bet · H901MJU6 · 2021-11-24 00:00:00 — De kvoterna ska stärkas. Även Sportfiskarna och SFPO efterfrågade att regelverket utformas så att det gynnar det kustnära yrkesfisket, och Sportfiskarna efterfrågade att undantagen även tar hänsyn till lokala marknader och lokal förädling. framhöll att som rådets beslut om 2022 års fiskekvoter för sammantaget innebär en minskning av totala fiskemöjligheter så fick under förhandlingarna gehör för vissa begränsade undantag för att mildra konsekvenserna för det småskaliga kustnära fisket och berörda lokala beredningsföretag. Ett begränsat lokalt fiske ska ha förutsättningarna att kunna fortsätta, understryker regeringen. Departementet framhöll även att Havs- och vattenmyndigheten har fattat beslut om fiskemöjligheter som syftar till att skapa flexibilitet, förutsättningar för en fortsatt utveckling av det småskaliga kustnära fisket samt möjligheter till nyetablering. Som exempel höjde myndigheten kustkvoterna för sill och skarpsill i beslutet om att förnya de överförbara fiskerättigheterna för det pelagiska fisket. Departementet påminde även om det statsrådet framförde vid samrådet i , nämligen att regeringen stöder kompletterande åtgärder som är i linje med fleråriga planer och anser att lekstängningsperioder ska vara ändamålsenliga, grundas på bästa tillgängliga vetenskap och inte oproportionerligt drabba det svenska kustnära fisket och beredningsindustrin negativt. Mot den här bakgrunden stöder regeringen att torskenslek ska skyddas, men regeringen välkomnar att hänsyn också har tagits till det lokala fisket och de företag som bereder fisken till humankonsumtion. Detta är mycket viktigt för de berörda kustsamhällena, bl.a. . Vid ministerrådsmötet verkade således regeringen för att lekfredningsperioderna utformas så nära kommissionens förslag som möjligt. Regellättnader vid licensgivning till småskaligt fiske Av rådets förordning (EG) nr 1224/2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs (kontrollförordningen) framgår att innehavaren av en fiskelicens har rätt att i enlighet med nationella bestämmelser använda en viss fiskekapacitet för att yrkesmässigt nyttja levande akvatiska resurser (artikel 4.9) samt att gemenskapens fiskefartyg får användas för yrkesmässigt nyttjande av levande akvatiska resurser endast om de har en giltig fiskelicens (artikel 6). Detta innebär att den som ska fiska yrkesmässigt i havet och sälja fångsten behöver en fiskelicens. Av 29–32 §§ fiskelagen (1993:787) framgår bestämmelserna om fiskelicens[8] och personlig fiskelicens[9]. Av 30 § följer att fiskelicens får beviljas givet att olika villkor uppfylls, bl.a. att fisket bedrivs i näringsverksamhet, har anknytning till svensk fiskerinäring samt att tillgången på fisk beaktas när frågan om licens prövas första gången. Att bedriva fiske i näringsverksamhet bygger på definitionerna i inkomstskattelagen (1999:1229) och bedöms utifrån omfattning och varaktighet. Genom fiske med stöd av licens är företagaren underställd flera skyldigheter, bl.a. att rapportera sin fångst. Ansökan om fiskelicens görs till Havs- och vattenmyndigheten (HVMFS 2014:19). En fiskelicens gäller för fiske i havet och i högst , vilket normalt är den tid som beviljas innan fiskelicensen behöver förnyas. Myndigheten gör en bedömning av tillgången på de arter som den sökande vill fiska efter samt av den allmänna tillgången på fiskarter som är lämpliga för yrkesmässigt fiske. Bedömningen gäller därför inte alltid bara för de arter som angetts i ansökan. Havs- och vattenmyndigheten använder informationen från bl.a. ICES för att få vetenskapliga biologiska bedömningar av tillgången på fisk. Myndigheten kan inte dra tillbaka eller återkalla en fiskelicens om tillgången på fisk minskar. Detta innebär att det måste göras en långsiktig bedömning om den allmänna tillgången på fisk och inte bara den enskilda arten. har tillkännagett för regeringen att den ska verka för ett fortsatt och intensifierat regelförenklingsarbete