bet · H801JuU26 · 2021-05-06 00:00:00 — Av 3 kap. 2 § fängelselagen följer att en intagen är skyldig att utföra eller delta i den sysselsättning som anvisas honom eller henne. En intagen har vidare enligt 3 § rätt till ersättning när han eller hon har utfört eller deltagit i anvisad sysselsättning. Sådan ersättning får enligt 6 § inte utmätas. Misskötsamhet under en anstaltsvistelse kan få flera olika konsekvenser. En intagen som bryter mot de föreskrifter och villkor som gäller för verkställigheten får enligt 12 kap. 1 § fängelselagen tilldelas en varning. I begreppet föreskrifter omfattas såväl lagar och förordningar som Kriminalvårdens föreskrifter och anstaltens lokala ordningsregler. Med villkor avses annat som är bindande för den intagne, t.ex. vad som är bestämt i verkställighetsplanen. Av 12 kap. 1 § KVFS 2011:1 framgår att varningar bör utfärdas för t.ex. rymning, våld, skadegörelse och innehav av otillåtna föremål. Misskötsamhet kan också leda till uppskjuten villkorlig frigivning enligt 26 kap. 6 a § . är det tillräckligt att det finns särskilda skäl, i stället för synnerliga skäl, mot villkorlig frigivning för att den ska skjutas upp. Sådana särskilda skäl finnas om en intagen vägrar delta i en behandling som bedöms vara av stor vikt eller om den intagne bryter mot regler eller villkor av större vikt (prop. 2020/21:18, bet. 2020/21:JuU8, rskr. 2020/21:166). Misskötsamhet kan enligt 10 kap. 1 eller 2 § fängelselagen även leda till att en intagen inte beviljas permission eller att tillstånd till en utslussningsåtgärd upphävs (11 kap. 8 § fängelselagen). Kvinnors situation i fängelse Kriminalvården har skilda fängelser för kvinnor och män. Kvinnor som är dömda till fängelse avtjänar sitt straff på anstalterna Hinseberg, Färingsö, , Ljustadalen, eller . Av Kriminalvårdens webbplats framgår att den personal som arbetar på dessa anstalter är utbildad för att kunna möta särskilda behov hos dömda kvinnor. Vidare framgår att antalet kvinnor som är intagna i fängelse varierar mellan 200 och 300 , vilket är av det totala antalet intagna i svenska fängelser. I Kriminalvårdens regleringsbrev anges att myndigheten har i uppdrag att fortsätta utveckla arbetet med jämställdhetsintegrering i syfte att verksamheten ska bidra till att nå de jämställdhetspolitiska målen. Kriminalvården ska till regeringen redovisa inriktningen för det fortsatta arbetet med jämställdhetsintegrering –2025 . Kriminalvården har också i uppdrag att delta i arbete med att utveckla en modell för systematiskt erfarenhetsutbyte om jämställdhetsintegrering. Kriminalvården ska tillämpa modellen . ska redovisa uppdraget till regeringen och . I årsredovisningen anför Kriminalvården (s. 37 f.) att arbetet med jämställdhetsintegrering har lett till att perspektivet nu är integrerat i flera delar av myndighetens verksamhet vilket bl.a. har bidragit till ökad könsneutralitet vid utveckling av evidensbaserade insatser för klienter. Det påverkar ett av Kriminalvårdens andra mål för arbetet med jämställdhetsintegrering som handlar om att alla klienter oavsett kön ska få likvärdiga och individanpassade insatser för att återfall i brott ska förebyggas. Det framgår även att en del åtgärder inte har kunnat genomföras eftersom annat arbete behövt prioriteras med hänvisning till pandemin. Bland annat har utbildningar ställts in. Kriminalvården uppger vidare i årsredovisningen att myndigheten ändå rör sig i riktning mot målen för en jämställd kriminalvård och i det längre perspektivet även mot att bidra till de jämställdhetspolitiska målen. Kriminalvården har fått ett regeringsuppdrag tillsammans med , , och att utveckla och tillämpa en modell för systematiskt erfarenhetsutbyte om jämställdhetsintegrering. Arbetet har resulterat i att en modell, kallad plus (står för Jämställdhetsintegrering i myndigheter), nu finns framtagen och kommer att tillämpas av flera myndigheter . Kriminalvården kommer att delta i det arbetet. Som en del i arbetet med regeringsuppdraget anordnade