bet · H801SoU16 · 2021-05-27 00:00:00 — Patienten ska, om det inte är uppenbart onödigt, ges en medicinsk bedömning av sitt hälsotillstånd (2 kap. 2 §). Av smittskyddslagen (2004:168) framgår att det ska finnas en smittskyddsläkare i varje region (1 kap. 9 §). Av 6 kap. 1 § följer att smittskyddsläkaren har ett samlat ansvar för smittskyddsarbetet inom det område där han eller hon verkar enligt 1 kap. 9 §. Smittskyddsläkaren skall planera, organisera och leda smittskyddet och verka för effektivitet, samordning och likformighet. Bakgrund och pågående arbete I den överenskommelse om 73 punkter som Socialdemokraterna, ingick 2019, det s.k. januariavtalet, anger de fyra partierna att en primärvårdsreform ska införas och rätten till fast läkarkontakt säkras. Det ska bli attraktivt för läkare att arbeta i primärvården, och därigenom ska tillgängligheten och valfriheten förbättras. Det ska bli enklare att bedriva vård på landsbygden. Ett större arbete genomförs av utifrån vad som redan utretts och vad som kräver ytterligare utredningar. Syftet är att alla reformer ska vara genomförda . I regeringsförklaringen från anförs bl.a. följande: Primärvården ska reformeras. Regeringen vill göra det lättare att få på vårdcentraler i hela landet, stärka vården för exempelvis äldre och utöka förutsättningarna för förebyggande insatser. En fast läkarkontakt är avgörande. Överenskommelse om god och nära vård 2021 – En omställning av hälso- och sjukvården med primärvården som nav slöts en överenskommelse mellan staten och Kommuner och Regioner (SKR) om att vidareutveckla den nära vården. Överenskommelsen består av fyra olika utvecklingsområden som alla syftar till att stödja utvecklingen av hälso- och sjukvården med särskild inriktning på den nära vården. För utvecklingen av den nära vården med primärvården som nav avsätts till regionerna och till kommunerna. Medlen kan bl.a. användas för att utveckla samordning inom eller mellan vårdgivare, förbättra tillgänglighet, införa patientkontrakt, öka kontinuitet och delaktighet för patienter och närstående samt hälsofrämjande och förebyggande arbete. För att ge goda förutsättningar för vårdens medarbetare avsätts till regionerna och till kommunerna för övergripande insatser. Därtill avsätts till regionerna och till kommunerna för specialistsjuksköterskeutbildning. Ytterligare avsätts till regionerna för att möjliggöra utvecklings- och karriärmöjligheter för specialistsjuksköterskor. För insatser inom ramen för Vision e-hälsa 2025 avsätts 2021 varav till regionerna för vidare utbetalning till SKR för utveckling och modernisering av 1177 Vårdguiden. Ytterligare avsätts till regionerna för insatser inom områdena överblick och information om samtycken, strukturerad vårdinformation och standardisering samt trygg och säker informationshantering. avsätts till regionerna som stöd till utveckling av ambulanssjukvården. Barnhälsovården som utgör en del av den nära vården omfattas av delar av de utvecklingsområden som handlar om utvecklingen av den nära vården med fokus på primärvården och goda förutsättningar för vårdens medarbetare. Utredningen utveckling för god och nära vård (S 2017:01) Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utifrån förslagen i betänkandet Effektiv vård (SOU 2016:2) stödja regionerna, berörda myndigheter och organisationer i arbetet med att samordnat utveckla en modern, jämlik, tillgänglig och effektiv hälso- och sjukvård med fokus på primärvården (dir. 2017:24). presenterade utredningen sitt första delbetänkande God och nära vård – En gemensam färdplan och målbild (SOU 2017:53). I delbetänkandet presenterades en färdplan för omstruktureringen av hälso- och sjukvården som sträcker sig . Med delbetänkandet som grund lämnade regeringen en proposition till (prop. 2017/18:83 Styrande principer inom hälso- och sjukvården och en förstärkt vårdgaranti) som ett första steg i omstruktureringen av hälso- och sjukvården där primärvården ska bli den