bet · H801JuU35 · 2021-05-24 00:00:00 — Barn som bevittnar brott Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag om att införa det nya gradindelade brottet barnfridsbrott i . Förslaget innebär att det blir straffbart att utsätta ett barn för att bevittna vissa brottsliga gärningar, såsom vålds- och sexualbrott, i nära relation. Straffet föreslås vara fängelse i högst . Är brottet grovt döms för grovt barnfridsbrott till fängelse i lägst och högst . Det föreslås även en särskild straffskala för ringa brott. Vidare föreslås att rätten till särskild brottsskadeersättning för barn som bevittnar brott ersätts med en rätt till skadestånd. För att stärka barnens ställning generellt utvidgas även uppdraget för den som är särskild företrädare för ett barn enligt lagen om särskild företrädare för barn. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Utskottet föreslår även ett tillkännagivande till regeringen med anledning av motionsyrkanden. Enligt utskottet bör straffskalan för brottet barnfridsbrott höjas. I en reservation (S, V, L, MP) föreslås att inte ska göra något sådant tillkännagivande. Utskottet föreslår att avslår övriga motionsyrkanden. I betänkandet finns totalt sex reservationer (S, M, SD, C, V, KD, L, MP). Proposition 2020/21:170 Barn som bevittnar brott. Tio yrkanden i följdmotioner. Fyra yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /21. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Barn som bevittnar brott 1.Brottsskadeersättning till barn som bevittnar brott, punkt 2 (SD) 2.Avgränsningen av straffansvaret, punkt 3 (V) 3.Avgränsningen av straffansvaret, punkt 3 (KD) 4.Höjd straffskala, punkt 4 (S, V, L, MP) 5.Den särskilda företrädarens ansvar, punkt 5 (M, KD) 6.Barnombud, punkt 7 (M, C, V, KD) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /21 Bilaga 2 Regeringens lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut Barn som bevittnar brott antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i lagen (1999:997) om särskild företrädare för barn. Därmed bifaller proposition 2020/21:170 punkterna 1 och 2 samt avslår motionerna 2020/21:585 av (C), 2020/21:1612 av m.fl. (SD) yrkande 17, 2020/21:3298 av m.fl. (M) yrkande 11 och 2020/21:3480 av m.fl. (KD) yrkande 25. Brottsskadeersättning till barn som bevittnar brott antar regeringens förslag till lag om ändring i brottsskadelagen (2014:332). Därmed bifaller proposition 2020/21:170 punkt 3 och avslår motion 2020/21:3990 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 2. Reservation 1 (SD) 2020/21:3986 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2020/21:3993 av m.fl. (KD) yrkande 2. Reservation 2 (V) Reservation 3 (KD) ställer sig bakom det som utskottet anför om höjd straffskala för barnfridsbrott och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:3993 av m.fl. (KD) yrkande 1 och 2020/21:3999 av m.fl. (M) yrkande 1. Reservation 4 (S, V, L, MP) Den särskilda företrädarens ansvar 2020/21:3999 av m.fl. (M) yrkande 2. Reservation 5 (M, KD) Substitution av den särskilda företrädaren 2020/21:3999 av m.fl. (M) yrkande 3. 2020/21:3986 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2020/21:3999 av m.fl. (M) yrkande 4. Reservation 6 (M, C, V, KD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (KD), (M), (S), (SD), (S), (C), (V), (M), (SD), (S), (S), (L), (SD), (MP), (KD) och (M). I betänkandet behandlar utskottet proposition 2020/21:170 Barn som bevittnar brott. I propositionen föreslås att det införs ett nytt gradindelat brott, barnfridsbrott, som innebär att det blir straffbart att utsätta ett barn för att bevittna vissa brottsliga gärningar, såsom vålds- och sexualbrott, i nära relation. Vidare föreslås att rätten till särskild brottsskadeersättning för barn som bevittnar brott ersätts med en rätt till skadestånd. För att stärka barnens ställning generellt utvidgas även uppdraget för den som är särskild företrädare för ett barn enligt lagen om särskild företrädare för barn. Regeringens förslag