Kriminalvården en utbildning jämställdhet, genus, och ledarskap (JGL) . Deltagarna var dels medarbetare som kan ha en roll i erfarenhetsutbytet , dels regionala representanter. Slutligen uppges att den nationella ledningsgruppen fick en utbildning i jämställt ledarskap. I årsredovisningen uppger Kriminalvården (s. 63) att tillgången till narkotika bedöms ligga på en fortsatt låg och sjunkande nivå samt att restriktionerna kring besök och permissioner på grund av pandemin innebär att tidigare etablerade införselvägar av narkotika genom besök och vid återkomst från permission inte kan användas. Vidare uppges att den nationella drogscreeningen indikerade en lägre förekomst av de traditionella narkotikaklassade drogerna . Kriminalvården har numera goda möjligheter att söka och detektera de flesta av de traditionella narkotikaklassade drogerna. Vid den nationella drogscreeningen deltog 43 av 45 anstalter. av de intagna som var inskrivna där vid tillfället ingick i provtagningen. Av de 937 analyser som genomfördes visade resultatet på en mycket låg förekomst av de illegala substanser som ingick i analysen. Av om återfall i brott (RiR 2015:4 s. 34) framgår att många av de som är intagna på anstalt har problem på flera områden och att skulder är ett av dessa problemområden. granskning av 200 slumpmässigt utvalda verkställighetsplaner visar att ungefär en tredjedel av klienterna har skulder som angetts i verkställighetsplanen. Det finns ingen obligatorisk fråga och inget utrymme i verkställighetsplanerna där samtliga skulder ska anges. Det finns andra undersökningar som tyder på att betydligt fler intagna på anstalt har skulder. Av framgår vidare (s. 46) att det förekommer viss samverkan mellan om klienter som har skulder. Den vanligaste insatsen är enligt granskning att Kriminalvården uppmanar klienten att själv ta kontakt med Kronofogden och eventuella övriga fordringsägare. Det pågår också ett projekt i samarbete med Kronofogden för att underlätta hanteringen av en häktad klients ekonomi. Kriminalvården och har bedrivit regionala samverkansprojekt för att undvika onödig skuldsättning hos klienter. Tillsammans med Kriminalvården har tagit fram rutiner och checklistor för att minska risken för att skulder byggs upp i onödan under anstaltsvistelser. Av årsredovisning (s. 14) framgår att myndigheten länge har samverkat med Kriminalvården för att ge stöd till intagna. anför att intagna ofta har svårt att sköta sin ekonomi eftersom kontakten med omvärlden är begränsad. fortsatte myndigheten att utbilda personal som arbetar på häkten och anstalter och inom frivården för att stärka dem i deras arbete med att stötta de intagna i ekonomiska frågor. Syftet är att öka de intagnas motivation och ge dem stöd att hantera sin privatekonomi så att de inte ökar sin skuldbörda de är intagna. Vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden /17 behandlade utskottet ett yrkande om att ingen intagen i kriminalvårdsanstalt ska friges innan eventuella skulder är betalda och att regeringen bör återkomma med ett förslag som säkerställer att samtliga intagna betalar sina skulder vid frigivning (bet. 2016/17:JuU19 s. 41 f.). Utskottet anförde att det redan i början av verkställigheten av ett fängelsestraff är viktigt att uppmärksamma den intagnes privatekonomi och konstaterade att det förekommer viss samverkan mellan i fråga om klienter som har skulder. Utskottet såg inget skäl att ställa sig bakom det tillkännagivande som efterfrågades och avstyrkte därför yrkandet. biföll utskottets förslag (rskr. 2016/17:203). Vid behandlingen av ett likalydande yrkande som framställdes under allmänna motionstiden /19 vidhöll utskottet sin tidigare uppfattning och avstyrkte motionsyrkandet (bet. 2018/19:JuU13 s. 52 f.). följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:192). Utskottet föreslog vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden /19 bl.a. ett tillkännagivande som tog sikte på att förstärka Kriminalvårdens arbete med att förebygga återfall (bet. 2018/19:JuU13 s. 11 f.). Utskottet anförde bl.a. att det handlade om att förhindra att skulder uppstår för den intagne . följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:192). Tillkännagivandet är inte slutbehandlat (skr. 2020/21:75 s. 79). Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om likvärdig kriminalvård för män och kvinnor samt skulduppbyggnad i fängelset, (bet. 2019/20:JuU28 s. 33 f.). Utskottet konstaterade att frågan om en likvärdig kriminalvård för män och kvinnor är uppmärksammad och såg därför inte något skäl att göra ett sådant tillkännagivande som efterfrågades i motionen. Vidare framhöll utskottet att det redan i början av verkställigheten av ett fängelsestraff är viktigt att uppmärksamma den intagnes privatekonomi och att Kriminalvården och samverkar i fråga om klienter som har skulder. Utskottet ansåg att frågan var uppmärksammad och såg därför inte något skäl att ställa sig bakom det tillkännagivande om skulduppbyggnad i fängelset som begärdes i motionen. Båda motionsyrkandena avstyrktes. följde utskottets förslag (prot. 2019/20:106). Utskottet har vidare avstyrkt motionsyrkanden om nolltolerans mot narkotika på anstalter. Vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden /19 uttalade utskottet att när det gällde drogprevention inom skulle det beaktas att en stor del av de intagna bedöms ha problem med någon form av missbruk innan de blir frihetsberövade. Utskottet såg positivt på uppgifterna i Kriminalvårdens årsredovisning om det arbete som utfördes, bl.a. omfattande utbildningsinsatser och satsningar på hundverksamheten, och förutsatte att Kriminalvården skulle fortsätta sina ansträngningar med att förhindra förekomsten av narkotika i anstalter. Utskottet vidhöll således sin tidigare uppfattning att det inte behövs någon åtgärd från sida och avstyrkte motionen om detta (bet. 2018/19:JuU13 s. 27 f.). biföll utskottets förslag (rskr. 2018/19:192). Ett likalydande yrkande behandlades förenklat och avstyrktes av utskottet även i betänkandet 2019/20:JuU28. Utskottet konstaterar att möjligheten att röka på anstalt redan är mycket begränsad och att det inte framkommit något som ger utskottet anledning att göra ett sådant tillkännagivande om rökförbud som efterfrågas i motion 2020/21:638 (SD) yrkande 8. När det gäller möjligheten att arbeta av skadeståndsskyldighet i fängelset konstaterar utskottet att det finns en skyldighet för intagna att utföra anvisad sysselsättning samt att brottsoffer har rätt att genom försorg, försäkringsersättning eller brottsskadeersättning få sin skada ersatt i den mån den dömde inte kan betala skadestånd. Utskottet är inte berett att ta ett sådant initiativ som efterfrågas i motion 2020/21:977 (M). Utskottet ser inte heller skäl att ställa sig bakom förslaget i motion 2020/21:981 (M) om flexibla straff. Misskötsamhet på anstalt kan redan med dagens reglering få flera olika konsekvenser och även leda till uppskjuten villkorlig frigivning. Frågan om en likvärdig kriminalvård för män och kvinnor är fortfarande uppmärksammad. Kriminalvården har som nämnts ovan bl.a. ett pågående uppdrag att utveckla arbetet med jämställdhetsintegrering. Det saknas därför skäl att göra ett sådant tillkännagivande som efterfrågas i motion 2020/21:3258 (L) yrkande 11. Utskottet ser positivt på uppgiften i Kriminalvårdens årsredovisning att tillgången till narkotika fortfarande bedöms ligga på en låg och sjunkande nivå. Frågan om drogprevention inom är enligt utskottets mening redan uppmärksammad och utskottet vidhåller därför sin tidigare uppfattning att det inte behövs någon åtgärd från sida när det gäller det. Motion 2020/21:3497 (KD) yrkande 1 avstyrks. När det gäller skulduppbyggnad i fängelset konstaterar utskottet att i ett tillkännagivande till regeringen uppmärksammade betydelsen av att förhindra att skulder uppstår för de intagna samt att det finns en samverkan mellan i denna fråga. Som framgår ovan är tillkännagivandet inte slutbehandlat. Eftersom frågan redan är uppmärksammad saknas det enligt utskottet skäl att ställa sig bakom ett sådant tillkännagivande som efterfrågas i motion 2020/21:3497 (KD) yrkande 11. Utskottet avstyrker därför yrkandet. