bet · H801KU20d3 · 2021-01-01 00:00:00 — Vi är ganska tydliga i våra dokument om vilka typer av grupperingar som ska hamna på olika ställen. Men det är väl möjligt där också, hur regionerna sedan ska hantera det, men jag har inget bra svar på det, för det har inte nått mig. (V): Jag vill också hoppa tillbaka till frågan om tester och koordineringen av testerna. Som ni vet hade vi här i går, och vitittar på regeringens ordergivning, kanske man skulle kunna säga, till myndigheter och vad man tycker ska göras och så där. fick ett uppdrag, och det tillfördes 1 miljard för att koordinera testning, leda arbetet med att koordinera regionerna och företrädarna och se till man kan utöka testningen och jobba vidare med det. Sedan, runt – jag har inte det exakta datumet – utsåg regeringen till testkoordinator för att föra dialog med regionerna för att utöka testningen och också se vilka hinder som fanns, enligt henne själv. Då undrar jag om regeringen i samband med det ändrade uppdrag eller hur det här hängde ihop. För mig låter det som att det är två olika som får samma uppdrag. Sedan förstod jag det som att gärna hade sett att fortsatte att arbeta med de här frågorna och att hon avböjde. Bad ni då om några andra resurser, eller fortsatte ni med det uppdrag ni redan hade haft? Hur förhåller sig de här olika instruktionerna till varandra, helt enkelt, och hur kunde förhålla sig till det? : Det är nog en missuppfattning. hade inga instruktioner från regeringen. ställdes till mitt förfogande för att regeringen tyckte att vi borde kanske … Vi hade ju ganska mycket att göra, och man ville ha någon person som helt enkelt kunde hjälpa oss att föra dialogen med regionerna för att öka den här takten. Så hon var ju helt under vår instruktion. Hon hade ingen egen … Regeringen hade inte utsett någon testkoordinator på sin, utan hon hade helt enkelt ingenting att göra på – var hon tillgänglig. Jag tackade ja till det. Hon var helt under vår … Sedan efter den här månaden tror jag faktiskt att hennes förordnande skulle löpa ut, och då hittade hon väl annat att göra. Så det var inte någon diskussion på det viset, utan jag sa att jag … Vi hade ju resurser, och vi tog in mycket folk under det här året, och jag erbjöd henne också att stanna kvar på de premisserna, men hon jobbade ju åt oss då . Regeringen har inte utsett någon annan eller någon annan som ska göra, utan det var helt … Hon deltog i de möten som och medarbetare förde med regionerna bara, men inte något annat uppdrag. Skånberg (KD): Generaldirektören sa när det handlade om testerna: Det gick kanske lite för långsamt. Om man jämför med våra nordiska grannländer skulle man kunna säga att det där inte gick lika långsamt. Vad skulle man kunna säga är skälen till att just utmärkte sig där? : Det är inte riktigt korrekt. De länder som egentligen var snabba är och till en början – har ju en ganska speciell situation – i övrigt är testningen ganska parallell med de testningar som utfördes i och . Jag tittar här på de testkurvor som finns framdragna. Danskarna lyckades väldigt väl, och de har ett mer centraliserat laboratoriesystem och hantering av det. Men att vi skulle ha legat efter och , nej, så är det inte. Skånberg (KD): Vari består då skillnaden i framgång med till exempel och ? Det var inte testningen? Ordföranden: Det är en stor fråga. : Det är en kanske lite mer komplex fråga. Men jag kan nog säga, som jag sa i början, att testningen är en del av det här. Det är en mycket mer komplex fråga hur mycket man får in och hur mycket man hanterar så att säga. Men på testsidan har vi lyckats väldigt … De länder i som har lyckats väl – det var också som kom tidigt och som har en väldigt centraliserad … Det innebar trots det att man fick en betydligt mer bekymmersam situation än till exempel och många andra länder i , trots att man hade en testkapacitet. Det är inte så att det finns en klar koppling mellan hur många man testar och hur bra det går i pandemibekämpningen. Testning och smittspårning är