bet · H801CU18 · 2021-05-20 00:00:00 — Att låta även dessa äldre äktenskap retroaktivt omfattas av de nya reglerna innebär att redan gjorda erkännanden skulle omprövas och då bedömas enligt andra och strängare förutsättningar. Detta är enligt regeringen inte lämpligt, vare sig från principiell eller praktisk synpunkt. Det är inte godtagbart att staten i en situation som denna först ger den enskilde ett positivt besked, för att sedan – i vissa fall senare – ta tillbaka det. Ett besked om att registreras som gift i folkbokföringen kan, tillägger regeringen, av en enskild uppfattas som en bekräftelse på att han eller hon kan räkna med de rättsverkningar som följer av äktenskapet, särskilt rätt till bodelning och arv. Med ett sådant besked som grund kan många av de nu berörda kvinnorna ha rotat sig i samhället och tagit ekonomiska beslut. Konsekvenserna av ett erkännandeförbud är tydligare och allvarligare för dessa än för enskilda som får kännas vid förbudet i nära anslutning till att de anländer till . Regeringen framhåller också att ingen remissinstans vare sig kräver eller pekar på att det skulle finnas ett behov av att redan registrerade äktenskap rivs upp. Regeringen konstaterar även att övergångsregleringen är i linje med tillkännagivande om polygama äktenskap. Ventilen i fråga om släktskapsäktenskap När det gäller frågan om undantag från det nya, generella erkännandeförbudet i fråga om släktskapsäktenskap anför regeringen bl.a. följande: Med hänvisning till sitt resonemang om ventilen för månggiften bedömer regeringen att ett förbud utan utrymme för undantag inte är förenligt med och unionsrätten. En ventil behövs enligt regeringen för att säkerställa att ett nekat erkännande i det enskilda fallet inte får effekter som framstår som orimliga för någon enskild. Det bör därför finnas en möjlighet att göra undantag från förbudet vid synnerliga skäl även för de nya släktskaps-fallen, dvs. de som vid äktenskapets ingående saknade anknytning till . Regeringen konstaterar att detta motsvarar vad som gäller för övriga äktenskap som omfattas av erkännandeförbudet. Ventilen i fråga om månggiften Utskottet har tidigare i betänkandet ställt sig bakom regeringens lagförslag om ett generellt förbud mot att erkänna månggiften som ingåtts enligt utländsk lag. Utskottet anser dock att det finns ett behov av att justera regleringen i vissa hänseenden. Det kan konstateras att en tillämpning av möjligheten till undantag från erkännandeförbudet, dvs. ventilen, innebär att makarna allmänt (jfr 14 kap. 2 § första stycket ) eller för ett visst ändamål anses vara gifta. Detta är enligt utskottet långt ifrån en acceptabel ordning. Det innebär också att tillkännagivande i saken inte kan anses vara slutbehandlat. I motsats till regeringen skulle utskottet föredra en annan lösning, nämligen att det ges möjlighet att – utan att erkänna äktenskapet som sådant – under särskilda omständigheter tillerkänna det vissa rättsverkningar. En sådan lösning, där man alltså skiljer på frågan om en persons civilstånd och frågan om tillämpningen av vissa rättsverkningar, skulle tydligare markera det svenska principiella motståndet mot månggifte. Exempelvis kan då utgå från att äktenskapet inte erkänns. ger lösningen en möjlighet att i det enskilda fallet undvika eventuella oskäliga konsekvenser av icke-erkännandet genom att vissa rättsverkningar parterna emellan kan göras gällande. Det skulle kunna handla om en rätt till bodelning, underhåll eller arv. (Jfr SOU 2020:2 s. 171 f. med där gjorda hänvisningar samt remissyttrandet i detta ärende från Juridiska fakultetsstyrelsen vid , seniorprofessor .) Regeringen bör därför möjligt återkomma med ett lagförslag med den angivna innebörden. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Upplösning av månggiften som erkänns Utskottet konstaterar att det nya erkännandeförbudet träder i kraft och gäller för äktenskap som inte har registrerats av före detta datum, dvs. även om äktenskapet har ingåtts före ikraftträdandet. Det nya erkännandeförbudet gäller alltså retroaktivt. Däremot omfattar erkännandeförbudet inte sådana månggiften som redan har registrerats av före . Som klargörs i detta lagstiftningsärende gäller i fråga om dessa äktenskap i stället de särskilda bestämmelserna i (5 kap. 5 §) om rätt till omedelbar äktenskapsskillnad. En make har alltså rätt till äktenskapsskillnad utan föregående betänketid om det tidigare äktenskapet inte har blivit upplöst. En sådan talan om äktenskapsskillnad får föras även av allmän åklagare, dvs. Exempelvis kan därför en hustru som inte har mod att i sin kultur ansöka om äktenskapsskillnad be åklagaren om hjälp med detta (jfr prop. s. 34). Utskottet är inte berett att föreslå någon åtgärd från sida med anledning av motionsyrkandena om upplösning av de månggiften som erkänns. De bör därför avslås. Ventilen i fråga om släktskapsäktenskap Genom detta lagstiftningsärende införs ett generellt förbud mot att erkänna släktskapsäktenskap som har ingåtts enligt utländsk lag, dvs. ett förbud oavsett parternas anknytning till när äktenskapet ingicks. Erkännandeförbudet