bet · H801CU12 · 2021-04-23 00:00:00 — Utredningen ansåg därför att behandling av levande djur borde falla utanför konsumenttjänstlagens tillämpningsområde (s. 133 f.). I propositionen med förslag till en ny konsumenttjänstlag ansåg det föredragande statsrådet att utredningens förslag, som hade lämnats utan erinran under remissbehandlingen, framstod som välgrundat. Statsrådet anförde vidare att behandling av levande djur i flera avseenden hade större likheter med tjänster som avser behandling av personer än med tjänster som avser arbete på döda föremål, och att konsumenttjänstlagen inte i denna etapp av lagstiftningsarbetet borde omfatta tjänster som avsåg bl.a. behandling av personer (prop. 1984/85:110 s. 34). I stället förutsågs en analog tillämpning av lagen på bl.a. tjänster som gäller behandling av levande djur (SOU 1979:36 s. 109 och 121 och prop. 1984/85:110 s. 142). I sammanhanget kan nämnas att i viss utsträckning tillämpar konsumenttjänstlagens bestämmelser analogt på tjänster som gäller behandling av djur. har exempelvis tillämpat konsumenttjänstlagens bestämmelser i ärenden om fel hos tjänsten och bestämmande av priset i fråga om vissa veterinärtjänster. prövar dock inte tvister som kräver veterinärmedicinsk sakkunskap. och sjukvård prövar bl.a. om djurhälsopersonal har felbehandlat ett djur i sin yrkesutövning. uppgift och organisation regleras i lagen (2009:302) om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård. Om någon som tillhör djurhälsopersonalen har brustit i sin yrkesutövning kan ge personen en erinran eller varning. Om en varning inte framstår som en tillräckligt ingripande åtgärd kan nämnden besluta om en treårig prövotid. kan även återkalla en persons legitimation eller annan behörighet. prövar däremot inte om en djurägare har rätt till ersättning eller skadestånd vid en felbehandling. Nämnden prövar inte heller frågor om priset för olika behandlingar. Promemoriorna Bör konsumenttjänstlagen utvidgas? och Konsumenttjänster m.m. (Ds 2008:55 och Ds 2009:13) gav en sakkunnig person i uppdrag att göra en översyn av konsumenttjänstlagen och klarlägga behovet av en eventuell utvidgning av lagens tillämpningsområde. Utredaren överlämnade promemorian Bör konsumenttjänstlagen utvidgas? En diskussionspromemoria (Ds 2008:55). Efter att diskussionspromemorian remissbehandlats överlämnade utredaren promemorian Konsumenttjänster m.m. (Ds 2009:13). I promemoriorna föreslog utredaren bl.a. att konsument-tjänstlagens regler också skulle tillämpas på behandling av levande djur, varvid ett presumtionsansvar skulle gälla vid dröjsmål och fel från näringsidkarens sida. Enligt uppgift från pågår inte något arbete med frågan. konkurrens om fler byter djurförsäkring har i den egeninitierade rapporten konkurrens om fler byter djurförsäkring (rapport 2018:6) undersökt hur marknaden för djursjukvård och marknaden för djurförsäkringar påverkar varandra. I rapporten analyserar djursjukvårdsmarknadens utveckling med ett tydligt fokus på konsumenterna. anser bl.a. att konsumenttjänstlagen bör utvidgas och gälla även för behandling av levande djur. anför bl.a. följande när det gäller denna fråga: Konsumenttjänstlagen omfattar inte behandling av levande djur. Det går inte heller att klaga på en veterinärvårdsbehandling hos . prövar inte ett klagomål om det krävs veterinärmedicinsk sakkunskap. Ett sådant klagomål kan bara prövas av och sjukvård. Men nämnden prövar inte några ekonomiska anspråk på skadestånd för en felaktig behandling av legitimerad djurhälsopersonal utan utdömer endast disciplinpåföljder. menar att konsumentskyddet på denna marknad behöver stärkas och att konsumenttjänstlagen borde utvidgas och även gälla för behandling av levande djur. Förslag med denna innebörd har redan lagts fram i en departementspromemoria (Ds 2008:55) och tillstyrktes då av bl.a. och . Statsrådet anförde följande som svar på en skriftlig fråga (fr. 2020/21:365) om kostnader för veterinärvård. […] har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att