tydliga basen och första linjen i hälso- och sjukvården. ställde sig bakom regeringens förslag till ändringar i HSL som innebär att regionerna ska organisera hälso- och sjukvårdsverksamheten så att vården kan ges nära befolkningen (bet. 2017/18:SoU22, rskr. 2017/18:294). Om det är motiverat av kvalitets- eller effektivitetsskäl ska vården få koncentreras geografiskt. Vidare förstärks vårdgarantin inom primärvården. Från att ha varit formulerad som att den enskilde ska få besöka läkare blir det i stället så att den enskilde inom ska garanteras en medicinsk bedömning av läkare eller annan legitimerad sjukvårdspersonal. Lagändringarna trädde i kraft . lämnades utredningen tilläggsdirektiv (2017:97). lämnade utredningen sitt andra delbetänkande God och nära vård – En primärvårdsreform (SOU 2018:39). Med det andra delbetänkandet som grund lämnade regeringen en proposition till (prop. 2019/20:164 Inriktningen för en nära och tillgänglig vård – en primärvårdsreform). ställde sig bakom regeringens förslag till ändringar i patientdatalagen och hälso- och sjukvårdslagen (se även under Gällande rätt och beslutad lagstiftning) som innebär att definitionen av primärvård ändras på så sätt att primärvården svarar för behovet av sådana åtgärder i form av medicinsk bedömning och behandling, omvårdnad, förebyggande arbete och rehabilitering som inte kräver särskilda medicinska eller tekniska resurser eller någon annan särskild kompetens (bet. 2020/21:SoU2, rskr. 2020/21:61). Vidare innebär förslaget att det införs en bestämmelse om vad som ska ingå i primärvårdens grunduppdrag, samt att signeringskravet ändras på så sätt att journalanteckningar, förutom då det finns något synnerligt hinder, inte måste signeras om det är obehövligt. Lagändringarna kommer att träda i kraft . Av nämnda proposition (s. 31) framgår att regeringen avser att lägga förslag som förstärker skyldigheten för regionerna att informera om och erbjuda en fast läkarkontakt samt patientens möjlighet att få en sådan. Regeringen bedömer att dessa förslag bör hanteras samlat inom ramen för den pågående beredningen av betänkandet Digifysiskt vårdval – tillgänglig primärvård baserad på behov och kontinuitet (SOU 2019:42). Se även under riksdagsbehandling och tillkännagivande om att säkerställa patientens rätt till en fast läkarkontakt. Genom tilläggsdirektiv (dir. 2018:90) utvidgades utredningens uppdrag till att bl.a. – undersöka hur förutsättningarna för att samordna vårdinsatser för patienter och brukare i alla åldrar med omfattande och komplexa vårdbehov kan förbättras – se över befintlig lagstiftning när det gäller krav på vårdplaner och överväga en författningsreglering som ställer krav på patientkontrakt i form av en övergripande vårdplan för patientens samtliga vårdinsatser oavsett aktör eller huvudman – klargöra hur patientkontraktet bör förhålla sig till samordnad individuell plan, s.k. SIP. Ett tredje delbetänkande, God och nära vård – Vård i samverkan (SOU 2019:29), lämnades . Delbetänkandet innehåller inte några förslag. Utredningen analyserar om vårdens uppdelning i sluten och öppen vård är ändamålsenlig. Den redogör för vilka konsekvenser en utmönstring eller förändring av begreppen skulle få ur ett bredare perspektiv. Utredningen fokuserar vidare på hälso- och sjukvård med region och kommun som huvudman samt närliggande delar av verksamhet. Även samverkan med skolan belyses. Utredningen belyser även områden inom vilka den redan tidigare lämnat förslag, men där utredarna under utredningens arbete fått mycket inspel och material och därför vill belysa frågorna ytterligare. Här är fokus på hur samhället kan stärka hälsa – och inte bara behandla sjukdom – vilket enligt utredningen är helt avgörande för att kunna klara av att möta framtidens hälsoutmaningar och vårdbehov i befolkningen. lämnades det fjärde delbetänkandet God och nära vård – En reform för ett hållbart hälso- och sjukvårdssystem (SOU 2020:19), vilket är huvudbetänkandet. Här