bet · H801FiU22 · 2021-03-11 00:00:00 — Då trodde vi att vi skulle få något slags deflationistiskt scenario. Men därefter, när vi har sett återhämtningen, har vi fått en brant uppgång i inflationsförväntningarna. Är det samma sak som att vi får inflation? Nej, men när vi stod på botten och alla talade om låg inflation var det få som trodde att detta skulle ske. Det är alltså läge att vara beredd på det värsta. Vi kommer att gå ur den här krisen i ett sämre läge än när vi gick in i den. har klarat den bra ekonomiskt jämfört med många andra länder. Men faktum kvarstår: Vi kommer att ha högre arbetslöshet, högre skuldsättning i hushållssektorn, högre skuldsättning i företagssektorn och dessutom ett tilltagande antal konkurser och en högre statsskuld. När vi har kommit ur krisen och läget är normaliserat måste vi påbörja arbetet igen med att återföra säkerhetsmarginalerna och återigen bygga buffertar. , Riksgälden: Tack så mycket för inbjudan! Det är väldigt spännande, viktigt och trevligt att vara här. Jag skulle vilja inleda med att säga att vi står stabilt både statsfinansiellt och utifrån ett finansiellt stabilitetsperspektiv. Vi har so far klarat den här krisen väldigt bra. Vi har kunnat värna stabiliteten i de finansiella systemen, tack vare olika regelverk som har tjänat oss väl och som vi har levt efter. Jag tänker på budgetlagen, det finanspolitiska ramverket, en oberoende centralbank, bankkrisdirektiv, kapitaltäckningsregler och likviditetsregler. Det goda utgångsläget har medfört att vi har kunnat stimulera ekonomin med flera och fortfarande ha en låg statsskuld, en så pass låg statsskuld att vi faktiskt har utrymme att klara en ganska rejäl finanskris ifall så skulle behövas. Bakom den begränsade uppgången i skuldkvoten döljer sig en hel del dramatik. Pandemin slog till snabbt. Ekonomin tvärbromsade, efterfrågan försvann, företagens intjäning försämrades markant och arbetslösheten steg. Som en följd av krisen och de finanspolitiska åtgärder som vidtogs svängde statsbudgeten snabbt från ett överskott till ett kraftigt underskott. Det vi genomlider är en efterfrågekris och en utbudskris, där svaret mycket handlar om övervintring. Det har inte saknats pengar generellt – det har bland andra riksbankschefen illustrerat – utan det som har saknats är möjligheter till aktivitet, konsumtion och produktion. Det är också viktigt att förstå att ekonomisk politik inte kan hindra utan bara mildra effekterna av en kris. Man får helt enkelt göra så gott man kan. På Riksgälden inledde vi med att snabbt öka utlåningen, vilket vi kunde göra tack vare väl upparbetade lånekanaler, vårt rykte som emittent och starka ekonomi. Vi ställde ut garantier till flygindustrin, vi satte upp den så kallade företagsakuten, vi gav extra kredit till på och vi lättade på de krav på kapital för skulder som bankerna måste hålla inför en bankkris. Vi fortsatte att höja beredskapen för att hantera eventuellt krisande banker, för att kunna ställa ut andra typer av garantier och också för att ge olika direkta stöd till olika sektorer, för det fall att så hade varit påkallat. Vi var också beredda att tillföra säkerheter i form av statspapper till den finansiella marknaden för att på så sätt också värna systemets funktionalitet. På ställde vi snabbt om. Nästan all personal började på ett väldigt tidigt stadium att jobba hemifrån, kritiska funktioner delades upp i olika team med mera – allt för att säkerställa kontinuiteten i vår verksamhet. De åtgärder som vi, andra myndigheter och regeringen har vidtagit har varit nödvändiga för att upprätthålla det finansiella systemets funktionssätt och motverka nedgångar. Men åtgärderna riskerar att förstärka tidigare obalanser och bygga upp nya, och både riksbankschefen och generaldirektören för har varit inne på detta. köp av statspapper och andra tillgångar har medfört en rad olika saker. Omsättningen på statspapper har minskat. Vi har fått en omfattande överlikviditet i det finansiella systemet, vilket har varit