bet · H801CU12 · 2021-04-23 00:00:00 — omfattas även snabblåneföretagen av tillståndsplikt och tillsyn från med ett tydligt krav på sundhet i rörelsen. infördes en möjlighet för att förbjuda ett företag att låna ut pengar till konsumenter om företaget allvarligt brister i sina kreditprövningar. beslutade , på förslag av utskottet, om ett tillkännagivande om att regeringen behövde vidta ytterligare åtgärder för att motverka oseriös kreditgivning till konsumenter på snabblånemarknaden (bet. 2016/17:CU12, rskr. 2016/17:209). Regeringen överlämnade proposition 2017/18:72 Räntetak och andra åtgärder på marknaden för snabblån och andra högkostnadskrediter till . I propositionen lämnade regeringen förslag till ändringar i konsumentkreditlagen för att åstadkomma en mer ansvarsfull marknad för snabblån och andra högkostnadskrediter. Utskottet ställde sig i betänkande 2017/18:CU20 bakom regeringens förslag till lagändringar. tillkännagivande delade utskottet regeringens bedömning att tillkännagivandet genom lagförslagen och de åtgärder som i övrigt redovisades i propositionen var slutbehandlat. utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2017/18:262). konsumentkreditlagen, som trädde i kraft , innebär i Ett räntetak som begränsar kreditgivarens möjlighet att ta ut kreditränta för högkostnadskrediter har införts. Med högkostnadskredit avses enligt konsumentkreditlagen en kredit med en effektiv ränta som är minst 30 procentenheter högre än referensräntan enligt 9 § räntelagen (1975:635) och som inte huvudsakligen avser kreditköp eller är en bostadskredit. En högkostnadskredit får inte ha en kreditränta eller dröjsmålsränta som är mer än högre än den vid varje tid gällande referensräntan. konsument som är i dröjsmål med betalning av en högkostnadskredit är inte skyldig att betala någon annan form av ersättning med anledning av dröjsmålet Vidare har ett kostnadstak för högkostnadskrediter införts. För en högkostnadskredit får kostnaderna aldrig överstiga ett belopp som motsvarar kreditbeloppet eller, i fråga om en kontokredit, varje enskilt utnyttjande av kreditbeloppet som konsumenten har gjort. Med kostnader avses kreditkostnader, dröjsmålsränta och kostnader för åtgärder som syftar till att få konsumenten att betala sin skuld. Löptiden för en högkostnadskredit får, med vissa undantag, inte förlängas mer än en gång. Undantaget från skyldigheten att göra en kreditprövning vid gratislån och andra korta fristående krediter som inte är förbundna med mer än en obetydlig avgift har tagits bort. Det har också införts ett krav på att måttfullhet ska iakttas vid marknadsföring av alla slags konsumentkrediter. Marknadsföring som inte är måttfull ska anses som otillbörlig mot konsumenter och kunna leda till sanktioner. Vid marknadsföring av ett kreditavtal som avser en högkostnadskredit ska näringsidkaren även vara skyldig att ge konsumenten en upplysning om att det är fråga om en sådan kredit. Upplysningen ska också innehålla information om riskerna med skuldsättning och om vart konsumenten kan vända sig för att få stöd i budget- och skuldfrågor. Avsikten är att lagändringarna ska leda till rimligare villkor på marknaden för snabblån och andra högkostnadskrediter och till att färre människor riskerar att hamna i överskuldsättning på grund av dessa lån. När det gällde nivån på räntetaket anförde regeringen följande i propositionen (s. 21 f.): som syftet med ett räntetak är att åstadkomma en större restriktivitet i utlåningen av högkostnadskrediter och att färre krediter ska beviljas sådana konsumenter som riskerar att inte kunna fullgöra kreditåtagandet, bör ett räntetak inte helt förhindra kreditgivning som riktar sig till konsumenter som innebär vissa risker för kreditgivarna. Det måste därför finnas kvar ett utrymme för en räntesättning som tar hänsyn till riskerna med utlåningen. Utredningen föreslår att krediträntan för en högkostnadskredit inte ska få vara högre än den vid varje tid gällande referensräntan enligt 9 § räntelagen. Vissa remissinstanser, bl.a. och i , har synpunkter på den föreslagna nivån och anser att den bör vara antingen högre eller lägre. Enligt regeringens mening framstår emellertid den föreslagna nivån på räntetaket som välavvägd och rimlig. Genom att lägga sig på denna nivå kommer i princip hela marknaden för snabblån att påverkas. förekommer krediträntor på nivåer . Den nivå som regeringen förespråkar innebär således att en stor del av kreditgivarna kommer att behöva sänka sina priser betydligt. Ett räntetak på denna nivå bör dessutom åstadkomma både att utlåningen till de mest ekonomiskt utsatta konsumenterna påverkas och blir mer restriktiv och att det fortfarande finns ett tillräckligt stort utrymme för kreditgivarna att vid prissättningen av krediterna ta hänsyn till sina risker och omständigheterna i det enskilda fallet. Vidare innebär kopplingen till referensräntan att nivån blir hållbar . För att nivån även under kreditavtalets löptid ska anpassas efter det allmänna ränteläget bör räntetaket relateras till den vid varje tid gällande referensräntan. När det gällde bestämmelserna om ett räntetak i förhållande till den civilrättsliga bestämmelsen om ocker anförde regeringen bl.a. följande i propositionen (s. 23): Enligt 5 § konsumentkreditlagen är ett avtalsvillkor som i jämförelse med bestämmelserna i lagen är till nackdel för konsumenten utan verkan mot denne. Genom att reglerna om räntetak tas in i konsumentkreditlagen blir de tvingande till konsumentens förmån. En konsument kommer alltså inte att vara bunden av ett avtalsvillkor som innebär att han eller hon får en högre ränta än vad som maximalt får tas ut enligt räntetaket. Som Lagrådet tar upp finns det andra bestämmelser som syftar till att begränsa användandet av bl.a. alltför höga räntenivåer, t.ex. 31 och 36 §§ om ocker och oskäliga avtalsvillkor i avtalslagen och 9 kap. 5 § om ocker i . För att bedöma om ett avtal är oskäligt eller om det är fråga om ocker måste det alltid i det enskilda fallet göras en samlad bedömning av räntan och lånevillkoren i övrigt (se t.ex. rättsfallet NJA 1995 s. 430). Räntetaket däremot sätter en absolut yttersta gräns för hur hög krediträntan och dröjsmålsräntan får vara. Räntetaket kommer att gälla för alla högkostnadskrediter och kredittagare och utan att det ska göras en bedömning av omständigheterna i det enskilda fallet. Syftet med räntetaket är alltså inte att ange vilken räntenivå som i varje enskilt fall är att anse som skälig, utan i stället att i förhållande till dagens mycket höga räntenivåer få till i vart fall rimligare villkor och motverka att krediter lämnas till de mest utsatta konsumenterna. Den nu föreslagna regleringen hindrar därmed inte att en kreditränta eller dröjsmålsränta som är lägre än räntetaket t.ex. är att anse som oskälig och jämkas enligt 36 § avtalslagen. infördes ett krav i lagen (2010:751) om betaltjänster (betaltjänstlagen) på att betalningssätt till konsumenter ska presenteras på ett visst sätt vid e-handel. Om en konsument vid köp av varor och tjänster online kan välja ett betalningssätt som innebär att en kredit inte lämnas, ska ett sådant betalningssätt visas först. Ett betalningssätt som innebär att en kredit lämnas ska inte heller vara förvalt om det finns andra betalningssätt (prop. 2019/20:79, bet. 2019/20:FiU37, rskr 2019/20:191). Kravet omfattar alla slag av e-handelsplattformar (digitala säljkanaler). Syftet med det nya kravet är öka konsumentskyddet på betalningsmarknaden. I samband med behandlingen av lagförslaget beslutade , på förslag av finansutskottet, även om ett tillkännagivande till regeringen om att en utvärdering av lagstiftningens effekter ska vara genomförd . Regeringen har i regleringsbrevet gett i uppdrag att i samverkan med följa upp och utvärdera lagstiftningen. Regeringen gav i uppdrag att göra en analys av situationen på marknaden för konsumentkrediter och risker för överskuldsättning. Uppdraget redovisades i rapporten kredit (rapport 2021:1). I