bet · H801NU27 · 2021-06-15 00:00:00 — I 4 § som behandlar tidsfrister som rör tillstånd för anläggningar som producerar förnybar el har i punkten 1 vissa paragrafer i miljöprövningsförordningen (2013:251) som rör olika tillstånds- och anmälningsplikter och 11 kap. (om vattenverksamhet) tagits bort. I samma paragraf har en ny punkt lagts till om ansökan om tillstånd eller anmälan om bygglov, startbesked och slutbesked enligt plan- och byggförordningen (2011:338). En punkt om ansökan om ledningsrätt enligt ledningsrättslagen (1973:1144) har tagits bort. Vidare har en ny paragraf lagts till om att flera förfaranden i vissa situationer ska omfattas av en och samma tidsfrist. En ny paragraf har även lagts till om att arkeologiska förundersökningar, undersökningar och utredningar enligt 2 kap. kulturmiljölagen inte omfattas av tidsfristerna. I 11 § har Lantmäteriet tagits bort och omfattas inte längre av kontaktpunkten. I Infrastrukturdepartementets promemoria konstateras att det inte ges några exempel i direktivet på exceptionella omständigheter som grund för att förlänga tidsfrister. Vidare står det att som har utrett genomförandet av artikel 16 i det omarbetade förnybartdirektivet i sin rapport anger att direktivets ordval exceptionella omständigheter bör motsvaras av uttrycket synnerliga skäl, som är vanligt förekommande i svensk lagstiftning. I promemorian görs samma bedömning. lämnar som exempel att synnerliga skäl för förlängning skulle kunna vara behov av tidskrävande kompletteringar som uppstår efter att en tidsfrist har börjat löpa, t.ex. att det finns behov av att göra en artinventering som bara kan genomföras . Förseningar vid handläggningen hos någon prövningsinstans som beror på någon eller några yttre omständigheter som inte kan påverkas eller inte hade kunnat förutses när tidsfristen började löpa bör också enligt kunna motivera en förlängning. I promemorians förslag till förordning 6 § anges att tidsfristerna får förlängas med om det efter att en tidsfrist har börjat löpa uppstår behov av tidskrävande kompletteringar på grund av nya bestämmelser, ny information eller nya riktlinjer, uppstår en försening vid handläggningen av ett ärende och förseningen beror på någon yttre omständighet som inte kan påverka och som inte kunde förutses när tidsfristen började löpa, eller finns andra synnerliga skäl. Enligt uppgift från är det den handläggande myndigheten som bestämmer vad som ska omfattas av punkten 3 som rör andra eventuella situationer som inte omfattas av de synnerliga skäl som exemplifieras i punkten 1 och 2. Om man vill överklaga myndighetens beslut kan man göra det hos kommissionen. Definition av utrustning som krävs för anslutning till elnätet Av författningskommentaren till den föreslagna nya lagen 1 § framgår att regeringen med stöd av sin restkompetens kan meddela föreskrifter bl.a. om vad som avses med utrustning för anslutning till elnätet. Av förslaget till förordning 2 § framgår att med uttrycket utrustning för anslutning till elnätet avses icke-koncessionspliktiga nät och transformator- eller kopplingsstationer som är belägna invid produktionsanläggningen. När det gäller icke-koncessionspliktiga nät, som vanligtvis är s.k. interna nät, skulle det t.ex. kunna röra sig om nät mellan olika vindkraftverk i en vindkraftspark. I promemorian konstateras att vad som ska avses med uttrycket inte förklaras i direktivet. gör bedömningen att det inte är transmissions- och regionnät som avses – en bedömning som delas i promemorian. När det gäller ledningen som går från produktionsanläggningen till transmissions- eller regionnät går bedömningarna dock isär. anser att den ledningen bör omfattas. I promemorian görs emellertid bedömningen att ledningen som går från den punkt där produktionsanläggningens el omvandlas för att överföras längre sträckor bör ses som en del av elnätet. Därmed skulle den inte omfattas av kraven i artikel 16. Enligt vad som anförs i promemorian rör det sig då inte om utrustning för