redovisar utredningen en övergripande beskrivning av det som under utredningens gång identifierats som centrala framgångsfaktorer respektive möjliga hinder för omställningsarbetet. Dessutom lämnar utredningen ett antal förslag som syftar till att stärka olika dimensioner av samverkan och skapa ett mer sammanhängande hälso- och sjukvårdssystem. Här finns exempelvis förslag till bestämmelser i om patientkontrakt och att begreppet hemsjukvård ska ersättas med begreppet hälso- och sjukvård i hemmet för att tydliggöra att den hälso- och sjukvård som utförs i hemmet är likställd övrig vård och att det enda som särskiljer den är platsen som vården utförs på. Utredningen bedömer att förslagen är steg på vägen i utvecklingen av en modern, jämlik, tillgänglig och effektiv hälso- och sjukvård, med en stark och adekvat resurssatt primärvård som bas. Sammantaget bedömer utredningen att dessa förslag, tillsammans med förslag i de tidigare betänkandena, utgör grunden för en reform för ett hållbart hälso- och sjukvårdssystem. Betänkandet remitterades och bereds inom . Genom ytterligare ett tilläggsdirektiv (dir. 2019:49) utvidgades uppdraget till att utreda bl.a. förutsättningarna för att utveckla en ny form av skyndsamma och ändamålsenliga insatser inom primärvården vid lättare psykisk ohälsa i syfte att bl.a. förebygga svårare ohälsa och sjukskrivningar och vid behov lämna förslag om hur detta kan genomföras på ett effektivt sätt samt att överväga hur verksamheter såsom studenthälsovård och företagshälsovård kan bidra till och komplettera primärvårdens uppdrag m.m. Uppdraget bygger på en överenskommelse mellan Socialdemokraterna, . Betänkandet God och nära vård – Rätt stöd till psykisk hälsa (SOU 2021:6) redovisades . Här lämnas förslag om att synliggöra i primärvårdens grunduppdrag att primärvården svarar för hälso- och sjukvård när det gäller både fysisk och psykisk hälsa. Utredningen presenterar vidare bedömningar av hur primärvården bör arbeta med psykisk ohälsa utifrån kartläggningar i utredningen. Betänkandet bereds i . Alla utredningens uppdrag är därmed slutförda. Utredningen om en sammanhållen god och nära vård för barn och unga (S 2019:05) gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att se över förutsättningarna för en sammanhållen god och nära vård för barn och unga (dir. 2019:93). Syftet med uppdraget är att uppnå en mer likvärdig vård som innefattar förebyggande och hälsofrämjande insatser för barn och unga i hela landet. Syftet är också att genom insatser inom den nära vården för barn och unga som lider av psykisk ohälsa avlasta den specialiserade barn- och ungdomspsykiatrin, BUP. Uppdraget att utreda förutsättningarna för en sammanhållen god och nära vård för barn och unga delredovisades (Börja med barnet! En sammanhållen god och nära vård för barn och unga, SOU 2021:34). Utredningen ska slutredovisas . Tillitsdelegationen (Fi 2016:03) Regeringen beslutade att tillsätta en delegation (dir. 2016:51) med uppdrag att analysera och föreslå hur styrningen av välfärdstjänster i offentlig sektor, kommuner och regioner kan utvecklas för att i större omfattning ta till vara medarbetares kompetens och erfarenhet, för att därigenom bidra till högre kvalitet för medborgare och företag. presenterade Tillitsdelegationen delbetänkandet Jakten på den perfekta ersättningsmodellen – Vad händer med medarbetarnas handlingsfrihet? (SOU 2017:56). I delbetänkandet kartlägger Tillitsdelegationen ersättningsmodellernas styrande effekter i hälso- och sjukvård samt socialtjänst. Utredningen presenterar de ersättningsmodeller som är mest aktuella i och diskuterar sedan deras betydelse för möjligheten att ta till vara medarbetarnas kompetens och förmåga och därigenom bidra till en ändamålsenlig, kostnadseffektiv och innovativ välfärd av hög kvalitet. Enligt uppgift från är ärendet avslutat. redovisade utredningen sitt huvudbetänkande Med tillit växer handlingsutrymmet – tillitsbaserad styrning och