rapporten presenteras de problemområden där bedömer att det finns utrymme för förbättringar av konsumentskyddet. anför bl.a. följande: Marknadsföring av krediter ska vara måttfull och inte påträngande. Trots det utsätts konsumenter i allt högre utsträckning för personifierad direktmarknadsföring som det är svårt att värja sig emot. Eftersom regleringen ställer särskilda krav på marknadsföring av krediter finns det anledning att ifrågasätta om offensiv direktmarknadsföring är förenlig med kraven. Krediter marknadsförs via många olika kanaler. Hur konsumenten nås av reklamen styrs i hög grad av konsumentens sökhistorik på internet. De som har visat intresse för krediter nås ofta av marknadsföring som uppmanar konsumenten att ”samla alla krediter” hos en kreditgivare för att minska månadskostnaden. En sådan lösning innebär dock oftast en längre avbetalningstid vilket gör att totalkostnaden för krediten kan bli dyrare. Kreditgivaren kan lösa befintliga krediter men inte avsluta ett eventuellt kvarvarande kreditutrymme. Har konsumenten på nytt börjat använda de kreditutrymmen som frigjorts i samband med samlingslånet har det i stället skapats en skuldfälla. Innan en kreditgivare får bevilja en kredit krävs en kreditprövning. Den ska grundas på konsumentens ekonomiska förhållanden och visa förmågan att betala tillbaka lånet. Det finns ingen möjlighet för kreditgivare att kontrollera konsumentens alla skulder. Kreditupplysningsbolagen delar inte uppgifter med varandra och alla skuldsaldon rapporteras inte till upplysningsbolagen. Inkassobolagen har mycket information om konsumenternas skulder, men får inte dela med sig av den. I stor utsträckning måste kreditgivarna därför förlita sig på konsumenternas uppgifter. Tillgång till en sammanställning av konsumentens alla skulder, med både pågående och fallerade kreditengagemang, skulle bidra till bättre kreditprövningar och minska risken att konsumenter beviljas krediter de inte har råd att betala tillbaka. Efter regleringen om högkostnadskrediter har många kreditgivare valt att erbjuda krediter som har en effektiv ränta strax under gränsen för att vara en högkostnadskredit. Räntan är då fortfarande hög och kostnaderna för krediten kan bli väldigt stora. Om konsumenten inte klarar att betala i enlighet med avtalet finns det ingen gräns för hur höga kostnader kreditgivaren får ta ut. Det finns också kreditgivare som har höjt sina räntor och kommit närmare gränsen för en högkostnadskredit. Anpassningen av räntenivåerna innebär att den konsumentskyddande effekten av ränte- och kostnadstaket begränsas. Krediter som är kopplade till köp av en viss produkt räknas över huvud taget inte som en högkostnadskredit och omfattas inte av kostnadstaket, även om den effektiva räntan överstiger . Även i dessa fall kan krediten bli mycket kostsam för konsumenten. anför avslutningsvis att det av redovisningen i rapporten framgår att det finns både behov av och förutsättningar att ytterligare förstärka skyddet för konsumenterna på kreditmarknaden. Att kreditmarknaden fungerar väl är ett ansvar som delas av de aktörer som antingen aktivt verkar på marknaderna, utövar tillsyn eller sätter ramarna. De behov och möjliga åtgärder som har identifierats pekar mot samtliga dessa aktörer. Vissa åtgärder är enkla att genomföra medan andra förutsätter ytterligare utredningar och överväganden. Rapporten analyseras inom . Återrapporteringskrav om tillsyn över kreditprövningar ska enligt regleringsbrevet redovisa hur myndigheten utövar tillsyn över att kreditprövningar görs i enlighet med kraven i konsumentkreditlagen och hur tillsynen resulterat i eller väntas resultera i ett högt konsumentskydd. Av redovisningen ska framgå hur myndigheten i det arbetet har utbytt erfarenheter med . Innan redovisningen lämnas ska myndigheten inhämta synpunkter från . Även har fått ett motsvarande återrapporteringskrav i regleringsbrevet . utvärdering av de nya bestämmelserna om högkostnadskrediter har utvärderat de nya bestämmelserna