bet · H801UFöU5 · 2021-04-16 00:00:00 — Dels ska den omfatta vilka stater och internationella organisationer som är mest prioriterade att samarbeta med och där det finns störst utveckling för att samarbeta, samt att det finns en tydlig motivering som tar sin utgångspunkt i det övergripande målet att stärka svenskt totalförsvar, dels behöver prioriteringen utgå från de områden som behöver definieras där ett internationellt samarbete kan stärka det svenska totalförsvaret. Exempel på sådana områden kan vara övningar och materiel. Utgångspunkten när väljer att inleda ett internationellt försvarssamarbete måste i alla lägen vara vilken praktisk nytta samarbetet kan ge för att stärka det svenska totalförsvaret. Den praktiska nyttan behöver redovisas innan ett försvarssamarbete inleds samt följas upp under varje del av samarbetet. De försvarssamarbeten som gått in i skiljer sig åt på flera sätt både när det gäller vilka stater eller organisationer som vi börjat samarbeta med och vilka områden som samarbetena omfattar. Det kan därför finnas behov av att redovisa de olika samarbetena på olika sätt. Redovisningen måste bli tydlig och där det finns möjlighet bör det kvantitativt kunna redovisas vilka mål som uppnåtts och på vilket sätt detta stärker svensk försvarsförmåga. Det finns inget egenintresse i att ska ha så många samarbeten som möjligt och varje samarbete drar resurser från de myndigheter som medverkar. Här behöver det noga bedömas var de resurserna gör mest nytta så att det inte blir ett samarbete för samarbetets egen skull. Fredsbyggande arbete och fredsfrämjande insatser, punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:3814 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 10. ska vara en stark röst i det globala fredsarbetet. ska agera fredsfrämjande, fredsskapande och fredsbevarande på en folkrättsligt förankrad grund, t.ex. efter att en resolution antagits i . Vi ska delta aktivt i de samarbeten som ligger till grund för ett sådant arbete. Särskild tonvikt bör läggas på begreppet ”mänsklig säkerhet”. Det är ett begrepp som kan bilda utgångspunkt för ett nytänkande. Det myntades inom FN-systemet 1994 genom (, UNDP) och markerar en förskjutning från staters säkerhet genom vapen, till folkens och människornas säkerhet genom utveckling och samarbete. Genom att flytta fokus från staten till människorna förändras vår bild av vad som bör ingå i och prioriteras i en säkerhetspolitisk debatt, och än mer av hur säkerhetsproblem bör lösas. bör öka sitt engagemang för det fredsförebyggande arbetet både nationellt och internationellt. försvarsmakt ska kunna hjälpa till internationellt och vid behov agera fredsbevarande i andra delar av världen. ska värna folkrätten, mänskliga rättigheter och konfliktförebyggande insatser. Det svenska försvaret deltar i internationella insatser, inte för att kriga utan för att vara med och säkra fred och bygga upp samhällen, tillsammans med stora civila insatser med bistånd och utvecklingssamarbete. Genom folkrätten har FN en särställning som det organ som kan ge mandat till internationella militära insatser med folkrättslig grund. FN ska ha kapacitet och förmåga att genomföra alla internationella insatser själva. Så är dock inte fallet. har FN delegerat genomförandet av ett stort antal internationella insatser till andra organisationer. Svenskt deltagande i insatser som beslutats av FN men genomförts av andra organisationer eller länder är ibland acceptabelt. Det ska dock finnas mycket goda skäl för att ska delta i en sådan insats. bör verka för att samtliga FN-insatser alltid har till uppgift att övervaka de mänskliga rättigheterna. saknar exempelvis FN-styrkan i det ockuperade denna rätt. De tio länder som bidrar med mest personal till FN:s fredsbevarande insatser står för omkring hälften av insatsernas