avsikten. Vi har också pressat räntorna, men det har fått ett ökat risktagande och stigande tillgångspriser som följd. Som sa lättade vi på amorteringskraven, vilket sannolikt har haft liknande effekter på bostadspriserna. Stigande tillgångspriser, bland annat till följd av låga räntor, ska ses i ljuset av den höga skuldsättningen, framför allt hos hushållen. Om räntorna skulle stiga snabbt och oväntat skulle det kunna orsaka en tillgångspriskorrigering. Detta sammanlagt skulle kunna bli problematiskt för enskilda hushåll och för den svenska ekonomin i stort. En annan effekt av den låga räntan och de stigande tillgångspriserna är betydande omfördelningseffekter. Hushåll med lån har gynnats av lägre räntebetalningar, och banksparande har missgynnats. Och hushåll som äger bostad eller aktier har gynnats i förhållande till dem som inte har några tillgångar. Krisen har pågått ett tag, men den är ingalunda över. Smittspridningen är fortfarande hög och omfattande, och det finns risk för bakslag. Det råder en stor osäkerhet. På kort sikt är det väsentligt att vi får kontroll på pandemin och fortsätter att hantera de ekonomiska konsekvenserna av den. Vaccineringen måste komma igång snabbt och ske effektivt. De ekonomiska kostnaderna för att dröja är enorma. Den ekonomiska politiken bör inriktas på att stötta sektorer, branscher, hushåll och företag som har drabbats så att de kan fortsätta att övervintra. Och vi måste vara beredda på att läget inom den finansiella sektorn kan komma att försämras, även om vi har lyckats hålla krisen borta från banksystemen. Men exempelvis skulle en oro inom den kommersiella fastighetssektorn kunna skapa problem hos bankerna. En kris i det finansiella systemet skulle sätta ett avsevärt större avtryck i statsfinanserna. Därför är det goda utgångsläge som vi har centralt. Pandemin sätter i huvudsak tillfälliga spår i den ekonomiska aktiviteten – det är i alla fall vad vi tror. Men på arbetsmarknaden ser effekterna ut att kunna bli mer långvariga och speciellt för de utsatta grupperna. Den här bilden visar hur långtidsarbetslösheten steg kraftigt efter finanskrisen för att sedan aldrig komma tillbaka ned igen. Den har snarare tvärtom sakta trendat uppåt. I samband med avmattningen av ekonomin började långtidsarbetslösheten mer tydligt stiga igen, och den trenden har förstärkts av pandemin. Jag tycker att den här utvecklingen oroar på flera olika sätt. Det är de svagaste som drabbas mest. De åker först ut, och de har svårast att komma tillbaka. Skolfrånvaron med mera ökar, och sämre utbildning gör det ännu svårare att komma in på arbetsmarknaden. Svårast är det för dem som har sämst grundförutsättningar. Vi talar om försämrade livschanser. Generellt sett gäller att ju man är arbetslös, desto svårare är det att komma tillbaka. Då pandemin slår annorlunda än tidigare kriser kan uppgången av långtidsarbetslösheten komma att få en annan sammansättning än vad vi tidigare sett. Jag tror att antalet långtidsarbetslösa kommer att stiga ganska snabbt framöver, detta eftersom antalet som har varit arbetslösa , den undre kurvan på bilden, har ökat kraftigt. Många av dem kommer att hamna i gruppen långtidsarbetslösa, snarare än att de lämnar gruppen för arbete. Långtidsarbetslösheten riskerar således att få långvariga effekter på den reala ekonomin och de offentliga finanserna. Vilka strukturella förändringar har då den här krisen fört med sig? Utöver risken för långtidsarbetslöshet har vi inte sett någon massiv utslagning av realkapital och humankapital eller, för den delen, skäl till förändringar i våra preferenser. Historien visar att vi kommer att resa igen. Vi kommer att gå på restaurang. Vi kommer att gå på teater. Vi kommer att vilja umgås även efter pandemin. Därmed kommer en hel del att återgå till det som var tidigare, men kanske med nya ägare med mera. Men det finns vissa förändringar som har skett. Vi har snabbdigitaliserats på flera olika sätt, och bara det här mötet är ju ett exempel på det. Vårt konsumtionsmönster