anslutning till elnätet, utan om elnätet som sådant. Tolkningen är att det som avses i direktivet i stället är anslutningen från platsen för elproduktionen till den punkt där elen omvandlas eller anpassas för överföring över längre sträckor, t.ex. i en transformator- eller kopplingsstation vid produktionsanläggningen. Transformator- eller kopplingsstationer bör därför ingå i vad som avses med utrustning som krävs för anslutning till elnätet. Sammanfattningsvis är bedömningen i promemorian att regeringen med utgångspunkt i tolkningen av direktivet bör få meddela föreskrifter om vad som avses med utrustning för anslutning till elnätet, vilket kan göras med stöd av regeringens restkompetens. har utrett frågan om vilka myndigheter som bör omfattas av kontaktpunkten. I förslag gjordes en uppdelning mellan de myndigheter som prövar ärenden respektive de som informerar. En sådan uppdelning har enligt uppgift från inte ansetts nödvändig och har inte tagits med i promemorian eller förordningen. Kontaktpunkten ska ge vägledning och information om tillstånd, dispenser och anmälningar om ärenden som avser uppförande, uppgradering eller drift av anläggningar för tillförsel av förnybar energi och utrustning som krävs för anslutning av dessa till nätet. De myndigheter som beviljar tillstånd, dispenser eller hanterar anmälningar är de som omfattas av kontaktpunkten. Övriga instanser som är intresserade av dessa prövningar men som inte själva prövar, t.ex. Försvarsmakten, tas enligt uppgift från om hand inom ramen för respektive tillståndsprocess. Av förslaget till förordning framgår att ska tillhandahålla en digital kontaktpunkt för vägledning och information om tillstånds-, dispens- och anmälningsförfaranden. I förslaget till förordning anges vidare vilka myndigheter kontaktpunkten ska tillhandahålla information om. Dessa är , kommunerna, , Havs- och vattenmyndigheten, , Lantmäteriet, länsstyrelserna, mark- och miljödomstolarna, , , och . Samtliga myndigheter med undantag för mark- och miljödomstolarna ska bistå i arbetet med kontaktpunkten genom att säkerställa att det på den egna webbplatsen finns specifik och uppdaterad vägledning och information om de tillstånd, anmälningar och dispenser som myndigheten prövar. Handlingar i ett ärende ska även kunna lämnas in digitalt. Som framgår ovan omfattas Lantmäteriet efter ändringar i promemorians förslag till förordning inte längre av kontaktpunkten. tolkning av formuleringarna i artikel 16 är att tidsfristerna enbart omfattar anläggningar som producerar elektricitet. tolkar kraftverk (engelskans power plant) som anläggningar där det produceras el. Formuleringarna i artikel 16.4–5 visar därmed enligt verket att tidsfristerna bara gäller anläggningar som använder förnybara energikällor för att producera elektricitet, även om andra energislag kan produceras vid anläggningen. Tidsfristerna har därmed enligt ett mer begränsat tillämpningsområde än kontaktpunktens ansvar som omfattar även andra typer av anläggningar för produktion av energi (t.ex. gas, värme och flytande bränslen) för förnybara energikällor enligt artikel 16.1. Även artikel 16.6 om uppgradering av befintliga anläggningar för förnybar energi avser enligt som använder förnybara energikällor för att producera el. Enligt verket framgår detta av definitionen av uppgradering i artikel 2.10 i direktivet där det föreskrivs att uppgradering av kraftverk som producerar förnybar energi, inklusive helt eller delvist utbyte av anläggningar eller driftssystem och driftsutrustning, i syfte att ersätta kapacitet eller öka anläggningens effektivitet eller kapacitet. I Infrastrukturdepartementets promemoria görs samma bedömning. Där anförs att samtliga tidsfrister i direktivet avser kraftverk, dvs. anläggningar för produktion av el. Därför bör det också framgå av bemyndigandet att tidsfristerna endast avser tillståndsprocesser för uppförande, uppgradering och drift av sådana anläggningar. I Infrastrukturdepartementets promemoria konstateras