samlade personalstyrka. Av dessa tio stater har endast två antagit nationella handlingsplaner för säkerhetsrådets resolution om kvinnor, fred och säkerhet. Att dessa stater har handlingsplaner är extra viktigt för att agendan för kvinnor, fred och säkerhet ska efterlevas. bör verka för att de stater som bidrar med personal till FN:s fredsbevarande insatser antar nationella handlingsplaner för resolution och ger stöd till detta arbete. Demokratisk värdegrund i försvarssamarbeten, punkt 3 (M, C, KD, L) av (M), (M), (C), (M), (KD), (L) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:3832 av m.fl. (C) yrkande 2. försvars- och säkerhetspolitiska samarbeten är viktiga för vårt lands försvarsförmåga, för vår säkerhet. är ett land som bygger säkerhet tillsammans med andra, och den solidariska säkerhetspolitiken förutsätter att agerande i händelse av kris eller krig är förutsägbart. Det ska inte råda några tvivel om att är ett land som tar ställning för vår och våra demokratiska grannars säkerhet närhelst den hotas av andra länder. Vi samarbetar också för att stärka den demokratiska värdegrund som förenar oss, och ingen ska heller tvivla på att vi står upp för den när det behövs. innebär säkerhetspolitik en osäkerhet både för oss och för våra demokratiska grannländer. Förtydligande av säkerhetspolitiska linje, punkt 4 (S, V, MP) av (S), (S), (V), (S), (MP), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:3832 av m.fl. (C) yrkande 3. Utskottet menar att regeringen bör tydliggöra sin säkerhetspolitiska linje. Vi noterar att regeringen i skrivelsen understryker att de bedömningar vad gäller den säkerhetspolitiska och försvarspolitiska inramningen som regeringen redovisat i Totalförsvarspropositionen (prop. 2020/21:30) fortsatt gäller. I regeringens utrikesdeklaration som presenterades för anförs att säkerhetspolitiska linje ligger fast och att vår militära alliansfrihet tjänar oss väl och bidrar till stabilitet och säkerhet i norra . Den förutsätter en aktiv, bred och ansvarsfull utrikes- och säkerhetspolitik i kombination med fördjupade försvarssamarbeten, särskilt med , och en trovärdig nationell försvarsförmåga. Vi konstaterar att regeringens överväganden i proposition 2020/21:30 Försvarspolitisk inriktning 2021–2025 redovisades med utgångspunkt bl.a. i Försvarsberedningens säkerhets- och försvarspolitiska rapporter Motståndskraft – Inriktningen av totalförsvaret och utformningen av det civila försvaret 2021–2025 (Ds 2017:66) och Värnkraft – Inriktningen av säkerhetspolitiken och utformningen av det militära försvaret 2021–2025 (Ds 2019:8). Försvarsberedningen utgör ett forum för konsultationer mellan regeringen och representanter för de politiska partierna i om säkerhets- och försvarspolitiska frågor. Beredningen är formellt en utredning och påbörjade arbetet med ovan nämnda rapporter på uppdrag av försvarsministern. Vi vill, liksom utrikesutskottet i betänkande 2018/19:UU12, understryka den betydelse Försvarsberedningen och dess ställningstaganden har för att lägga grunden för en faktabaserad och politiskt väl förankrad inriktning av försvars- och säkerhetspolitik. Vi vill också påminna om att utskottet i betänkandet 2020/21:UFöU4, i avsnittet om säkerhets- och försvarssamarbete med , förslog ett tillkännagivande till regeringen att likt bör uttala en Natooption. Något som Socialdemokraterna, reserverade sig emot. beslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr 2020/21:133, 134). Vi konstaterar att frågan inte berörs i regeringens utrikesdeklaration och att utrikesministern i den efterföljande debatten klargjorde att regeringen inte avsåg att göra ett uttalande i enlighet med tillkännagivandet. Regeringens politik är långsiktig och tydlig, det som skapar osäkerhet kring framtida politik är den majoritet som drev igenom beslutet om