till riksdagsbeslut finns i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. Fyra motioner har väckts med anledning av propositionen. I betänkandet behandlar utskottet även fyra motioner från allmänna motionstiden /21. Motionsförslagen finns i bilaga 1. Barn som bevittnar brott Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till ändringar i , lagen om särskild företrädare för barn och brottsskadelagen. Syftet med ändringarna är att stärka det straffrättsliga skyddet för barn som lever i hem där det förekommer olika former av våld. gör vidare ett tillkännagivande till regeringen om att straffskalan för barnfridsbrott bör höjas. avslår övriga motionsyrkanden om att bl.a. utvidga avgränsningen av straffansvaret, utvärdera tillämpningen av brottsskadeersättning till barn som bevittnar brott, i lagtext förtydliga den särskilda företrädarens ansvar och utreda en ny form av barnombud. Jämför reservation 1 (SD), 2 (V), 3 (KD), 4 (S, V, L, MP), 5 (M, KD) och 6 (M, C, V, KD). Behovet av en särskild straffbestämmelse Att som barn utsättas för att bevittna våld kan enligt forskning som regeringen hänvisar till få förödande konsekvenser för barnet. Det finns dock ingen befintlig straffbestämmelse som uttryckligen tar sikte på barn som bevittnar brott. Ett barn som bevittnar brott får i de flesta fall inte ställning som målsägande. Det medför i sin tur att barnet varken har rätt till en särskild företrädare för barn eller ett målsägandebiträde. Eftersom en vårdnadshavare kan hindra ett barn från att höras under förundersökningen eller i rättegången innebär det att barnet får små möjligheter att komma till tals. Detta är enligt regeringen inte förenligt med som slår fast att barn ska skyddas från alla former av fysiskt och psykiskt våld och att barn ska beredas möjlighet att höras. En kriminalisering kan också enligt regeringen få en normerande verkan. Mot den bakgrunden gör regeringen bedömningen att det finns ett behov av ett förstärkt straffrättsligt skydd för barn som bevittnar brott. Regeringen föreslår därför att det bör införas ett nytt brott som straffbelägger att utsätta ett barn för att bevittna vissa brottsliga gärningar i nära relation. Regeringen föreslår att den nya straffbestämmelsen ska införas i 4 kap. . Straffansvaret ska omfatta att utsätta ett barn för att bevittna vissa utpekade brott i 3, 4, 6 och 12 kap. . En förutsättning för straffansvar ska enligt förslaget vara att barnet är närstående eller tidigare närstående till gärningspersonen och den som utsätts för det bevittnade brottet. När det gäller definitionen av begreppet närstående anser regeringen att viss ledning bör hämtas från hur närstående förstås i straffbestämmelsen om grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning, men att bedömningen måste göras utifrån barnets perspektiv. I bedömningen får hänsyn tas till vad barnet har för relation till personen, om personen kan anses utgöra en omsorgsperson för barnet eller om han eller hon är någon annan som barnet i vardagen har en stark känslomässig anknytning till. Regeringen föreslår att endast bevittnande av brott, och inte andra upplevelser av brottet, ska omfattas av straffbestämmelsen. Uttrycket bevittna ska förstås så att barnet har sett eller hört den brottsliga gärningen begås. Barnet behöver dock inte ha bevittnat hela händelseförloppet eller ha befunnit sig på den plats där grundbrottet utspelade sig. Det ska inte heller vara en förutsättning att barnet har förmåga att ge uttryck för sina upplevelser. Regeringen framhåller att det ställs höga krav på att en straffbestämmelse på ett tydligt sätt avgränsar det straffbara beteendet och att det skulle vara för långtgående att låta alla former av upplevelser av brottets konsekvenser omfattas av straffbestämmelsen. Mot den bakgrunden anser regeringen inte att bestämmelsen ska utsträckas till att omfatta risken för bevittnande, att ett barn endast sett följderna av en gärning eller att ett barn upplevt att våldsamheter