bet · H801JuU23 · 2021-06-07 00:00:00 — Coronapandemins påverkan på sjuktalen var förhållandevis liten och i kombination med minskat semesteruttag medförde detta att de tillgängliga personella resurserna inte påverkades i särskilt stor utsträckning. Fort- och vidareutbildningsverksamheten begränsades på grund av pandemin, vilket till viss del påverkade myndighetens förmåga att kompetensutveckla medarbetarna. Som har framgått beslutade om en tillväxtstrategi . Strategin beskriver på en övergripande nivå de områden som är prioriterade för att myndigheten ska kunna möjliggöra tillväxten och nå målet om drygt 38 000 polisanställda /25. I årsredovisning (s. 116) görs följande bedömning av tillväxten: Vid utgången av 2020 var fortsatt i en stark tillväxtfas. Antalet polisanställda uppgick till 33 726. hade antalet poliser ökat med 519 och antalet civila med 1 479. genomfördes ett stort antal aktiviteter inom de prioriterade områdena för att möjliggöra tillväxten. Aktiviteterna pågår även i fortsättningen. I enlighet med intentioner har tillväxten i början av planeringsperioden fokuserat på civil kompetens, medan tillväxten av poliser ligger i den senare delen av perioden. Vid utgången av uppgick antalet civilanställda till en högre nivå än vad som har prognostiserats till utgången av 2024. Antalet poliser låg något under plan vid utgången av 2020. Färre studenter än beräknat antogs till polisutbildningen , men fler återrekryteringar och färre avgångar bland poliser kompenserade delvis. Endast svenska medborgare får ha anställning som polisman (5 § lagen [1994:260] om offentlig anställning). Nordiska medborgare måste ha varit bosatta i för att kunna ansöka om svenskt medborgarskap (11 § första stycket 4 a) lagen [2001:42] om svenskt medborgarskap). Det finns inga särskilda bestämmelser om medborgarskap för personer som har för avsikt att arbeta som poliser i . När det gäller frågan om att anställa norska poliser i anförde inrikesministern följande i ett svar på en skriftlig fråga om ministern var beredd att ta initiativ till att utreda möjligheten (fr. 2018/19:855): Jag välkomnar alla konstruktiva förslag som hjälper oss att få fler poliser. finns det dock hinder i lagstiftningen för att låta norska poliser utföra myndighetsutövning i och ett grundkrav för en anställning i är svenskt medborgarskap. Regeringens mål är att det ska bli 10 000 fler anställda och arbetar intensivt för att nå målet. Just nu är det rekordmånga som både söker och antas till polisutbildningen. räknar med att kunna anställa nära 2 000 poliser , vilket skulle vara den högsta nivån . För att klara av denna ökning har regeringen beslutat att starta två nya polisutbildningar, i och . Det finns också ett långtgående samarbete mellan svensk och norsk polis. undertecknade ansvariga ministrar från alla nordiska länder en gemensam avsiktsförklaring om att fördjupa polissamarbetet ytterligare. Dansk och finsk polis har möjlighet att tillfälligt bistå svensk polis operativt i enligt EU:s Prümrådsbeslut, exempelvis vid fotbollsmatcher eller demonstrationer. kommer att ansluta sig till det samarbetet och kommer då att få samma möjlighet. undertecknades också ett bilateralt avtal med som ska göra det möjligt för samarbete mellan svenska och norska särskilda insatsgrupper för att bekämpa terrorism. Det avtalet håller nu på att genomföras. Någon begäran att låta utreda möjligheten att anställa norska poliser i har dock inte inkommit från . Med hänvisning till den pågående kraftiga expansionen av och det redan nu djupa samarbetet med norsk polis har jag därför inte någon avsikt att låta utreda möjligheten att anställa norska poliser i . Regeringen anförde följande i regleringsbrev : ska fortsatt redovisa de åtgärder som i samråd med berörda parter har vidtagits för att öka attraktiviteten i polisyrket genom bättre villkor. Av redovisningen ska också framgå hur de budgetförstärkande medlen använts till åtgärder för att göra än mer attraktiv som arbetsgivare i syfte