ett viktigt verktyg, men det allra viktigaste verktyget är att få medborgarna att följa rekommendationer och riktlinjer så att man inte smittar andra. Där ingår testningen som en del, kan man säga, men man kan inte dra en klar koppling mellan testkapacitet och framgång här. Det hade varit en fördel om vi hade kommit igång tidigare, ja, men resurssplittringen och de problem som vi har i uppbyggnaden gör att det här är lite svårare i än i länder som är väldigt centraliserade. Just på den här punkten är det ingen stor fördel. På andra punkter är det fördelar att ha en decentraliserad situation. (L): Tack så mycket för redogörelsen och alla svar på frågor! Jag kommer från , och om jag skruvar tillbaka tiden ganska exakt hade vi en ganska sorglös tillvaro i medan var mer som en krigszon de få gånger som jag tog mig upp hit. Jag vet också att det uttrycktes kritik över att råd och regeringens aktiviteter var alldeles för – är ett avlångt land, som sagt – enhetliga, och man hade behövt ha differentierade insatser. Jag tror att generaldirektören är medveten om den kritiken också. Men sa generaldirektören någonting som jag inte vet om jag uppfattade korrekt, och det var att ni inte kan differentiera råden generellt – eller skulle det finnas en möjlighet att olika regioner i landet får olika riktlinjer från ? : Jo, generellt. Det var en linje som vi gick in på när det gällde råd och anvisningar, eller rättare sagt är det en palett, ett smörgåsbord, av olika riktlinjer och anvisningar som vi tyckte att man skulle värdera och diskutera i regionerna för att sedan sätta på plats. Det gjorde man då . Så långt framskridet och avancerat var inte arbetet . Däremot, och vad jag egentligen mer syftade på, vill vi inte gå in i detalj och säga hur regionen ska hantera ett visst problem i förhållande till medborgarna. jag att det är tydligare om man tar exemplet med vaccinationer. Vi vet att man i har hanterat det via vårdcentralerna. På andra ställen har man haft stora arenor. På den bogen vill vi inte gå in, men jo, och vi tog till oss den återkopplingen. Det var naturligtvis väldigt svårt att hantera ett läge med 21 olika regioner där situationerna var väldigt olika. I var det ju speciellt, som du säger, bekymmerslöst. Sedan fick vi en situation då det var tvärtom . Det är lite av paradoxen i det här: Även om man har gjort allting rätt, och även om man har bulk testing får man, precis som i många länder i , en helt annan situation som det inte finns någon riktigt bra förklaring till faktiskt. (MP): Ordförande! Tack för svaren så här långt! Det ligger i krisens natur att den kommer plötsligt och att ingen kan veta hur länge den kommer att pågå. Företrädare för Kommuner och Regioner som var här i går gav sin bild att i man talade om att det var något övergående och troligen en begränsad period, fram . När uppfattar att regering och berörda myndigheter insåg hur långvarig den här hälsokrisen kunde bli? Ordföranden: Det var också lite bredare än testning och smittspårning. : Jag vill inte riktigt instämma i det. När vi kommer så långt som att vi får ett utbrott i – då är vi inne i –är det ganska uppenbart att det här kommer att hålla på ett tag. Men det är väl rätt som du säger att hos allmänheten och hos politiken över huvud taget, och även hos oss och andra, är det svårt att värdera hur stort det här ska bli naturligtvis. Men vi har tagit höjd i våra beredskapsplaner. Vi hade faktiskt färska beredskapsplaner som jag fastställde , det vill säga innan det här utbrottet kom, där det finns väldigt noggrant angivet hur beredskapen ska se ut i regioner och kommuner i händelse av en pandemi. Det är inte så att det inte fanns en planering. Sedan att den mentala … Jag tror faktiskt att, eftersom frågan var lite på sidan om … Den intervju jag gav i Ekot när jag då sa att vi inte kan räkna med att vi är ur det här förrän väckte ganska stor uppmärksamhet. Jag tror att många redan då trodde att det var över, vilket inte var myndighetens uppfattning. Men riktigt