kostnaden för erbjuden veterinärvård står i paritet med de faktiska kostnaderna. har efterfrågan och utbudet av djursjukvård kraftigt stigit. Inom djursjukvården finns avancerade diagnostiska verktyg och behandlingsalternativ som i princip är fullt jämförbara med dem som används vid vård av människor. pågår en intensiv debatt om skenande kostnader inom djursjukvården och höjda försäkringspremier. Det finns olika anledningar till de ökade kostnaderna. belyser dessa frågor. I rapporten konstateras till exempel att betalningsviljan för djursjukvård hos konsumenter har ökat liksom antalet vårdinsatser. Vidare konstateras att kostnaden för ett veterinärbesök påverkas av bland annat vilken tid besöket görs och vilken typ av vårdinrättning som besöks. En betydande del av kostnaderna för djursjukvård finansieras av försäkringar. Prissättningen är fri på denna marknad. I konstateras att det kan vara svårt för konsumenter att jämföra försäkringsvillkor och få en bild av i vilken utsträckning en viss åtgärd kommer att täckas av försäkringen. På finns verktyg för att underlätta sådana jämförelser. Att priserna varierar mellan olika kliniker och djursjukhus är en följd av att prissättningen inom djursjukvården är fri. Regeringen vidtar inte prisreglerande åtgärder på en fri marknad. Det är därför viktigt att som konsument, om möjligt, jämföra priser mellan olika veterinärer. Ett motsvarande motionsyrkande behandlades av utskottet i betänkande 2019/20:CU14. Utskottet ansåg då att det inte fanns skäl att föreslå något initiativ från med anledning av motionsyrkandet. Utskottet föreslog att det aktuella motionsyrkandet skulle avslås och följde utskottets förslag. Som redovisats ovan har frågan om att utvidga konsumenttjänstlagens tillämpningsområde till att även omfatta behandling av levande djur utretts och förslag om en sådan utvidgning av lagen lämnats i två departements-promemorior (Ds 2008:55 och Ds 2009:13). Vidare har i en egeninitierad rapport (rapport 2018:6) ansett att konsumenttjänstlagen också borde gälla vid behandling av levande djur. Enligt uppgift från pågår inte något arbete med frågan. Även om behandling av levande djur undantagits från konsument-tjänstlagens tillämpningsområde tillämpas dock lagens bestämmelser, bl.a. av , i viss utsträckning analogt på tjänster som gäller behandling av djur. Utskottet anser liksom tidigare att det inte finns skäl att föreslå något initiativ från i frågan. Motionsyrkandet bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om förmedling av tjänster. Utskottet hänvisar bl.a. till pågående arbete. Jämför reservation 16 (L). I kommittémotion 2020/21:3248 anser m.fl. (L) att regeringen bör tillsätta en utredning som ska se över hur man kan motverka oseriösa aktörer inom förmedlingsbranschen och hur man kan stärka konsumenters ställning när dessa blir utnyttjade av oseriösa aktörer. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 17). Nya befogenheter på konsumentskyddsområdet Genom lagändringar som trädde i kraft har bl.a. fått stärkta tillsynsbefogenheter däribland rätt att köpa produkter under dold identitet (s.k. testköp). Vidare ska en näringsidkare som genom sitt agerande på internet bryter mot den konsumentskyddande lagstiftningen, t.ex. genom otillbörlig marknadsföring, kunna föreläggas att ta in ett varningsmeddelande som tydligt visas i samband med besök på webbplatsen. Ett sådant föreläggande ska kunna riktas även mot en värdtjänstleverantör eller internetleverantör (prop. 2019/20:120, bet. 2019/20:CU23, rskr. 2019/20:254). Uppdrag att identifiera och analysera hinder för väl fungerande marknader och för hållbar konsumtion Regeringen gav i uppdrag att identifiera betydande hinder för väl fungerande konsumentmarknader och för hållbar konsumtion. Myndigheten ska även identifiera för- och nackdelar med olika typer av åtgärder för att motverka dessa hinder. När det gäller bakgrunden till uppdraget anför regeringen bl.a. att för att marknaderna