bet · H801MJU8 · 2021-02-24 00:00:00 — Utvärderingens fokus var att uppskatta andelen s.k. dödviktsförlust i investeringsstöden, dvs. hur stor del av investeringarna som skulle ha genomförts även utan stöd. Slutsatsen i rapporten är att investeringsstödet har en positiv effekt på företagens investeringar, både inom vattenbruket och inom beredningsindustrin, men att det även förekommer dödviktsförluster. Förlusterna beräknas till för vattenbruket och för beredningsindustrin. Det innebär att av de investeringar som fått stöd i vattenbruket hade kommit till även utan stödet. Rapporten visar att investeringsstödet trots förekomsten av dödviktsförluster leder till fler investeringar och på så sätt har potential att främja en ekonomiskt och miljömässigt hållbar utveckling av vattenbruket och beredningsindustrin. presenterade kommissionen ett förslag till förordning om en ny EHFF för perioden –2027 (COM(2018) 390). Enligt förslaget ska fonden ha följande fyra prioriteringar som också beskriver fondens tillämpningsområden: Främja hållbart fiske och bevarande av biologiska resurser. Bidra till tryggad livsmedelsförsörjning i unionen genom vattenbruk och marknader som präglas av konkurrenskraft och hållbarhet. Göra det möjligt för en hållbar blå ekonomi att växa och främja välmående kustsamhällen. Stärka den internationella världshavsförvaltningen och möjliggöra trygga, säkra, rena och hållbart förvaltade hav och oceaner. Inom ramen för de fyra prioriteringarna och deras stödområden föreslås inga på förhand fastställda åtgärder. I stället ska medlemsstaterna kunna utforma sina åtgärder inom ramen för dessa stödområden och genom att ta fram nationella operativa program. Målet är att ha en lägre grad av reglering på EU-nivå av det som kan vara stödberättigande inom de nationella operativa programmen och större fokus på det resultat som dessa program ska leverera. nåddes en informell överenskommelse mellan rådet och om hur man ska fördela budgeten för perioden –2027. Fonden antog i samband med detta namnet Europeiska havs- och vattenbruksfonden (EHFVF). Budgeten för den nya perioden uppgår till , vilket är en minskning med jämfört med budgeten för innevarande period. Det svenska kuvertet uppgår till ca . Den högsta medfinansieringsandelen är , dvs. av stöden måste komma från nationella medel. Den framförhandlade texten genomgår nu juridisk och teknisk granskning inför godkännande i Coreper och slutligt antagande i rådet. pågår ett arbete med att ta fram ett nationellt operativt program för den kommande programperioden. I budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 23) framhåller regeringen att de övergripande prioriteringarna och målen för det svenska havs- och fiskeriprogrammet för perioden –2027 ska vara att understödja genomförandet av EU:s gemensamma fiskeripolitik och dess långsiktiga mål om ett hållbart fiske och vattenbruk samt relaterade miljömål och delar av EU:s integrerade havspolitik. Programmet ska även understödja återhämtningen av de delar av fiskerinäringen som drabbats av den pågående pandemin. Av betydelse är också åtgärder som syftar till att korrigera marknadsmisslyckanden och som bidrar till att uppfylla livsmedelsstrategins och landsbygdspolitikens mål. Regeringen anser att det är viktigt att programmet är fokuserat och effektivt med färre åtgärder än enligt den fondförordning som man förhandla om inom EU. Regeringens utgångspunkt är att programmets tillämpningsområde inte bör utökas. Subventioner som leder till överfiske ska fasas ut, som det hållbara småskaliga fiskets konkurrenskraft värnas. Enligt uppgift från har regeringen under programprioritering 2 – Främjande av hållbara vattenbruks- och beredningsverksamheter samt marknadsföring av fiskeriprodukter – valt att inkludera åtgärder för att – förbättra förutsättningar för utökat stöd till nyetablering, ökad produktion och utveckling av befintliga verksamheter med fokus på ökad hållbarhet – möjliggöra en ökad grad av miljömässig