är på gång. När det gäller vilka brottsliga gärningar som det bör vara straffbart att utsätta ett barn för att bevittna föreslår regeringen att endast uppsåtliga brott ska omfattas. Uppsåtet måste täcka såväl grundbrottet som att det funnits ett barn som bevittnat gärningen. Likgiltighetsuppsåt är tillräckligt. Vidare anser regeringen att en lämplig utgångspunkt är de brott som finns i de kapitel i som straffbestämmelsen om grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning hänvisar till, dvs. 3, 4, 6 och 12 kap. De brott som det enligt förslaget ska bli straffbart att utsätta ett barn för att bevittna är därför mord, dråp, misshandel, grov misshandel, synnerligen grov misshandel, människorov, olaga frihetsberövande, olaga tvång, grovt olaga tvång, olaga hot, grovt olaga hot, hemfridsbrott, ofredande, våldtäkt, grov våldtäkt, sexuellt övergrepp, grovt sexuellt övergrepp, våldtäkt mot barn, grov våldtäkt mot barn, sexuellt utnyttjande av barn, sexuellt övergrepp mot barn, grovt sexuellt övergrepp mot barn, sexuellt ofredande, skadegörelse och grov skadegörelse. En förutsättning för straffansvar för det föreslagna bevittnandebrottet är att det brott som barnet har bevittnat är styrkt på det sätt som krävs i brottmål i allmänhet. Det finns därmed ett mycket nära samband mellan grundbrottet och bevittnandebrottet. Enligt regeringens mening bör utgångspunkten därför vara att de två brotten prövas i samma rättegång. Regeringen föreslår att bevittnandebrottet ska höra under allmänt åtal. Det bör inte heller krävas några särskilda villkor för åtal, t.ex. angivelse från målsäganden. Det föreslagna bevittnandebrottet kommer enligt regeringen normalt att omfattas av skyndsamhetskravet i 2 a § förundersökningskungörelsen (1947:948). Av bestämmelsen framgår bl.a. att en förundersökning där en målsägande vid tiden för anmälan inte fyllt ska bedrivas särskilt skyndsamt, om brottet riktas mot målsägandens liv, hälsa, frihet eller frid och det för brottet är föreskrivet fängelse . Brottsbeteckning, gradindelning och straffskala Regeringen föreslår att det nya brottet ska placeras i 4 kap. och ges beteckningen barnfridsbrott. När det gäller påföljden anser regeringen att straffet, i likhet med vad som gäller för misshandel, ska vara fängelse i högst . Om brottet är ringa föreslås att straffet ska vara böter eller fängelse . Vad som ska bedömas som ringa fall får enligt regeringen avgöras med hänsyn till samtliga omständigheter i det enskilda fallet. En utgångspunkt vid bedömningen bör dock vara straffskalan för det brott som bevittnas. Vidare föreslår regeringen att en särskild straffskala för grovt brott med beteckningen grovt barnfridsbrott ska införas. Straffet ska vara fängelse och högst , vilket knyter an till straffskalan för grovt olaga hot. Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det enligt förslaget särskilt beaktas om gärningen varit av mycket allvarlig art eller om gärningsmannen visat särskild hänsynslöshet. Skäl att bedöma ett brott som grovt ska enligt regeringen t.ex. anses föreligga om barnet utsätts för att bevittna att en närstående blir utsatt för mycket allvarligt våld. Exempel på när gärningspersonen kan anses ha visat särskild hänsynslöshet är när den bevittnade gärningen har begåtts i syfte att straffa eller förnedra barnet. Frågan om ett brott ska bedömas som grovt ska dock alltid avgöras med beaktande av samtliga omständigheter vid brottet. De föreslagna straffskalorna innebär att preskriptionstiden för barnfridsbrott blir och vid ringa brott . Vid grovt barnfridsbrott blir preskriptionstiden . Regeringen gör slutligen bedömningen att barnfridsbrottet kommer att kunna ingå i brottet grov fridskränkning utan någon särskild lagstiftningsåtgärd. Enligt 9 § brottsskadelagen (2014:322) kan brottsskadeersättning betalas ut till ett barn som bevittnat ett brott som varit ägnat att skada tryggheten och tilliten hos barnet i hans eller hennes förhållande till en närstående