när man glider in i ett läge och ser hur stort det blir är svårt att svara på. Det här var ju en lärdom som hela världen fick dra, så att säga. Men jag vill vara noga med att säga att vi redan innan mars skickade ut uppmaningar om att rusta upp på alla fronter. Sedan är det ju andra myndigheter som hanterar beredskapslager och beredskapsplanering för regionerna. Men från vår sida ville vi ändå öppna för att det här kommer att bli någonting som vi behöver hålla på med ett tag. Ordföranden: så mycket! Då är vi färdiga med den första frågerundan. För att vi ska kunna hålla något slags rimlig tidsplan går vi in på nästa ärende. Det är införande av deltagargräns för allmänna sammankomster och offentliga tillställningar, G25 och 31. Jag ger ordet till generaldirektören för en kortare inledning, och sedan blir det ytterligare en frågerunda. : Här tänkte jag vara väldigt kort. Det här är ju ett område som är svårt att hantera. De erfarenheter vi hade från när det här bröt ut kunde viinte använda – där hade man i princip släpat in människor inomhus och det var tomt på gatorna. Det var inte ett sätt som vi i trodde att vi skulle behöva hantera detta på. När då pandemin nådde var det uppenbart att när man får samhällsspridning, och det är egentligen då som det här är aktuellt, är distansering en viktig faktor i detta. När vi kom in i det läget diskuterade vi naturligtvis hur vi skulle hantera det på svensk botten. Samma vecka vidtog länder runtom oss, ja, i hela , ett antal åtgärder. begränsade man till 5 000, och ibland begränsade man till 1 000 personer och så vidare för att sedan trappa ned det här. Från vår sida gjorde vi en bedömning att, i det här läget, och det var svårt att förutse hur det här skulle ligga kvar, behövde vi komma ned på ett begränsande antal på ett läge där man inte attraherar människor från olika ställen. Vi tittade framför allt på idrottsevent och sådana saker och sa oss det att har vi en begränsning på 500 personer rör det sådana evenemang, framför allt i idrotten, som attraherar människor från olika delar av landet. Vi samrådde naturligtvis med våra nordiska grannländer. Vi samrådde också med , och och andra om hur man hade gjort, och man hade gjort på lite olika sätt. Sedan har det varit problematiskt i att vi inte har haft en lagstiftning som har kunnat träffa det som vi egentligen vill, utan vi fick ju då använda oss av ordningslagen – eller regeringen fick använda sig av ordningslagen. Det var en dialog vi hade med : Vad finns det för legala möjligheter att hantera det? Den dialogen hade vi haft lite tidigare i den händelse vi skulle hamna där. insåg vi att det nog var för många. Det var också för många som försökte gå runt detta, till exempel genom att fylla upp teatrar med 499 personer utan att hålla avståndet; det skulle ju kombineras med distans. Då sänktes det till 50 personer, som var ett antal som man ansåg att man skulle kunna hålla reda på. Man skulle rent fysiskt kunna se att människorna inte stod för tätt och rörigt. I det skärpta läge som kom landade vi på ett lägre värde. Det värdet togs för att få en reglering som var likartad med den på restaurangerna: att man skulle vara åtta personer vid ett bord. Vi ville inte ha ett värde som till exempel tio eller tolv. Det var enklare att säga att det var åtta personer som gällde i alla lägen. Det har vi hållit kvar vid. Men det är ju inte någon hemlighet att det med den lagstiftning som vi har haft är väldigt grovt att behöva slå väldigt brett på det viset. Det har ju kunnat korrigeras. (S): Fru ordförande! Tack, och generaldirektören! Du nämner att dialoger har förts om utformningen av regleringen. Vid de kontakter som myndigheten har haft med regeringen, hur uppfattar man att regeringen har lyssnat i de dialogerna? Jag skulle vilja att generaldirektören ger sin syn på det. : Regeringskontakterna har huvudsakligen förts via mig. Det är det vanliga. Det har varit en väldigt bra dialog där man har diskuterat de olika förutsättningarna, de legala