hållbarhet inom vattenbruket – skapa förutsättningar för smart blå utveckling genom en nationellt samordnad kompetensutveckling för det svenska vattenbruket utifrån ett verksamhetsbaserat perspektiv. uppskattar att det nya operativa programmet kommer att starta vid slutet av 2021. Som svar på interpellation 2020/21:28 av (M) om statens ansvar för att säkra en adekvat infrastruktur för beredningsindustrin anförde landsbygdsminister bl.a. följande : Landningshamnar och beredningsindustri är mycket viktiga för svenskt yrkesfiske och vattenbruk. Därför verkar regeringen för att vi ska ha långsiktigt hållbara kvoter samt att vi via handelsavtal och autonoma tullkvoter ser till att beredningsindustrin får tillgång till den råvara som behövs. I de förhandlingar som pågår om autonoma tullkvoter för vissa fiskeriprodukter driver vi på för att beredningsindustrins behov säkras så att vi får en tillförlitlig försörjning av råvaror av rätt kvalitet och kvantitet till konkurrensmässiga priser. kommuner ska ge invånarna i sin kommun service som finns där invånarna bor. Ett av kommunernas samhällsuppdrag är att tillhandahålla vattentjänster. Vid tillståndsprövning av anläggningar för livsmedelsproduktion och rening av avloppsvatten gäller krav på bästa tillgängliga teknik och efterlevnad av gällande normer för miljökvalitet i recipienten oavsett vilken aktör som söker tillstånd för anläggningen. Det är viktigt med ett fortsatt gott samarbete mellan staten och kommunerna för att adressera de utmaningar och realisera den potential som finns för en hållbar blå utveckling längs hela vår kust. Detta kan dock inte ske på bekostnad av fiskbeståndens status eller försämrad miljö, inte minst eftersom det har negativa effekter på både fiskerinäring och andra samhällsintressen. Det är för mig och regeringen viktigt att det även finns förutsättningar för en stark fiskerinäring som levererar och bereder fiskeriprodukter i . Forskning och kunskap om vattenbruk Som redovisats ovan har utskottet vid upprepade tillfällen behandlat förutsättningarna för att utveckla vattenverksamheten i . riktade en uppmaning till regeringen om att vidta ytterligare åtgärder för att underlätta utvecklingen av vattenbruket, bl.a. i fråga om kunskap om de miljömässiga och akvatiska effekterna av vattenbruk (bet. 2019/20:MJU11, rskr. 2019/20:185). Som också redovisas ovan fick och Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag av regeringen att tillsammans ta fram en gemensam strategi för yrkesfisket, vattenbruket, fritidsfisket och fisketurismen samt nya sektorsspecifika handlingsplaner. Strategin ska utgå från en ekosystemansats och bidra till att stärka måluppfyllelsen i den maritima strategin och livsmedelsstrategin. Målet med den gemensamma fiskestrategin är att bidra till en konkurrenskraftig och hållbar livsmedelskedja, bl.a. genom att beakta kompetensförsörjning. I arbetet ingår att beakta forskning och innovation. Inom ramen för strategiarbetet har myndigheterna etablerat en referensgrupp för vattenbruk som ska både öka samverkan och höja kunskapen hos deltagarna. Uppdraget ska redovisas . I budgetpropositionen lämnade regeringen förslag och redovisade bedömningar i fråga om ökade medel till forskning och innovation (prop. 2020/21:1 utg.omr. Regeringen föreslog en höjning av anslagen för forskning och utveckling på 2024. biföll regeringens förslag i denna del (prop. 2020/21:1 utg.omr. 16, bet. 2020/21:UbU1, rskr. 2020/21:141). I den forskningspolitiska propositionen (prop. 2020/21:60), som regeringen överlämnade till , beskrivs satsningarna närmare. I fråga om forskning om vattenbruk framhåller regeringen att ett innovativt, konkurrenskraftigt och hållbart livsmedelssystem bidrar till att uppfylla målen i livsmedelsstrategin. Regeringen bedömer att den behovsmotiverade forskningen inom livsmedelskedjan är en viktig del av livsmedelsstrategin. Ett hållbart livsmedelssystem skapar dessutom motståndskraft mot klimatförändringar, främjar