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om nya behandlingsprogram för personer som begår sexuella övergrepp mot barn, och detta tillkännager för regeringen. avslår motionsyrkanden om bl.a. behandlingsprogram för personer som begått hedersrelaterade brott, program för att förebygga överdoser efter frigivning och utökad behandlingstid i programmen. Jämför reservation 13 (V), 14 (V), 15 (V) och 16 (M, KD, L). I kommittémotion 2020/21:90 av m.fl. (V) yrkande 7 begärs att regeringen ger Kriminalvården i uppdrag att ta fram ett behandlingsprogram för personer som begått hedersrelaterade brott. I yrkande 8 begär motionärerna att regeringen ska vidta åtgärder för att Kriminalvården ska få ökade förutsättningar att genomföra behandlingsprogram på andra språk än svenska. I partimotion 2020/21:395 av m.fl. (V) yrkande 2 begärs att regeringen ska återkomma med förslag till lagstiftning som innebär att en dom om köp av sexuell tjänst kan innehålla villkor om obligatorisk undervisning för den dömde om sexhandelns och prostitutionens orsaker och konsekvenser. Enligt motionärerna skulle sådan undervisning kunna medföra en minskad risk för återfall i brott. (M) begär i motion 2020/21:1860 att Kriminalvården ska få i uppdrag att ta fram ett program för att förebygga överdoser efter frigivning. Enligt motionären är risken för överdos efter frigivning mycket hög bland missbrukare. I motion 2020/21:2600 av och Kopparklint (båda M) begärs att möjligheten att i större utsträckning använda frivillig kemisk kastrering ska ses över. Syftet är enligt motionärerna att minska risken för återfall i grova sexualbrott. I kommittémotion 2020/21:3296 av m.fl. (M) yrkande 8 begärs att påföljden vid grova sexualbrott mot barn ska kunna bestämmas till vård vid sidan om fängelse. Motionärerna anför att det i syfte att förhindra återfall i brott bör utredas en möjlighet till utvidgad påföljdsbestämning vid sexualbrott mot barn. Vården ska kunna inbegripa såväl terapeutisk som farmakologisk behandling och inte förutsätta frivillighet. I kommittémotion 2020/21:3303 av m.fl. (M) yrkande 17 begär motionärerna att det övervägs att utöka behandlingstiden i programmen inom . Enligt 3 kap. 1 § fängelselagen ska en intagen ges möjlighet till sysselsättning i form av arbete, utbildning, brotts- och missbruksrelaterad programverksamhet eller annan strukturerad verksamhet. Av 3 kap. 2 § framgår att en intagen är skyldig att utföra eller delta i den sysselsättning som anvisas honom eller henne. En intagen får dock inte åläggas att underkasta sig behandling av medicinsk karaktär. Uppdrag om insatser för att förebygga återfall i våldsbrott mot närstående och hedersrelaterade brott Regeringen beslutade att ge Kriminalvården i uppdrag att ytterligare utveckla myndighetens återfallsförebyggande arbete för personer som är dömda för våldsbrott mot närstående (S2018/04674/JÄM). I uppdraget ingick även att utreda förutsättningarna för att inom ramen för myndighetens verksamhet bedriva återfallsförebyggande arbete för personer dömda för hedersrelaterade brott. Uppdraget slutredovisades (KV 2021-662). Kriminalvården uppger i slutredovisningens sammanfattning (s. 2) att myndighetens arbete med regeringsuppdraget har inneburit en vidareutveckling av det återfallsförebyggande arbetet för personer dömda för våldsbrott mot närstående. Kriminalvården har också ökat kunskapen om hedersrelaterad brottslighet och riktat ett behandlingsprogram till målgruppen. Detta ledde till att det togs fram en strategi för arbete mot organiserad brottslighet, våldsbejakande extremism och hedersrelaterade brott eftersom myndighetens bedömning är att samtliga kräver individuellt anpassade insatser. När det gäller hedersrelaterad brottslighet uppges i redovisningen (s. 16 f.) att det var angeläget att få mer kunskap om