att föreslår ändringar av de tidsfrister för ärenden om nätkoncessioner som finns i 10 § elförordningen så att dessa anpassas till tidsfristerna i direktivet. Verket gör bedömningen att den ledning som går från en produktionsanläggning till ett transmissions- eller regionnät är en sådan tillgång som krävs för anslutning av en anläggning till elnätet och att koncessionsprövningen för en sådan ledning därför omfattas av tidsfristerna i artikel 16. I promemorian konstateras vidare att i nästa avsnitt gör en motsatt bedömning där den ledning som går från en produktionsanläggning till ett transmissions- eller regionnät inte bedöms vara en sådan tillgång som avses i direktivet. Därför behöver inte några ändringar av tidsfristerna göras i elförordningen. I sitt remissvar över promemorians förslag konstaterar att ledningen som går från den punkt där produktionsanläggningens el omvandlas för att överföras längre sträckor bör ses som en del av elnätet och inte som en tillgång som krävs för anslutning till elnätet. I motsats till tolkningen i redovisning bedöms koncessionsprövningen för en sådan ledning därför inte omfattas av tidsfristerna i artikel 16. anför att den anser att kortare tidsfrister för nätkoncessioner visserligen är önskvärt under förutsättning att kvaliteten i prövningen kan bibehållas. I tillämpningen kan det dock enligt verket finnas en fördel med att inte göra skillnad på olika typer av nätkoncessioner så att vissa omfattas av tidsfrister i artikel 16 och andra inte, vilket hade blivit följden av verkets tolkning. Enligt skulle en koncessionspliktig anslutningsledning mellan en anläggning för produktion av förnybar energi, t.ex. en vindkraftspark, och en transformatorstation där den producerade elen leds ut på ett större elnät omfattas av vad som ska ses som tillgångar som krävs för anslutning av dessa till elnätet och därför omfattas av artikel 16. Större elledningar som omfattas av områdes- eller stamnätskoncessioner borde dock enligt verkets bedömning ses som en del av elnätet och därmed inte omfattas av artikel 16. Sammantaget anser att den tolkning som görs i promemorian framstår som både godtagbar och ändamålsenlig. godtar alltså den bedömning som görs i promemorian om att viss koncessionsprövning inte bör omfattas av tidsfristerna i artikel 16 i direktivet. I sammanhanget kan nämnas att det finns tidsfrister för koncessionspliktiga anslutningar som bl.a. följer av energieffektiviseringsdirektivet. I 3 kap. 7a § ellagen (1997:857) fastställs att en nätkoncessionshavare som är skyldig att ansluta en anläggning enligt bestämmelser i samma lag ska göra anslutningen inom skälig tid. Anslutningen ska fullgöras från det att nätkoncessionshavaren har tagit emot en begäran om anslutning, om inte är nödvändig med hänsyn till anslutningens omfattning och tekniska utformning eller det annars finns särskilda skäl. Det finns vidare bestämmelser om tidsfrister för nätkoncessioner i 10 § elförordningen. Här framgår att beslut i ett ärende om meddelande av nätkoncession enligt 2 kap. 1 § ellagen ska meddelas av nätmyndigheten efter det att en fullständig ansökan kom in till myndigheten. Om ärendet ska prövas av regeringen enligt 2 kap. 1b § ellagen ska beslut meddelas efter det att en fullständig ansökan kom in till nätmyndigheten. I ett ärende om förlängning av en nätkoncessions giltighetstid enligt 2 kap. 14 eller 15 § ellagen framgår vidare av 10 § elförordningen att beslut ska meddelas av nätmyndigheten efter det att en fullständig ansökan kom in till myndigheten. Om ärendet ska prövas av regeringen enligt 2 kap. 15 a § ellagen, ska beslut meddelas efter det att en fullständig ansökan kom in till nätmyndigheten. Om det är nödvändigt på grund av utredningen av ärendet, får handläggningstiden vid högst ett tillfälle förlängas med högst den ursprungliga tidsfristens längd. Det gäller såväl meddelande om nätkoncession och förlängning av nätkoncession. Sökanden ska informeras om skälen för att handläggningstiden förlängs