ska fungera väl behöver konsumenter göra välgrundade val mellan företagens erbjudanden samt känna till och ta till vara sina rättigheter och fullgöra sina skyldigheter. Vidare krävs att företagen inte agerar på sätt som orsakar konsumenterna skada, genom t.ex. bristande produktsäkerhet eller otillbörliga affärsmetoder, eller som försämrar förutsättningarna för konkurrens med kvalitet och pris. Konsumentmarknaderna utvecklas snabbt. Det finns en stor variation i såväl utbud som försäljningskanaler och betalningsmodeller, både inom och i den gränsöverskridande handeln, vilket även inkluderar nya typer av aktörer. Marknadsföringen har ökat i omfattning och i hög grad förflyttats till internet, där den också i ökande utsträckning individanpassats. Utvecklingen innebär fler valmöjligheter för konsumenterna, men den kan medföra svårigheter, bl.a. när det gäller att ta ställning till olika erbjudanden. Därför skulle exempelvis information som utformas och tillhandahålls på ett mer ändamålsenligt sätt kunna bidra till mer välfungerande konsumentmarknader. Uppdraget ska redovisas . presenterade kommissionen en ny EU-strategi för konsumentpolitiken (konsumentagendan), COM(2020) 696. Strategin avser bl.a. att främja en grönare, mer digital och rättvisare inre marknad i syfte att öka förtroendet bland konsumenterna. Strategin omfattar 22 åtgärder inom fem prioriterade områden, bl.a. digital omställning. Kommissionen anger att den och efter att ha uppdaterat sina vägledningar om direktivet om otillbörliga affärsmetoder och direktivet om konsumenträttigheter planerar att analysera om det behövs ytterligare lagstiftning eller andra åtgärder på medellång sikt för att säkerställa lika villkor online och offline. Kommissionen anför bl.a. att vi måste komma till rätta med affärsmetoder som åsidosätter konsumenternas rätt att göra välgrundade val, missbrukar deras beteendemässiga bias eller snedvrider deras beslutsfattande. Några exempel på sådana metoder är användning av ”mörka mönster”, vissa personaliserings-metoder som ofta bygger på profilering, dold reklam, bedrägeri, falsk eller vilseledande information och manipulerade kundrecensioner. Det behövs ytterligare vägledning om hur konsumenträttsliga instrument som direktivet om otillbörliga affärsmetoder och direktivet om konsumenträttigheter ska tillämpas på sådana metoder. I slutändan bör konsumenterna vara lika skyddade och behandlas lika rättvist online som offline. Kommissionen anför också att deras förslag till en ny lag om digitala tjänster syftar till att fastställa nya och utökade skyldigheter och stärka de onlinebaserade mellanhändernas och plattformarnas ansvarsskyldighet. Kommissionen presenterade ett förslag till förordning om en inre marknad för digitala tjänster (COM(2020) 825 final). Genom lagändringar som trädde i kraft har bl.a. fått stärkta tillsynsbefogenheter, däribland rätt att köpa produkter under dold identitet (s.k. testköp). Vidare ska en näringsidkare som genom sitt agerande på internet bryter mot den konsumentskyddande lagstiftningen, t.ex. genom otillbörlig marknadsföring, kunna föreläggas att ta in ett varningsmeddelande som tydligt visas i samband med besök på webbplatsen. Ett sådant föreläggande ska kunna riktas även mot en värdtjänstleverantör eller internetleverantör. Vidare har ett pågående regeringsuppdrag att bl.a. identifiera betydande hinder för väl fungerande konsumentmarknader. Myndigheten ska även identifiera för- och nackdelar med olika typer av åtgärder för att motverka dessa hinder. Inom EU pågår även ett arbete med en inriktning som ligger i linje med önskemålen i motionen. Enligt utskottets mening finns inte skäl att föreslå något initiativ från sida med anledning av motionsyrkandet. Det bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om bindningstider för konsumentavtal. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstagande. Jämför reservation 17 (SD). I kommittémotion 2020/21:1617 yrkande 16 föreslår m.fl. (SD) ett tillkännagivande om att förhindra onödigt långa bindningstider. I svensk rätt finns inte någon generell lagreglering av bindningstider för avtal mellan näringsidkare och konsumenter. För vissa avtalstyper inom det konsumentskyddande området finns bestämmelser om att en bestämd avtalstid inte får överstiga . Enligt 3 kap. 2 § försäkringsavtalslagen (2005:104) får försäkringstiden för en konsumentförsäkring inte överstiga , om det inte finns särskilda skäl för en längre försäkringstid. Av 5 kap. 15 a § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation framgår att den som tillhandahåller elektroniska kommunikationstjänster ska erbjuda slutanvändare att ingå avtal med en längsta giltighetstid . Ett avtal mellan en konsument och den som tillhandahåller elektroniska kommunikationstjänster får inte ha en längre inledande bindningstid än 24 månader. Enligt 36 § avtalslagen får ett avtalsvillkor jämkas eller lämnas utan avseende om villkoret är oskäligt med hänsyn till avtalets innehåll, omständigheterna vid avtalets tillkomst, senare inträffade förhållanden och omständigheterna i övrigt. Särskild hänsyn ska tas till behovet av skydd för den som i egenskap av konsument eller annars intar en underlägsen ställning i avtalsförhållandet. Lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden (avtalsvillkorslagen) gäller enligt 1 § avtalsvillkor som näringsidkare använder när de erbjuder varor, tjänster eller andra nyttigheter till konsumenter. Om ett avtalsvillkor som avses i 1 § med hänsyn till pris och övriga omständigheter är oskäligt mot konsumenten, får Patent- och enligt 3 § första stycket förbjuda näringsidkaren att i liknande fall använda samma eller väsentligen samma villkor, om förbudet är motiverat från allmän synpunkt eller annars ligger i konsumenternas eller konkurrenternas intresse. En ansökan om förbud får, enligt 4 §, göras av . Om för ett visst fall beslutar att inte göra någon ansökan får ansökan göras av en sammanslutning av näringsidkare, konsumenter eller löntagare. (som tidigare prövade avtalsvillkor enligt avtalsvillkorslagen) har ansett att avtalsvillkor mellan näringsidkare och konsumenter gällande spår- och spärrtjänster med bindningstider som överstiger 12 månader varit oskäliga enligt 3 § avtalsvillkorslagen (MD 2015:5). Frågan om huruvida avtalsvillkor med viss bindningstid varit oskäliga mot konsumenter enligt 3 § avtalsvillkorslagen har även prövats i avgöranden från Patent- och marknadsöverdomstolen och Patent- och . I en dom meddelad har Patent- och marknadsöverdomstolen ansett att avtalsvillkor mellan en premiepensionsförvaltare och konsumenter om premiepensions-förvaltningstjänster med bindningstider som överstiger 12 månader varit oskäliga (mål nr PMT 7011-17). Vidare har Patent- och i en dom meddelad ansett att ett avtalsvillkor mellan en gymkedja och konsumenter om gymmedlemskap med en bindningstid var oskäligt mot konsumenten (mål nr PMT 5750-17). Patent- och har även i två domar ansett att villkor om en bindningstid om vid elavtal med rörligt pris var oskäligt för konsumenten (mål nr PMT 11259-20 och PMT 3960-20). I samtliga av dessa mål hade talan väckts av . Bindningstiders längd har också prövats av i tvister mellan enskilda konsumenter och näringsidkare. har bl.a. i två beslut ansett att en inledande bindningstid som inkluderade vissa betalningsfria månader för tv-tjänster är oskäligt lång. Det fanns enligt nämndens mening skäl att i detta sammanhang inte behöva acceptera en längre bindningstid än 24 månader. rekommenderade företagen att sätta ned bindningstiderna inklusive betalningsfria månader (Änr 2016-08890 och Änr 2017-06422). Vidare ansåg att två kabel-tv-bolag som vid avtal med privatpersoner tillämpade inledande bindningstider på mellan , där avtalstiden var uppdelad på först ett antal betalningsfria månader och därefter 24 månader mot betalning, hade agerat i strid med 5 kap. 15 a § lagen om elektronisk kommunikation. Sedan enligt 7 kap. 4 § samma lag underrättat