klimatanpassning och säkerställer trygg och säker dricksvattenförsörjning. Utvecklingen av morgondagens livsmedel spelar en avgörande roll för det svenska livsmedelssystemets långsiktigt hållbara konkurrenskraft. Därför behöver kunskapen om marknaden öka, t.ex. vad gäller konsumtionstrender, nutrition och hälsa. Regeringen framhåller vidare att det i livsmedelsstrategin fastslås att produktion, konsumtion och export av ekologiska produkter ska öka. Även detta kräver forskning och innovation. Ett hållbart livsmedelssystem förstärker och säkerställer bl.a. fiskets bidrag till livsmedelsproduktionen. Ett stärkt kunskaps- och forskningsläge kring vattenbruk, t.ex. genom forskning som omfattar fiskarnas hälsa och mer cirkulära och bioekonomiska aspekter, har potential att bidra till en ökad livsmedelsproduktion. Regeringen framhåller att ett nationellt forskningsprogram för livsmedel startades av Formas . Forskningsprogrammet har fungerat som en del av regeringens samlade satsningar på ökad samverkan och synergier mellan aktörer inom livsmedelssystemet. Regeringen anser att satsningen bör ha samma tioåriga perspektiv som andra nationella forskningsprogram. Regeringen framhåller vidare att tryggad livsmedelsförsörjning är en global utmaning där svensk forskning och svenska innovationer kan bidra. Forskningssatsningen skapar förutsättningar för deltagande i Horisont och klustret om bioekonomi, livsmedel, naturresurser, jordbruk och miljö. Förutsättningar skapas även för deltagande i framtida europeiska partnerskapsprogram inom livsmedel. Forskningssatsningen bidrar till samtidig utveckling av ekonomisk, miljömässig och social hållbarhet och därmed till att uppfylla relevanta mål i Agenda . Inom ramen för Formas anslagsökning för forskning och utveckling avsätter regeringen 2021, 2022, 2023 och 2024 för det nationella forskningsprogrammet för livsmedel. Regeringen framhåller vidare i den forskningspolitiska propositionen att den avser att ge Formas i uppdrag att genomföra ett tioårigt nationellt forskningsprogram om hav och vatten. Programmet ska skapa förutsättningar för ett strategiskt och långsiktigt arbetssätt, med ett helhetsperspektiv på vatten, och underlätta ett nära samarbete mellan forskare och intressenter. Enligt regeringen behövs det forskning som inriktas såväl mot förståelsen av naturliga processer och deras interaktioner som mot miljö- och klimateffekter. I den forskningspolitiska propositionen föreslår regeringen även en satsning på forskning om hållbar utveckling av den gröna och blå biobaserade ekonomin. Enligt regeringen bidrar ökad kunskap och innovationsfrämjande åtgärder till nya giftfria cirkulära värdekedjor och mer resurs-, klimat- och kostnadseffektiva industriprocesser. Forskning och innovation behövs även för att säkra en klimatanpassad och konkurrenskraftig primärproduktion. Det möjliggör även resurseffektivare användning av grödor och restprodukter från jordbruk och biomassor från hav och vatten, inklusive vattenbruk. bedrivs det forskning vid ett antal universitet och institut runt om i landet. Vid verkar Nationellt centrum för marin vattenbruksforskning (Swemarc). Swemarcs målsättning är att genom tvärvetenskaplig forskning öka odlingen av mat från havet på ett miljösmart sätt. För att utveckla ett hållbart marint vattenbruk studerar forskarna inte bara biologisk och teknisk utveckling, utan även ekonomi, juridik och andra samhälleliga aspekter. Lättnader för och ekonomiskt stöd till utsatta fiskare och vattenbruksföretagare Som redovisats ovan har EU mycket betydande befogenheter i fråga om statens möjligheter att stödja en viss verksamhet med offentliga medel. Vad gäller ekonomiskt stöd till utsatta fiskare, såsom stillaliggandestöd, har medlemsstaterna därför mycket begränsade möjligheter att anta egna bestämmelser. Villkoren för offentligt stöd till fiskerinäringen för perioden –2020 (och fram till dess att en ny fond antagits och ett operativt program godkänts) regleras