bet · H801MJU6 · 2021-02-11 00:00:00 — Låt mig inledningsvis understryka att regeringen ser allvarligt på att någon för att uppnå politiska syften trakasserar, hotar eller i värsta fall skadar andra människor. De som begår brottsliga handlingar mot landets bönder äventyrar dessutom det arbete för ett stärkt djurskydd som seriösa organisationer och lantbrukare utför. Samhället måste arbeta på bred front med dessa frågor. pågår just nu prioriterat arbete med att se över bestämmelserna om hemfridsbrott och olaga intrång. I arbetet ingår att överväga straffbestämmelsernas tillämpningsområde, om kvalifikationsgrunder för grovt brott bör införas och om straffskalorna bör skärpas. De förslag som lämnas kommer att skickas på remiss till berörda myndigheter och organisationer för synpunkter. Regeringens ambition är att lagförslag ska kunna lämnas . Regeringen har dessutom vidtagit ett antal andra åtgärder för att den typen av brott som avses ska hanteras effektivt av rättsväsendet. Lagändringar har gjorts rörande skadegörelse och olaga hot. Straffskalan för grov skadegörelse har skärpts och bestämmelsen har kompletterats med en kvalifikationsgrund som bland annat innebär att om skadegörelsen medför en särskild integritetskränkning, bör brottet kunna bedömas som grovt även om skadan i ekonomiskt hänseende inte kan sägas vara betydande. Därutöver har böter utmönstrats ur straffskalan för skadegörelse av normalgraden och maximistraffet skärpts. Även minimistraffet för grovt olaga hot har skärpts. Härtill har straffbestämmelsen om olaga hot av normalgraden ändrats på så sätt att det straffbara området har utvidgats till att omfatta hot med fler typer av brottsliga gärningar. Till detta kommer att arbetar med trygghetsskapande åtgärder, utredning och lagföring, och i samarbete med Säkerhetspolisen även med att reducera handlingsutrymmet för våldsbejakande extremister, bland annat i syfte att motverka brottslighet kopplad till djurrättsaktivism. Jag kommer fortsätta att noggrant följa utvecklingen på området. När det gäller skydd av kontrollpersonal vid rapportering av resultat av kontroller framgår det av artikel 13 i den nya kontrollförordningen att myndigheterna ska upprätta skriftlig dokumentation över varje offentlig kontroll som genomförs. Dokumentationen ska innehålla en beskrivning av syftet med den offentliga kontrollen, de kontrollmetoder som tillämpats, resultaten av den offentliga kontrollen, och i förekommande fall, de åtgärder som de behöriga myndigheterna kräver att den berörda aktören ska vidta till följd av deras offentliga kontroll. Enligt 10 § Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2019:14) om offentlig djurskyddskontroll ska en rapport efter en djurskyddskontroll bl.a. innehålla information om tid och plats för kontrollen och vilka som var närvarande vid kontrollen. Även efter en livsmedelskontroll ska en kontrollrapport upprättas som bl.a. innehåller namn på de som närvarat vid kontrollen. När en kontrollrapport har upprättats är den en allmän handling. Allmänna handlingar är som utgångspunkt offentliga, vilket innebär att alla har rätt att ta del av dem (2 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen, förkortad TF). En begäran om att få ta del av allmän handling prövas av den myndighet som förvarar handlingen (2 kap. 14 § TF). En allmän handling kan innehålla uppgifter som omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, samt offentlighets- och sekretessförordningen (2009:641), förkortad OSF. Sekretess innebär ett förbud mot att röja en uppgift, oavsett om det sker genom utlämnande av en handling, genom muntligt röjande av uppgiften eller på något annat sätt (3 kap. 1 § OSL). I 17 kap. OSL finns bestämmelser om sekretess till skydd främst för myndigheters verksamhet för inspektion, kontroll eller annan tillsyn. Där framgår bl.a. att sekretess gäller för uppgifter om planläggning eller andra förberedelser för sådan inspektion, revision eller annan granskning som en myndighet ska