förutsättningarna, för begränsningarna. Men har naturligtvis också framfört vikten av en balans i detta. Det finns en proportionalitetsprincip här. Det måste till mycket för att man ska kunna vidta de här väldigt kraftigt inskränkande åtgärderna. Det har vi också tagit hänsyn till från vår sida. Det har även uppmärksammats av juridisk expertis. Vi har sett i tidningarna att man ändå har berömt myndigheten för att ha gjort de avvägningarna när det gäller de här frågorna. Det har varit en konstruktiv och bra dialog där vi, ur vår strikta synvinkel, har framfört: Det här skulle vara det bästa värdet för pandemibekämpningen i det här läget. Jag har varit väldigt nöjd med den dialogen. (M): Fru ordförande! Tack, generaldirektören, för intressant information så här långt! Frågan om mötesfriheten och möjligheten att samlas går in i kärnan i det som ägnar sig åt. Jag ska inte be generaldirektören om en konstitutionell juridisk utläggning. Men det är intressant att få veta vad som ligger till grund för besluten. Utifrån det kan det göras en observation om att vi gick från att ha ett maxtak på 300 personer till ett på 8 personer. På vilket sätt var involverad i det beslutet? Och vilka bedömningar låg till grund för detta? Var försiktighetsprincipen någonting som man valde att iaktta, eller fanns det andra principer som låg till grund? Det var de första frågorna. De andra frågorna gäller hanteringen av detta i förhållande till att den andra vågen tog fart. varnade WHO för en andra våg. sa statsepidemiolog att han inte trodde att en andra våg skulle drabba , trots att andra länder redan var inne i en andra våg. Vad baserade den bedömningen på? Hade regeringen efterfrågat en sådan? Påverkade det på något vis beslutsfattandet vad gäller deltagande i allmänna sammankomster och offentliga tillställningar att en sådan bedömning trots allt gjordes så sent, när en andra våg var ett faktum i andra länder? : är ju frågorna lite ledande. Men jag kan säga så här: I det scenarioarbete som vi gjorde och som vi publicerade kunde man se att vi skulle få en ganska påtaglig ökning . Sedan är det mer av en definitionsfråga om det ska kallas en andra våg eller inte. Det var det som låg bakom vår försiktighet när det gällde att öppna upp. Det fanns ett tryck i samhället. Jag tror att alla är medvetna om att det var ett väldigt högt tryck i samhället, från opinionsbildare och insändarskribenter och i debattartiklar, i fråga om att vi låg på för hårt. Regeringen gick också ut med en remiss om hur man skulle kunna öppna. Vi ansåg att det var rimligt att åtminstone diskutera den. Man diskuterade då att återigen kunna öppna för egentligen 500, men vår uppfattning var att vi inte skulle öppna för mer än 300 personer. Det hanterades i olika omgångar. Vi lämnade ett skriftligt svar till regeringen där vi sa att vi tyckte att det var för . Och regeringen avvaktade med beslutet. I sista omgången var bedömningen att vi nog inte skulle få en lika kraftig våg som vissa andra länder hade fått. Det var en ganska spretig bild i då. Men vi bad ändå regeringen att inte låta 300-gränsen träda i kraft förrän , om jag minns rätt. Vi var nu inne . viskulle kunna ha rådrum ifall vi skulle få den ökningen. Så blev det ju också. Innan 300-gränsen trädde i kraft gjorde vi bedömningen att vi skulle komma att få en kraftigare ökning. Så det blev inget ikraftträdande av någon 300- gräns. Länsstyrelserna fick i uppdrag att sänka det tillbaka till 50 igen generellt, vilket de gjorde. Sedan, under den andra vågen, gjorde vi en bedömning av vad som behövdes. Problemet med en andra våg är att man för att få följsamhet behöver vara tydligare i markeringarna. fanns det egentligen, om man frågar restaurangägarna, inga människor på restauranger eller ute. För att få samma effekt måste det alltså vara ett ännu tydligare regelverk. Därför föreslog vi att man skulle sänka det till åtta. Jag tror att det gjordes eller något sådant. Det var alltså en försiktighetsprincip från vår sida. Vi hade ganska