innan den ursprungliga tidsfristen går ut. Regeringen har överlämnat proposition 2020/21:188 Moderna tillståndsprocesser för elnät till (se nedan). Propositionen innehåller bl.a. förslag till ändringar i 2 kap. ellagen. Hänvisningarna ovan gäller nuvarande lydelse av 2 kap. ellagen. Moderna tillståndsprocesser för elnät Regeringen överlämnade proposition 2020/21:188 Moderna tillståndsprocesser för elnät till . I propositionen föreslår regeringen bl.a. ändringar i ellagen (1997:857). Ändringarna syftar till att det ska bli enklare att bygga ut elnätet i och att tillståndsförfarandena ska bli mindre resurskrävande för både elnätsföretagen och de berörda myndigheterna. Propositionen bereds av utskottet parallellt med det aktuella ärendet. I Infrastrukturdepartementets promemoria behandlas även förslagets konsekvenser för bl.a. enskilda och företag. Bedömningen är att förslagen är positiva för enskilda och företag som ansöker om tillstånd, dispens eller gör en anmälan. Lättillgänglig information och vägledning kommer att finnas genom kontaktpunkten. Tidsfristerna innebär att myndigheternas prövningar kommer att göras inom den satta tidsgränsen. Även om flertalet prövningar redan håller sig inom den gränsen, som är väl tilltagen, så är bedömningen i promemorian att bestämmelserna kan få betydelse i enstaka fall. När det gäller skillnaden i konsekvenser för små och medelstora företag i jämförelse med stora företag anförs att det som främst skiljer sig är möjligheten att inom den egna verksamheten eller genom att anlita miljökonsulter ta fram omfattande ansökningar. Små och medelstora företag har i regel inte samma resurser som stora företag. Vägledningen som de små och medelstora företagen kan få genom kontaktpunkten kan därför enligt vad som anförs i promemorian bli betydelsefull. Förslaget bedöms därmed få en större positiv påverkan på små och medelstora företag än på stora företag. Som framgår av propositionen framförde synpunkter på redovisningen av förslagens konsekvenser för företagen. I remissvar framgår att rådets sammantagna bedömning av förslaget i promemorian är att det finns vissa aspekter där konsekvensutredningen innehåller tillräckliga uppgifter. Redovisningen brister dock när det gäller konsekvenserna ur ett företagsperspektiv. Detta inkluderar bl.a. den knapphändiga redovisningen av förslagets påverkan på företagens kostnader och verksamhet, vilket anför även har varit avgörande för den sammantagna bedömningen. finner därför att konsekvensutredningen inte uppfyller kraven i 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Utskottets ställningstagande redovisas under följande rubriker: – Lag med bemyndiganden om tidsfrister och kontaktpunkt – Ändring i lagen om elektromagnetisk kompatibilitet – Översyn av liknande bestämmelser för fossilfri energi – Tidsfrister och kontaktpunkt för koncessionspliktiga elnät – Vissa övriga frågor om bestämmelser om tidsfrister och kontaktpunkt – Konsekvenser för företagen. Lag med bemyndiganden om tidsfrister och kontaktpunkt I motion 2020/21:4008 (L) yrkande 1 förordas att beslutar att lagen ska få en annan lydelse så att tidsfristerna inte begränsas till anläggningar för elproduktion och att all fossilfri energiproduktion ska omfattas av den svenska lagstiftningen. I linje med detta förslag förordas i yrkande 2 att lagens rubrik ändras. Utskottet konstaterar att begreppen i motionens förslag till ny lydelse inte närmare definieras och eventuella konsekvenser av ändringsförslagen tycks inte heller vara utredda. Utskottet konstaterar vidare att regeringens lagförslag syftar till att genomföra artikel 16 i det omarbetade förnybartdirektivet. Såväl som Infrastrukturdepartementet har utrett genomförandet av artikeln i svensk lagstiftning. I propositionen redogör regeringen för sina överväganden. Utskottet finner inte skäl att göra någon annan bedömning och föreslår att antar regeringens lagförslag med den ändringen att lagen ska träda i kraft . Ändring i lagen om