågan om lagerhållning. ser därför positivt på regeringens planer, som redovisats i budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 6), på att tillsätta en utredning om vad en nationellt samordnad försörjningsberedskap bör omfatta samt hur den bör organiseras och finansieras för att försörjningsberedskapen ska utvecklas ytterligare. Sammanfattningsvis förordar försvarsutskottet att utrikesutskottet ska avstyrka de motioner som tagits upp i yttrandet, vilka utrikesutskottet bereder förenklat i betänkandet. Utskottet konstaterar att EU är viktigaste utrikes- och säkerhetspolitiska plattform. Genom EU kan svenska ståndpunkter få genomslag på ett sätt som annars inte skulle vara möjligt, och ett starkt samarbete inom med EU som kärna är avgörande för den gemensamma svenska och europeiska säkerheten. Att sammanhållningen, samarbetet, solidariteten och integrationen inom EU värnas och stärks är inte minst viktigt för i ljuset av den rådande omvärldsutvecklingen. Utskottet vidhåller att EU ska vara en stark röst för frihet och en stark kraft för fred samt att har ett ansvar för att i europeisk samverkan bidra till fred, säkerhet och utveckling såväl i vårt eget närområde som globalt. EU behöver stå upp för demokrati, rättsstatens principer och de mänskliga rättigheternas och grundläggande friheternas universalitet och odelbarhet, var än de hotas. Utskottet välkomnar att regeringen bekräftat denna inriktning, senast i utrikesdeklarationen . Grundläggande för EU:s internationella agerande är principerna om demokrati, rättsstaten, de mänskliga rättigheternas och grundläggande friheternas universalitet och odelbarhet, respekt för människors värde, jämlikhet och solidaritet samt respekt för principerna i FN:s stadga och i folkrätten. Dessa principer ska unionen sträva efter att föra fram i resten av världen. Utskottet välkomnar att rådet godkände en ny handlingsplan för mänskliga rättigheter och demokrati för perioden –2024 (rådets dokument 12848/20). Handlingsplanen bekräftar unionens engagemang för att främja människans värdighet, frihet, demokrati, jämlikhet, rättsstatsprincipen och de mänskliga rättigheterna som en grund för alla aspekter av EU:s inre och yttre politik. Av särskild betydelse är enligt utskottet att vikten av samstämmighet i EU:s åtgärder betonas i handlingsplanen liksom att jämställdhetsintegrering ska tillämpas i genomförandet av den. Utskottet uppskattar särskilt prioriteringen av att i handlingsplanens alla åtgärdsområden främja kvinnors och flickors fulla åtnjutande av mänskliga rättigheter, jämställdhet samt kvinnors och flickors egenmakt. I linje med detta välkomnar utskottet även den nya handlingsplanen för jämställdhet i EU:s yttre förbindelser 2021–2025. Denna tredje handlingsplan innebär en ambitionshöjning och en breddning där jämställdhetsaspekter ska beaktas i alla yttre åtgärder och särskilt fokus ska läggas på områden som bekämpning av sexuellt och könsrelaterat våld, integrering av agendan för kvinnor, fred och säkerhet samt sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR), som lyfts fram som ett eget verksamhetsområde. Utskottet ser som framgått ovan positivt på åtagandet att göra jämställdhet till en tvärgående prioritering inom EU:s yttre åtgärder och att föregå med gott exempel. Jämställdhet är ett av EU:s grundläggande värden och en fråga om mänskliga rättigheter. Det är också en förutsättning för välfärd, ekonomisk tillväxt, god samhällsstyrning, fred och säkerhet. Det är mot den bakgrunden bekymmersamt att tre medlemsstater motsatte sig rådets godkännande av handlingsplanen för jämställdhet. Som framgår av regeringens faktapromemoria om handlingsplanen (2020/21:FPM56) har de tre medlemsstaterna motsatt sig användningen av begreppet ”gender equality” och referenser till och till Istanbulkonventionen om förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor och av våld i hemmet. Detta är vad utskottet erfar ett led i en återkommande diskussion i rådet. I det föregående avsnittet om EU:s övergripande utveckling har utskottet mot bakgrund av den generella villkorlighetsordningen inom ramen för budgetöverenskommelsen avstyrkt ett motionsyrkande om att EU-medel inte ska betalas ut till medlemsstater som inte skyddar demokrati och kvinnors rättigheter. Utskottet vill ändå framhålla att det är av största vikt att och likasinnade medlemsstater i rådet inte kompromissar om EU:s grundläggande värden utan söker metoder för att säkerställa full uppslutning bakom dessa. Utskottet välkomnar därför, som framgick av den uppföljning av den feministiska utrikespolitiken som gavs vid sammanträdet och även av informationen om