den s.k. Natooptionen. Försvarssamarbete inom EU, punkt 5 (M, KD) av (M), (M), (M), (KD) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:3816 av m.fl. (M, KD) yrkande 2 och 2020/21:3814 av m.fl. (V) yrkandena 4 och 7–9. EU:s försvarssamarbete har fördjupats . Det försämrade säkerhetsläget, ökade fokus på och utträde ur unionen har varit viktiga faktorer som har drivit på denna utveckling. Ett som tar större eget ansvar för sin säkerhet är i grunden bra. De ökade satsningar som görs på försvarsforskning och förmågeutveckling har också en stor potential att bidra till en starkare europeisk försvarsförmåga. Vi ställer oss dock avvaktande till de förslag som framförts inom ramen för den s.k. ökade strategiska autonomin för EU, speciellt på det försvarsindustriella området. Vi tror i stället att de globala utmaningarna bör hanteras genom ett fördjupat transatlantiskt samarbete. Det är viktigt att är aktivt i det fortsatta försvarssamarbetet inom EU och driver på frågor som är viktiga för vår säkerhet och våra intressen. Bland annat handlar det om att tredjeländer ska få tillträde till finansiering från . Detta är betydelsefullt eftersom flera försvarsföretag som är verksamma i delvis är utlandsägda. För att ska kunna vara med och påverka krävs det att det finns en god dialog mellan regeringen, myndigheterna, akademin och försvarsindustrin för att kunna identifiera intressanta förmågor och projekt där ett svenskt deltagande skulle ge ett mervärde för svensk försvarsförmåga och svensk industri. Det handlar även om att måste skapa verkningsfulla samarbeten med likasinnade länder för att med kraft kunna driva prioriteringar som ökar säkerheten i vår del av världen. Vi anser att samarbetet och dialogen mellan länderna i norra i vid bemärkelse är av särskild vikt. Det gäller inte bara de nordiska och baltiska länderna utan även länder som , , och vilka spelar en viktig roll för framtida säkerhet och stabilitet i vår del av världen. är , vilket framgår tydligt av skrivelsen, medlem i ett antal multilaterala samarbeten som inte direkt faller under EU:s försvarssamarbete. Joint Expeditionary Force, European Intervention Initiative och Framework Nation Concept. Även här är det viktigt att det finns en tydlig svensk agenda för vad man vill uppnå med det svenska deltagandet samt en idé om i vilken riktning dessa samarbeten bör utvecklas för att göra dem så relevanta för som möjligt. Slutligen måste krisberedskapsdimensionen i EU-samarbetet prioriteras. I takt med att risker för naturkatastrofer, pandemier och andra osäkerheter ökar måste EU ha ett robust samarbete där vi kan få hjälp av varandra i händelse av kris. har vi sett exempel på väl fungerande samarbete, som i samband med skogsbränderna 2018 när vi fick viktig hjälp av flera EU-länder – och tillfällen när samarbetet fungerat mindre bra, som i början av coronapandemin då samordningen brast på flera punkter. Det är glädjande att EU:s civilskyddsmekanism har förstärkts. Det arbetet måste dock fortsätta. Försvarssamarbete inom EU, punkt 5 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:3814 av m.fl. (V) yrkandena 4 och 7–9 samt 2020/21:3816 av m.fl. (M, KD) yrkande 2. Det s.k. fredsprojektet militariseras nu i snabb takt och anpassar sig. Redan vid folkomröstningen om medlemskap i varnade för riskerna att EU skulle utvecklas till ett militärt samarbete. såg samma risker och valde därför att skriva in undantag i sitt avtal om EU-medlemskap. Den ger sitt stöd till EU:s försvarsbygge, något som är ett historiskt misstag. Starka krafter inom EU arbetar för att militarisera unionen. Bakom detta står framför allt federalisterna i EU, som vill bygga ett militariserat . För dem var införandet av den gemensamma valutan, euron, en viktig framgång. Ett gemensamt försvar är den nya centrala delen i deras