i EHFF-förordningen och det svenska havs- och fiskeriprogrammet. De övergripande målen i programmet är att främja sysselsättningen och öka konkurrenskraften hos små och medelstora företag inom fiskerisektorn, skydda miljön samt främja en hållbar användning av de resurserna. har ett antal åtgärder vidtagits för att ersätta fiskare som drabbats av s.k. stillaliggande. fattade kommissionen beslut om en genomförandeförordning om nödåtgärder för det östra torskbeståndet i (EU 2019/1248). Beslutet innebar ett förbud mot riktat fiske av östlig torsk under återstoden av 2019. Med anledning av fiskestoppet beslutade regeringen om förordningen (2019:621) om stöd med anledning av förbudet att fiska torsk i som möjliggjorde stillaliggandestöd för berörda fartyg. Stödet var möjligt eftersom det betalades ut i form av s.k. stöd av mindre betydelse enligt . fick i uppdrag att inom ramen för havs- och fiskeriprogrammet göra en särskild insats för investeringsstöd för diversifieringsåtgärder. Stödet är tänkt att bidra till diversifiering av fiskarnas inkomster genom utveckling av kompletterande verksamheter. Regeringen framhåller i budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 23) att det slutliga totala stödbeloppet uppgick till , vilket betalades ut till 25 fartygsägare. Avsikten med stillaliggandestödet var att underlätta möjligheterna att anpassa berörd fiskeverksamhet till en förändrad reglering som infördes mycket snabbt. Regeringen påpekar att eventuella effekter av stödet ännu inte har kunnat bedömas. Stödåtgärder har även vidtagits till följd av coronapandemin som har drabbat fiskeri- och vattenbrukssektorerna särskilt hårt eftersom efterfrågan minskade väldigt plötsligt. antog rådet därför nya regler som syftar till att lindra effekterna av pandemin inom fiske- och vattenbrukssektorerna. Genom de nya reglerna ändrades EHFF-förordningen och förordningen om den gemensamma marknadsordningen inom finansieringsmodellen. Några av de åtgärder som möjliggörs av ändringsförordningen är följande: – stöd i samband med tillfälligt upphörande med eller minskning av verksamheten inom fiske och vattenbruk – flexibilitet när det gäller användning av budgetmedelsstöd – stöd för lagring av fiskeri- och vattenbruksprodukter. Till följd av ändringen av EHFF-förordningen beslutade regeringen om en förordning som möjliggör ersättning vid tillfälligt upphörande av fiskeverksamhet till yrkesfiskare som drabbas särskilt hårt av pandemin. Stödet innebär att de fiskare som uppfyller villkoren för stödet kan välja att tillfälligt upphöra med sin fiskeverksamhet. Stödet lämnas med ett schablonbelopp och syftar till att täcka fasta kostnader samt en arbetskraftskostnad . Stillaliggandestöd i övrigt är inte möjligt för regeringen att bevilja eftersom det inte ingår i det svenska operativa programmet, dvs. havs- och fiskeriprogrammet. Som nämnts ovan är möjligheterna till nationella stödåtgärder med samma syfte mycket begränsande till följd av . Det pågår ett arbete för att anta den nya EHFF-förordningen och tillhörande nationellt operativt program för kommande programperiod, dvs. 2021–2027. Utöver det som redovisas ovan innehåller den nya fonden bestämmelser som ska hjälpa till att hantera exceptionella kriser som orsakar marknadsstörningar. I det operativa program som arbetar med att ta fram ska stillaliggandestöd ingå, till skillnad från föregående programperiod. Mer specifikt ska det ingå stödåtgärder för att ge fiskerinäringen möjlighet att klara av plötsliga förändringar i förutsättningarna för att bedriva fiske med anledning av akuta bevarandeåtgärder eller andra exceptionella händelser så som miljöolyckor och naturkatastrofer. Regeringens övergripande målsättning för det nya programmet är bl.a. att bidra till att uppfylla livsmedelsstrategins och landsbygdspolitikens mål samt berörda miljökvalitetsmål. När det gäller reglerna för arbetslöshetsersättning till aktiva fiskare framgår dessa av förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäkringen. Enligt 6 § i denna förordning ska en företagare som bedriver fiske för sin huvudsakliga försörjning och som är medlem i en arbetslöshetskassa med yrkesfiske som verksamhetsområde anses som arbetslös vid bedömningen av hans eller hennes rätt till arbetslöshetsersättning om det är tillfälligt avbrott i fiskeverksamheten och avbrottet beror på ishinder eller andra väderleksförhållanden. Arbetslöshetsersättning kan även beviljas om fiskefartyg på grund av hårt väder har gått till någon av de nordiska nödhamnarna. En grundregel för rätt till ersättning är att den som ansöker om arbetslöshetsersättning hade för avsikt att fiska den dag som ansökan avser men hindrades av en godkänd avbrottsorsak. I en av de extra ändringsbudgetarna (prop. 2019/20:146) lämnade regeringen förslag till ytterligare åtgärder för att omhänderta effekterna i samhället av spridningen av det nya coronaviruset som orsakar sjukdomen covid-19. Bland annat lämnade regeringen förslag till tillfälliga ändringar i arbetslöshetsförsäkringen. Regeringen föreslog bl.a. en förkortning av den tid som en person måste ha varit medlem i en arbetslöshetskassa för att få inkomstrelaterad arbetslöshetsersättning och att arbetsvillkoret ska kunna uppfyllas före det senaste inträdet i en arbetslöshetskassa. Det föreslogs även att det ska krävas färre arbetade timmar för att uppfylla arbetsvillkoret och att karensvillkoret avskaffas. ställde sig i huvudsak bakom regeringens förslag, dock med några förtydliganden i förhållande till propositionen. Bland annat föreslog utskottet en följdändring i en lättnadsregel om det s.k. arbetsvillkoret i lagen om arbetslöshetsförsäkring. biföll utskottets förslag (prop. 2019/20:146, bet. 2019/20:FiU56, rskr. 2019/20:207 och 2019/20:217). Lagändringarna trädde i kraft . I fråga om de miljötillstånd som krävs för vattenbruk har uppmanat regeringen vid upprepade tillfällen att se över regelverket. Som beskrivits ovan redovisade sitt s.k. förenklingsuppdrag i vilket myndigheten lämnar ett antal bedömningar av och förslag till regelförenklingar, administrativa lättnader och andra åtgärder för att åstadkomma en förenklad prövning. Som också redovisas ovan presenterade regeringen ytterligare åtgärder för att följa upp livsmedelsstrategins handlingsplan del 2 i syfte att stärka arbetet med att nå strategins övergripande mål. De samlade åtgärderna utgör tillsammans en ny handlingsplan, handlingsplan del 3, och är en del av januariavtalet. Bland åtgärderna ingår ett förenklingspaket för ökad tillväxt i hela livsmedelskedjan. Som en del av detta paket har i uppdrag att i samråd med , och länsstyrelserna ta fram tjänster för att effektivisera och förenkla för företag inom livsmedelskedjan att anmäla eller ansöka om tillstånd för miljöpåverkande verksamhet. Syftet med uppdraget är att ge förutsättningar för en effektiv och snabb ärendehandläggning. Åtgärder för att underlätta för vattenbruksföretagarna har även vidtagits till följd av pandemin. presenterade en promemoria med ett förslag till tillfälliga lättnader i det krav på tillstånd för fiskodling som gäller enligt förordningen (1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen. Förslaget innebär att den som driver en fiskodling tillfälligt ska få hålla och producera mer fisk och förbruka mer foder än vad som är tillåtet enligt odlingstillståndet eller enligt villkoren i tillståndet samt göra de förändringar i anläggningen som krävs för detta, om det behövs på grund av en minskad efterfrågan på fisk till följd av spridningen av det virus som orsakar sjukdomen covid-19. Sådana ändringar i verksamheten avsåg perioden t.o.m. under förutsättning att de inte medförde risk för spridning av smittsamma sjukdomar eller orsakade betydande besvär. Som skäl till förslaget framhöll att den minskade efterfrågan på matfisk till följd av spridningen av det virus som orsakar sjukdomen covid-19 leder till att fisk kan komma att behöva destrueras