företagen om sin bedömning ändrade bolagen sina inledande bindningstider inklusive betalningsfria månader. Enligt lagen (2014:1449) om konsumentskydd vid automatisk avtalsförlängning ska en näringsidkare inför en förlängning av ett tidsbestämt avtal påminna en konsument om det avtalsvillkor som innebär att avtalet förlängs om konsumenten inte säger upp det. Påminnelsen ska vara skriftlig och lämnas senast en månad före den tidpunkt då avtalet senast måste sägas upp. Om näringsidkaren inte fullgör sin påminnelseskyldighet ska konsumenten ha rätt att säga upp avtalet med omedelbar verkan eller, om avtalstiden ännu inte har löpt ut, till avtalstidens utgång. Lagen är tvingande till konsumentens förmån. Lagen ska inte tillämpas om det finns särskilda bestämmelser om förlängning av ett avtal eller om konsumenten efter förlängningen kan säga upp avtalet med högst tre månaders uppsägningstid. Ett motsvarande motionsyrkande behandlades av utskottet i betänkande 2018/19:CU10. Utskottet föreslog att motionsyrkandet skulle avslås och följde utskottets förslag. I betänkandet anförde utskottet följande: I svensk rätt finns inte någon generell lagreglering av bindningstider för avtal mellan näringsidkare och konsumenter. När det gäller konsumentförsäkringar och elektroniska kommunikationstjänster finns dock bestämmelser om att en bestämd avtalstid inte får överstiga . Vidare har frågan om huruvida avtalsvillkor med viss bindningstid varit oskäliga mot konsumenter enligt 3 § avtalsvillkorslagen bl.a. prövats av . Även har prövat frågor om bindningstider i tvister mellan enskilda konsumenter och näringsidkare. Vidare har som tillsynsmyndighet enligt lagen om elektronisk kommunikation agerat mot långa bindningstider när det gäller elektroniska kommunikationstjänster. I det enskilda fallet kan dessutom en domstol enligt 36 § avtalslagen jämka eller bortse i från ett avtalsvillkor som innebär en oskäligt lång bindningstid. Enligt utskottets mening finns inte skäl att föreslå någon åtgärd med anledning av motionsyrkandet. Motionsyrkandet bör därför avslås. Utskottet står fast vid sin ovan redovisade uppfattning och föreslår att avslår motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om tågpassagerares rättigheter. Utskottet hänvisar till pågående arbete inom EU. Jämför reservation 18 (SD). I kommittémotion 2020/21:1617 yrkande 34 föreslår m.fl. (SD) ett tillkännagivande om att inom EU bör verka för att konsumentskyddet ska vara likvärdigt för passagerare oavsett om de färdas med flyg eller tåg. Enligt motionärerna innebär kommissionens förslag till ny tågpassagerarförordning bl.a. sämre ersättningsvillkor för konsumenterna vid inställda eller försenade tågresor än vad som gäller vid flygresor. Förslaget till ny tågpassagerarförordning Kommissionen presenterade ett förslag till omarbetning av och rådets förordning (EG) nr 1371/2007 om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer (COM(2017) 548). Förordningen innehåller bl.a. bestämmelser om rätt för tågresenärer till assistans och ersättning vid förseningar och inställda tåg. Det huvudsakliga syftet med förslaget är att hantera vissa tillämpningsproblem som kommissionen har uppmärksammat under de år som förordningen har varit i kraft. Kommissionen har bl.a. föreslagit att järnvägsföretagen ska befrias från ersättningsansvar när en försening har orsakats av svåra väderförhållanden och naturolyckor som inte kunde ha förutsetts eller förhindrats även om alla rimliga åtgärder hade vidtagits. hade överläggning med företrädare för regeringen om förslaget till förordning. Vidare informerade företrädare för regeringen bl.a. utskottet om förordningsförslaget och aktuellt förhandlingsläge. Skriftlig information från lämnades och . Företrädare för regeringen informerade även utskottet om förordningsförslaget . Rådet antog sin ståndpunkt vid första behandlingen. Ett motsvarande motionsyrkande behandlades av utskottet i betänkande 2019/20:CU14. Utskottet föreslog att motionsyrkandet