för svenskt yrkesfiske som även inbegriper det småskaliga kustfisket (bet. 2018/19: MJU3 punkt 3, rskr. 2018/19:131). Havs- och vattenmyndigheten har i uppdrag att inom ramen för sitt arbete med ett hållbart nyttjande och en hållbar förvaltning av fiskresurserna redovisa hur myndigheten beaktat blå näringars förutsättningar, inklusive fiskerinäringens och vattenbrukets, och vilka effekter myndighetens arbete och förvaltningsbeslut har haft på fiskerinäringens utveckling. Redovisningen ska särskilt belysa hur det småskaliga kustnära fisket har utvecklats. I Havs- och vattenmyndighetens regleringsbrev gav regeringen myndigheten mål och återrapporteringskrav när det gäller regelverk och regelförenklingar. Myndigheten ska redovisa effekter av de insatser som vidtagits för att säkerställa att regelverket för den gemensamma fiskeripolitiken genomförs på ett effektivt sätt. Havs- och vattenmyndigheten ska särskilt redovisa effekter av det arbete som vidtagits för att se till att de regelverk och rutiner som myndigheten förfogar över är kostnadseffektiva och förenklar för medborgare och företag. Uppdraget redovisades och beredningen pågår inom . Utskottet har vid ett flertal tillfällen behandlat reglerna om fiskelicenser i syfte att underlätta generationsskiften och nyrekrytering inom fiskerinäringen i , t.ex. i betänkande 2019/20:MJU11 Fiskeripolitik. Utskottet har bl.a. uppmärksammat att medelåldern inom yrkesfisket i är hög och att det finns behov av nyrekrytering av yngre fiskare, bl.a. för att öka konkurrenskraften samt för att möjliggöra kunskapsöverföring till nästa generation. Utskottet har noterat att Havs- och vattenmyndigheten har tagit hänsyn till detta och uppdaterat regelverket kring licensgivning 2020. Utskottet har även uppmärksammat att har Havs- och vattenmyndigheten infört bestämmelser för att underlätta byte av tillståndshavare för fiskare med vissa särskilda tillstånd. För de särskilda tillstånden för fiske efter torsk i , för fiske inom effortregleringen i , och samt för fiske efter havskräfta med bottentrål försedd med artsorterande rist går det numera att byta tillståndshavare under förutsättning att minst motsvarande kapacitet, räknat i fiskefartygets bruttotonnage och motorstyrkans kilowatt, förs ut ur fisket (HVMFS 2018:10). Som utskottet också framhållit i tidigare sammanhang har miljö- och jordbruksutskottets uppföljnings- och utvärderingsgrupp gjort en utvärdering av det system med överlåtbara fiskerättigheter inom det pelagiska fisket som infördes (2016/17:RFR7). Det konstaterades då att systemet har underlättat generationsväxlingar inom befintliga fiskeföretag och rekrytering av ungdomar till fartygsbesättningarna. har det försvårat för nya fiskare utan tidigare anknytning till fisket att komma in i det pelagiska fisket. Enligt utvärderingen är fisket väsentligt för att behålla och skapa arbete på landsbygden längs med kusterna, och det är viktigt att följa utvecklingen och arbeta för förbättrade möjligheter för ungdomar att komma in i näringen. Det konstaterades vidare att de pelagiska kustkvoterna är viktiga i det sammanhanget, då kustfisket ofta är den enda möjligheten att starta eget företag som pelagisk fiskare. Som beskrivits ovan har och Havs- och vattenmyndigheten haft i uppdrag att utforma en gemensam strategi för fiskets framtid samt nya sektorsspecifika handlingsplaner. Strategin och planerna ska, med ett långsiktigt perspektiv, bidra till en konkurrenskraftig och hållbar livsmedelskedja i enlighet med bl.a. målen i livsmedelsstrategin. överlämnade myndigheterna en gemensam strategi för svenskt fiske och vattenbruk –2026 till regeringen. En åtgärdspunkt i handlingsplanen för yrkesfisket handlar om nyrekrytering av yngre till yrkesfisket. Myndigheterna framhåller att första gången frågan om licens prövas ska tillgången på fisk beaktas. En nyetablering kan därför endast beviljas om tillgången på fisk tillåter det samt om fisket ska ske i näringsverksamhet. Därför behöver