bet · H801SoU17 · 2021-06-03 00:00:00 — I kommittémotion 2020/21:3136 av m.fl. (M) yrkande 34 föreslås ett tillkännagivande om att ta fram digitala beslutsstöd i primärvården i syfte att systematiskt kunna arbeta med riskprofilering av patienter som löper ökad risk att drabbas av cancerdiagnos. I kommittémotion 2020/21:3140 av m.fl. (M) yrkande 11 föreslås ett tillkännagivande om att ge regeringen i uppdrag att ta fram nationella kriterier om standardiserade vårdförlopp anpassade för att förbättra primärvårdens förmåga att kunna ställa tidiga cancerdiagnoser. I yrkande 35 föreslås ett tillkännagivande om att prioritera kontaktsjuksköterskor och anhörigstödjare till barn med cancer. I yrkande 36 föreslås ett tillkännagivande om att förbättra samordningen vid övergången från barncancervården. I yrkande 39 föreslås ett tillkännagivande om att se över behoven av fler nationella vårdprogram inom barnonkologi. I yrkande 40 föreslås ett tillkännagivande om att prioritera att se över möjligheterna att inrätta specialistutbildning i barncancervård. I yrkande 41 föreslås ett tillkännagivande om att säkerställa personal- och kompetensförsörjningen till barncancervården. I yrkande 44 föreslås ett tillkännagivande om att kvalitetssäkra den palliativa vården med särskild barnpalliativ kompetens. I motion 2020/21:2779 av Kopparklint och (båda M) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör tillsätta en utredning om hur man tar fram en långsiktig strategi för hur man ska motverka ojämlikheterna för cancerpatienter och hur tillsynen av cancervården kan stärkas för att uppnå jämlikhet mellan regionerna. Nationella riktlinjer och screeningprogram I kommittémotion 2020/21:3135 av m.fl. (M) yrkande 10 föreslås ett tillkännagivande om att ta fram nationella riktlinjer för rehabilitering. I kommittémotion 2020/21:3140 av m.fl. (M) yrkande 16 föreslås ett tillkännagivande om införande och efterlevnad av screeningprogram om tjock- och ändtarmscancer. I yrkande 17 föreslås ett tillkännagivande om att det ska finnas regelbundet uppdaterade vårdprogram med ett register för uppföljning och utvärdering av alla screeningprogram. I kommittémotion 2020/21:1832 av m.fl. (SD) yrkande 55 föreslås ett tillkännagivande om att införa nationella riktlinjer för att uppnå en likvärdig palliativ vård i hela landet. Ett likalydande förslag finns i kommittémotion 2020/21:2027 av m.fl. (SD) yrkande 45. I kommittémotion 2020/21:1832 av m.fl. (SD) yrkande 56 föreslås ett tillkännagivande om att det i de nationella riktlinjerna om palliativ vård bör tas hänsyn till patienternas egna önskemål. Ett likalydande förslag finns i kommittémotion 2020/21:2027 av m.fl. (SD) yrkande 46. I kommittémotion 2020/21:2325 av m.fl. (SD) yrkande 4 föreslås ett tillkännagivande om att ta fram nationella riktlinjer för en jämställd vård. I kommittémotion 2020/21:2953 av m.fl. (C) yrkande 34 föreslås ett tillkännagivande om att regionerna bör få ett skyndsamt och systematiskt stöd för att genomföra nya nationella riktlinjer för en sammanhållen förlossningsvård. Hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), förkortad HSL, innehåller bestämmelser om hur hälso- och sjukvårdsverksamhet ska organiseras och bedrivas. Lagen gäller för samtliga vårdgivare samt regioner och kommuner som huvudmän (1 kap. 1 § första stycket). Målet med hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Vården ska ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet. Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården (3 kap. 1 §). I lagen (2016:659) om avgiftsfrihet för viss screening inom hälso- och sjukvården finns bestämmelser om regionens ansvar för viss avgiftsfri screening inom hälso- och sjukvården utöver vad som följer av HSL. Med screening avses i lagen en systematisk undersökning med hjälp av en speciell metod av en grupp personer för att upptäcka tillstånd som innebär en hög risk för framtida ohälsa (1 §). En region ska erbjuda dem som omfattas av 8 kap. 1 eller 2 § HSL avgiftsfri screening i enlighet med vad som föreskrivs med stöd av 3 § (2 § första stycket). Regeringen får meddela föreskrifter om vilken screening som ska vara avgiftsfri enligt lagen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om de villkor som ska gälla för screeningen (3 §). Bakgrund och pågående arbete ställde sig bakom de riktlinjer för prioriteringar inom hälso- och sjukvården som hade föreslagits i propositionen Prioriteringar inom hälso- och sjukvården (prop. 1996/97:60, bet. 1996/97:SoU14, rskr. 1996/97:186). Genom riksdagsbeslutet infördes en ny bestämmelse om de etiska principerna i den dåvarande hälso- och sjukvårdslagen. återfinns dessa i 3 kap. 1 § HSL. Riktlinjerna är baserade på följande tre grundläggande principer: – behovs- och solidaritetsprincipen Dessa principer har kommit att kallas den etiska plattformen. Riktlinjerna exemplifieras med fyra breda prioriteringsgrupper: – vård av livshotande akuta sjukdomar – vård av sjukdomar som utan behandling leder till varaktigt invalidiserande tillstånd eller för tidig död – vård av svåra kroniska sjukdomar – palliativ vård och vård i livets slutskede – vård av människor med nedsatt autonomi – habilitering och rehabilitering – vård av mindre svåra akuta och kroniska sjukdomar – vård av andra skäl än sjukdom eller skada. Riksdagsbeslutet innebar vidare ett uppdrag till att utveckla riktlinjer. I riksdagsbeslutet ingick även att en särskild delegation skulle inrättas med uppgift att bl.a. följa tillämpningen av riktlinjerna samt sprida information och kunskap om riktlinjerna för prioriteringar i hälso- och sjukvården och stimulera till diskussion om etik och prioriteringar. Delegationen tog namnet Prioriteringsdelegationen och lämnade sitt slutbetänkande Prioriteringar i vården (SOU 2001:8) . I betänkandet anförs det att det yttersta ansvaret för att riktlinjerna följs ligger på och regeringen (s. 127). Vidare anförs det att sjukvårdshuvudmännen har huvudansvaret för att föra prioriteringsprocessen vidare och att i sin tillsynsfunktion ska bevaka att riksdagsbeslutet följs och att prioriteringsprocessen intensifieras. Prioriteringscentrum är ett nationellt för prioriteringar inom vård och omsorg som arbetar med forskning och utbildning om prioriteringar inom vård och omsorg (). Centrumet fungerar också som ett kunskapsstöd för regioner, kommuner, myndigheter och kliniska verksamheter i fråga om prioriteringar. Centrumet verkar i gränslandet mellan utbildning, forskning och policyutveckling och arbetar med kunskapsspridning och erfarenhetsutbyte i form av t.ex. publikationer, nyhetsbrev, handledning, metodstöd, konferenser och seminarier. Centrumets vision är att beslut och ställningstaganden som påverkar tillgången till vård och omsorg ska ske utifrån gemensamma prioriteringsprinciper. Besluten bör dessutom baseras på vetenskapliga underlag och diskuteras i en öppen process där motiveringar för olika överväganden framgår. nationella riktlinjer är ett stöd vid prioriteringar och ger vägledning om vilka behandlingar och metoder som olika verksamheter i vård och omsorg bör satsa resurser på (). För att följa upp utvecklingen och kvaliteten i vården och omsorgen tar fram målnivåer och utvärderingar med utgångspunkt från de nationella riktlinjerna. Det finns nationella riktlinjer om bl.a. bröst-, prostata-, tjocktarms- och ändtarmscancervård samt palliativ vård. har i uppdrag att ta fram rekommendationer om nationella screeningprogram (). Det är dock upp till varje region att bestämma om och när ett screeningprogram ska startas. Syftet med rekommendationerna är att nå nationell samordning av screening och skapa förutsättningar för en jämlik vård. Det finns slutliga rekommendationer om bl.a. livmoderhalscancer samt tjock- och ändtarmscancer. Det nationella screeningrådet är ett rådgivande organ till . Rådet har en central roll i arbetet med att utarbeta nya rekommendationer och revidera befintliga rekommendationer om nationella