målgruppen dömda för hedersrelaterade brott för att kunna bedöma vilken typ av återfallsförebyggande insatser som är lämpliga. Inom ramen för regeringsuppdraget togs därför initiativ till flera kunskapshöjande åtgärder, bland dem en registerstudie av personer dömda för hedersrelaterade våldsbrott samt en kvalitativ intervjustudie med dömda för hedersrelaterad brottslighet. Övriga aktiviteter som genomförts är prövning av dels riskbedömningsinstrumentet , dels Relationsvåldsprogrammet (RVP). Fokus för registerstudien, som utgått från en genomgång och analys av klienternas verkställighetsplaner, har varit de aktuella klienternas tid i Kriminalvården, vilka insatser de tagit del av och hur väl Kriminalvården identifierat brottets hedersmotiv samt anpassat insatser och beslut under verkställigheten till detta. Av rapporten framgår enligt Kriminalvården att ett ökat fokus på integration under verkställigheten skulle kunna utgöra ett viktigt utvecklingsområde för Kriminalvården. Rapportförfattarna menar integrationsaspekten bör vägas in att vid all verkställighetsplanering. Insatser som fokuserar på språkinlärning, språkträning och samhällsintroduktion bör utgöra centrala delar. Att förmedla samhällets syn på mänskliga rättigheter, jämställdhet, individens frihet och rätt till egna livsval kan med fördel göras i form av studiegrupper inom ramen för den sysselsättningsform på anstalt som kallas annan strukturerad verksamhet. Kriminalvården ansökte om och fick medel från Kommittén om Demokratin för studiecirklar med demokratistärkande tema. Samtalsgrupperna kommer att prövas på ett antal anstalter och häkten och målgruppen är unga intagna eller häktade. Kriminalvårdens förhoppning är att insatsen ska både öka kunskaperna hos de som deltar och skapa ett intresse för att delta mer aktivt i demokratin. Intervjustudiens slutsatser visade enligt Kriminalvården bl.a. på det hedersrelaterade våldets överlappning med andra våldstyper och svårigheter i att fastställa i vilken grad hedersvärderingar eller en hederskontext drivit brottsligheten. Genomförandet visade också på problem med initial identifiering av målgruppen i Kriminalvården. I rapportens rekommendationer lyfts bl.a. föräldrastödinsatser och utbildning fram. Enligt framgår vidare att målgruppen påvisat kognitiv dissonans och kontrollbehov. Rapportförfattarna menar att hedersvåldsförövare kräver personal med samtalsfärdigheter som syftar till att motivera och stimulera till att utmana föreställningar om en själv, andra omgivande personer och framtida relationer. Kriminalvården uppger att frivårdens handläggarsamtal använder sig av ett urval av grundläggande kbt-tekniker för att skapa en relation till och verka för förändring hos klienten samt att strukturerade klientsamtal är tänkta att användas på anstalter av kriminalvårdspersonal som en samtalsmodell för en serie med strukturerade individuella klientsamtal på ett antal områden. På anstalterna implementeras även Kompetent klientnära arbete som innehåller konkreta samtalsstrategier som kriminalvårdspersonalen kan använda för att förstärka effekten av återfallsförebyggande insatser. På så sätt tar de även vara på och förstärker relationerna mellan intagna och personal. prövades vidare Patriark, en metod för fördjupad risk- och behovsbedömning avseende hedersrelaterat våld. Eftersom metoden är tidskrävande bör den enligt Kriminalvården endast genomföras i ärenden där det finns identifierade behov och syften. Enligt visade det sig vara svårt för utredare att identifiera hedersproblematiken och därmed vilka klienter som är i behov av en fördjupad utredning via Patriark. Det behöver vara erfarna riskbedömare som utbildas i att genomföra Patriark, på grund av instrumentets komplexitet. En hög personalomsättning försvårade också möjligheten att upprätthålla kompetensen på vissa verksamhetsställen. Det behöver följas upp i vilken utsträckning en genomförd risk- och behovsbedömning utifrån Patriark skiljer sig från den risknivå i fråga om