om högkostnadskrediter (FI-analys nr 22 ). Analysen visar att antalet nya högkostnadskrediter minskade kraftigt efter reformen och att flera bolag slutat ge sådana lån. Räntetaket på har haft en normerande effekt – både under och ovanifrån – så till vida att av de nya högkostnadskrediterna 2019 hade en nominell ränta mellan . I det spannet gavs nästan inga nya lån 2018. Normeringen underifrån kan delvis bero på att vissa lån har försvunnit ur företagens utbud men också på att vissa långivare som tidigare erbjudit lägre räntor kan ha sett en möjlighet att höja räntorna upp till gränsvärdet. I analysen konstateras att räntetaket har haft en stor påverkan på den nominella räntan för högkostnadskrediter. Alla blancolån är inte högkostnadskrediter. Totalt har nyutlåningen av blancolån minskat med nästan en fjärdedel. kommer att bl.a. särskilt granska konsumtionslånen. anför att inspektionen i sina analyser har sett att många låntagare får betalningsproblem till följd av konsumtionslån. Problemen uppstår ofta redan inom efter det att de har beviljats ett lån. Det pekar på att långivarna inte gör ordentliga kreditprövningar. Därför kommer inspektionen att fortsätta att kartlägga och analysera lånemarknaden, och granska fler företag för att se om de gör ordentliga kreditprövningar. kommer också att uppdatera sina allmänna råd om krediter i konsumentförhållanden för att tydliggöra de krav som företagen måste leva upp till när de bedömer vem som ska få ta ett lån. Förslag till nya allmänna råd om krediter i konsument-förhållanden har presenterat ett förslag om nya allmänna råd om krediter i konsumentförhållanden, som ska ersätta de nuvarande allmänna råden på samma område (allmänna råd [FFFS 2014:11] om krediter i konsumentförhållanden). I jämförelse med de nuvarande allmänna råden innebär förslaget att vissa tillägg och ändringar görs i de delar som rör tillämpningen av bestämmelserna om god kreditgivningssed och kreditprövning i konsumentkreditlagen. Bland annat förtydligas vilka uppgifter som bör ingå i underlaget för kreditprövningen och hur de bör hämtas in, kontrolleras och beaktas i bedömningen av konsumentens betalningsförmåga. Förslaget har remitterats och remisstiden går ut . presenterade kommissionen en ny EU-strategi för konsumentpolitiken (konsumentagendan), COM(2020) 696. Strategin avser bl.a. att främja en grönare, mer digital och rättvisare inre marknad i syfte att öka förtroendet bland konsumenterna. Strategin omfattar 22 åtgärder inom fem prioriterade områden. Bland annat planerar kommissionen att presentera ett förslag till revidering av konsumentkreditdirektivet. Statsrådet anförde bl.a. följande som svar på en skriftlig fråga (fr. 2019/20:1509 ) om konsumtionslån: […] har frågat mig hur jag ska agera för att förbättra regleringar på konsumtionslånemarknaden så att inte fler låntagare hamnar i en orimlig skuldfälla. Regeringen har genomfört en rad åtgärder för att förbättra konsumentskyddet på marknaden för konusmtionslån. Det har bl.a. införts ett ränte- och kostnadstak för s.k. högkostnadskrediter. Regeringen har också i propositionen Presentation av betalningssätt vid marknadsföring av betaltjänster online föreslagit att kreditalternativ inte ska få vara förvalt eller presenteras före andra betalningssätt vid e-handel. Bestämmelserna träder i kraft . Regeringens konsumentpolitik syftar till väl fungerande konsument-marknader och en miljömässigt, socialt och ekonomiskt hållbar konsumtion. Regeringen kommer fortsätta arbetet med konsument-skyddsfrågor i enlighet med det. Vidare besvarade statsrådet en skriftlig fråga (fr. 2020/21:2209) om kreditprövningar vid konsumtionslån. I sitt svar hänvisade hon till svaret på fråga 2019/20:1509 och anförde därutöver följande: En viktig del i arbetet med konsumentskyddet vid konsumtionslån är även de ansvariga myndigheternas tillsynsarbete. Regeringen har bl.a. gett och ett återrapporteringskrav i myndigheternas regleringsbrev där de ska redovisa hur de utövar