ingående diskussioner med regeringens företrädare om hur vi såg på läget. Jag upplevde att regeringen tog till sig det och beslöt om ett senare ikraftträdande än det som hade föreslagits, vilket gjorde att vi hade möjlighet att inte gå fram med den utökade gränsen för möten. Per (SD): Fru ordförande! Tack, generaldirektören, för intressanta svar ! Jag skulle vilja ansluta lite till tidigare fråga. I de svar som utskottet har fått på våra frågor till framgår att har haft stort inflytande på regeringens agerande under hanteringen av pandemin. I de flesta fall har beslut fattats på någon form av underlag från . Till hur stor del skulle generaldirektören säga att regeringen har följt råd och rekommendationer i sina beslut? Har det förekommit att regeringen har valt en annan väg än den som har rekommenderat? Ordföranden: vi nu är på G25 och G31 tänker jag att det gäller inom det området. : Det är en lite svår fråga. Det har tagits så otroligt många beslut om saker och ting. Men vi har haft ett i grunden väldigt gott samarbete med och olika departement, inte bara med utan även med till exempel . och regeringen har lyssnat väldigt noga på vad myndigheten har haft att säga när det gäller de frågor som ligger inom myndighetens ansvarsområde. Sedan är det naturligtvis ett givande och tagande. Det är en diskussion om hur långt man vill gå. Det går oftast inte till så att vi säger någonting och så går man i väg och gör något helt annat, utan det blir en avstämning i fråga om hur långt man tycker att man är beredd att gå och vilka typer av regelverk man vill sätta i stånd. Vi har inom vår egen reglering ganska stora frihetsgrader när det gäller att hantera vissa saker. Men visst har regeringen ofta beslutat någonting i en förordning och sedan gett myndigheten bemyndigande att utfärda till exempel föreskrifter. Då ligger det på oss att utfärda de detaljföreskrifterna. Jag skulle nog säga att det har varit ett väldigt fruktbart och bra samarbete. Men regeringen, regeringens företrädare och departementen har naturligtvis andra ingångar när det gäller hur man ska värna olika verksamheter och så vidare. Det är min bestämda uppfattning. Men man har varit väldigt lyhörda för myndighetens specialkunnande inom många områden. När vi nu ställer frågor vill jag påminna om att det framför allt handlar om deltagargräns för allmänna sammankomster och offentliga tillställningar. Vi kommer att komma tillbaka till helheten när det gäller strategin. (C): Ordförande! Tack, , för redogörelsen så här långt! För en utomstående betraktare framstår det som att har haft en mycket ledande roll i hela pandemibekämpningen. Det verkar som att till stor del har haft styråran och initiativrätten eller möjligheten. Det framstår i alla fall så utåt. Jag vill veta vilka överväganden som gjorts om vilket intrång i enskildas fri- och rättigheter som åttapersonersregeln har orsakat. Den innebär jättestora påfrestningar för oss i fråga om mötesfriheten, religionsfriheten, rörelsefriheten generellt sett och föreningsfriheten. har vi levt med den under drygt . Jag förstår när jag ser era uppdrag att det är stor betoning på den epidemiologiska utvecklingen. Men vilka överväganden eller konsekvenser har ni gjort när det gäller just intrånget i enskildas rättigheter och friheter? Eller har ni utgått från att det finns andra aktörer, att det så att säga inte ankommer på er? Vilket utrymme eller vilken uppgift anser ni att ni hade just avseende de konsekvenserna och de ingreppen? Jag vill bara höra det resonemanget. : De övervägandena ligger i huvudsak på regeringen. Det är inte vi som tar beslutet om åttapersonersregeln. Det är ju en förordningsförändring. Våra avvägningar ligger framför allt på hälsosidan, det vill säga om det finns regelverk här som inkräktar på människors livsbetingelser så att det blir stora hälsoeffekter. Det har vi naturligtvis tittat på även när det gäller den här inskränkningen. Jag tänker då på instängning, psykisk ohälsa och oförmåga att … Det har vi följt