det utredas om det finns möjligheter att göra tillägg i fiskelagen så att yngre enklare kan beviljas licens. Myndigheterna framhåller vidare att den samlade översikten som SLU ger ut över statusen av fisk- och skaldjurbestånd i svenska vatten, den s.k. Resurs- och miljööversikten, behöver innehålla mer information kring arter där dataunderlaget är bristfälligt. Då skulle försiktighetsansatsen inte behöva tillämpas i lika stor utsträckning vid bedömning om en nyetablering i fråga om licens kan beviljas. Vidare anför myndigheterna att yrkesfisket behöver göras mer attraktivt och tillgängligt för yngre genom exempelvis utbildnings- och informationssatsningar. Behovet av ytterligare fiskereglerande åtgärder Utskottet har följt utvecklingen av fiskbestånd och det fiske som bedrivs i området och kan dessvärre konstatera att flera av bestånden ligger på oroväckande låga nivåer med en bekymmersam situation för det småskaliga kustfisket som följd. Ett långsiktigt ohållbart fiske, övergödning, miljögifter, klimatförändringar och snabbt växande säl- och skarvpopulationer har lett till att bl.a. torskbestånden, framför allt det östra torskbeståndet, är extremt pressade. En liknande utveckling för sill/strömmingsbestånden vore förödande för såväl ekosystem som det småskaliga kustnära fisket. Det är därför med stor oro som utskottet nu noterar att sill/strömmingsbestånden i inte bara befinner sig på historiskt låga nivåer utan att situationen är akut. som utskottet ser positivt på de bevarandeåtgärder som vidtas, på såväl europeisk som nationell nivå, vittnar de sjunkande beståndsuppskattningarna om att nuvarande åtgärder inte är tillräckliga. Bestånden är trängda, och ytterligare åtgärder krävs för att säkerställa dels ett biologiskt starkare bestånd, dels större individer. Regeringen måste därför skyndsamt vidta åtgärder för att rädda sill/strömmingsbestånden i samt det småskaliga fiske som är beroende av dem. Utskottet är väl medvetet om att problembilden är komplex och att en mångfald av åtgärder krävs för att råda bot på situationen. Inom ramen för detta betänkande behandlar utskottet ett antal av de frågeställningar som enligt utskottet bör prioriteras i åtgärdsarbetet. Utskottet vill inledningsvis framhålla att trålgränsen skapades för att skydda lekande och uppväxande bestånd vid kusten och gynna småskaliga lokala kustfiskare. Utskottet noterar att nuvarande regleringar tillåter ett betydande trålfiske även innanför trålgränsen längs stora delar av ostkusten. Utskottet noterar även att trålfiskets fångster av sill/strömming i centrala och har ökat mycket kraftigt och att en större andel av fisket flyttat närmare den svenska ostkusten. Utskottet kan konstatera att såväl yrkesfiskarna som forskningen rapporterar om en minskad andel stor strömming längs den svenska kusten och att bestånden uppvisar en lägre biomassa, långsammare tillväxt och tidigare könsmognad. Utskottet bedömer därmed att de nuvarande regleringarna för att skydda kustlekande bestånd inte ger det skydd som bestånden behöver. Därtill bedömer utskottet att den nationella rådigheten när det gäller att införa bevarandeåtgärder på svenskt territorialvatten inte används fullt ut. I likhet med Miljömålsberedningen noterar utskottet att artikel 20 i grundförordningen aldrig har använts som rättslig grund för att införa regleringar i svenska vatten som påverkar grannländers fiske. Mot denna bakgrund anser utskottet att regeringen bör agera för att dels flytta ut trålgränsen på prov, dels begränsa det trålfiske som tillåts innanför trålgränsen. Åtgärderna ska följas upp och utvärderas vetenskapligt. Utskottet konstaterar att frågan är mycket komplex och att ett antal aspekter måste beaktas i detta sammanhang. Detta får dock inte innebära att inga åtgärder vidtas. Ett möjligt första steg är att dispensgivningen till stora fartyg att tråla innanför trålgränsen upphör. Vidare bör samråd inledas med och om fiskeavtalen med en utflyttning av trålgränsen