eller säljas som djurfoder i stället för att användas som livsmedel. Detta skulle innebära stora ekonomiska förluster för odlarna. Dessutom kan nästa års produktion påverkas av den uppkomna situationen, varför krisen för odlarna riskerar att bli långvarig. Departementet framhöll vidare att fiskodlare behöver göra en ansökan hos om de vill ha en ändring i sina tillstånd. Tillståndsprocessen tar tid och innebär ett ökat administrativt arbete för odlarna i en situation då de behöver lägga stor kraft på att ställa om och hitta nya sätt att få avsättning för sina produkter. Handläggningstider och bedömningar kan vidare skifta från länsstyrelse till länsstyrelse och därmed bidra till att olika odlare får olika förutsättningar att hantera situationen. Det bedöms därför vara motiverat att införa tillfälliga lättnader i regleringen av odlingstillstånd som på ett enkelt, snabbt och likvärdigt sätt förbättrar odlarnas möjligheter att fortsätta sin verksamhet. Därför föreslås att fiskodlare ska få överskrida vissa begränsningar i tillstånden utan att behöva ansöka om ändring av tillståndet eller av villkoren som gäller för verksamheten. På så vis ges odlarna ökade möjligheter att anpassa verksamheten efter rådande omständigheter och hitta nya marknader där de kan få avsättning för fisken. beslutade regeringen om tillfälliga lättnader för ändringar i fiskodlingarnas tillstånd för att vattenbrukarna ska kunna hantera den uppkomna situationen. Regeringen beslutade även om tillfälliga processuella lättnader i fråga om fiskodlingarnas miljötillstånd. Enligt regeringen innebär lättnaderna ökade förutsättningar för att fisken ska kunna användas till livsmedel, i stället för att behöva destrueras, och att de negativa ekonomiska effekterna för företagen mildras. Den gemensamma fiskeripolitiken ställer krav på spårbarhet för fiskeriprodukter utöver de bestämmelser om spårbarhet som finns för livsmedel och animaliska livsmedel i allmänhet. I rådets förordning (EG) nr 1224/2009 av om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs m.m. (nedan kontrollförordningen) finns regler om kontroll av fisket och saluföringen. utökades kraven på spårbarhet av vissa fiskeri- och vattenbruksprodukter genom kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 404/2011 av om tillämpningsföreskrifter för kontrollförordningen (nedan genomförandeförordningen). Genomförandeförordningen innebär en utvidgning av kontrollsystemet till hela saluföringskedjan och omfattar i princip alla fiskeri- och vattenbruksprodukter som kommer från fiske eller odling i havet inom EU och som ska användas som livsmedel. Syftet med de strängare reglerna är att tillgodose myndigheternas behov av förbättrad fångstinformation och konsumenternas behov av säkrare information om de fiskeriprodukter som saluförs. Tanken med den ökade spårbarheten är därmed att bidra till att hålla fisket inom fastställda gränser. Kontrollförordningen listar den information som ska lämnas mellan aktörerna och som ska vara tillgänglig för kontrollmyndigheterna. Det är upp till medlemsstaterna att precisera vilken typ av system som ska användas för att leva upp till de krav som ställs. I har Havs- och vattenmyndigheten i samråd med representanter från näringen valt att möta kraven på spårbarhet genom ett centralt it-system. Tanken med systemet är att ge förstahandsmottagare och grossister möjlighet att elektroniskt utbyta information om partier och att ge behöriga myndigheter utökade förutsättningar för tillsyn av saluföringsledet. Det nya spårbarhetssystemet infördes . Regeringen redovisar i budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 23) att ca 300 svenska aktörer berörs av spårbarhetskravet och att 257 svenska företag registrerade sig inom systemet. fanns det dock stora brister i följsamheten mot spårbarhetsbestämmelserna. Det svenska spårbarhetssystemet har mött kritik från fiskerinäringen och handeln, som menar att det bl.a. medför oproportionerligt höga kostnader.