elektromagnetisk kompatibilitet Utskottet har inget att invända mot regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1992:1512) om elektromagnetisk kompatibilitet. Utskottet föreslår därmed att antar regeringen lagförslag med den ändringen att lagen ska träda i kraft . Översyn av liknande bestämmelser för fossilfri energi I motionerna 2020/21:4040 (M) yrkande 4 och 2020/21:4049 (KD) yrkande 7 föreslås tillkännagivanden om att regeringen bör överväga att direktivets regler för förnybar energi i fråga om tidsfrister och kontaktpunkt även ska gälla fossilfria tekniker. Kärnkraften släpper visserligen ut mindre växthusgaser än fossila bränslen men kan enligt utskottets uppfattning inte likställas med förnybar energiproduktion. Utskottet delar därmed inte motionärernas uppfattning att regeringen bör införa liknande bestämmelser om tidsfrister och kontaktpunkt för samtliga fossilfria tekniker. Därmed avstyrks motionsyrkandena. Tidsfrister och kontaktpunkt för koncessionspliktiga elnät Klimatomställningen får inte bromsas av kapacitetsutmaningen i elnäten. Det behövs därför en skyndsam utbyggnad av elnät på alla nivåer. Utskottet anser därför att genomförandet av bestämmelserna om tidsfrister och kontaktpunkt även bör omfatta koncessionspliktiga elnät. Att inkludera prövning av nätkoncession i fråga om tidsfristerna anser utskottet vara mer i linje med direktivets syfte som anger att tidsfristerna på högst ska omfatta samtliga relevanta förfaranden. Utskottet kan vidare inte se några hinder för att inkludera koncessionspliktiga elnät när det gäller bestämmelserna i övrigt eftersom direktivet inte förhindrar att medlemsländerna går längre än direktivets minimikrav. Att vidta åtgärder som syftar till att underlätta för och korta ned tillståndsprocesser för produktion av el utan åtgärder för att förbättra distribution och överföring riskerar enligt utskottets uppfattning att föra med sig att åtgärderna inte får den effekt som behövs för omställningen. Genom att inkludera elnät på alla nivåer säkerställs en utbyggnad som hjälper att säkra kapacitet och säkerställa en stabil elförsörjning. bör ställa sig bakom det som utskottet anför och tillkännage detta för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2020/21:4040 (M) yrkande 1 och 2020/21:4044 (C) yrkandena 2 och 3, varav det sistnämnda yrkandet i berörd del. Vissa övriga frågor om bestämmelser om tidsfrister och kontaktpunkt I motion 2020/21:4044 (C) förordas tillkännagivanden när det gäller vissa övriga frågor gällande bestämmelser om tidsfrister och kontaktpunkt. I yrkande 1 efterfrågas att regeringen skyndsamt ska återkomma med ett förtydligande av vilka synnerliga skäl som kan utgöra grund för förlängda tidsfrister samt vem som fäller detta avgörande. Som det framgår ovan kan utskottet konstatera att förslaget till förordning innehåller två specificerade grunder som kan anses utgöra synnerliga skäl. Därutöver lämnas ett tolkningsutrymme för den handläggande myndigheten när det gäller andra synnerliga skäl. Utskottet menar att det på förhand kan vara svårt att förutse alla omständigheter som skulle kunna utgöra grund för förlängda tidsfrister och det förefaller därför lämpligt att inkludera en punkt som möjliggör att ta hänsyn till andra synnerliga skäl. Utskottet konstaterar att det finns en möjlighet att överklaga myndighetens beslut hos kommissionen. I yrkande 3 förordas vidare att prövning av miljötillstånd och nätkoncession ska löpa parallellt. Utskottet noterar att det står i propositionen att regeringen tillsatt utredningen modern och effektiv miljöprövning (dir. 2020:86) i syfte att genom horisontella förändringar i miljöprövningen underlätta för miljö- och klimatförbättrande investeringar och åstadkomma snabbare och enklare prövningsprocesser som ett bibehållet miljöskydd säkerställs. Utredningen ska lämna sitt betänkande . Utskottet ser ingen anledning för att förekomma detta arbete. Slutligen föreslås i yrkande 4 att kontaktpunkten även ska involvera