regeringens SRHR-arbete vid sammanträdet , att regeringen medverkade till att etablera ett nytt dialogformat som gjort det möjligt för likasinnade att utbyta information, gemensamt motverka nya hot på ett tidigt stadium och diskutera hur motståndet mot jämställdhetsfrågor och det etablerade språkbruket i jämställdhetsarbetet ska kunna motverkas på ett mer långsiktigt sätt. Utskottets uppfattning är att de slutsatser om jämställdhetshandlingsplanen som ordförandeskapet utfärdade med stöd av 24 medlemsstater (rådets dokument 13947/20) ger kommissionen och Europeiska utrikestjänsten ett starkt mandat att genomföra handlingsplanen inom sina befogenheter. Utskottet noterar regeringens avsikt, som anges för politikens inriktning inom budgetens utgiftsområde 5 Internationell samverkan, att inom EU särskilt verka för genomförande av unionens strategi för kvinnor, fred och säkerhet samt för att för jämställdhet genomförs i alla delar av EU:s utrikespolitik (prop. 2020/21:1, bet. 2020/21:UU1, rskr. 2020/21:101). I flera motioner framförs förslag om olika typer av sanktioner. Med anledning av det konstaterar utskottet allmänt att möjligheten att införa riktade sanktioner i form av t.ex. förbud mot handel med strategiskt viktiga varor och tjänster eller resebegränsningar och frysning av tillgångar för enskilda är ett värdefullt instrument för internationella ansträngningar att trygga fred och säkerhet samt främja demokrati och mänskliga rättigheter. Utskottet noterar att har en lång tradition av att inte använda egna sanktioner utan att tillämpa sanktioner beslutade antingen av eller av EU som en del av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. EU:s beslut om sanktioner ska främja principerna och målen för unionens yttre åtgärder som anges i artikel 21. Beslutet antas med grund i artikel 29 som kräver enhällighet i rådet. Om sanktionerna faller inom EU:s befogenheter, vilket är fallet med t.ex. begränsningar i de ekonomiska förbindelserna med andra stater eller frysning av tillgångar för enskilda, antar rådet en förordning om detta på grundval av artikel 215 i fördraget om EU:s funktionssätt. En sådan förordning är direkt tillämplig i medlemsstaterna. De som omfattas av sanktionerna listas i bilagor till besluten och förordningarna. Såväl sanktionsordningarna som listorna till dem ses över regelbundet. Med särskild anledning av motionsyrkandet om sanktioner mot stater som sponsrar och sprider extremism uppmärksammar utskottet hänvisningen i regeringens skrivelse till de slutsatser om EU:s yttre åtgärder för att förebygga och bekämpa terrorism och våldsbejakande extremism som rådet antog (rådets dokument 8868/20). I slutsatserna bekräftas vikten av sanktioner i kampen mot terrorism och EU:s beslutsamhet att vara ledande för att stärka sanktionernas trovärdighet och effektivitet genom att verka för att de uppfyller krav på mänskliga rättigheter och rättssäkerhetsgarantier. Slutsatserna framhåller också internationellt samarbete, i första hand med FN, för att främja strategier och åtgärder för terrorismbekämpning som grundas på rättsstatsprincipen och internationell rätt. Utskottet ser positivt på att slutsatserna prioriterar åtgärder för att ta itu med de bakomliggande orsakerna till terrorism och våldsbejakande extremism och att de lyfter fram att förebyggande av radikalisering bör integreras i utvecklingsbiståndet. Detta stämmer väl med den inriktning som utskottet tidigare förordat i granskning av kommissionens meddelande om det förebyggande arbetet mot radikalisering som leder till våldsinriktad extremism (yttr. 2016/17:UU3y). I en motion föreslås vapenembargon mot stater i den saudiskledda koalitionen och mot . Regeringen ger en redogörelse över gällande vapenexportrestriktioner i skrivelsen om strategisk exportkontroll. Årets skrivelse, 2020/21:114, behandlas i betänkande 2020/21:UU9 som bereds parallellt med detta ärende. Med anledning av de aktuella motionsyrkandena hänvisar dock utskottet till exportkontrollskrivelsen och konstaterar att EU inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken genomför embargon som har beslutats av FN mot bl.a. handel med vapen och produkter med dubbla användningsområden. EU kan med enhällighet också besluta om vissa embargon som går utöver vad har beslutat. Dessa beslut av är ett utslag av medlemsstaternas vilja att agera gemensamt i olika säkerhetspolitiska frågor. Ett vapenembargo som har beslutats av FN eller EU genomförs genom tillämpning av respektive medlemsstats nationella regelverk för exportkontroll. Av exportkontrollskrivelsen framgår också att det finns formella EU-beslut om vapenembargon mot 18 stater samt