byggnadsplan för en EU-supermakt. Ett svenskt stöd till EU:s försvarsbygge minskar våra möjligheter att vara en stark röst för fred och nedrustning både i och i världen, när vi på detta sätt inordnar oss i forna kolonialmakters agerande med olika intressesfärer och bakvägen knyts till både kärnvapenmakter och Nato. Att som regeringen i detta läge peka ut EU som viktigaste utrikes- och säkerhetspolitiska arena gör denna utveckling än mer oroande. Jag är motståndare till det fördjupade försvarssamarbetet inom den strategiska kompassen. EU har gjort en säkerhetspolitisk omvärldsanalys och vill se en tydligare politisk strategisk inriktning för europeiskt säkerhets- och försvarssamarbete. Den svenska alliansfriheten bör värnas, och den typ av säkerhets- och försvarspolitiskt samarbete som den strategiska kompassen innebär försvårar alliansfriheten. Försvarssamarbetet inom EU bör inte fördjupas och regeringen ska motsätta sig alla förslag som leder i den riktningen. En annan avgörande kraft bakom EU:s militarisering är det militärindustriella komplexet, de europeiska storföretag som producerar alla typer av vapen och militärutrustning. De vet att de kan göra enorma vinster med den kraftiga upprustning som planeras. Deras lobbyister springer i skytteltrafik till och för att få stöd för bygget av försvarsunionen. har tidigare intagit en sunt skeptisk, i grunden negativ, inställning till militariseringen av EU. Vårt lands historia med av fred är unik. Den viktigaste, om än inte den enda, förklaringen till detta är den militära alliansfriheten. Att regeringen bejakar EU:s militarisering, vars mål är en försvarsunion i nära samarbete med Nato, är ännu ett steg bort från den militära alliansfriheten. Dessutom sker det utan någon allmän och folkligt förankrad debatt. Att säga ja till EU:s försvarsbygge innebär också att ställer sig på samma militära sida som de gamla stora kolonialmakterna i . Den säkerhet som ska byggas med EU och en allt hårdare hoptvinning med Nato består av en hårt uppskruvad retorik och allt intensivare militärövningar och upprustningsprogram – och inte minst en ständigt ökande spänningsnivå. bör avbryta allt samarbete som bidrar till militariseringen av EU. Vi är emot en gemensam säkerhets- och försvarspolitik för EU och det permanenta strukturerade samarbetet Pesco. I stället bör EU prioritera en roll som förtroendeskapare och fredsbyggare i . Regeringen bör återkomma med förslag om att ska lämna Pesco. bildades Europeiska försvarsbyrån (). Byråns syfte är att utveckla försvarskapaciteten, stärka samarbetet om krigsmateriel, stärka försvarsindustrin i samt främja militär forskning och utveckling. Europeiska försvarsbyrån växer och har anställd personal på plats. är en del av EU:s militarisering och upprustning. bör verka för att militariseringen av EU stoppas samt lämna Europeiska försvarsbyrån. bör inte delta i vare sig Europeiska försvarsfonden eller Europeiska fredsfaciliteten, vars syfte är att bidra till fler gemensamma europeiska militära insatser. Medlemskap i , punkt 6 (M, C, KD, L) av (M), (M), (C), (M), (KD), (L) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:3816 av m.fl. (M, KD) yrkandena 3 och 4 samt 2020/21:3832 av m.fl. (C) yrkande 1. Natos och roll för säkerhet är central och därför är det prioriterat att vårda och stärka den transatlantiska länken. Den fördjupning som har skett av samarbete med Nato under regeringar av olika politisk färg har varit positiv. Det gäller t.ex. avtalet om värdlandsstöd och deltagande i (). är ett uppskattat partnerland till Nato som bidrar med kvalitet till gemensamma övningar och insatser. Samarbetet är värdefullt för för att det säkerställer vår interoperabilitet med Nato, ger Försvarsmakten möjlighet att delta i komplexa övningar som stärker vår egen förmåga och bidrar till fred och