att nå målet om 10 000 fler anställda till 2024. I årsredovisning anges följande om detta återrapporteringskrav (s. 125 f.): har en uppvärdering av polisyrket varit ett särskilt fokus för lönesatsningar. Med hänvisning till detta har de extra medel till polislöner som beslutades statsbudget i princip oavkortat skjutits till lönerevisionen per , vilken genomfördes . Lönerevisionen möjliggjorde lönestrukturella förändringar utifrån polisregionernas och avdelningarnas kompetensförsörjningsbehov för i första hand poliser med polisiära funktioner. Dessutom höjdes begynnelselönenivån för nyblivna poliser med i genomsnitt ytterligare . Det innebär att genomsnittslönen för nya poliser nu ligger på /månad. tillsköts motsvarande extra budgetmedel till uppvärdering av polisyrket. Dessa medel fördelades mellan poliser som uppehåller särskilt kompetensförsörjningskritiska polisiära funktioner i polisregionerna. Här avses polisiära funktioner i basen av kärnverksamheten där personalomsättningen legat högre än vad som ger bra förutsättningar för en hållbar verksamhet. Syftet med fördelningen är alltså att förändra lönestrukturen för att minska den oönskade personalomsättningen i dessa funktioner. Utskottet har tidigare behandlat motioner om polisutbildningens utformning, rekrytering och anställningsvillkor, (bet. 2019/20:JuU1 s. 72 f.). Utskottet noterade då att polisutbildningens framtida utformning har utretts av . Utskottet ville inte föregripa beredningen av utredningens betänkande, varvid ett antal motioner avstyrktes. I samma betänkande behandlade utskottet ett antal yrkanden om rekrytering av vissa yrkeskategorier, bl.a. administrativt stöd och civila utredare. Utskottet vidhöll sin tidigare uppfattning att det är själv som bör förfoga över vilka kompetenser som ska rekryteras inom ramen för de anslag som myndigheten tilldelats. I samma betänkande konstaterade utskottet vidare att polislönerna behöver höjas för att behålla erfarna poliser och locka fler nya poliser till yrket. Utskottet konstaterade att det höjda anslag som föreslås tilldelas också skapar utrymme för särskilda lönesatsningar. Själva lönebildningsprocessen bör dock i vederbörlig ordning skötas av arbetsmarknadens parter. Mot denna bakgrund avstyrktes yrkanden om höjda polislöner och riktade lönesatsningar. följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:103). Utskottet ser positivt på det arbete som och har gjort vad gäller att förenkla ansökningsprocessen och göra den mer flexibel samt öka prövningskapaciteten. Utskottet vill understryka att det är ett problem att platser till polisutbildningen inte fylls och att vissa studenter väljer att inte fullfölja utbildningen. Utskottet utgår från att regeringen följer frågan noga och vidtar de åtgärder som behövs. Mot bakgrund av vad som framgår ovan om att ett nytt prövningskontor ska etableras och att möjlighet till reseersättning finns ser utskottet ingen anledning att utvärdera antalet orter för prövningarna. Vidare är utskottet inte berett att ställa sig bakom motionsyrkanden om att utvärdera psykologintervjuerna och om att göra en översyn av antagningskraven för personer med neuropsykiatriska diagnoser. Motionerna 2020/21:178 (V) yrkande 3 och 2020/21:558 (SD) yrkandena 1–3 avstyrks därför. Utskottet finner inte skäl att ta initiativ i fråga om att antalet utbildningsplatser ska fastställas i förhållande till ett rikttal för antalet poliser. Motion 2020/21:639 (SD) yrkande 7 avstyrks därför. Utskottet är inte heller berett att ställa sig bakom motionärernas förslag om att införa månadslön under polisutbildningen. Även motion 2020/21:639 (SD) yrkande 3 avstyrks således. När det gäller polisutbildningens utformning konstaterar utskottet att frågan har varit föremål för översyn i och att frågan alltjämt bereds inom . Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning att detta arbete inte bör föregripas. Utskottet avstyrker därför motion 2020/21:2011 (S), 2020/21:2682 (L), 2020/21:2957 (C) yrkande 20 och 2020/21:3272 (L) yrkande 13. Utskottet ser positivt på att den funktionsinriktade polisutbildningen har inrättats och anser att den utgör ett viktigt komplement till polisutbildningen för att kunna säkerställa att myndigheten har tillgång till rätt kompetens. Mot bakgrund av att endast ett drygt år har förflutit sedan utbildningen inrättades anser utskottet att det inte finns skäl att ta initiativ till ett sådant tillkännagivande som motionärerna efterfrågar i motion 2020/21:3272 (L) yrkande 14. Motionsyrkandet avstyrks därför. När det gäller frågan om rekrytering av vissa yrkeskategorier vidhåller utskottet sin tidigare uppfattning att själv bör förfoga över vilka kompetenser som ska rekryteras inom ramen för de anslag som myndigheten tilldelas. Vidare noterar utskottet att inte har gjort någon begäran till regeringen om lagändringar i syfte att kunna rekrytera norska poliser. Mot den bakgrunden avstyrker utskottet motionerna 2020/21:1861 (M) och 2020/21:3307 (KD) yrkandena 3–5. När det gäller frågan om anställningsvillkor är utskottets uppfattning att polislönerna behöver höjas för att behålla erfarna poliser och locka fler nya poliser till yrket. Utskottet konstaterar att det höjda anslag som har tilldelats för tidigare och innevarande år skapar utrymme för särskilda lönesatsningar. Själva lönebildningsprocessen bör dock i vederbörlig ordning skötas av arbetsmarknadens parter. Vidare noterar utskottet att det finns återrapporteringskrav i regleringsbrev när det gäller vilka åtgärder som har vidtagits för att öka attraktiviteten i polisyrket genom bättre villkor och hur medel har använts. Mot den bakgrunden finner utskottet inte skäl att ställa sig bakom förslag om riktade satsningar mot poliser i yttre tjänst. Motionerna 2020/21:639 (SD) yrkande 8 och 2020/21:3272 (L) yrkande 2 avstyrks därför. Polisens befogenheter och arbetsmetoder Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om hantering av spårsäkringssatser vid sexualbrottsutredningar och tillkännager detta för regeringen. avslår övriga motionsyrkanden om diskriminering vid polisiära ingripanden. Jämför reservation 21 (V). Diskriminering vid polisiära ingripanden I kommittémotion 2020/21:387 av m.fl. (V) yrkande 5 begärs att regeringen ska tillsätta en granskning av polisens arbete och ge i uppdrag att utveckla nya arbetsmetoder för att undvika diskriminering. I samma motion yrkande 6 begärs en översyn av diskrimineringslagen i syfte att se över möjligheten att polisiära ingripanden ska omfattas av lagens tillämpningsområde. I kommittémotion 2020/21:2958 av m.fl. (C) yrkande 7 framhåller motionärerna vikten av att polisen följer riktlinjerna för hanteringen av spårsäkringssatser i utredningar om sexualbrott. Enligt motionärerna har det framkommit i media att polisens hantering är bristfällig, dels på grund av att spårsäkringssatser används i för få fall och dels på grund av att det förekommer att spårsäkring som genomförts på målsäganden inte analyseras. Diskrimineringslagen (2008:567) innehåller förbud mot diskriminering på sju olika grunder: kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning och ålder. Diskrimineringsförbud gäller endast inom samhällsområden som anges i lagen, bl.a. arbetslivet, utbildning och hälso- och sjukvården. Det finns ingen särskild bestämmelse som rör polisiär verksamhet. I 2 kap. 17 § diskrimineringslagen finns en generell bestämmelse som förbjuder diskriminering när offentligt anställda bistår allmänheten med upplysningar, vägledning, råd eller annan sådan hjälp, eller på annat sätt i anställningen har kontakter med allmänheten. Denna bestämmelse är alltså tillämplig på anställda hos , men endast i de angivna situationerna. införde nationella riktlinjer för spårsäkringssatser vid sexualbrottsutredningar (PM 2018:14). Riktlinjerna ska tillämpas av samtliga anställda som kommer i kontakt med spårsäkringssatser och omfattar transport, överlämning, förvaring och destruktion av spår. Syftet med riktlinjerna är