screeningprogram. Tillkännagivanden om en cancerstrategi beslutade om ett tillkännagivande till regeringen om en cancerstrategi (bet. 2017/18:SoU9, rskr. 2017/18:293). Utskottet anförde följande i betänkandet (s. 85, 1 res. S, MP, V): har arbetet med att utveckla cancervården bedrivits utifrån den nationella cancerstrategin (SOU 2009:11). Utskottet anser att denna strategi nu behöver uppdateras och anpassas till bl.a. nya forskningsrön, framsteg i medicinteknik, kraftfullare läkemedel, digitaliseringen av delar av vården och inte minst till en förändrad situation för patienterna. Många människor lever med kronisk cancer, vilket ställer nya krav på sammanhängande vårdkedjor inom bl.a. cancervården. Enligt utskottet bör regeringen således ta fram en ny uppdaterad nationell cancerstrategi. Den nya cancerstrategin ska bl.a. bidra till kortare väntetider i cancervården, ytterligare koncentration av avancerad högspecialiserad cancervård och till en långsiktigt hållbar kompetensförsörjning. bör ställa sig bakom det som utskottet anför och tillkännage detta för regeringen. Motionerna […] bör bifallas, och motionerna […] bör avslås. beslutade om ett nytt tillkännagivande till regeringen om en cancerstrategi (bet. 2018/19:SoU1, rskr. 2018/19:111). Utskottet anförde följande i betänkandet (s. 51 f., 1 res. S, V, MP): När det gäller tillkännagivandet om en ny cancerstrategi delar utskottet inte regeringens bedömning att tillkännagivandet är slutbehandlat. Utskottet står alltså fast vid det tillkännagivande som gjordes i betänkande 2017/18:SoU9 förslagspunkt 27. har arbetet med att utveckla cancervården bedrivits utifrån den nationella cancerstrategin (SOU 2009:11). Som utskottet redan tidigare uttalat behöver denna strategi uppdateras och anpassas till bl.a. nya forskningsrön, framsteg i medicinteknik, kraftfullare läkemedel, digitalisering av delar av vården och inte minst till en förändrad situation för patienterna. Många människor lever med kronisk cancer, vilket ställer nya krav på sammanhängande vårdkedjor inom bl.a. cancervården. uppmanade därför regeringen att ta fram en ny cancerstrategi. Detta har emellertid inte regeringen gjort. Mot den bakgrunden föreslår utskottet med stöd av sin initiativrätt enligt 9 kap. 16 § riksdagsordningen att regeringen bör ta fram en ny cancerstrategi. bör ställa sig bakom det utskottet anför och tillkännage det för regeringen. Av budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 9 s. 51) framgår Betänkandet En nationell cancerstrategi för framtiden (SOU 2009:11) har utgjort grunden för arbetet med att utveckla cancervården i . Regeringen anser att den inriktning som anges i denna strategi fortsatt ska vara vägledande för arbetet. Däremot behöver cancerstrategin förnyas för att möta de utmaningar som den svenska cancervården står inför och . kommer regeringen därför uppdatera den nationella cancerstrategin genom överenskommelser mellan regeringen och kommuner och landsting. Detta kommer bidra till att cancerstrategin förnyas och hålls relevant. På detta sätt avser regeringen att tillgodose tillkännagivande. Regeringen avser återkomma till i budgetpropositionen 2021. Utskottet hade inte några invändningar när det gäller regeringens redovisning av de nu aktuella tillkännagivandena (bet. 2019/20:SoU1 s. 47). Av skrivelsen skrivelser till regeringen – åtgärder (skr. 2019/20:75) framgår att tillkännagivandena inte är slutbehandlade. I socialutskottets yttrande till skrivelser till regeringen – åtgärder (yttr. 2019/20:SoU5y) behandlades inte de nu aktuella tillkännagivandena. Av budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 37–38) framgår följande: I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg. omr. 9 avsnitt 3.4.4) redogjorde regeringen återigen för tillkännagivandet och anförde följande. Betänkandet En nationell cancerstrategi för framtiden (SOU 2009:11) har utgjort grunden för arbetet med att utveckla cancervården i . Regeringen anser att den inriktning som anges i denna strategi