upp, och vi kommer att publicera ganska omfattande material om det. Vi tittar också på kompensatoriska mekanismer. När det gäller de mer juridiska och rättsliga frågorna kring avvägningarna är det något som regeringen och i första hand måste göra. Vårt inspel är: Det här skulle vara en fördel för pandemibekämpningen, givet att vi också tar hänsyn till de här hälsoeffekterna. Det är lite därför vi inte vill gå längre. Det finns länder som har förbjudit människor att träffa mer än en person. Till att börja med ser vi inte riktigt poängen med det i det offentliga. Det har också lett till väldigt stora problem med instängdhet, psykisk ohälsa och så vidare. De avvägningarna har vi alltså gjort. De rättsliga avvägningarna ligger utanför myndigheten. Det är regeringens både ansvar och privilegium att göra de avvägningarna. (V): Fru ordförande! Jag har fått svar på mina frågor och har därför inga frågor att ställa. Skånberg (KD): Fru ordförande! Vi har fått klart för oss att det inte är som tar beslutet om gränserna vad gäller deltagare. Men det är likväl en dialog mellan och regeringen. Därför vill jag ställa en fråga. Vi har haft deltagarantal på max 500, 300, 50 och 8, med undantag för begravningar där man får vara 20 personer. Hur har dialogen med regeringen gått där? Det handlar om mötesfriheten och religionsfriheten, till exempel gudstjänster. inför påsken är det bara åtta. Hur har dialog med regeringen gått där? Är det som har sagt att detta är en definitiv gräns, eller vem tar beslutet när det handlar om de här gränserna? : När det gäller de övergripande gränserna ligger det i förordningen, så det är naturligtvis regeringen som hanterar det. Sedan har regeringen successivt fört över områden i den nya lagstiftningen allteftersom – det kommer nu – och i stället gett myndigheten bemyndigande att sätta nivåer. Där kommer vi fram till fler och fler områden som har träffats av ordningslagen. Där har vi haft en dialog naturligtvis. Och där är vår uppfattning att det är av värde att ha en mer detaljerad ordning. Men i grunden är det regeringen som beslutar om de överföringar och bemyndiganden som vi får. Det är inte så att vi särskilt har sagt att nu vill vi ta över det här. Utan vår uppfattning är att vi vill ha en precision i lagstiftningen som också gör att, vad ska jag säga, den vinner allmänt gillande. För att kunna få en god följsamhet är det min uppfattning att det är viktigt att det finns en balans mellan hur medborgarna ser på vad som drabbas och effekterna. Därför är det naturligtvis av vikt att vi nu också har kunnat reglera affärslivet och det området, så att vi inte bara slår mot föreningsliv, idrott och så vidare – en successiv överföring. Vi väntar att fler områden ska överföras på det viset. Men vi har haft en väldigt god dialog till exempel med de religiösa samfunden. Jag har träffat ärkebiskopen och diskuterat dessa frågor. Så det är väl en förhoppning att detta ska kunna rätas upp generellt. är vi i ett läge där vi har en bekymmersam smittspridning, så allt lär väl dröja lite. Men i grunden tycker jag att vi har haft en dialog med hela det civila samhället på ett konstruktivt sätt. Skånberg (KD): Generaldirektören säger att de här bedömningarna görs med en precision så att det finns acceptans. Ska jag förstå det som att ett deltagarantal på åtta personer i gudstjänster under , som vi har levt med, är med precision? Är det någonting som har kommunicerat till regeringen att detta är lämpligt? : gick vi ned till åtta personer . Vi hade högre tal ända fram till dess. Och hela samhället låg under en väldigt hård press. Det är vår uppfattning att vi här successivt bör höja de nivåerna naturligtvis. Det var en speciell diskussion kring just begravningar för att det var så väldigt speciellt. I övrigt är regeringen i färd med att komplettera lagstiftningen för att titta på en massa områden i det här. Det har varit en remissomgång, och vi väntar på att få sådana bemyndiganden. Men vi har inte fått det . (L): Jag avvaktar.