att fastställa en rättssäker hantering av spårsäkringssatser vid sexualbrottsutredningar inom . Enligt riktlinjerna bör en målsägande vid färsk gärning () föras till sjukhus för spårsäkring. Frivillighet gäller från målsägandens sida och det är polis som ska tillhandahålla spårsäkringssats. En polisiär förundersökningsledare eller handläggare ska registrera spårsäkringssatsen i polisens it-stöd för brottsutredning och tvångsmedelshantering, Durtvå. Vid en icke-färsk gärning ska målsäganden omgående tillfrågas om hon eller han blivit undersökt av sjukvården och i så fall var och när. Är målsäganden vuxen ska spårsäkringssats inhämtas vid brott med lägst fängelse i straffskalan, försök till brott i straffskalan och vid andra brott där målsäganden gett sitt samtycke. Har målsäganden inte fyllt ska spårsäkringssats inhämtas oavsett straffskala. Spårsäkringssatsen kan förvaras i polisens jourmiljö innan överlämning sker till forensisk sektion eller NFC:s regionala driftställen. Polisens jourmiljö ska vara utrustad med låsbara kylskåp alternativt låsbart utrymme med kylskåp för förvaring av spårsäkringssatsen till dess att den överlämnas till forensisk sektion eller NFC:s regionala driftställen. I riktlinjer framgår också hur spårsäkringssatsen ska förvaras. Spårsäkringssatserna ska hanteras så att prover inte förväxlas, kontamineras eller förstörs. Blod- och urinprover ska förvaras i kylskåp och övriga prover ska förvaras torrt och mörkt i rumstemperatur. Vid korttidsförvaring, , kan spårsäkringssatsen i sin helhet förvaras i kylskåp. Längre tids förvaring i kylskåp ökar risken för att säkrade spår bryts ner. Den forensiska sektionen eller NFC:s regionala driftsställen ska förvara spår och prover till dess att det aktuella brottet har preskriberats. Enligt en nyhet på NFC:s webbplats bedrevs utvecklingsarbete i frågan om användningen av spårsäkringssatser inom ramen för projektet 2.0 – Förstå, förändra, förbättra. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att utreda frågor om ett ytterligare förstärkt straffrättsligt skydd mot sexuella kränkningar (dir. 2020:5). I uppdraget ingår bl.a. att utreda vissa frågor om spårsäkring efter sexualbrott. I direktiven konstateras att läkare inom den offentliga hälso- och sjukvården har en skyldighet att utföra spårsäkring vid sexualbrott när det sker på begäran av , men att sådan skyldighet inte finns i andra fall. Enligt direktiven ska utredaren: • utreda hälso- och sjukvårdens ansvar för att utföra spårsäkring efter sexualbrott, bl.a. om det är hälso- och sjukvården eller någon annan aktör som bör åläggas att spara spårsäkringssatser , samt klargöra kostnadsansvaret för spårsäkringssatserna • ta ställning till hur tillsynen över spårsäkringen bör gå till • analysera om det bör regleras att spårsäkring endast får ske efter ett informerat samtycke från brottsoffret samt klargöra vad som gäller om brottsoffret inte längre vill att spårsäkringssatsen sparas • i det sammanhanget klargöra om det finns behov av att se över frågan om vårdnadshavares samtycke till spårsäkring när det gäller barn, med utgångspunkten att en spårsäkring ska kunna utföras när det bedöms vara till barnets bästa och även i de fall vårdnadshavares samtycke saknas • överväga och ta ställning till hur uppgifter från en spårsäkring bör dokumenteras samt analysera om den personuppgiftsbehandling som görs vid hälso- och sjukvårdens spårsäkring behöver regleras ytterligare • lämna nödvändiga författningsförslag • om det föreslås att ansvarsfördelningen mellan olika aktörer ska ändras, vid behov lämna förslag på ändringar i sekretessregleringen som möjliggör överföring av uppgifter mellan olika aktörer. Utredningen, som antog namnet sexualbrottsutredning (Ju 2020:02), presenterade sina förslag i utredningsbetänkandet Ett förstärkt skydd mot sexuella kränkningar (SOU 2021:43). Utredningen bedömer att den nuvarande regleringen i 6 kap. 9 § patientsäkerhetslagen (2010:659) – att läkare inom den offentliga hälso- och