ledning av välfärdssektorn (SOU 2018:47) och delbetänkande – En lärande tillsyn – Statlig granskning som bidrar till verksamhetsutveckling i vård, skola och omsorg (SOU 2018:48). Kärnan i delegationens arbete har varit tolv försöksverksamheter som följts med stöd av forskare. I huvudbetänkandet diskuteras de insikter och den kunskap som delegationen fått genom dessa verksamheter. Den del av uppdraget som avser att utveckla den statliga tillsynen redovisas i delbetänkandet. Huvudbetänkandet bereds i . fick Tillitsdelegationen genom ett tilläggsdirektiv (dir. 2017:119) i uppdrag att bl.a. organisera och driva nätverk där grupper av statliga myndigheter praktiskt söker och prövar konkreta förändringar i styrningen utifrån ett tillitsperspektiv samt att sprida kunskap om hur statliga myndigheter kan utveckla en mer tillitsbaserad styrning i den egna verksamheten. slutredovisade utredningen uppdraget i betänkandet Med tillit följer bättre resultat – tillitsbaserad styrning och ledning i staten (SOU 2019:43). Här lämnas två förslag till regeringen. Tillitsdelegationen föreslår för det första att regeringen ska inrätta ett stöd till statliga myndigheter för att utveckla en mer tillitsbaserad styrning och ledning. Stödet ska bestå av information och kunskap om tillitsbaserad styrning och ledning, en plattform för erfarenhetsutbyte och samarbete, processtöd samt kompetensutveckling. För det andra föreslås att regeringen ska tillsätta en kommitté som får i uppdrag att skapa en arena för att kunna överväga och identifiera eventuella lösningar på komplexa samhällsutmaningar. Det ska vara en regeringsnära utvecklingsmiljö som ska ha i uppdrag att stimulera till lösningar på komplexa samhällsutmaningar tillsammans med berörda myndigheter och andra aktörer. Enligt uppgift bereds betänkandet i . Styrning för en mer jämlik vård (S 2017:08) Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att utreda hur styrningen av hälso- och sjukvården bättre kan främja en jämlik och behovsbaserad vård (dir. 2017:128). I uppdraget betonas att det övergripande syftet är att, med den befintliga ansvarsfördelningen för hälso- och sjukvården, säkerställa möjligheterna till en jämlik vård. Mer specifikt skulle utredningen se över lagen (2008:962) om valfrihetssystem, förkortad LOV, och med utgångspunkt i tillitsbaserad styrning överväga vilka styrsystem som bäst främjar måluppfyllelse, inklusive behovet av förändringar i ersättnings- och finansieringsmodeller. Utredningen tog namnet Styrning för en mer jämlik vård (S 2017:08). Regeringen beslutade om tilläggsdirektiv till utredningen (dir. 2018:14) med uppdraget att analysera ett långsiktigt hållbart system för s.k. nätdoktorer. lämnade utredningen delbetänkandet Styrning och vårdkonsumtion ur ett helhetsperspektiv – Kartläggning av socioekonomiska skillnader i vårdutnyttjande och utgångspunkter för bättre styrning (SOU 2018:55). Utredningen anför bl.a. att det finns skillnader i vårdkonsumtion mellan olika grupper (s. 11 f.). Skillnader finns inte bara mellan socioekonomiska grupper utan också mellan kön, åldersgrupper och geografiska förutsättningar, exempelvis mellan stad och landsbygd. Skillnaderna ser också olika ut beroende på vilken vårdnivå som studeras. Enligt utredningen har staten ofta en oklar roll i styrningen av vården och styr på olika sätt direkt mot den professionella nivån. Slutligen anför utredningen att den i analysen kommer att utgå från de då avlämnade betänkandena från utredningarna Samordnad utveckling för god och nära vård (SOU 2018:39) och Tillitsdelegationen (SOU 2017:56). lämnade utredningen slutbetänkandet Digifysiskt vårdval – tillgänglig primärvård baserad på behov och kontinuitet (SOU 2019:42). Utredningen föreslår bl.a. följande: – Patient- och invånarperspektivet behöver stärkas, med en mer personcentrerad vård som i ökad utsträckning utgår från individers olika behov. – Kontinuitet behöver genomsyra styrning och organisering av