göra om det kan antas att syftet med granskningsverksamheten motverkas om uppgiften röjs (17 kap. 1 § OSL). I 30 kap. OSL finns bestämmelser om sekretess till skydd för enskilda i verksamhet som avser tillsyn m.m. i fråga om näringslivet. Sekretess gäller, i den utsträckning regeringen meddelar föreskrifter om det, i en statlig myndighets verksamhet som består i bl.a. utredning, tillståndsgivning, tillsyn eller stödverksamhet i fråga om produktion, handel eller transportverksamhet eller näringslivet i övrigt för bl.a. uppgifter om en enskilds affärs- eller driftsförhållanden, uppfinningar eller forskningsresultat, om det kan antas att den enskilde skadas om uppgiften röjs (30 kap. 23 § OSL). En liknande sekretessbestämmelse finns för kommunala myndigheter (30 kap. 27 § OSL). Regeringen har i 9 § OSF och punkterna 22 och 28 i dess bilaga, med stöd av 30 kap. 23 § OSL, föreskrivit att sådana uppgifter inom ramen för verksamhet som består i utredning, tillståndsgivning och tillsyn enligt bl.a. livsmedelslagen, lagen om foder och animaliska biprodukter, de EU-bestämmelser som kompletteras av dessa lagar samt lagen om kontroll av ekologisk produktion kan bli föremål för sekretess. Vidare kan sådana uppgifter inom ramen för verksamhet som består i utredning, tillståndsgivning och tillsyn enligt lagstiftningen om djurskydd, epizooti, zoonoser, kontroll av husdjur, provtagning på djur, införsel och utförsel av levande djur, verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård och EU-bestämmelser som kompletteras av lagstiftningen bli föremål för sekretess (punkt 30 i bilagan till OSF). Uppgifter i utredning och tillsyn enligt lagstiftningen om skyddade beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel omfattas också av särskilda sekretessbestämmelser (punkt 107 i bilagan till OSF). Vidare gäller enligt 10 § OSF sekretess hos ett antal uppräknade myndigheter i personaladministrativ verksamhet för en uppgift om personnummer och födelsedatum, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående lider men. Det gäller bl.a. länsstyrelserna, när det gäller personal i verksamhet som rör handläggning av djurskydds- och rovdjursfrågor och verksamhet som rör offentlig kontroll av djurskyddsfrågor samt , när det gäller veterinärer, övrig personal i verksamhet som rör köttkontroll och personal i annan inspektionsverksamhet. Avgifter för offentlig livsmedelskontroll Som framgår av föregående avsnitt gör regeringen bedömningen i propositionen att det inte längre bör tas ut en årlig avgift för den ordinarie livsmedelskontrollen. En avgift bör i stället debiteras den enskilde efter utförd kontroll. Sådan efterhandsdebitering bör vara obligatorisk för alla kontrollmyndigheter. En ordning med efterhandsdebitering bör börja tillämpas tidigast . Prövningsavgift, registreringsavgift och andra avgifter för verksamhet som utgör annan offentlig verksamhet bör fastställas utifrån myndighetens faktiska kostnader. I likhet med vad som gäller enligt den tidigare kontrollförordningen har medlemsstaterna enligt den nya kontrollförordningen i stor utsträckning möjlighet att välja om livsmedelskontrollen ska finansieras med avgifter eller med offentliga medel. Vissa kontroller, bl.a. av vissa varor och djur vid import och av slakterier och styckningsanläggningar, måste dock finansieras genom avgifter (artiklarna 78 och 79). Enligt den nya kontrollförordningen ska medlemsstaterna även säkerställa att det finns tillräckliga finansiella resurser för att de behöriga myndigheterna ska kunna utföra annan offentlig verksamhet (artikel 78) och medlemsstaterna får ta ut avgifter för att täcka kostnaderna för denna verksamhet (artikel 80). finansieras den ordinarie livsmedelskontrollen i huvudsakligen genom avgifter. Kontrollen i primärproduktionen finansieras dock genom allmänna medel. Kontroll av slakterier och vilthanteringsanläggningar är delvis finansierad med allmänna medel liksom de nationella kontrollprogrammen, som bl.a. omfattar kontroll av