person. Regeringens förslag om det nya brottet barnfridsbrott innebär att det bevittnande barnet får ställning som målsägande, vilket i sin tur kan medföra en rätt till skadestånd i enlighet med skadeståndslagens bestämmelser. Utifrån omständigheterna i det enskilda fallet kan alltså barnet ha rätt till ersättning från gärningspersonen för person- och sakskada, ren förmögenhetsskada och för den kränkning som brottet inneburit. Enligt regeringen kan den föreslagna kriminaliseringen medföra att fler utsatta barn upptäcks och får möjlighet att begära ersättning än vad som är fallet . Brottsskadeersättning förutsätter att barnen uppmärksammas under utredningen. Eftersom det inte alltid är fallet finns det barn som bevittnar brott men inte får den ersättning de har rätt till. Genom införandet av ett barnfridsbrott säkerställs enligt regeringen rätten till ersättning. Vidare gör regeringen bedömningen att skillnaden mellan förutsättningarna för brottsskadeersättning och straffansvar för barnfridsbrott är små. Barn som skulle ha fått brottsskadeersättning efter att ha bevittnat ett brott kommer att ha en större, eller åtminstone motsvarande, möjlighet att i stället kräva och få skadestånd av gärningspersonen vid ett barnfridsbrott. Dessutom menar regeringen att ett större antal barn kan förväntas uppmärksammas och ges möjlighet att kräva ersättning genom införandet av det föreslagna barnfridsbrottet. Mot denna bakgrund anser regeringen att den särskilda rätt till ersättning i brottsskadelagen som finns för barn som bevittnar brott inte längre behövs och föreslår att den ska upphävas. Med anledning av upphävandet föreslås även vissa följdändringar i samma lag. Utvidgning av uppdraget som särskild företrädare för barn Av 1 § lagen om särskild företrädare för barn (1999:997) följer att när en förundersökning har inletts eller återupptagits i fråga om ett brott som kan leda till fängelse och har begåtts mot någon som är , ska en särskild företrädare förordnas för barnet om en vårdnadshavare kan misstänkas för brottet. En särskild företrädare ska också förordnas om det kan befaras att en vårdnadshavare på grund av sitt förhållande till den som kan misstänkas för brottet inte kommer att ta till vara barnets rätt. En särskild företrädare ska inte förordnas om det med hänsyn till barnet är obehövligt eller särskilda skäl annars talar mot det. I 2 § samma lag finns bestämmelser om vad som gäller när vårdnadshavarna inte är gifta eller bor tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden och sådana omständigheter som anges i 1 § gäller endast en av vårdnadshavarna. Den särskilda företrädarens uppgifter framgår av 3 § och innefattar att, i stället för barnets vårdnadshavare, som ställföreträdare ta till vara barnets rätt under förundersökningen och i efterföljande rättegång. Till särskild företrädare får enligt 5 § en advokat, en biträdande jurist på advokatbyrå eller någon annan förordnas. Endast den som på grund av sina kunskaper och erfarenheter samt personliga egenskaper är särskilt lämplig för uppdraget får förordnas. Regeringen föreslår att uppdraget för den som är särskild företrädare för ett barn ska utvidgas till att även omfatta åtgärder som rör verkställighet av skadestånd och ansökan om brottsskadeersättning. Syftet med utvidgningen är framför allt att dessa uppgifter inte ska ankomma på vårdnadshavarna. I den utredning som ligger till grund för propositionen (SOU 2019:32) föreslås bl.a. att uppdraget för särskilda företrädare för barn bör utvidgas även på så sätt att det i lagen ska anges att det till företrädarens uppgifter hör att hämta barnet till förhör och att inför barnets deltagande i utredningsåtgärder tillse att barnet har den information det behöver för att känna trygghet i situationen samt informera barnet om utfallet av förundersökning och eventuell rättegång. Regeringen konstaterar att det redan ingår i den särskilda företrädarens uppgift att ta till vara barnets rätt under förundersökningen och