fortsatt ska vara vägledande för arbetet. Däremot behöver cancerstrategin förnyas för att möta de utmaningar som den svenska cancervården står inför och . Regeringen har därför i överenskommelsen mellan staten och SKR om jämlik och effektiv cancervård med kortare köer 2020 aviserat att cancerstrategin kommer uppdateras , bl.a. genom överenskommelser mellan staten och SKR. Genom överenskommelserna vidareutvecklas och anpassas de insatser som genomförs med utgångspunkt i strategin, för att möta de utmaningar som den svenska cancervården står inför och . Detta kommer bidra till att cancerstrategin förnyas och hålls relevant. Mot bakgrund av detta anser regeringen att tillkännagivandet är tillgodosett och att det därmed är slutbehandlat. Utskottet hade inte några invändningar när det gäller regeringens redovisning av de nu aktuella tillkännagivandena (bet. 2020/21:SoU1 s. 41). Av skrivelsen skrivelser till regeringen – åtgärder (skr. 2020/21:75) framgår att tillkännagivandena är slutbehandlade. Av socialutskottets yttrande till skrivelser till regeringen – åtgärder (yttr. 2020/21:SoU8y) framgår att socialutskottet inte delar regeringens bedömning att tillkännagivandet om vistelsekommuners ansvar för socialtjänstinsatser ska bedömas som slutbehandlat. I övrigt har socialutskottet inget att invända mot regeringens redovisning av ärenden som anses slutbehandlade (två avvikande meningar [S, M, V, L, MP]). Motionsyrkanden om prioriteringar behandlades senast i socialutskottets betänkande 2019/20:SoU12 Kompetensförsörjning och prioriteringar inom hälso- och sjukvården m.m. Motionsyrkandena avstyrktes. biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (prot. 2019/20:136). Utskottet konstaterar inledningsvis att har ställt sig bakom de riktlinjer för prioriteringar inom hälso- och sjukvården som föreslogs i propositionen om prioriteringar inom hälso- och sjukvården. Riktlinjerna är baserade på tre grundläggande principer: människovärdesprincipen, behovs- och solidaritetsprincipen samt kostnadseffektivitetsprincipen. Utskottet har vid ett flertal tillfällen behandlat motioner om vård och behandling av olika sjukdomar. Utskottet vidhåller sin tidigare bedömning, nämligen att utskottet inte ställer sig bakom motionskrav om att satsningar bör göras på enskilda sjukdomar eller att vården av patienter med dessa sjukdomar bör organiseras på ett särskilt sätt. Att bedöma sådana frågor är enligt utskottet i första hand sjukvårdshuvudmännens ansvar. bör enligt utskottet inte ta något initiativ i frågan och därför bör motionerna 2020/21:559 (SD), 2020/21:560 (SD), 2020/21:598 (SD) yrkande 2, 2020/21:1659 (S) yrkande 1, 2020/21:2028 (SD) yrkandena 54 och 55, 2020/21:2088 (S), 2020/21:2745 (KD) yrkande 14, 2020/21:3131 (M) yrkandena 2, 6 och 7, 2020/21:3136 (M) yrkande 30, 2020/21:3139 (M) yrkande 29, 2020/21:3141 (KD) yrkande 34, 2020/21:3203 (KD) yrkandena 34 och 35, 2020/21:3229 (L) yrkandena 4 och 16, 2020/21:3261 (L) yrkande 14 och 2020/21:3637 (MP) yrkandena 33, 34, 37, 39, 60 och 61 avslås. bör mot denna bakgrund inte heller ta något initiativ i frågan om mödrahälso- och förlossningsvård och därför bör även motionerna 2020/21:87 (-) yrkande 8, 2020/21:1501 (L) yrkandena 1–4, 2020/21:2089 (S), 2020/21:2196 (S), 2020/21:2225 (M), 2020/21:2325 (SD) yrkandena 1, 2, 6 och 12, 2020/21:2696 (MP) yrkandena 15 och 18, 2020/21:2899 (SD) yrkandena 1 och 2, 2020/21:2909 (SD) yrkande 1, 2020/21:3135 (M) yrkande 22, 2020/21:3141 (KD) yrkande 32, 2020/21:3393 (SD) yrkandena 7 och 11 samt 2020/21:3637 (MP) yrkande 45 avslås. bör enligt utskottet mot denna bakgrund inte heller ta något initiativ i frågan om cancervård. Motionerna 2020/21:2779 (M), 2020/21:3136 (M) yrkandena 24 och 34, 2020/21:3140 (M) yrkandena 11, 32, 35, 36, 39–41 och 44 samt 2020/21:3369 (M) yrkande 12 bör avslås. Avslutningsvis tar några motionsyrkanden upp frågan om nationella riktlinjer och screeningprogram. Utskottet konstaterar att nationella riktlinjer är ett stöd