vården, vilket bl.a. ökar patientsäkerhet och effektivitet. Kontinuitet ökar dessutom invånarnas förtroende för vården. – Transparensen och långsiktigheten i systemet behöver öka, med ökad tydlighet om vad patienten kan förvänta sig av vården och vad utförarens åtagande är. – Den digitala revolutionen behöver få ett brett genomslag i vården och bli en mer integrerad del i all hälso- och sjukvård. – Ett mer nationellt system behövs, med minskade skillnader i regionernas styrning. – Systemeffektiviteten för hela den offentligt finansierade hälso- och sjukvården behöver öka. Enligt uppgift bereds de båda betänkandena i . Utredningen om ökade förutsättningar för hållbara investeringsprojekt i framtidens hälso- och sjukvård (S 2019:03) tillsatte regeringen en särskild utredare med uppdraget att genom kartläggning och analys utreda hur pågående och planerade investeringsprojekt i sjukhus förhåller sig till den pågående utvecklingen av hälso- och sjukvården på nationell nivå (dir. 2019:69). Syftet är att bidra till ökade förutsättningar för hälso- och sjukvårdens huvudmän och regeringen att fatta strategiska beslut om hälso- och sjukvård som svarar mot behoven ur ett nationellt perspektiv. – kartlägga de större investeringsprojekt i sjukhus som pågår och som planeras inom regionerna – analysera hur dessa investeringsprojekt förhåller sig till den pågående utvecklingen av hälso- och sjukvården på nationell nivå – analysera samverkan samt hur denna kan bidra till den nationella utvecklingen av hälso- och sjukvården och till ökad samhällsekonomisk effektivitet. lämnades ett tilläggsdirektiv (dir. 2020:116) som utvidgade uppdraget enligt följande. – Analysera de större sjukhusinvesteringarnas beståndsdelar och komplexitet och eventuella behov av samverkan för att bidra till den nationella utvecklingen av hälso- och sjukvården. – Analysera för- och nackdelar med, inklusive konsekvenserna av, olika former av samverkan, t.ex. mellan stat och regioner liksom mellan regioner, och vid behov lämna förslag på ändamålsenlig och kostnadseffektiv samverkan för nationell utveckling. Syftet är att öka förutsättningarna för att de större sjukhusinvesteringar som genomförs regionalt bidrar till den nationella utvecklingen av hälso- och sjukvården och till ökad ändamålsenlighet och samhällsekonomisk effektivitet. Utredaren ska särskilt beakta behovet av att hålla de administrativa kostnaderna vid samverkan på låg nivå. – Överväga om någon statlig aktör, och i så fall vilken, bör ha ett samordnande uppdrag och vid behov lämna förslag på hur ett sådant uppdrag kan utformas, i syfte att öka förutsättningarna för regionerna att beakta det nationella perspektivet i samband med större sjukhusinvesteringar i hälso- och sjukvården. Utredningstiden förlängdes och uppdraget ska redovisas . Vården ur befolkningens perspektiv 2020 lämnade Myndigheten för vård- och omsorgsanalys (Vårdanalys) sin rapport ur befolkningens perspektiv 2020 – En jämförelse mellan och tio andra länder (2021:4). I den årliga rapporten undersöker Vårdanalys hur befolkningen i anser att hälso- och sjukvården fungerar och jämför med svaren från befolkningen i tio andra länder. Syftet med undersökningen är att identifiera förbättringsområden i svensk hälso- och sjukvård ur befolkningens och patienternas perspektiv. Informationen bygger på den internationella enkätundersökningen International Health Policy Survey (IHP) som genomförs . Deltagande länder utöver är , , , , , , , , och . Enligt rapporten visar svensk vård goda resultat på flera områden som exempelvis digitaliseringsgrad, bemötande och delaktighet i vården. På flera områden som är centrala för en personcentrerad vård, t.ex. väntetid, kontinuitet och samordning, presterar svensk vård emellertid internationellt sett svaga resultat. Vårdanalys lämnar följande rekommendationer – Regeringen och regionerna bör i arbetet med öka andelen fasta vårdkontakter hos befolkningen särskilt beakta att detta sker