har delvis förändrats, och vi kommer att göra fler av våra inköp på andra sätt . Vi kommer att jobba annorlunda. Efterfrågan på kontor och boende kommer att ändras, och kanske påverkas urbaniseringen. Dagens extrema stimulanspolitik har flera problem, vilket bland andra riksbankschefen varit inne på. Den riskerar att leda till att förstärka obalanserna och riskerna i det finansiella systemet. Det medför så kallade moral hazard-problem, det vill säga att aktörer på den finansiella marknaden, företag, hushåll med mera förväntar sig att bli räddade av staten och därmed tar större risker än vad som är lämpligt och vad som annars skulle ha varit fallet. Dagens politik innehåller också en del strukturproblem, bland annat genom den ökade generositeten i de olika typer av försäkringssystem som har genomförts. Konkurrenssnedvridningar som hindrar nödvändig och vanlig strukturomvandling är också en konsekvens av dagens politik. Och de fördelningseffekter som jag har nämnt kan i förlängningen vara negativa för tillväxten. Dagens extremt expansiva politik är således inte långsiktigt hållbar, utan man kommer att behöva fasa ut den. Det måste naturligtvis ske väldigt försiktigt, så att man inte tar udden av den återhämtning som ligger framför oss. Men frågan är inte om utan när det är dags att till exempel återinföra amorteringskravet, som har varit inne på, liksom att höja den kontracykliska kapitalbufferten, avveckla olika typer av finanspolitiska stödformer och för att börja banta balansräkningen. Dagens efterfrågestimulanser bör avlösas av en långsiktig och hållbar tillväxtpolitik inom exempelvis arbetsmarknad, utbildning, infrastruktur, innovation, företagande, skatte- och bostadspolitik samt välfärd. Jag vill avrunda med att säga att står stabilt tack vare sunda regelverk och starka statsfinanser. Regeringen, vi och andra myndigheter har på flera sätt behövt agera och förhindra att krisen skulle bli allvarligare än vad den har blivit. Den expansiva politik som har genomförts har varit nödvändig för att värna den finansiella stabiliteten och stötta den realekonomiska utvecklingen. Krisen är inte över. Blickar vi framåt finns det risker, risker som kan komma att påverka de finansiella systemen om de skulle materialiseras. Vi på Riksgälden har beredskap att agera. : Det kommer när pandemin är över och dagens politik bör ersättas av en politik för långsiktig tillväxt och stabilitet. Det är någonting att börja fundera över . Finansmarknadsminister (MP): Fru ordförande! Jag vill tacka de tre föregående talarna för väldigt värdefulla och insiktsfulla presentationer. Jag vill också passa på att rikta ett tack till utskottet för möjligheten att få komma hit och prata om dessa ständigt aktuella och viktiga frågor. Vi kan konstatera att stabilitet alltid behöver vara på vår dagordning. Utmaningarna kan växla beroende på var vi står i tillvaron just för tillfället. Men det är frågor som vi bör återkomma till och fortsätta diskutera, så tack för den möjligheten! När vi sågs vid förra utskottsmötet, , talade vi om stabilitet. Vid utfrågningen då var det nog väldigt få av oss som kunde föreställa oss vilka konsekvenser coronaviruset skulle få på ekonomin. Inte minst kan vi se att den globala spridningen av viruset i början av dramatiskt förändrade utsikterna för världsekonomin men också för den svenska ekonomin. Det har varit utbudsstörningar och en hög nivå av osäkerhet. Detta, tillsammans med de restriktioner som vi har varit tvungna att införa för att minska smittspridningen, har fått en stor och negativ påverkan på den ekonomiska utvecklingen i vårt land och i andra länder. Jag skulle vilja säga att hastigheten och storleken på de globala BNP-fallen har varit unika. Spridningen av coronapandemin skapade också en enorm osäkerhet runt om i världen. Det bidrog också till en omfattande turbulens på de finansiella marknaderna, som ni kanske kommer ihåg, med kraftiga börsfall . Därefter har det varit en stadig återhämtning på de finansiella