säkerhet genom deltagande i Natoledda insatser utomlands. Allt detta stärker länk till Nato och det transatlantiska samarbetet, men det medför inga solidariska försvarsgarantier, vilket är en avgörande brist. Endast fullvärdiga medlemmar av denna försvarsallians kan räkna med sådana garantier. Händelseutvecklingen både i och i ökar hoppet om att samarbetet inom Nato ska fungera bättre samt att det nu finns en ökad öppenhet i det svenska förhållningssättet till Nato. Det handlar dels om att den nya administrationen i som tillträdde har en mer positiv syn på Natosamarbetet och värdet av den transatlantiska länken av mer frusna relationer under president , dels om att en majoritet av ställde sig bakom införandet av en Natooption i säkerhetspolitiska linje. Detta var en tydlig indikation på att det säkerhetspolitiska landskapet i håller på att ritas om i riktning mot en mer realistisk position där alla vägar, inklusive ett svenskt Natomedlemskap, hålls öppna. Regeringen som den verkställande makten i ansvarar för utrikespolitiken, men vad en riksdagsmajoritet anser och uttalar har självfallet betydelse i en parlamentarisk demokrati. Därför är det viktigt att regeringen i praktisk handling inleder ett arbete för en svensk Natooption. Regeringen bör därför bjuda in alla partier till breda samtal om säkerhetspolitiska linje och hur en Natooption kan bli en del av denna. Regeringen bör även återkomma med besked om processen för hur regeringen avser att förankra och få stöd för en ny svensk säkerhetspolitisk linje. Vi har tidigare även pekat på behovet av att det tillsätts en ny utredning av internationella försvarssamarbeten, inklusive Nato. Det är särskilt viktigt att en sådan utredning lägger särskild tonvikt på en analys av samarbetet inom Nato och redovisar hur skulle kunna bli medlem av Nato och vilka konsekvenser ett eventuellt svenskt Natomedlemskap skulle få när det gäller ekonomiska åtaganden och andra säkerhetspolitiska samarbeten samt för säkerhetspolitiska situation och läget i närområde. Behovet av en sådan utredning har blivit ännu tydligare efter tillkännagivande till regeringen om införandet av en svensk Natooption. Det förändrade säkerhetspolitiska läget betyder att mer behöver göras för att utveckla och fördjupa de försvars- och säkerhetspolitiska samarbetena. saknar garantier för att andra länder vill hjälpa oss att försvara vårt land vid en säkerhetspolitisk kris. Vi vill därför att ska gå med i Nato, både för att stärka vårt eget försvar och för att bidra till säkerheten i vårt närområde. Vi bestämmer själva när och hur vi söker medlemskap men vi eftersträvar nära samarbete med , med målet att båda länderna ska bli medlemmar . Vi eftersträvar även en bred politisk samsyn. Det nära och speciella försvarssamarbetet med ersätter på intet sätt behovet av medlemskap i . Värdlandsavtal med Nato m.m., punkt 7 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:3814 av m.fl. (V) yrkandena 11 och 12. har försvar tvinnats allt tätare samman med Nato. har Nato och Natoländer genomfört tre extremt misslyckade krig i , och som starkt bidragit till den flykting-katastrof EU nu misslyckas med att hantera samt framväxten av terroror-ganisationen Daish med spridning till bl.a. dit nu svenska soldater skickats. Vårt deltagande i har utvärderats med tämligen förödande kritik, men trots det fortsätter det organisatoriska hoptvinnandet med både Natostrukturer och Natoländer. Förutom deltagandet i Partnerskap för fred (PFF) har en svensk ambassad upprättats vid . deltar också i Nato Stratcom i och Natos cybercenter i . Tillsammans med flera bilaterala avtal med länder som t.ex. eller som en del av den brittiska snabbinsatsstyrkan JEF och liknande binds allt hårdare vid Nato. som allt detta drar resurser från vårt eget försvar är det svårt att se på