i efterföljande rättegång samt bedömer att detta innefattar att se till att barnet har den information det behöver för att känna trygghet samt informera barnet om utfallet av förundersökning och rättegång. Enligt regeringen riskerar dessutom en alltför detaljerad bestämmelse att läsas som uttömmande i fråga om vad företrädaren ska och får göra och föreslår därför inte någon ändring i denna del. När det gäller förslaget om hämtning till förhör noterar regeringen att frågan togs upp i samband med införandet av lagen om särskild företrädare för barn. Det uttalades då att det inte är möjligt att ge en fullständig behandling av frågor om hur förhör ska genomföras, men att samma regler som annars gäller är tillämpliga. Det uttalades även att den särskilda företrädaren saknar befogenheter att använda tvångsmedel, såsom att hämta barnet, och för att förhör genom den särskilda företrädarens medverkan ska kunna komma till stånd, torde det ofta krävas att det sker i samband med att barnet vistas i daghem, skola eller liknande. Däremot ingår det i den särskilda företrädarens uppgift att ta ställning till om barnet bör genomgå ett förhör (se prop. 1998/99:133 Särskild företrädare för barn s. 28 och 31–32). Det anförda gör sig enligt regeringens mening alltjämt gällande. Det skulle inte vara en lämplig ordning att lägga en skyldighet på den särskilda företrädaren att alltid ansvara för hämtning av barnet. Det skulle nämligen inte finnas några tvångsmedel att tillgå och det är nödvändigtvis inte alltid till barnets bästa att den särskilda företrädaren, som barnet kanske inte har träffat tidigare, hämtar barnet. Enligt regeringens mening bör det därför, som , i stället vara upp till den särskilda företrädaren för barn att ta ställning till hur barnet, på det för barnet lämpligaste sättet, ska inställa sig till ett förhör eller annan utredningsåtgärd. Regeringen föreslår att lagändringarna ska träda i kraft samt att äldre bestämmelser fortfarande ska gälla för ansökningar om brottsskadeersättning till barn som bevittnat ett brott som har begåtts före ikraftträdandet. Straffrättsligt skydd för barn som bevittnar våld I kommittémotion 2020/21:1612 av m.fl. (SD) yrkande 17 begärs att det bör ske en kriminalisering av fall då barn bevittnar att en närstående utsätter en annan närstående till barnet för våld eller någon annan gärning som skadar tryggheten eller tilliten hos barnet. I kommittémotion 2020/21:3298 av m.fl. (M) yrkande 11 begärs att barn som bevittnat våld i hemmet ska få målsägandestatus. Ett liknande yrkande framställs av (C) i motion 2020/21:585. I kommittémotion 2020/21:3480 av m.fl. (KD) yrkande 25 begärs att barn i rättsprocessen och barn som bevittnat våld i hemmet ska synliggöras. m.fl. (V) begär i kommittémotion 2020/21:3986 yrkande 1 att regeringen ska tillsätta en utredning i syfte att se över möjligheten att lägga till risken för att barnet ska bevittna våld som ett rekvisit i barnfridsbrottet. I kommittémotion 2020/21:3993 av m.fl. (KD) yrkande 2 begärs att upplevelse av misshandel också ska kriminaliseras. Motionärerna menar att barn kan uppleva efterspelet av en misshandel i hemmet i form av blåmärken hos en förälder eller ett syskon, spår av blod eller förstörd inredning utan att ha bevittnat själva gärningen. Utformningen av en sådan lagstiftning behöver utredas. I kommittémotion 2020/21:3993 av m.fl. (KD) yrkande 1 begärs att straffet för barnfridsbrott bör höjas. Ett liknande yrkande framställs i kommittémotion 2020/21:3999 av m.fl. (M) yrkande 1. I kommittémotion 2020/21:3990 av m.fl. (SD) yrkande 1 begärs att ska avslå regeringens förslag till lag om ändring i brottsskadelagen. I yrkande 2 begärs att tillämpningen av brottsskadeersättning till barn som bevittnar brott ska utvärderas. Enligt motionärerna är det förhastat att upphäva rätten till brottsskadeersättning som i stället borde behållas som en säkerhetsventil. Huruvida säkerhetsventilen fyller ett syfte kan utvärderas när övriga ändringar