marknaderna. Den här gången var det dock inte de finansiella marknaderna som orsakade krisen, utan det var i stället en global pandemi som höll oss i ett järngrepp. Det handlar naturligtvis fortfarande om att först och främst säkerställa folkhälsan, och där gör vi stora insatser för att sjukvården ska ha de resurser som behövs och för att se till att vi får ut vaccin så fort som möjligt till en så stor del av befolkningen som möjligt. Vi hamnade också i en situation där företagen inte kunde planera. Beställningar avbokades, intäkter föll dramatiskt och investeringsvilja byttes mot jakt efter likviditet. Det inte för en långsiktigt hållbar samhällsekonomi. Det gjorde att vi behövde vidta stora och omfattande åtgärder i ekonomin. Som väl var, och som vi också har hört av de tidigare talarna, var relativt väl rustat för att möta de ekonomiska utmaningarna, som ju också är temat för vår utfrågning här . Vi gick in i krisen med en låg statsskuld och starka statsfinanser. Sedan den globala finanskrisen drabbade oss och världen har vi ägnat oss åt att bygga buffertar för bankerna och det finansiella systemet men också för att vi ska klara av att ha en låg risk i hushållen. Som ni alla vet har regering och riksdag fattat beslut om en rad åtgärder för att mildra de ekonomiska konsekvenserna av coronapandemin. har vi spenderat 374 miljarder i olika former, bland annat stora bidrag till kommunerna och regionerna för att vi ska klara välfärden och vården men också till våra myndigheter. Inte minst har det handlat om stöd till näringslivet i form av likviditetsstöd för skattekonton och olika former av stöd för företag som möter ett kraftigt fall i sina intäkter. Som vi hörde från riksgäldsdirektören har vi dessutom en företagsakut för att stärka utlåningen till små och medelstora företag. Inte minst har vi också stöd till alla företag som har använt sig av korttidspermittering, vilket har gjort att väldigt många svenskar har kunnat behålla sina jobb trots den stora påverkan på vår ekonomi. Här vill jag också passa på att lyfta fram det skyndsamma och väldigt vältajmade agerandet från våra myndigheter som deltar i dagens utfrågning. De har spelat en avgörande roll, vill jag hävda, i att säkerställa den finansiella stabiliteten i detta akuta läge. Det har också varit väl samordnade aktiviteter från myndigheterna och även från regeringen. kunde till exempel sätta ned bankernas kontracykliska kapitalbuffert och dessutom förtydliga hur hushåll tillfälligt har kunnat få undantag från amortering med anledning av den här situationen. har bidragit till att stabilisera marknaderna genom att erbjuda likviditet, och Riksgälden har flyttat fram tidpunkten då bankerna ska uppfylla kravet på konverterbara och nedskrivningsbara skulder. Detta samlat har gjort att bankerna har kunnat fortsätta att låna ut till företag och även till hushåll som har behövt det. Krisen har dessutom visat på styrkan i EU-samarbetet. Vi har snabbt och välkoordinerat kunnat agera gemensamt. Till exempel bidrog det som kallas quick fix för banker till att banker i hela EU kunde upprätthålla kreditförsörjningen både till hushåll och till livskraftiga företag som var i en akut situation. I , precis som i många andra länder, har bankerna uppmanats att hålla tillbaka utdelningar till sina aktieägare. Jag vill säga att det har varit en klok strategi med tanke på att det har rått en stor osäkerhet. Den var kopplad till de effekter som vi nu ser av pandemin, som har varit svåra att förutse. Den har också bidragit till att både företag och hushåll har kunnat känna sig trygga med att bankerna har kapacitet att hjälpa till med finansiering när så behövs. har vi haft ett flertal extrainsatta möten i det finansiella stabilitetsrådet och i den beredningsgrupp som finns till rådet. Här vill jag tacka myndigheterna för ett mycket gott samarbete i rådet. Det har gjort att vi har kunnat samordna oss och komma med gemensamma åtgärder som har haft väldigt stor och positiv effekt. Det är inte bara