vilket sätt det höjer försvarsförmåga. Strävan efter ökad interoperabilitet gör oss dessutom alltmer beroende av Nato och skapar bilden av som inofficiell Natomedlem. deltar i en rad internationella samarbeten som, trots att de genomförs till relativt höga kostnader, inte förmår skapa säkerhet – vare sig för eller för vår omvärld. ska ha en offensiv freds- och säkerhetspolitik som sätter demokrati, folkrätt och mänskliga rättigheter i centrum. Resurser bör flyttas från några av våra största militärt inriktade internationella samarbeten till förebyggande och säkerhetsskapande åtgärder. försvar integreras i allt högre utsträckning i Natos strukturer och med Natoländernas försvarsorganisationer. Ett exempel är den svenska utbildningsinsatsen i som har kommit att förändras till sin karaktär och i praktiken kommit allt närmare Natoinsatsen NMI. Svenska militärer ska inte ingå i Natostaber. Regeringen bör återkomma med förslag om detta. om värdlandsstöd med Nato bör rivas upp, eftersom det minskar trovärdigheten i vår militära alliansfrihet utan att ge garantier för en ökad militär säkerhet för . Tvärtom ökar Natostyrkor på svenskt territorium spänningen i vårt närområde. I och med den ökade närheten till Nato riskerar att dras in i förödande krig och konflikter. I och med att vi deltar i en alltmer upptrappad retorik-, övnings- och rustningsspiral både höjer vi spänningen och riskerar att av rena misstag förorsaka förluster i människoliv. Detta samarbete har illustrerats genom 17, den största svenska försvarsmaktsövningen . Med i spetsen deltog hela sex Natoländer i denna övning. Detta är ytterligare ett steg i fel riktning och bidrar till den spiral som snarare minskar vår nationella och mänskliga säkerhet än motsatsen. Nordiskt försvarssamarbete, punkt 8 (M, KD) av (M), (M), (M), (KD) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:3816 av m.fl. (M, KD) yrkande 1 och 2020/21:3814 av m.fl. (V) yrkande 2. försvarssamarbete med intar en särställning i försvars- och säkerhetssamarbeten med andra länder. Med delar vi en lång gemensam historia och vi delar också gemensamma framtidsutmaningar. Ökade säkerhetsutmaningar i såväl som understryker betydelsen av ett fortsatt starkt försvarssamarbete med , men även med övriga nordiska länder. Det svensk-finska försvarssamarbetet har fördjupats under regeringar av olika politisk färg både i och i . Det var t.ex. under alliansregeringen i som det togs initiativ till den första större handlingsplanen för försvarssamarbetet, och det var under den nuvarande rödgröna regeringen i som lagstiftning om operativt militärt stöd mellan länderna antogs. När den ovannämnda lagstiftningen om operativt stöd antogs hade vi velat att den i stället hade haft ett bredare anslag än att bara gälla och . En viktig grund för svensk säkerhet är antagandet att vi i händelse av krig kommer att få hjälp västerifrån, av främst Natoländer via . Utifrån antagandet om hjälp från Nato och det faktum att vi bygger vår grund- och krigsorganisation på detta vore det naturligt om lagstiftningen i fråga om operativt militärt stöd även inkluderade möjligheten att ge och ta emot stöd från samarbetspartner inom , EU och Nato. Det skulle även vara i linje med den svenska solidaritetsförklaringen. Försvarsberedningen har också uttalat att så långt som möjligt måste utveckla möjligheterna till gemensam operativ planläggning med samt i största möjliga utsträckning samordna planeringen med , , , och Nato. Utöver det rent militära samarbetet med och de nordiska länderna bör även samarbetet för att möta hybridhot förstärkas. Genom att skapa gemensamma strukturer för att dela information om hotbilden samt att även kunna samordna våra konkreta verktyg för att ingripa mot t.ex. cyberattacker, desinformation och sabotage stärks vår gemensamma försvarsförmåga.