skulle avslås med hänvisning till pågående arbete inom EU. följde utskottets förslag. Förslaget till en omarbetning av tågpassagerarförordningen förhandlas inom EU och rådet antog sin ståndpunkt vid första behandlingen. Enligt utskottet finns inte skäl till något tillkännagivande till regeringen med anledning av motionsyrkandet. Motionsyrkandet bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om snabblån m.m. Utskottet hänvisar bl.a. till ny lagstiftning och pågående arbete. Jämför reservation 19 (SD), 20 (C), 21 (V) och 22 (L). I kommittémotion 2020/21:397 föreslår m.fl. (V) ett tillkännagivande om att regeringen bör lägga fram ett förslag som innebär att sms-lån och andra snabblån förbjuds (yrkande 7). Ett tillkännagivande om att förbjuda snabblån föreslås också av och (båda SD) i motion 2020/21:3400 yrkande 1. Vidare anser motionärerna att det alltid ska finnas tydlig information om möjligheten till konsumentvägledning i samband med att en låntagare erbjuds lån. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 2). Motionärerna anser även bl.a. att det bör införas en karenstid vid utbetalning av lån. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 5). I kommittémotion 2020/21:1616 yrkande 18 föreslår m.fl. (SD) ett tillkännagivande om att genomföra förändringar av konsumtionslånemarknaden i syfte att hindra att konsumenter hamnar i skuldfällor. I kommittémotion 2020/21:2947 yrkande 3 föreslår m.fl. (C) ett tillkännagivande om att löpande följa upp lagstiftningen om snabblån. I kommittémotion 2020/21:3248 av m.fl. (L) yrkande 22 föreslås ett tillkännagivande om att skärpa reglerna när det gäller marknadsföring av snabblån. Motionärerna föreslår även ett tillkännagivande om att skärpa reglerna vid kreditgivning för snabblån (yrkande 23). Vidare föreslås ett tillkännagivande om en översyn av den civilrättsliga bestämmelsen om ocker (yrkande 25). Motionärerna anser att bestämmelsen är svår att tillämpa på dagens kreditmarknad. I motion 2020/21:263 yrkande 1 föreslår och (båda SD) ett tillkännagivande om att utreda lagstiftningen om snabblån. (S) föreslår i motion 2020/21:820 ett tillkännagivande om att överväga att göra en översyn av bestämmelserna om räntetak för högkostnadskrediter. Enligt motionären bör nivån på räntetaket kunna sänkas ytterligare. (L) anser i motion 2020/21:1452 att reglerna för lån utan säkerhet bör skärpas och att nivån på räntetaket bör sänkas. Vidare anser motionären att lån utan säkerhet endast ska få beviljas efter en betänketid. Tillkännagivanden föreslås i enlighet med detta (yrkandena 1, 2 och 4). I motion 2020/21:2400 anser m.fl. (S) att det bör göras en översyn av reglerna för snabblånebranschen. Motionärerna menar bl.a. att det görs bristfälliga kreditprövningar. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta. I motion 2020/21:2434 föreslår ClasGöran och (båda S) ett tillkännagivande om att ytterligare reglera möjligheterna att ta snabblån. Motionärerna anser att ytterligare regleringar skulle hindra fler från att hamna i svåra skuldsituationer. Även (C) föreslår i motion 2020/21:3179 yrkande 1 ett tillkännagivande om att ytterligare begränsa tillgången till snabblån. Konsumentkreditlagen (2010:1846) trädde i kraft (prop. 2009/10:242, bet. 2010/11:CU5, rskr. 2010/11:80). Konsumentkreditlagen omfattar i princip alla slag av krediter som näringsidkare lämnar till konsumenter. Lagen är tvingande till konsumentens förmån. Det har vidtagits flera olika åtgärder för att motverka problem som snabblån kan orsaka. Bland annat har det införts strängare krav i konsumentkreditlagen på att kreditgivaren ska lämna information och att kreditgivaren ska pröva om konsumenten har ekonomiska förutsättningar att fullgöra vad han eller hon åtar sig enligt kreditavtalet (kreditprövning). granskar att snabblåneföretagen följer dessa regler. Vidare skärptes sanktionssystemet genom att gavs möjlighet att ta ut en sanktionsavgift av kreditgivare som inte gör tillräckliga kreditprövningar.