restsubstanser, bekämpningsmedelsrester, salmonella och dioxin i fet fisk från . Kontrollerna finansieras bl.a. genom en årlig kontrollavgift, en avgift för godkännande eller registrering och en bemanningsavgift vid bl.a. slakterier. Även kontroll som ligger utanför den ordinarie kontrollen, såsom uppföljande kontroll på grund av tidigare konstaterad bristande efterlevnad eller kontroll som utförs efter klagomål (tidigare s.k. extra offentlig kontroll), är avgiftsfinansierad i enlighet med vad som föreskrivs i kontrollförordningen (artiklarna 79.2 c och 80) och i förordningen (2006:1166) om avgifter för offentlig kontroll av livsmedel och vissa jordbruksprodukter. Enligt det nuvarande systemet med årlig kontrollavgift fastställs avgiften av kontrollmyndigheterna och betalas i förskott genom ett helt avgiftsbelopp för varje påbörjat kalenderår. Avgiften ska betalas oavsett om myndigheterna kontrollerar verksamheten eller inte, och baseras på principen om full kostnadstäckning, men med möjlighet till nedsättning. I promemorian En anpassning av bestämmelser om kontroll i livsmedelskedjan till EU:s nya kontrollförordning (Ds 2018:41) görs bedömningen att det nuvarande systemet med en årlig avgift som betalas i förskott för varje påbörjat kalenderår bör ersättas av ett system med obligatorisk efterhandsdebitering. Grunden till det ställningstagandet är den kritik som från flera håll riktats mot systemet med en årlig kontrollavgift som betalas i förskott. Statskontoret drog t.ex. i en rapport slutsatsen att den årliga avgiften skapar vissa pedagogiska problem gentemot enskilda näringsidkare eftersom kontrollen i vissa fall utförs , nästkommande år eller . På samma sätt kan det enligt Statskontoret också uppstå problem om den beräknade tiden inte stämmer överens med den tid som kontrollmyndigheten faktiskt använder eller om kontrollen helt uteblir (Statskontorets rapport 2015:17 Avgifter i livsmedelskontrollen – Förslag på en mer effektiv avgiftsfinansiering). Regeringen gör bedömningen att det nuvarande avgiftssystemet har brister. Det kan vara svårt att skapa förståelse för ett avgiftssystem som innebär att det kan gå mycket mellan det att avgiften betalas och kontrollen utförs. Regeringen anser att det nuvarande systemet med årlig avgift bör ersättas av ett system som innebär att avgiften debiteras först efter det att kontrollen har utförts. Efterhandsdebitering ger en tydligare koppling mellan avgift och kontroll och gör att den faktiska kontrolltiden kan beaktas vid avgiftsberäkningen. Enligt regeringens mening bör efterhandsdebitering av kontrollavgiften vara obligatoriskt för samtliga kontrollmyndigheter för att säkerställa likvärdighet i kontrollen. När det gäller den administrativa bördan vid en obligatorisk efterhandsdebitering av avgiften och en ökad osäkerhet när det gäller budget och planering anför regeringen att för anläggningar där det utförs kontroller kan kontrollmyndigheten i stället för att fakturera näringsidkaren efter varje kontrollbesök välja att debitera . Vidare kommer kontrollmyndigheten inte längre att fakturera de aktörer som inte ska kontrolleras och faktureringen kommer att bli mer utspridd över året. Under förutsättning att de gemensamma kostnaderna för administration, såsom registerhållning, är inbakade i timtaxan bör det totala antalet fakturor snarare minska eller åtminstone ligga på ungefär samma nivå som med nuvarande system. Vidare är en väl fungerande plan för kontrollverksamheten, för att bl.a. kunna säkerställa tillräckliga personella resurser, lika nödvändig oavsett när myndigheten debiterar kontrollavgiften. Enligt regeringens mening är det därför svårt att se att en övergång till efterhandsdebitering av avgiften skulle påverka den administrativa bördan eller möjligheten att planera kontrollverksamheten i någon nämnvärd utsträckning. Inledningsvis kan det dock uppstå vissa merkostnader och kontrollmyndigheterna kan behöva lägga på att förklara att avgiften även inkluderar administrativa