viktigt att vi har buffertar i det finansiella systemet och att vi när vi förhoppningsvis går in i bättre tider kan bygga upp dem igen. Det är också viktigt att vi har väl fungerande och etablerade samarbetsfunktioner. Det har spelat en stor roll för att trygga den finansiella stabiliteten så väl under krisen. Den osäkerhet som uppstod på de finansiella marknaderna när coronapandemin bröt ut påverkade också den svenska marknaden för företagsobligationer, som vi har hört av de tre tidigare talarna. Det blev svårt att få tag i kritisk information, och likviditeten i företagsobligationer försämrades kraftigt. pågår ett arbete med att förbättra marknaden för företagsobligationer. Här väntas branschen från och med , bara , börja tillämpa en ny självreglering för publicering av information när det gäller handel med obligationer. Frågan om ökad transparens på företagsobligationsmarknaden väntas också ingå i den översyn av regelverket på EU-nivå som kommissionen har aviserat och som kommer att ske . Det tycker vi är väl befogat. Coronaviruset och arbetet med att hantera effekterna av pandemin präglar självfallet vår vardag . Men parallellt pågår andra viktiga arbeten kopplade till finansiell stabilitet, och jag tänker här ta upp ett par av dem som vi behöver ha i fokus framåt. Jag vill börja med frågan om hållbarhet kopplat till den finansiella marknaden. Det finns en bred samsyn om att finansmarknaden har en enormt viktig roll att spela när det gäller utvecklingen mot ett mer hållbart samhälle. Här gäller det att snabbt minska investeringarna i exempelvis fossila tillgångar och att styra om dem mot hållbara investeringar. Men jag vill också hävda att arbetet för en hållbar finansmarknad är centralt för att behålla den finansiella stabiliteten. Vi ser redan nu hur effekterna av klimatförändringarna orsakar stora ekonomiska förluster i men framför allt globalt. , som försäkringsbolag och banker, påverkas nu i en sedd omfattning av skador som orsakas av klimatförändringar på fysiska tillgångar som till exempel ställts som pant eller som försäkrats. Ovanpå detta har vi en omställningsrisk där finansiella aktörer investerar i företag som inte har en långsiktigt hållbar affärsmodell och som riskerar att bli strandade tillgångar. Detta ser vi nu allt fler exempel på i ekonomin. Kolkraftverket Moorburg, som bara var i drift med svag lönsamhet, är nu omställt, och verksamheten där kommer att sluta. Ett annat exempel är pipelinen Keystone XL i , som det också har lånats ut pengar till men som den nya administrationen nu har lagt i malpåse. Exemplen på tillgångar som visar sig inte ge avkastning på grund av att vi rör oss i en mer hållbar riktning är många och kommer att bli allt fler. Detta är en klimatrisk som vi behöver ha med oss. För att hantera de risker som klimatförändringarna innebär behöver de finansiella företagen nu integrera hållbarhetsfaktorer i hela sin verksamhet. Det finns en rad olika initiativ, både privata och offentliga, som syftar till att öka och förbättra öppenheten och tillgången till data när det gäller hållbarhetsrelaterad information. Detta är väldigt viktigt. Även om vi ser en positiv utveckling behöver fler företag redovisa klimatrelaterad information. Det kommer också att kunna bidra till att förtydliga de finansiella konsekvenserna av klimatutvecklingen. Detta gäller inte minst bankerna, som inte har kommit lika långt som till exempel kapital- eller fondförvaltare. Vi ser också exempel på detta i ett antal olika journalistiska arbeten som visar på bankernas sårbarhet. gav regeringen i uppdrag att bland annat följa upp de finansiella företagens klimatrapportering och komma med förslag till hur den kan förbättras framåt, inte minst när det gäller lån och krediter. har också i uppgift att ta hänsyn till hållbarhet som en del i sin tillsyn. Även inom EU pågår nu ett större arbete med att titta på hur hållbarhet kan integreras i bankernas riskhantering och även i tillsynsprocesserna. () publicerade i egenskap av