genomförts och tillämpats . Särskild företrädare för barn I kommittémotion 2020/21:3999 av m.fl. (M) yrkande 2 begärs att den särskilda företrädarens ansvar bör förtydligas så att det direkt i lagtexten framgår att det är den särskilda företrädaren som har det praktiska ansvaret för hämtning av barn till förhör. I yrkande 3 begärs att reglerna om substitution av särskild företrädare för barn bör förtydligas. Motionärerna anför att substitution inte bör godtas om det inte finns synnerliga skäl samt att detta bör framgå av lagen. m.fl. (V) begär i kommittémotion 2020/21:3986 yrkande 2 att regeringen bör utreda hur en ny form av barnombud skulle kunna stärka barns rättsliga ställning när barnets vårdnadshavare av något skäl saknar förmåga att uppfylla sina plikter som barnets ställföreträdare. Motionärerna anför att barn som har bevittnat eller utsatts för övergrepp och/eller våld även kan ha ett särskilt behov av att någon utomstående tar hand om deras intressen, t.ex. så att barnet får tillgång till relevant behandling. Det kan även i samband med vårdnadstvister finnas ett behov av att en utomstående tillvaratar barnets intressen. I kommittémotion 2020/21:3999 av m.fl. (M) yrkande 5 framförs en liknande begäran. Byte m.m. av särskild företrädare för barn En ansökan om byte eller entledigande av en särskild företrädare får enligt 15 § lagen om särskild företrädare göras av barnets vårdnadshavare, den särskilda företrädaren eller av åklagaren. En särskild företrädare får inte entledigas utan att han eller hon har haft tillfälle att yttra sig i ärendet. När det gäller byte av den särskilda företrädaren hänvisas till 26 § andra stycket rättshjälpslagen (1996:1619). Där stadgas att byte av biträde får ske efter särskilt tillstånd och bara om det finns särskilda skäl. Om byte av biträde har skett en gång, får nytt byte ske endast om det finns synnerliga skäl. Det är däremot inte möjligt för den särskilda företrädaren att sätta någon annan i sitt ställe som företrädare för barnet, s.k. substitution. Substitution av ett uppdrag efter rättens tillstånd kan endast ske om det finns uttryckligt lagstöd. Till skillnad mot vad som t.ex. gäller för målsägandebiträde och försvarare finns något sådant inte för särskild företrädare för barn. lämnade utredningen socialtjänst sitt slutbetänkande Hållbar socialtjänst – En ny socialtjänstlag (SOU 2020:47). En del av utredningen behandlar ett förtydligat barnrättsperspektiv. I den delen lämnas bl.a. förslag om att regeringen ska tillsätta en utredning med uppdraget att utreda behovet av och förutsättningarna för oberoende barnombud. Betänkandet bereds inom . Vid beredningen av motioner från allmänna motionstiden /19 (2018/19:JuU14 s. 72 f.) avstyrkte utskottet flera yrkanden om att barn som bevittnat våld ska behandlas som brottsoffer och synliggöras i rättsprocessen. Enligt utskottet hade ett flertal åtgärder vidtagits, bl.a. genom ändringar i brottsskadelagen och socialtjänstlagen, för att synliggöra barnen och fastslå att dessa är att anse som brottsoffer. Utskottet ansåg därför inte att ett tillkännagivande i frågan var nödvändigt. biföll utskottets förslag (rskr. 2018/19:182). Liknande yrkanden behandlades och avstyrktes av utskottet även i betänkande 2019/20:JuU29 med hänvisning till att regeringen hade tillsatt en utredning som behandlade dessa frågor. biföll utskottets förslag (rskr. 2019/20:233). har behandlat och avstyrkt yrkanden om barnombud som tillvaratar barnets intressen i framförallt ärenden enligt socialtjänstlagen. Till exempel avstyrkte socialutskottet flera yrkanden om barnombud i betänkande 2019/20:SoU9 (förenklat). Utskottet delar regeringens uppfattning att det finns ett behov av ett förstärkt straffrättsligt skydd för barn som bevittnar brott. Det har inte framställts några invändningar i sig mot förslaget om att införa ett nytt brott, barnfridsbrott, som straffbelägger att utsätta ett barn för att bevittna vissa brottsliga gärningar i nära relation.