tillsyn över att kreditprövningar görs i enlighet med kraven i konsument-kreditlagen. kommer också att undersöka hur kreditgivare genomför kreditprövningar och om de lever upp till god kreditgivningssed. Regeringen följer frågan om kreditprövning av konsumtionslån noggrant. Regeringens konsumentpolitik syftar till väl fungerande konsumentmarknader och en miljömässigt, socialt och ekonomiskt hållbar konsumtion. Att motverka överskuldsättning är en viktig del i detta. Motionsförslag om att bl.a. förbjuda snabblån, införa krav om att det alltid ska finnas information om möjligheten till konsumentvägledning i samband med att en låntagare erbjuds lån, en karenstid vid utbetalning av lån m.m. och utformningen av räntetaket samt en uppföljning av de nya bestämmelserna som infördes behandlades av utskottet i betänkande 2019/20:CU14. Utskottet avstyrkte de aktuella motionsyrkandena med hänvisning till bl.a. de nya lagreglerna om snabblån och andra högkostnadskrediter samt pågående arbete. Motionsyrkanden om att skärpa reglerna vid marknadsföring och kreditgivning av snabblån samt om en översyn av den civilrättsliga bestämmelsen om ocker behandlades av utskottet i lagstiftningsärendet om införande av bl.a. räntetak och kostnadstak för högkostnadskrediter. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena med hänvisning till de nya reglerna om högkostnadskrediter. följde utskottets förslag. beslutade om flera ändringar i konsumentkreditlagen som ska leda till rimligare villkor på marknaden för snabblån och andra högkostnadskrediter och till att färre människor riskerar att hamna i överskuldsättning på grund av dessa lån. Lagändringarna, som trädde i kraft , innebär bl.a. att det har införts räntetak och kostnadstak för högkostnadskrediter. En högkostnadskredit får inte ha en kreditränta eller dröjsmålsränta som är högre än den vid varje tid gällande referensräntan. Vid marknadsföringen ska konsumenter uppmärksammas på riskerna när de överväger att ta sådana lån samt informeras om vart man kan vända sig för att få stöd i budget- och skuldfrågor. Det ställs också krav på att all marknadsföring av konsumentkrediter ska vara måttfull. I syfte att öka konsumentskyddet på betalningsmarknaden har det vidare införts en bestämmelse i betaltjänstlagen om att kreditalternativ inte ska få vara förvalt eller presenteras före andra betalningssätt vid e-handel. har på uppdrag av regeringen gjort en analys av situationen på marknaden för konsumentkrediter och risker för överskuldsättning. Uppdraget redovisades i rapporten kredit (rapport 2021:1). I rapporten presenteras de problemområden där bedömer att det finns utrymme för förbättringar av konsumentskyddet. Rapporten analyseras inom . Regeringen har vidare i myndigheternas regleringsbrev gett och ett återrapporteringskrav där de ska redovisa hur de utövar tillsyn över att kreditprövningar görs i enlighet med kraven i konsumentkreditlagen och hur tillsynen resulterat i eller väntas resultera i ett högt konsumentskydd. kommer även att särskilt granska konsumtionslånen och undersöka om företag gör ordentliga kreditprövningar. har även presenterat ett förslag om nya allmänna råd om krediter i konsumentförhållanden där det bl.a. förtydligas vilka uppgifter som bör ingå i underlaget för kreditprövningen och hur de bör hämtas in, kontrolleras och beaktas i bedömningen av konsumentens betalningsförmåga. Dessutom har kommissionen i den nya EU-strategin för konsumentpolitiken (konsumentagendan) angett att den planerar att presentera ett förslag till revidering av konsumentkreditdirektivet. Mot denna bakgrund finns inte skäl att föreslå något initiativ från sida med anledning av motionsyrkandena. De bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om automatiserat besluts-fattande. Utskottet hänvisar bl.a. till aviserat arbete inom EU. Jämför reservation 23 (SD). I kommittémotion 2020/21:1617 anser m.fl. (SD) att det finns behov av en utökad lagreglering av automatiserat beslutfattande för att ge konsumenterna mer skydd. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 35). presenterade kommissionen en ny EU-strategi för konsumentpolitiken (konsumentagendan), COM(2020) 696. Strategin avser bl.a. att främja en grönare, mer digital och rättvisare inre marknad i syfte att öka förtroendet bland konsumenterna. Strategin omfattar 22 åtgärder inom fem prioriterade områden, bl.a. den digitala omställningen. planerar kommissionen att lägga fram ett förslag till en övergripande rättsakt om krav för artificiell intelligens (AI). I strategin anger kommissionen att den arbetar med ett förslag om att garantera en hög skyddsnivå för konsumenternas intressen och grundläggande rättigheter, och därigenom bygga upp det förtroende som krävs för att allmänheten ska ta till sig AI. När det gäller civilrättsligt ansvar arbetar kommissionen med åtgärder som ska se till att personer som lidit skada i praktiken alltid är lika skyddade, oavsett om skadorna orsakats av AI-tillämpningar eller andra produkter och tjänster. Statsrådet anförde följande som svar på en skriftlig fråga (fr. 2020/21:662) om automatiserat beslutsfattande och konsumenttrygghet: […] har frågat mig hur jag och regeringen avser att verka för att skapa bättre förutsättningar för effektiva, rättssäkra och korrekta automatiserade beslut för större konsumenttrygghet. Konsumentskyddet ska inte luckras upp för att teknikutvecklingen går framåt. Automatiserat beslutsfattande är inte en ny företeelse, men utvecklingen sker allt snabbare och i takt med tekniska framsteg. Det är viktigt att påtala att samma konsumentskyddande regler gäller oavsett om ett företags beslut fattats av en person eller genom en helt automatiserad process. En konsument som exempelvis får avslag på en ansökan om försäkringsersättning efter en automatiserad bedömning har samma möjligheter att få beslutet omprövat som om beslutet fattats manuellt. Regeringen menar att konsumentskyddande regelverk i så stor utsträckning som möjligt ska vara teknikneutrala och generellt tillämpbara. Detta för att undvika att lagstiftningen hamnar efter så fort en ny lösning eller teknik presenteras på marknaden. har regeringen inte identifierat problem med automatiserat beslutsfattande i konsumentförhållanden som föranleder att särskilda skyddsregler eller informationskrav bör tillämpas. Jag och regeringen följer dock frågan noga och deltar aktivt i det arbete som pågår inom EU med att utarbeta ändamålsenliga regelverk för framtidens digitala marknader, där ett starkt konsumentskydd fortsatt är av stor vikt. Som redovisats ovan presenterade kommissionen en ny EU-strategi för konsumentpolitiken (konsumentagendan). Strategin omfattar ett antal åtgärder inom fem prioriterade områden, bl.a. den digitala omställningen. planerar kommissionen att lägga fram ett förslag till en övergripande rättsakt om krav för artificiell intelligens (AI). I strategin anger kommissionen bl.a. att den arbetar med ett förslag om att garantera en hög skyddsnivå för konsumenternas intressen och grundläggande rättigheter. Statsrådet anförde som svar på en skriftlig fråga om automatiserat beslutsfattande och konsumenttrygghet bl.a. att regeringen inte har identifierat problem med automatiserat beslutsfattande i konsumentförhållanden som föranleder att särskilda skyddsregler eller informationskrav bör tillämpas. Ministern förklarade att hon och regeringen dock följer frågan noga och deltar aktivt i det arbete som pågår inom EU med att utarbeta ändamålsenliga regelverk för framtidens digitala marknader, där ett starkt konsumentskydd fortsatt är av stor vikt. Mot denna bakgrund ser utskottet inte skäl att föreslå något initiativ från sida med anledning av motionsyrkandet. Motionsyrkandet bör därför avslås. En bred översyn av konsumentlagstiftningen m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en bred översyn av konsumentlagstiftningen m.m. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Jämför reservation 24 (C) och 25 (L).