vid prioriteringar och ger vägledning om vilka behandlingar och metoder som olika verksamheter i vård och omsorg bör satsa resurser på. Vidare har i uppdrag att ta fram rekommendationer om nationella screeningprogram. Det är dock upp till varje region att bestämma om och när ett screeningprogram ska startas. Syftet med rekommendationerna är att nå nationell samordning av screening och skapa förutsättningar för en jämlik vård. Någon anledning för att ta något initiativ finns inte. Motionerna 2020/21:1832 (SD) yrkandena 55 och 56, 2020/21:2027 (SD) yrkandena 45 och 46, 2020/21:2325 (SD) yrkande 4, 2020/21:2953 (C) yrkande 34, 2020/21:3135 (M) yrkande 10 och 2020/21:3140 (M) yrkandena 16 och 17 avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om organdonation. Jämför reservation 27 (C) och 28 (L). I motion 2020/21:3557 av och (båda M) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om att det ska vara obligatoriskt att ta ställning till organdonation för att få körkortstillstånd och förnyat körkort. I yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att verka för att människor regelbundet får ta ställning till organdonation. I yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande om att vården bör inriktas på att organ ska hållas transplantationsdugliga . I yrkande 4 föreslås ett tillkännagivande om ett ökat samarbete i EU för att förbättra tillgången på och samordningen av organ. I yrkande 5 föreslås ett tillkännagivande om att verka för att information om organdonationer och möjlighet att ta ställning till sådana regelbundet kommer medborgarna till del. I kommittémotion 2020/21:2953 av m.fl. (C) yrkande 18 föreslås ett tillkännagivande om att undanröja administrativa hinder för att möjliggöra donation från fler levande . I yrkande 19 föreslås ett tillkännagivande om att se över möjligheten att utöka kriterierna för organdonation så att vården även kan respektera donationsviljan hos personer som avlider genom cirkulationsstillestånd. I yrkande 20 föreslås ett tillkännagivande om att genomföra en tydlig vårdstruktur för organdonation i alla regioner. I kommittémotion 2020/21:3229 av m.fl. (L) yrkande 13 föreslås ett tillkännagivande om bättre villkor för organdonation. För få personer tar steget att anmäla sin vilja och nästan dör en person i väntan på organ i vårt land. Enligt motionärerna har varje vuxen, beslutskapabel människa ett ansvar att göra sin vilja känd. Lagen (1995:831) om transplantation m.m. innehåller bestämmelser om ingrepp för att ta till vara organ eller annat biologiskt material från en levande eller avliden människa för behandling av sjukdom eller kroppsskada hos en annan människa (transplantation) eller för annat medicinskt ändamål. Lagen innehåller också bestämmelser om användning av vävnad från ett aborterat och förbud mot vissa förfaranden med biologiskt material (1 §). Bestämmelserna i lagen gäller inte i fråga om transplantation av könsceller eller organ som producerar könsceller. Bestämmelserna gäller inte heller när biologiskt material tas i syfte att behandla den som ingreppet görs på (2 §). I 3 § första stycket anges att biologiskt material avsett för transplantation eller annat medicinskt ändamål får tas från en avliden människa om denne har medgett det eller det på annat sätt kan utredas att åtgärden skulle stå i överensstämmelse med den avlidnes inställning. I annat fall än som avses i första stycket får biologiskt material tas om inte den avlidne skriftligen har motsatt sig ett sådant ingrepp eller uttalat sig mot det eller det av annat skäl finns anledning att anta att ingreppet skulle strida mot den avlidnes inställning (3 § andra stycket). Är uppgifterna om den avlidnes inställning motstridiga eller finns det annars särskilda skäl mot ingreppet får detta inte genomföras (3 § tredje stycket). Av 7 a § förordningen (2015:284) med instruktion för framgår att ska ansvara för nationell samordning och spridning av kunskap om frågor om donation och transplantation av