sjukvården är skyldiga att utföra spårsäkring efter sexualbrott på begäran – är ändamålsenlig och bör behållas. Enligt utredningen finns det inte heller anledning att ändra vad som gäller de brottsutredande myndigheternas hantering av spårsäkringssatserna i de fallen. Däremot anser utredningen att behövs en särskild rättslig reglering för att klargöra ansvaret för hälso- och sjukvårdens spårsäkring i de fall det inte har gjorts en polisanmälan av sexualbrottsoffret samt för att stärka patientsäkerheten vid utförandet av spårsäkringar i allmänhet. För att hälso- och sjukvårdens arbetssätt vid omhändertagande av sexualbrottsoffer ska ges möjlighet att bli rättssäkert, jämlikt och enhetligt över hela landet föreslår utredningen därför att en ny lag om hälso- och sjukvårdens spårsäkring efter sexualbrott införs. Utredningens förslag innebär att regionen ska ansvara för att erbjuda spårsäkring samt att spara proverna och fynden från spårsäkring . Polisens arbete ska präglas av respekt för alla människors lika värde. Utskottet noterar att regeringen i regleringsbrevet ålagt att redovisa sitt pågående arbete för att skapa förtroende i syfte att komma närmare medborgarna, med fokus på likvärdigt bemötande. Enligt utskottet har det inte framkommit någon omständighet som ger anledning att göra några sådana tillkännagivanden om polisens arbete för att undvika diskriminering eller om en översyn av diskrimineringslagen som efterfrågas i motion 2020/21:387 (V) yrkandena 5 och 6. Utskottet ser allvarligt på de uppgifter som har framkommit i media om brister när det gäller hantering av spårsäkringssatser vid sexualbrottsutredningar. Brottsoffer som genomgår undersökning i spårsäkringssyfte – med allt vad detta innebär för personens integritet – måste enligt utskottets mening mötas med största respekt. Utskottet anser att regeringen bör vidta åtgärder för att säkerställa att nationella riktlinjer för spårsäkringssatser vid sexualbrottsutredningar följs i hela landet. Detta bör tillkännage för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motion 2020/21:2958 (C) yrkande 7. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en översyn av teknisk övervakningsutrustning och om användningen av kroppsburna kameror. Jämför reservation 22 (M, KD). Enligt kommittémotion 2020/21:3300 av m.fl. (M) yrkande 15 i denna del bör en översyn göras av polisens tillgång till teknisk övervakningsutrustning, t.ex. ljuddetektorer som kan användas i syfte att upptäcka skottlossningar, glaskross och skrik. I motion 2020/21:1966 av (M) yrkande 3 anförs att användningen av kroppsburna kameror behöver utvecklas för att skapa trygghet i kollektivtrafiken, t.ex. genom att kamerorna också tar upp ljud och används som bevismaterial i större utsträckning än . antog en plan för utveckling av polisiära metoder och utrustning –2023 (PM 2021:3). I planen beskrivs hur ska leda och styra utvecklingen av polisiära metoder och utrustning samt avdelningens strategiska projekt . Utvecklingen av tillgången till kameror och liknande teknisk utrustning sker bl.a. inom ramen för Polisens nationella kameraprojekt, som leds av och . Projektet omfattar framtagande av metoder och utrustning för allmän kamerabevakning samt försöksverksamhet med kroppsburna kameror och beräknas avslutas . I årsredovisning (s. 77 f.) anges följande om kamerabevakning: Utbyggnaden av fast kamerabevakning har ökat kraftigt , men det finns alltjämt en stor efterfrågan på fler fasta kameror runt om i landet, inte minst i de särskilt utsatta områdena. etablerades fast kamerabevakning på platser dit allmänheten har tillträde i , , , , och . Därtill har alla polisregioner försetts med utrustning för att kunna etablera tillfällig kamerabevakning vid hastigt uppkommet behov. lades ansvaret från Datainspektionen över till att fatta beslut om kamerabevakning. Kameramaterialet har varit och är en viktig del i utredningsarbetet gällande grova brott där det kommer till användning som en del av bevisningen. Parallellt