som mål. En ytterligare möjlig åtgärd är att begränsa det storskaliga trålfisket efter sill/strömming på vissa platser och tider. Utskottet är väl medvetet om att besluten behöver vara vetenskapligt väl underbyggda och att det därutöver kommer att behöva vara nödvändigt att följa upp och utvärdera effekterna av de åtgärder som vidtas. Utskottet noterar här det forsknings- och utredningsarbete som redan pågår vid universitet och ansvariga myndigheter. Utskottet vill vidare framhålla vikten av att möjligheter till begränsade undantag kan ges, dels för det småskaliga fisket som använder passiva redskap, dels för fiskefartyg som fiskar för direkt användning som livsmedel och vars landningar sorteras. Utskottet ser ett stort värde i att en levande, lokalt förankrad fiskenäring med tillhörande förädling och beredningsindustri bibehålls. Detta är viktigt för jobb, företagande och besöksnäringarna i de ofta små lokalsamhällena, och därmed även för ambitionen om livskraftiga lokalsamhällen på landsbygd och i skärgård. Detta bör tillkännage för regeringen. Översyn av förvaltningsplanen för fiskbestånd Utskottet kan konstatera att flera av de kommersiellt viktigaste bestånden i befinner sig på kritiskt låga nivåer, vilket vittnar om ett ekosystem i stor obalans. Utskottet vill i detta sammanhang understryka att sillens/strömmingens värde inte går att överskatta. Arten är den i särklass viktigaste för svenskt fiske i , såväl värde- som volymmässigt, och har så varit . Arten är även helt avgörande för ekosystem eftersom bestånden utgör föda åt andra fiskar, fåglar och däggdjur. Hotet mot sill/strömmingsbestånden är således ett hot mot hela havs- och skärgårdsmiljön. Därtill är hotet mot arten också ett hot mot det kustnära småskaliga sill/strömmingsfisket, som är viktigt för att upprätthålla livskraftiga samhällen längs stora delar av . Utskottet noterar att Havs- och vattenmyndigheten redovisade ett förslag till uppdrag till ICES om framtida scenarier för och dess fiskbestånd. Utskottet vill framhålla det som myndigheten konstaterar i denna del, nämligen att det trots flera existerande direktiv och strategier inte finns någon gemensam vision för förvaltningen av ekosystem som kan användas för att vägleda en ekosystembaserad förvaltning. Utskottet noterar även att Miljömålsberedningen har utrett möjligheter att utveckla den vetenskapliga rådgivningen. Utskottet kan konstatera att beredningen bl.a. föreslår att regeringen med stöd av ICES tar fram ett förslag till hur en samlad rådgivning för fiskeripolitikens mål för beståndsförvaltning, inklusive delbestånd, och de delar inom havsmiljödirektivets kvalitativa deskriptorer som berör fisk, kan utformas. I likhet med Miljömålsberedningen bedömer utskottet att den nuvarande rådgivningen bygger på en alltför grov upplösning för vissa bestånd, inte minst i fråga om sill/strömmingsbestånden. Utskottet påminner om att den samlade rådgivningen oftast inte tar hänsyn till t.ex. samspelet mellan olika delbestånd och beståndet i stort, trots att forskningen är tämligen enig om att sill/strömming består av många olika delbestånd. Utskottet påminner även om att forskningen har pekat på att det är viktigt med en förvaltning som ser fiskbestånden som en del av ekosystemen. Det har visat sig upprepade gånger att en enartsförvaltning som inte tar hänsyn till ekosystemeffekter inte fungerar. Att då fortsätta med den nuvarande förvaltningsplanen är enligt utskottets bedömning inte hållbart. Mot denna bakgrund vill utskottet framhålla den vetenskapliga utvecklingen och ny evidensbaserad kunskap om den biologiska interaktionen mellan olika fiskarter i samt klarläggandet av att det finns flera genetiskt olika delbestånd av sill och strömming i . Mot denna bakgrund anser utskottet att regeringen ska verka för att en ny översyn av den gällande förvaltningsplanen för torsk, sill, strömming och skarpsill i genomförs. Utskottet anser att regeringen ska begära att kommissionen tar fram kriterier