kostnader och inte enbart tiden för själva kontrollbesöket. Sammanfattningsvis bedömer regeringen således att fördelarna med ett system med efterhandsdebitering överväger nackdelarna och att efterhandsdebitering bör vara obligatoriskt för alla kontrollmyndigheter. En årlig avgift bör därför inte längre tas ut för den ordinarie livsmedelskontrollen. När det gäller den årliga avgiftens storlek beräknas den med utgångspunkt i riskklassningsmodell och kontrollmyndighetens fastställda timtaxa. Med stöd av den nuvarande riskklassningsmodellen får myndigheten fram en schabloniserad kontrolltid i antal timmar. En övergång till efterhandsdebitering möjliggör för kontrollmyndigheten att i större utsträckning än lägga det faktiska antalet kontrolltimmar till grund för avgiftsberäkningen. Storleken på avgiften kan därmed i större utsträckning än styras av det faktiska kontrollbehovet. Förutom den faktiska tiden för själva kontrollbesöket kommer myndigheten även att behöva debitera kostnader hänförliga till för- och efterarbete och gemensamma administrativa kostnader som exempelvis registerhållning. Vid efterhandsdebitering finns det inte någon risk att ett företag betalar för kontroll som kontrollmyndigheten inte hinner genomföra. För företag med låga risker kan den nya ordningen innebära att kontroll inte utförs och att avgift därmed endast tas ut de år som kontroll utförs. Detta kan medföra att exempelvis små företag med låga risker kan få betala en högre kostnad för kontroll de år som en avgift tas ut, i stället för att kostnaden fördelas jämnt mellan åren. Företagens totala kostnader för kontroll bedöms dock inte öka på grund av en övergång till efterhandsdebitering. Enligt regeringens bedömning är det snarare sannolikt att företag som inte kontrolleras så ofta kommer att få lägre avgifter än eftersom en efterhandsdebitering gör det möjligt att lägga den faktiska kontrolltiden till grund för avgiftsberäkningen. Som framgår av ett tidigare avsnitt kommer regeringen när det gäller systemet med årliga avgifter för kontroll av regelverket om foder och animaliska biprodukter att se över detta i annat sammanhang. Enligt regeringens mening finns det skäl att överväga om systemet med årlig avgift för kontroller av regelverket om foder och animaliska biprodukter också bör ersättas av efterhandsdebitering av avgift. Undantag för Försvarsmakten i den offentliga kontrollen Som framgår av ett tidigare avsnitt bedömer regeringen att den nuvarande bestämmelsen om rätt för bl.a. kontrollmyndigheter och EU:s institutioner att få upplysningar, ta del av handlingar och få tillträde till områden, anläggningar och byggnader, lokaler och andra utrymmen för att där besiktiga djuren, göra undersökningar och ta prover bör finnas kvar i samtliga lagstiftningsakter som berörs av propositionen. Regeringen föreslår bl.a. att det ska förtydligas att de EU-institutioner som bestämmelserna gäller för är Europeiska kommissionen och Europeiska revisionsrätten. Deras rätt till upplysningar och tillträde ska gälla i den utsträckning det behövs för att kontrollera att följer de EU-bestämmelser som lagen kompletterar och för att kontrollera att EU-bestämmelserna om unionens medfinansiering av åtgärder inom lagens tillämpningsområde följs. Försvarsmakten har framfört att den tillträdesrätt och rätt till dokumentation och information som den nya kontrollförordningen (artikel 116.3) ger den europeiska kommissionens och revisionsrättens inspektörer och experter medför en risk för att försvarshemligheter och annan skyddsvärd försvarsrelaterad information röjs. Försvarsmakten anser att det bör införas ett uttryckligt undantag för Försvarsmakten i svensk rätt för att förhindra spridning av information som riskerar försvarsförmågan. Regeringen konstaterar att bestämmelserna i den nya kontrollförordningen inte innebär någon utökad rätt till tillträde i förhållande till den tidigare kontrollförordningen. Som Försvarsmakten påpekar faller också försvars- och säkerhetsområdet