återfall i brott som genereras i RBM-B, Kriminalvårdens eget validerade riskbedömningsinstrument som genomförs med samtliga klienter, samt hur stort genomslag Patriarkbedömningen får i verkställighetsplaneringen. Vidare framgår det att Kriminalvården med start genomförde en särskild insats för att utbilda och handleda programledare i att genomföra RVP som behandlingsinsats för klienter med hedersrelaterad problematik. Upplevelserna från programledarna är enligt Kriminalvården att RVP har varit ett lämpligt program för att tillsammans med klienterna benämna och tala om hedersrelaterat våld och brottslighet i generella termer. Däremot har det funnits en utmaning i att adressera heder som en viktig komponent i individens förändringsarbete. Det har visat sig svårt för klienter att se riskdrivande faktorer i en hedersrelaterad kontext och att de själva utövar våld och förtryck inom ramen för den. Kriminalvården kommer att fortsätta att genomföra RVP för klienter med hedersbrottsproblematik i syfte att minska risken för återfall i brott. Detta kommer att följas i särskild ordning med kvalificerad handledning. Kriminalvårdens analys (s. 27) av ovanstående är att kunskapen om gruppen dömda för hedersvåldsrelaterade brott har ökat genom registergranskningar och intervjustudier. Målgruppen är belastad med allvarlig brottslighet och har av den anledningen långa strafftider. Behandlingsbehoven har utforskats och verkar inte skilja sig så mycket från övriga klienters svårigheter i mellanmänskliga relationer och att hantera aggressivitet, kontrollbehov samt attityder och värderingar som rättfärdigar eller bagatelliserar våldet. I försöken att genomföra RVP med hedersvåldsdömda framkommer att programledarna är osäkra på hur själva hederskontexten ska adresseras i behandlingen. Det är något som behöver utforskas och prövas ytterligare. De försök som gjorts med RVP för målgruppen bedöms som lovande och är utgångspunkt för fortsatt utprovning av behandling för klienter med identifierad hedersproblematik. Kriminalvården uppger slutligen (s. 31) att myndigheten kommer att fortsätta att utforska lämpliga återfallsförebyggande insatser för de som dömts för hedersrelaterad brottslighet mot bakgrund av det fortsatt svaga kunskapsläget när det gäller målgruppen. En förutsättning är att det blir enklare att identifiera brottsligheten tidigt i verkställigheten, via den obligatoriska risk- och behovsbedömningen och dokumentationen i de klientadministrativa systemen. Även om målgruppen bedöms vara förhållandevis liten jämfört med Kriminalvårdens övriga population är det mycket angeläget att möta den med återfallsförebyggande insatser. RVP som en insats för den här målgruppen kommer att fortsätta att erbjudas och följas upp. Av årsredovisningen (s. 46) framgår att deltagande i behandlingsprogram utgör av sysselsättningstiden i män och kvinnor. Behandlingsprogram bedrivs även inom frivården. Syftet med programmen är att förebygga återfall i brott genom att förbättra klientens kunskaper, färdigheter och insikter. Målet är att så många klienter som möjligt som bedömts ha medelhög eller hög risk att återfalla i brott ska gå igenom något behandlingsprogram. Behandlingen ska rikta sig mot den enskilda individens kriminogena behov och ska erbjudas likvärdigt för män och kvinnor. Behandlingsprogrammen är huvudsakligen riktade mot generell kriminalitet, våldsbrott, våld i nära relationer och sexualbrott samt missbruk av droger eller alkohol. Behandlingsprogrammen ackrediteras, vilket betyder att de genomgår en vetenskaplig bedömning. Effekterna av programmen utvärderas. Om ett program inte har förväntade effekter tas det bort ur Kriminalvårdens behandlingsutbud. Kriminalvården bedriver 14 ackrediterade behandlings-program. Ett nytt program, Preventing domestic violence (Predov), ackrediterades efter att ha testats . Det har utvecklats av Kriminalvården för att skapa förutsättningar till en ännu mer effektiv behandling för klienter med behov inom området relationsvåld.