för en reviderad plan för att på så sätt utveckla en mer lokalanpassad förvaltning. Denna plan ska ha sin utgångspunkt i ny evidensbaserad kunskap om de olika fiskbestånden i och deras biologiska interaktion. Detta bör tillkännage för regeringen. deltagande i regionala samarbetsorgan och i () Utskottet konstaterar att ett aktivt och väl fungerande regionalt och internationellt samarbete är en förutsättning för att nå de havsanknutna miljökvalitetsmålen och mål 14 i Agenda . När det gäller nyttjande av sitt medlemskap i ser utskottet mycket positivt på att regeringen i tidigare sammanhang åtagit sig att be SLU och Havs- och vattenmyndigheten att ta fram en sammanställning och uppdatering av hur myndigheternas beslutade arbete med analyser och åtgärder fortgår. Med den sammanställningen som underlag avser regeringen sedan att föra en dialog med kommissionen om att be ICES att utvärdera data över biomassan av sill/strömming samt hur storleksfördelningen ser ut i de kartlagda delbestånden. Utskottet tar fasta på att regeringen aviserat att återkomma i frågan till miljö- och jordbruksutskottet så fort information finns tillgängligt. Inte desto mindre vill utskottet tydliggöra vikten av att i det regionala samarbetet inom den gemensamma fiskeripolitiken, inom Baltfish och Scheveningen och inom de regionala rådgivande nämnderna samt inom Helcom ska vara pådrivande för att den vetenskapliga rådgivningen från ICES säkerställer en ekosystembaserad förvaltning i och . Utskottet anser även att regeringen ska se till att aktivt förvaltar sitt medlemskap i genom att ta till vara möjligheten att begära underlag från ICES, både via kommissionen och direkt som enskild medlemsstat eller tillsammans med andra medlemsstater. Detta bör tillkännage för regeringen. Beaktande av småskaligt fiske och fiske för direkt användning som livsmedel vid beslut om och tilldelning av fiskekvoter Utskottet har vid upprepade tillfällen framhållit att den i särklass viktigaste mekanismen inom den gemensamma fiskeripolitiken när det gäller fiskbeståndens förvaltning är rådets årliga beslut om kvoter. Utskottet har även framhållit det grundläggande i att kvoterna fastställs utifrån vetenskapliga rekommendationer och att försiktighetsprincipen tillämpas när det inte finns tillräcklig kunskap om beståndssituationen. , , finns det en mycket stor enighet i i denna fråga. Utskottet kan konstatera att de vetenskapliga uppskattningarna av fiskbestånd är behäftade med en viss osäkerhet. Utskottet har därför i andra sammanhang framhållit vikten av försiktighet om vi ska nå målen om ett långsiktigt hållbart fiske för alla bestånd. Detta gäller framför allt de två torskbestånden och det västra sillbeståndet för vilka situationen är särskilt bekymmersam. Det finns även en stor enighet i i fråga om att det småskaliga fisket och att fiske för direkt användning som livsmedel och vars landningar sorteras ska värnas. Utskottet bedömer att den nuvarande kvottilldelningen i alldeles för låg grad tar i beaktande detta fiske som bedrivs av en redan utsatt yrkeskår. Regeringen bör därför vidta åtgärder för att det småskaliga fisket, fisket som går direkt till livsmedel och tillhörande förädling och beredningsindustri inte drabbas oproportionerligt negativt vid t.ex. kraftiga kvotsänkningar. Utskottet ser mycket positivt på att regeringen i förhandlingarna om 2022 års fiskemöjligheter i drivit frågan om att justera förbudet mot riktat sillfiske i syfte att mildra de negativa effekterna för det lokala kustnära humankonsumtionsfisket och lokala beredningsföretag. Utskottet ser också positivt på det rådet enades om i fråga om undantag från fredningsperioderna för att skydda lekande torsk. Utskottet bedömer att åtgärder även krävs på nationell nivå i tilldelningen av fiskekvoter för att det småskaliga fisket ska gynnas, t.ex. genom att småskaliga fiskare ska ha del i den EU-beslutade bifångstkvoten eller att de minskade fångstkvoterna för sill/strömming främst ska