ett vapenembargo mot som baseras på en deklaration från mot bakgrund av händelserna på . När det gäller frågan om ett vapenembargo mot krigförande länder i har tidigare avslagit ett likalydande yrkande med hänvisning till att det i januariavtalet, som är en sakpolitisk överenskommelse mellan Socialdemokraterna, de gröna, uttalas en principiell inställning om att inte godkänna vapenexportaffärer till icke-demokratiska länder som deltar militärt i så länge konflikten pågår, och att regeringens politik överensstämmer med detta (skr. 2019/20:114, bet. 2019/20:UU11, rskr. 2019/20:327). I fråga om ett vapenembargo mot har tidigare avslagit ett likalydande yrkande med hänvisning till dels att regeringen fick odelat stöd av partier, såväl i utskottet som i , för att i rådet föreslå att EU ska införa sanktioner mot i form av ett vapenembargo, dels att rådet i stället för ett regelrätt vapenembargo enades om att göra starka nationella ställningstaganden när det gäller vapenexport till i enlighet med EU:s gemensamma ståndpunkt 2008/944/GUSP om kontroll av vapenexport (skr. 2019/20:115, bet. 2019/20:UU10, rskr. 2019/20:325–326). Dessa motiveringar är enligt utskottet giltiga även fortsättningsvis. Utskottet avstyrker med det anförda motionerna 2019/20:2818 (KD) yrkande 37, 2020/21:2776 (KD) yrkande 42, 2020/21:2942 (C) yrkandena 4 och 13, 2020/21:3367 (M) yrkande 4 i denna del och 2020/21:3910 (V) yrkandena 13 och 14. EU:s sanktionslagstiftning mot allvarliga kränkningar av och brott mot de mänskliga rättigheterna I samband med behandlingen av förra årets skrivelse om verksamheten i EU biföll ett antal motionsyrkanden och riktade ett tillkännagivande till regeringen om en global EU-sanktionslagstiftning för mänskliga rättigheter (skr. 2019/20:115, bet. 2019/20:UU10, rskr. 2019/20:325–326). En sådan sanktionsordning mot allvarliga kränkningar av och brott mot de mänskliga rättigheterna runtom i världen antogs av rådet (beslut (Gusp) 2020/1999 och förordning (EU) 2020/1998). Sanktionerna innebär inreseförbud, frysning av tillgångar och förbud mot att tillgängliggöra medel för listade personer, enheter eller organ, som kan vara såväl statliga som icke-statliga aktörer. Sanktionsordningen tillämpas på folkmord, brott mot mänskligheten och ett antal angivna allvarliga människorättsbrott som tortyr, slaveri och godtyckliga gripanden eller frihetsberövanden. Därutöver kan den tillämpas på andra kränkningar av eller brott mot de mänskliga rättigheterna i den mån dessa kränkningar eller övergrepp är utbredda, systematiska eller på annat sätt ger anledning till allvarlig oro när det gäller målen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Som exempel på sådana andra kränkningar eller brott anges bl.a. människohandel, sexuellt och könsrelaterat våld samt brott mot åsikts- och yttrandefriheten liksom mot religionsfriheten. Utskottet konstaterar att tillkännagivandet är tillgodosett i och med den nya sanktionsordningen och att denna ger EU en behövlig flexibilitet i förhållande till EU-sanktionsordningarna med geografisk orientering, som även om de i flera fall omfattar människorättsaspekter är knutna till situationen i ett visst land. Utskottet välkomnar de listningar inom den nya sanktionsordningen som gjorts i två omgångar och som bl.a. motiverats av förtrycket av den muslimska minoriteten i Xinjiang och av hbti-personer i . Särskilt positivt är enligt utskottet den samordning med ett antal G7-länder som gjordes i det andra listningsbeslutet. Bred internationell uppslutning kring sanktioner är en förutsättning för att de ska vara effektiva. Utskottet uppmärksammar att sanktioner mot enskilda är en mycket ingripande åtgärd som kräver noggranna överväganden, väl underbyggda motiveringar och starka rättssäkerhetsgarantier. Med det i åtanke ser utskottet fram emot ytterligare listningsbeslut inom ramen för en effektiv, rättssäker och trovärdig användning av sanktionsinstrument där EU även i fortsättningen söker samordning med andra länder som har liknande sanktionsordningar, i enlighet med vad kommissionen förordar i sitt meddelande COM(2021) 32 om det europeiska ekonomiska och finansiella systemet. Utskottet återkommer till frågor om sanktioner mot och i avsnittet om EU:s bilaterala och regionala förbindelser. Som konstateras i ett motionsyrkande är inte korruption och penningtvätt ett kriterium för listning enligt den nya sanktionsordningen. Utskottet delar uppfattningen att det finns en sådan koppling som påtalas i motionen mellan storskalig systematisk korruption och penningtvätt och den typ av vanstyre som möjliggör kränkningar av och brott mot de mänskliga rättigheterna.