utifrån behov och nytta och motverka omotiverade skillnader i sådan tillgång mellan stad och glesbygd. Regeringen och regionerna bör även gemensamt verka för att införlivandet av detta mål löpande följs upp, utvärderas och tillsynas. – Regeringen bör förbättra förutsättningarna för att följa upp vårdens jämlikhet. – Regionerna bör arbeta för att nå ut med information och erbjudande till fler som behöver stödsamtal och annan hjälp vid psykisk ohälsa. – Regeringen och regionerna bör ytterligare stärka samordningen av information mellan vårdgivare. tillsatte regeringen en kommission för att utvärdera regeringens, berörda förvaltningsmyndigheters, regionernas och kommunernas åtgärder för att begränsa spridningen av det virus som orsakar sjukdomen covid-19 och spridningens effekter (S 2020:09 dir. 2020:74). – utvärdera regeringens, berörda förvaltningsmyndigheters, regionernas och kommunernas åtgärder för att hantera virusutbrottet och utbrottets effekter – utvärdera hur krisorganisationen inom , berörda förvaltningsmyndigheter, regioner och kommuner har fungerat under pandemin – utvärdera hur ansvarsprincipen och det geografiska områdesansvaret har fungerat under krisen – lämna de förslag på åtgärder som kommissionens iakttagelser ger anledning till. Uppdraget ska slutredovisas . En första delredovisning lämnades (Äldreomsorgen under pandemin, SOU 2020:80). En andra delredovisning ska lämnas . Rehabilitering är insatser som ska bidra till att en person med förvärvad funktionsnedsättning, utifrån dennes behov och förutsättningar, återvinner eller bibehåller bästa möjliga funktionsförmåga samt skapar goda villkor för ett självständigt liv och ett aktivt deltagande i samhällslivet (termbank). Medicinskt ansvarig sjuksköterska och medicinskt ansvarig för rehabilitering Kommunerna ansvarar för viss hälso- och sjukvård enligt 12 kap. HSL. Inom det verksamhetsområde som kommunen bestämmer ska det finnas sjuksköterskor med ett särskilt medicinskt ansvar, s.k. medicinskt ansvariga sjuksköterskor (). Om ett verksamhetsområde i huvudsak omfattar rehabilitering får en fysioterapeut, arbetsterapeut eller sjukgymnast fullgöra de uppgifter som åligger en medicinskt ansvarig sjuksköterska. Han eller hon kan då kallas medicinskt ansvarig för rehabilitering, (11 kap. 4 § HSL och punkten 6 i övergångsbestämmelser till HSL). Den som ska vara eller måste ha legitimation som sjuksköterska alternativt som arbetsterapeut, fysioterapeut eller sjukgymnast. Utöver legitimation behövs också en viss yrkeserfarenhet (prop. 1990/91:14 Om ansvaret för service och vård till äldre och handikappade m.m. s. 155). Det är inte särskilt reglerat vilken organisatorisk ställning och mandat en och ska ha inom den kommunala hälso- och sjukvården. Det är dock viktigt att och har en organisatorisk ställning och ett mandat som gör det möjligt för dem att fullgöra sina uppgifter och sitt ansvar. och kan fungera som en länk mellan hälso- och sjukvårdsverksamheterna och den kommunala ledningen av hälso- och sjukvården (meddelandeblad nr 6/17). och, i tillämplig omfattning , ansvarar enligt 4 kap. 6 § första stycket hälso- och sjukvårdsförordningen (2017:80) för att patienten får en säker och ändamålsenlig hälso- och sjukvård av god kvalitet inom kommunens ansvarsområde patienten får den hälso- och sjukvård som en läkare förordnat om journaler förs i den omfattning som föreskrivs i patientdatalagen (2008:355) beslut om att delegera ansvar för vårduppgifter är förenliga med patientsäkerheten det finns ändamålsenliga och väl fungerande rutiner för b) rapportering enligt 6 kap. 4 § patientsäkerhetslagen (2010:659) c) att kontakta läkare eller annan hälso- och sjukvårdspersonal när en patients tillstånd fordrar det. Enligt uppgift från fackförbundet har 85 kommuner tillgång till en , ibland tillsammans med andra kommuner. Utredningen om en äldreomsorgslag lämnade regeringen ett uppdrag till en särskild utredare att föreslå en äldreomsorgslag.