Försvarsmakten, och . Utskottet konstaterar att har utrett frågan om vilka myndigheter som bör omfattas av kontaktpunkten, vilka är desamma som de myndigheter som beviljar tillstånd, dispenser eller hanterar anmälningar. Utskottet har inget att invända mot denna bedömning och noterar att övriga instanser som är intresserade av prövningarna, men inte själva prövar, som t.ex. Försvarsmakten, tas om hand inom ramen för respektive tillståndsprocess. Därmed avstyrks motionsyrkandena. I kommittémotion 2020/21:4049 (KD) yrkande 1 förordas att regeringen ska göra en fördjupad konsekvensanalys av lagförslaget sett ur ett företagarperspektiv. Utskottet konstaterar i likhet med regeringen att lagförslaget, som endast innehåller bemyndiganden för regeringen, i sig inte medför några konsekvenser. Det är först när förordningsbestämmelserna meddelas med stöd av de föreslagna bemyndigandena som konsekvenser kan uppkomma. De bemyndiganden som föreslås i lagen avser kommunerna, och regeringen har i propositionen därför inriktat konsekvensanalysen på hur kommunerna kan komma att påverkas av direktivgenomförandet. Utskottet noterar att i sitt remissyttrande över förslagen i Infrastrukturdepartementets promemoria anser att redovisningen brister när det gäller konsekvenserna ur ett företagarperspektiv, bl.a. i fråga om den knapphändiga redovisningen av förslagets påverkan på administrativa kostnader, verksamhet och konkurrensförhållanden. Utskottet kan konstatera att promemorians bedömning är att direktivets bestämmelser är detaljerade när det gäller tidsfrister och kontaktpunkt och att genomförandet kräver lagstiftning i svensk rätt som bör utformas med direktivets bestämmelser som utgångspunkt. Utskottet vill i sammanhanget framhålla vikten av att konsekvenser av unionsrättsakter som ska genomföras i svensk lagstiftning analyseras noggrant i ett tidigt skede av förhandlingarna. För att identifiera förenklingsmöjligheter och beakta andra effekter för företagen bör vidare berörda myndigheter, företag och intressenter involveras tidigt i processen. Utskottet konstaterar att kommissionen genomförde ett öppet samråd av förslaget till omarbetat förnybartdirektiv till . Utskottet noterar att promemorians bedömning är att förslagen är positiva för enskilda och företag, både i fråga om tidsfrister och inrättandet av en kontaktpunkt. Utskottets uppfattning är att regler bör medföra så begränsad administration som möjligt för att svenska företags konkurrensvillkor inte ska avvika från de som gäller för övriga företag i . Utskottet utgår från att regeringen, även utan ett tillkännagivande från , kommer att följa effekterna av de nya bestämmelserna om tidsfrister och kontaktpunkt. Därmed avstyrks motionsyrkandet. Lag med bemyndiganden om tidsfrister och kontaktpunkt, punkt 1 (M, SD, KD, L) av (M), (M), (SD), (M), (SD), (KD), (L) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: antar regeringens förslag till lag med bemyndiganden att meddela föreskrifter om tidsfrister och kontaktpunkt för vissa ärenden som gäller tillförsel av förnybar energi med den ändringen att rubriken till lagen samt 1 och 2 §§ ska ha den lydelse som reservanterna föreslår i bilaga 3 samt att lagen ska träda i kraft . 2020/21:4008 av m.fl. (L) yrkandena 1 och 2 samt bifaller delvis proposition 2020/21:181 punkt 1. Regeringen har föreslagit att en ny lag inrättas med bemyndiganden att meddela föreskrifter om tidsfrister och kontaktpunkt för vissa ärenden som gäller tillförsel av förnybar energi. Propositionen är en följd av genomförande av det omarbetade förnybartdirektivet. Den föreslagna lagen skulle ge regeringen mandat att meddela föreskrifter om hur en gemensam kontaktpunkt för den som är intresserad av att uppföra småskalig energiproduktion ska utformas. Detta är tänkt som ett sätt att underlätta för den enskilde. Lagen skulle också ge regeringen mandat att meddela tidsfrister, t.ex. för kommunernas hantering av bygglovsansökningar som rör småskalig energiproduktion.