belasta det pelagiska fisket. Detta bör tillkännage för regeringen. Regellättnader vid licensgivning för småskaligt fiske Utskottet konstaterar att hotet mot sill/strömmingsbestånden också är ett hot mot småskaliga yrkesfiskare och fiskförädlare. Dessa näringsidkare är viktiga för att upprätthålla livskraftiga samhällen längs stora delar av och har även stor betydelse för kustsamhällens möjlighet till utveckling och lokala arbetstillfällen såväl inom fiske som beredningsindustri. Utskottet kan vidare konstatera att denna typ av fiske oftast bedrivs med passiva redskap och mindre trålar med artsorterande rist, vilket gynnar ett hållbart fiske och har lägre påverkan på fiskbestånden. Det är utskottets bestämda uppfattning att det småskaliga kustfisket och den förädling som är beroende av detta fiske måste värnas. , , råder det bred enighet i utskottet om vikten av att regeringen och den ansvariga myndigheten kontinuerligt arbetar för att minimera administrativt krångel och kostnader för denna yrkesgrupp. fäster utskottet också stor vikt vid förbättrade möjligheter för ungdomar att komma in i fiskerinäringen. Generationsväxlingen och nyrekryteringen i svenskt yrkesfiske behöver underlättas. Om den nationella fiskeriförvaltningen bättre tillgodoser det småskaliga kustfiskets intressen kommer dessa insatser också att bidra till livsmedelsstrategins mål om långsiktigt hållbara och konkurrenskraftiga företag. Utskottet välkomnar de åtgärder som regeringen vidtagit på området, och noterar särskilt de aktiviteter som aviseras i den gemensamma strategin för svenskt yrkesfiske. Utskottet anser dock att det krävs ytterligare konkreta åtgärder för att minska regelkrånglet, särskilt när det gäller fiskelicensgivningen. För att underlätta för nyrekrytering och generationsväxling anser utskottet att underlag ska tas fram i samverkan med berörda länsstyrelser vid varje ny ansökan om licens. som det fiske som sker ska vara miljömässigt hållbart anser utskottet att det är mycket problematiskt att bristfälliga beståndsuppskattningar medför avslag på ansökningar om licens. Det bristfälliga dataunderlaget kring aktuella arter behöver åtgärdas och kompletteras med den lokalkännedom som länsstyrelserna har. Då skulle försiktighetsansatsen inte behöva tillämpas i lika stor utsträckning när frågan om licens prövas första gången. Utskottet anser vidare att regeringen ska se över regelverket för att möjliggöra för innehavare av enskild fiskerätt i kust- och skärgård med tillhörande förädling i form av t.ex. rökeri eller restaurang att beviljas fiskelicens efter tillstyrkan från den berörda . Detta bör tillkännage för regeringen. Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen det som utskottet anför om förvaltning av skarv, säl respektive storspigg samt behovet av bättre kunskapsunderlag om vattenkraftverkens ekologiska betydelse. Jämför reservation 2 (V, MP) och 3 (V, MP). Det finns i två olika arter av skarv: storskarv och toppskarv. Toppskarven är en nykomling i den svenska faunan och den första häckningen i modern tid noterades 2004 (förvaltningsplan för skarv 2014). Storskarven förekommer i två olika underarter: nominatrasen av storskarv och mellanskarv. Nominatrasen häckar huvudsakligen i medan mellanskarven förekommer allmänt längst Sveriges kuster och särskilt i och , men även i ett antal större insjöar. I har mellanskarven genomgått en mycket omfattande populationsökning . De övergripande målen för viltvården i är att bevara de viltarter som tillhör landets viltbestånd och de fågelarter som tillkommer naturligt i landet samt att främja en lämplig utveckling av viltstammarna med hänsyn tagen till allmänna och enskilda intressen. När det gäller förvaltningen av skarv är det framför allt EU:s lagstiftning som sätter ramarna för den svenska förvaltningen. Fågeldirektivet (direktiv /147/EG) innehåller regler till skydd för samtliga fågelarter som förekommer naturligt inom EU, liksom för deras ägg, bon och livsplatser.