utanför de områden som kan harmoniseras enligt fördraget om Europeiska unionen. Regeringens bedömning är därför att de kontroller i medlemsstaterna som regleras i artikel 116 i kontrollförordningen inte kan avse anläggningar av betydelse för försvar och säkerhet. Eftersom EU-institutionerna saknar rättslig grund för att utöva sådan kontroll är det inte heller nödvändigt med ett uttryckligt undantag i sådana nationella bestämmelser som 20 § livsmedelslagen. Detta utesluter dock inte att det i andra författningar, med hänsyn till den lagtekniska lösning som valts där, ändå kan vara lämpligt att reglera frågan. Till exempel enligt 8 kap. 17 § djurskyddslagen tillämpas inte 13 § samma kapitel om rätt till upplysningar och tillträde i fråga om djur som hålls inom Försvarsmakten (jfr prop. 2016/17:144 s. 42). En kompetent och likvärdig offentlig kontroll Utskottet konstaterar att det pågår ett omfattande arbete för att likrikta och utveckla livsmedelskontrollen. arbetar med kompetenshöjande åtgärder inom kontrollen som bl.a. omfattar bemötandeaspekter. Myndigheten har även fokus på likvärdighet och effektiv användning av resurser och kompetens. Utskottet noterar även att det pågår arbete med samverkan inom livsmedelskontrollen som ytterligare ett sätt att likrikta denna. Utskottet välkomnar det förbättringsarbete som pågår för att utveckla och stärka livsmedelskontrollen. Att kontrollen är ändamålsenlig, effektiv och likvärdig är avgörande för livsmedelsproducenternas förtroende för kontrollen men även för att skapa stabila förutsättningar för företagen. Det är också viktigt att kontrollarbetet präglas av hög kompetens. Med hänvisning till det arbete som pågår finner utskottet inte skäl att föreslå någon ytterligare åtgärd med anledning av motion 2020/21:3773 (M) yrkande 1. Utskottet anser även att det är av grundläggande betydelse att djurskyddskontrollen är rättssäker och effektiv. När det gäller frågan om att djurskyddskontrollanterna ska ha yrkeserfarenhet av djurhållning konstaterar utskottet att uppdraget som djurskyddskontrollant även kräver andra färdigheter än kunskap om djur, bl.a. kunskap om författningarna som styr myndighetens agerande mot enskilda. Denna kunskap är nödvändig för att upprätthålla rättssäkerheten. Utskottet konstaterar också att det finns ett krav om att kontrollmyndigheten ska ha tillgång till djurskydds-utbildad personal för att verksamheten ska kunna skötas tillfredsställande. Behörighetsreglering finns bara inom vissa områden där särskilt höga krav måste ställas, såsom yrken inom hälso- och sjukvården. Sammantaget finner utskottet inte skäl att förorda en behörighetsreglering för djurskydds-kontrollanter och avstyrker därför motion 2020/21:3777 (SD) yrkande 3. Delegering av vissa uppgifter inom den offentliga kontrollen Utskottet konstaterar att det i den nya kontrollförordningen finns bestämmelser om delegering av offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet. I förordningen finns krav på att organ eller fysiska personer som delegerats uppgifter ska vara opartiska och fria från intressekonflikter och att den myndighet som har delegerat uppgifterna vid behov ska utföra revisioner. Vidare föreslår regeringen att beslut som fattas av organ eller fysiska personer med delegerade uppgifter ska kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol samt att vissa bestämmelser i förvaltningslagen ska tillämpas vid utförande av den offentliga kontrollen. Sammantaget anser utskottet att regleringen av delegering av vissa uppgifter inom den offentliga kontrollen och annan offentlig verksamhet är tillräcklig. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion 2020/21:3777 (SD) yrkande 2. Inköp under dold identitet Utskottet har tidigare i detta betänkande ställt sig bakom regeringens förslag till ändringar i livsmedelslagen, lagen om foder och animaliska biprodukter och lagen om kontroll av skyddade beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel som ger kontrollmyndigheterna rätt att göra inköp av livsmedel, jordbruksprodukter, foder och animaliska biprodukter under dold identitet för att kontrollera att de uppfyller gällande krav. Regeringen har i propositionen närmare utvecklat de förutsättningar som ska gälla för ett inköp under dold identitet. Regeringen anser att en grundläggande förutsättning för sådana inköp bör vara att det dolda inslaget är nödvändigt för att kontrollera att en produkt uppfyller gällande krav. Myndigheterna ska i första hand överväga de öppna arbetsformer som är tillgängliga för att kontrollera att regler följs. Enligt utskottet är regeringens bedömningar väl avvägda och det finns därför inte skäl att rikta något tillkännagivande till regeringen. Motion 2020/21:3773 (M) yrkande 2 bör därför avslås. Skydd av näringsidkare och kontrollpersonal Utskottet ser allvarligt på att lantbrukare utsätts för brott som olovligt intrång och att personer olovligen utger sig för att vara myndighetspersoner. Denna situation är inte acceptabel. Näringsidkare och andra ska kunna bedriva sin verksamhet utan att riskera att utsättas för brottsliga handlingar. Utskottet välkomnar därför att regeringen prioriterar arbetet med att se över bestämmelserna om hemfridsbrott och olaga intrång och ser fram emot ett lagförslag . Utskottet noterar även att regeringen vidtagit ett antal andra åtgärder för att rättsväsendet ska kunna hantera denna typ av brott effektivt. I avvaktan på resultatet av dessa pågående insatser anser utskottet att motion 2020/21:3777 (SD) yrkande 1 kan lämnas utan åtgärd. När det gäller skydd av kontrollpersonal vid rapportering av en utförd kontroll noterar utskottet att en kontrollrapport är en allmän handling när den har upprättats. En allmän handling är som utgångspunkt offentlig men kan omfattas av sekretess. I offentlighets- och sekretesslagen finns också bestämmelser om sekretess till skydd för myndigheters verksamhet för kontroll eller annan tillsyn men även till skydd för enskilda i verksamheter som avser tillsyn m.m. i näringslivet. Även uppgifter om personnummer och födelsedatum omfattas av sekretess hos ett antal myndigheter i personaladministrativ verksamhet. Mot bakgrund av att det finns en reglering på detta område anser utskottet att motion 2020/21:3777 (SD) yrkande 6 kan lämnas utan åtgärd. Avgifter för offentlig livsmedelskontroll Utskottet har tidigare i detta betänkande ställt sig bakom regeringens bedömning att det inte längre bör tas ut en årlig avgift för den ordinarie livsmedelskontrollen utan att den i stället ska debiteras efter utförd kontroll. Utskottet noterar den kritik som framförts mot dagens system med årlig avgift såsom att det är svårt med förståelse för ett system där kontrollen utförs vid senare tillfällen än när avgiften betalas. I likhet med regeringen anser utskottet att det finns övervägande fördelar med efterhandsdebitering då det ger en tydligare koppling mellan avgift och utförd kontroll samt att den faktiska kontrolltiden kan ligga till grund vid beräkningen av avgiften. Utskottet delar även regeringens bedömning att det är viktigt att samtliga kontrollmyndigheter använder sig av efterhandsdebitering för att säkerställa en likvärdig livsmedelskontroll. Med hänvisning till det anförda avstyrks motion 2020/21:3777 (SD) yrkande 4. Undantag för Försvarsmakten i den offentliga kontrollen Utskottet noterar att bestämmelserna i den nya kontrollförordningen inte innebär någon utökad rätt till tillträde till områden, anläggningar och byggnader, lokaler och andra utrymmen i förhållande till den tidigare kontrollförordningen. Vidare noterar utskottet att försvars- och säkerhetsområdet faller utanför de områden som kan harmoniseras enligt fördraget om Europeiska unionen, vilket innebär att EU-institutionernas rätt till tillträde etc. inte kan avse anläggningar av betydelse för försvar och säkerhet. Utskottet delar regeringens bedömning att det därför inte heller är nödvändigt med ett uttryckligt undantag i nationella bestämmelser.