bankunionens tillsynsmyndighet sina förväntningar när det gäller hur banker ska beakta och rapportera klimatrisker. Vi har alltså kommit en bit på väg, men det finns mycket mer att göra på detta område. En avslutande spaning på detta tema handlar om vad vi såg kopplat till just hållbarhet och hur marknaderna nu börjar ta alltmer hänsyn till dessa frågor. Jag skulle vilja säga att innebar något av ett genombrott för grön finansiering och en grön finansmarknad. De fossila sektorerna har inte bara lett till ökade kreditförluster, utan vi ser också på aktiemarknaden hur fossiltunga banker nu pressas mycket hårdare än andra. Detta är något vi kommer att se mer av, kan jag utlova. Vid förra årets öppna utfrågning i finansutskottet diskuterade vi också bland annat cybersäkerhet och risker för finansiell stabilitet som operationella avbrott kan ge upphov till. kan vi konstatera att detta var ett väl valt ämne. Pandemin har medfört ett alltmer digitaliserat arbetssätt, inte minst vid möten som det vi har och även för alla aktörer inom den finansiella marknaden. Digitaliseringen har varit till enormt stor hjälp för att kunna fortsätta med samhällsviktig verksamhet under pandemin, men den innebär såklart också flera typer av sårbarheter. Cyber- och informationssäkerhet är fortsatt en mycket viktig fråga, och nya steg har tagits på det området, både på EU-nivå och i , för att stärka samhällets kapacitet att möta en ökad hotbild på detta område. Europeiska kommissionen presenterade till exempel ett cybersäkerhetspaket. På finansmarknadsområdet förhandlas det just nu om en förordning som tar sikte på att skapa motståndskraft i finanssektorn på detta område. I beslutade regeringen att ett nationellt cybersäkerhetscenter ska inrättas. För finans- och betalningsmarknaderna är den snabba tekniska utveck-lingen och digitaliseringen i grunden mycket positiv. Den skapar förutsättningar för innovativa lösningar som gör det möjligt att få billigare, bättre och mer konsumentvänliga produkter och tjänster. är det viktigt att denna utveckling inte sker på bekostnad av till exempel finansiell stabilitet och konsumentskydd. Därför tillsatte regeringen en utredning för att se över statens roll på betalningsmarknaden i bred bemärkelse. I detta uppdrag ingår också att analysera ett eventuellt behov av en e-krona. Arbetet med penningtvätt och finansiering av terrorism är också oerhört avgörande. Att det fungerar och anpassas till förhållanden i omvärlden är grundläggande för den finansiella stabiliteten. Här vill jag speciellt ta upp något av det som kan väntas på detta område. För att bättre förstå och kunna bemöta de risker som illegala finansiella flöden skulle kunna innebära för den finansiella stabiliteten har tillsammans med övriga länder i den nordisk-baltiska regionen bett () att granska finansiella flöden till och från regionen ur detta perspektiv. Denna granskning ska påbörjas och väntas vara klar . väntas också kommissionen lägga fram förslag till framtida reformer på penningtvättsområdet, bland annat en förstärkning av tillsynen på EU-nivå genom en EU-gemensam tillsynsmyndighet, som väntas ingå i det paketet. Gemensamt för alla de områden som jag pekat på är att det handlar om olika typer av globala nyttigheter, som förutsätter inte bara åtgärder nationellt och var och en för sig utan också ett fungerande internationellt samarbete. Jag hoppas, som vi alla förmodligen gör, att 2021 kan bli då vi får en riktig omstart för de multinationella samarbetena på många olika fronter. På EU-nivå finns det ett par frågor som är värda att belysa. Utvecklingen av EU:s kapitalmarknad fortsätter. Kommissionen lyfter där fram flera olika intressanta aspekter för att stödja en grön återhämtning. Det handlar om hur marknaderna bättre kan tillgängliggöra kapital och krediter för företag och även om att främja långsiktiga och hållbara investeringar på en marknad med högt konsumentskydd. Det pågår också ett arbete för att ta fram ett regelverk för kryptotillgångar.