med andra trygghetsskapande åtgärder har vi stärkt vår förmåga att snabbt kunna etablera kamerabevakning på en brottsutsatt plats för att öka tryggheten för de som vistas på dessa platser. har polisen drygt 400 kameror där majoriteten är placerade i utsatta områden. I takt med att kameramaterialet ökat har även tillgången till verktyg för att effektivisera arbetet ökat. genomförde polisen ett förhandssamråd med DI gällande videoanalysverktyg inom ramen för förundersökning. Det innebär att arbetet effektiviseras och att tidsbesparing sker vid genomgång av stora mängder film. Det medför även ett ökat skydd för den personliga integriteten då granskning enbart sker av objekt som är relevanta för utredningen. It-förmågor för bearbetning och analys genom bland annat maskininlärning (”AI”) för ljud, bild och videoanalys samt text- och språkanalys kommer fortsatt att förutsätta omfattande utvecklingsinsatser och inköp. I vissa storstäder, bl.a. i , finns ett avancerat system med ett stort antal ljuddetektorer uppsatta på t.ex. hustak. Systemet hjälper polisen att lokalisera var skottlossningen ägt rum. Motsvarande system finns inte i . inleddes en försöksverksamhet i tre polisområden i , där 300 poliser utrustades med kroppsburna kameror. Brå har undersökt hur poliserna använt kamerorna och vilka effekter satsningen haft (Kroppsburna kameror – En utvärdering av pilotverksamheten i polisregion , rapport 2020:1). I rapporten beskrivs också hur kamerorna fungerar (s. 30 f.). Brås övergripande slutsats är att utfallet ligger i linje med några av de uttryckta intentionerna med pilotverksamheten. Enligt Brå är förändringarna dock tämligen blygsamma, särskilt om man har i åtanke att förväntningarna på kamerorna är höga och att det rör sig om omfattande investeringar. I rapporten konstateras att vissa former av våld och trakasserier mot poliser har blivit mindre vanliga och att kamerorna har bidragit till en känsla av ökad trygghet. Ett annat resultat är att filmerna från de kroppsburna kamerorna sällan används som bevisning i domstol. Sammanfattningsvis är Brås bedömning att det finns en betydande potential när det gäller att utveckla ett mer strategiskt arbetssätt med kamerorna. I rapporten föreslås att ska vidta insatser inom fyra områden: utbildning och klargörande riktlinjer, systematisk dokumentation, strategiskt arbete mot mål samt återkoppling och goda exempel. I insats på rätt plats – polisens arbete i utsatta områden (RiR 2020:20) konstaterar att det råder brist på teknisk utrustning i form av bevakningskameror och kroppsburna kameror i utsatta områden. I rapporten lämnar rekommendationer till , bl.a. om att säkerställa att polisen har tillgång till den tekniska utrustning, t.ex. kameror, som behövs för att kunna arbeta effektivt i utsatta områden. Utskottet behandlade motionsyrkanden om möjligheten att sätta upp skottdetektorer på tak för att stävja skjutningar (bet. 2019/20:JuU25 s. 36 f.) Utskottet var inte berett att vidta sådana åtgärder och avstyrkte motionsyrkandena. följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:256). Utskottet konstaterar att har antagit en plan för utveckling av polisiära metoder och utrustning samt bedriver ett aktivt arbete med att öka användningen av kroppskameror. Frågor om polisens tekniska utrustning och kvaliteten på denna är således uppmärksammad inom myndigheten. När det gäller polisens tillgång till ljuddetektorer gör utskottet ingen annan bedömning . Utskottet anser därför att det saknas anledning att göra sådana tillkännagivanden som begärs i motionerna 2020/21:1966 (M) yrkande 3 och 2020/21:3300 (M) yrkande 15 i denna del. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om polisens yttre arbetsmiljö och om kränkningsersättning till poliser. Jämför reservation 23 (V) och 24 (M, SD, KD). I kommittémotion 2020/21:91 av m.fl. (V) yrkande 3 anförs att regeringen bör återkomma med förslag på åtgärder i syfte att göra arbetsmiljön säkrare för poliser i yttre tjänst.