organ och vävnader. ansvara för kunskapsstödjande insatser inom donations- och transplantationsområdet till hälso- och sjukvården ansvara för att allmänheten får kontinuerlig information i donationsfrågor verka för ändamålsenliga möjligheter för enskilda att göra sin inställning till donation känd. Bakgrund och pågående arbete Av webbplats framgår att Nationellt Donationscentrum främjar organ- och vävnadsdonation. Nationellt Donationscentrum ansvarar för nationell samordning, ger stöd till hälso- och sjukvården, sprider kunskap om donations- och transplantationsområdet till profession och allmänhet samt underlättar för fler att göra sin vilja till donation känd. Nationellt Donationscentrum arbetar mot fyra övergripande mål: • Regelverket stödjer och underlättar donationsprocessen. • Hälso- och sjukvårdspersonal har adekvat kunskap om och samsyn kring donationsprocessen. • En nationell uppföljning av donationsprocessen för en god och jämlik vård. • En fortsatt hög donationsvilja i befolkningen. Nationellt Donationscentrum har flera pågående utvecklingsprojekt, bl.a. främjande av levande njurdonation. Nationellt Donationscentrum har kontinuerlig kontakt med donations- och transplantationsverksamheterna för att fånga upp behov av kunskapsstöd eller ge förtydliganden av vissa frågor. För att underlätta samordningen har Nationellt Donationscentrum inrättat ett nationellt donationsforum där representanter från donations- och transplantationsverksamheter, patient- och intresseorganisationer samt yrkesföreningar ingår. Nationellt Donationscentrum har i uppdrag att ge allmänheten kontinuerlig information i donationsfrågor och underlätta för medborgarna att göra sin inställning till donation känd. Nationellt Donationscentrum arbetar för att upprätthålla en fortsatt hög donationsvilja i befolkningen och att få fler att aktivt ta ställning genom att registrera sig i donationsregistret och prata med sina närstående. Uppdrag om organ- och vävnadsdonation Av regleringsbrev för framgår att ska vidareutveckla myndighetens arbete med kontinuerlig information till allmänheten i frågor som rör organ- och vävnadsdonation. Arbetet ska bidra till att den höga donationsviljan i befolkningen bibehålls eller ökar, att fler tar ställning till organ- och vävnadsdonation och att antalet anmälningar till donationsregistret ökar. I uppdraget ingår även att utveckla arbetet med information till hälso- och sjukvården samt andra relevanta aktörer. Uppdraget ska redovisas till regeringen () . Regeringen gav i uppdrag att kartlägga och analysera hinder i hälso- och sjukvården för en ändamålsenlig verksamhet när det gäller organdonationer (S2020/08099 [delvis]). Utifrån kartläggningens och analysens resultat ska myndigheten föreslå åtgärder som kan bidra till att fler donationer kommer till stånd. Uppdraget ska redovisas till () . Regeringen gav i uppdrag att ta fram vägledningsmaterial med anledning av regeringens förslag och bedömningar i proposition 2020/21:48 Organdonation (S2021/01550 [delvis]). En redovisning av hur uppdraget har genomförts ska lämnas till () . Det är enligt regeringen angeläget att arbetet med att ta fram vägledningsmaterial inleds i så god tid som möjligt, och uppdraget ges därför med förbehåll för att ännu inte har beslutat om förslagen i propositionen. Införande av DCD i Av webbplats framgår att ett nationellt projekt har utrett förutsättningarna för att införa DCD (Donation after Circulatory Death) – donation då döden inträffar till följd av cirkulationsstillestånd – i , som ett komplement till DBD (Donation after Brain Death) – donation då döden inträffar efter primär hjärnskada. Projektet avslutades och ett nationellt protokoll har tagits fram för hur DCD ska bedrivas i . Det är upp till varje vårdgivare att fatta beslut om att införa DCD. överlämnade regeringen propositionen Organdonation (prop. 2020/21:48) till . Propositionen remitterades till socialutskottet. Regeringen återkallade propositionen (skr. 2020/21:179).