ska dessutom gälla för äktenskap som inte har registrerats av före ikraftträdandet, dvs. även om äktenskapet har ingåtts före ikraftträdandet. Erkännandeförbudet ska alltså gälla retroaktivt. I likhet med regeringen anser utskottet att det behövs en ventil för att säkerställa att ett nekat erkännande i det enskilda fallet inte får effekter som framstår som orimliga för någon enskild. Utskottet är inte berett att föreslå någon åtgärd från sida med anledning av motionsyrkandena om ventilen i fråga om släktskapsäktenskap. De bör därför avslås. Den framtida regleringen om erkännande av utländska äktenskap i övrigt Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om tvångsäktenskap och om utländska äktenskap i övrigt. Jämför reservation 4 (SD, C, L) och 5 (SD). I kommittémotion 2020/21:1611 av m.fl. (SD) yrkande 23 föreslås ett tillkännagivande till regeringen om att återkomma med ett lagförslag som innebär att äktenskap som ingåtts genom tvång, hot eller psykisk misshandel ska ogiltigförklaras. I kommittémotion 2020/21:3937 av m.fl. (L) yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande till regeringen om att skyndsamt återkomma med lagförslag som innebär att ventilen för erkännande av utländska tvångsäktenskap tas bort. Utländska äktenskap i övrigt I kommittémotion 2020/21:656 av m.fl. (SD) föreslås flera tillkännagivanden om att regeringen bör se över lagstiftningen om erkännande av utländska äktenskap i övrigt. Motionärerna vill att det ska krävas att utländska äktenskap har förrättats på ett sätt som står i överensstämmelse med den inhemska, svenska regleringen för att kunna erkännas i (yrkande 11). Vidare ska lagar och regler förändras så att det klart framgår att barn aldrig ska betraktas som gifta i (yrkande 18). I kommittémotion 2020/21:1611 av m.fl. (SD) föreslås flera tillkännagivanden om att regeringen bör se över lagstiftningen om barn- och fullmaktsäktenskap. Motionärerna vill att lagstiftningen ska säkerställa att inga barn ska vara gifta i (yrkande 12), att lagar och regler inte ska anpassas efter att barn ska vara gifta (yrkande 17) och att lagar och regler ska förändras så att det klart framgår att barn aldrig ska betraktas som gifta i (yrkande 18). Dessutom vill motionärerna att utländska äktenskap som ingåtts genom ombud inte ska erkännas här (yrkande 25). I kommittémotion 2020/21:1832 av m.fl. (SD) föreslås i fråga om barnäktenskap likalydande tillkännagivanden till regeringen som ovan om att lagstiftningen ska säkerställa att inga barn ska vara gifta i (yrkande 43), att lagar och regler inte ska anpassas efter att barn ska vara gifta (yrkande 48) och att lagar och regler ska förändras så att det klart framgår att barn aldrig ska betraktas som gifta i (yrkande 49). När det gäller inhemska äktenskap finns det i bestämmelser som ska säkerställa att ett äktenskap ingås frivilligt. Vid vigseln ska sålunda de som ingår äktenskap vara närvarande . De ska var för sig när vigselförrättaren frågar ge till känna att de samtycker till äktenskapet. Vigselförrättaren ska därefter förklara att de är makar. Om det inte har gått till på detta sätt är förrättningen ogiltig som vigsel. (Se 4 kap. 2 §.) Om äktenskapet – trots att kraven på samtycke m.m. uppfyllts – skulle ha ingåtts genom tvång blir det inte ogiltigt. I stället finns då en rätt till omedelbar äktenskapsskillnad. En sådan talan om äktenskapsskillnad får föras även av allmän åklagare. (Se 5 kap. 5 §.) Vidare är äktenskapstvång och vilseledande till äktenskapsresa kriminaliserade genom bestämmelser i (4 kap. 4 c och d §§). Bestämmelserna omfattar även äktenskapsliknande förbindelser. Enligt vägransregleringen i IÄL erkänns inte ett äktenskap som har ingåtts enligt utländsk lag om det är sannolikt att äktenskapet har ingåtts under tvång (1 kap. 8 a § första stycket 3). Detta gäller oavsett parternas anknytning till när de gifte sig. Bara om det finns synnerliga skäl för det kan äktenskapet ändå erkännas. För att ingå äktenskap i ska parterna inte vara under (2 kap. 1 § ). En undersökning av om ålderskravet är uppfyllt ingår i den hindersprövning som ska göra innan ett äktenskap ingås. Om äktenskapet – trots hindersprövning – skulle ha ingåtts med någon som var blir det inte ogiltigt. I stället finns då en rätt till omedelbar äktenskapsskillnad. En sådan talan om äktenskapsskillnad får föras även av allmän åklagare. (Se 5 kap. 5 § .) infördes en ny straffbestämmelse om barnäktenskapsbrott i (4 kap. 4 c § tredje stycket). Det nya brottet tar sikte på den som begår en sådan gärning som avses i bestämmelsen om äktenskapstvång mot en person som inte har fyllt samt den som förmår eller tillåter en person som inte har fyllt att ingå ett äktenskap eller en äktenskapsliknande förbindelse. Straffansvar gäller även om den som begår en sådan gärning inte haft uppsåt till men varit oaktsam beträffande omständigheten att den andra personen inte fyllt . I en del andra länder är det däremot tillåtet att ingå äktenskap . Sådana äktenskap definieras i som barnäktenskap, vilket fortsätter att vara fallet även när parterna har blivit vuxna. beslutade att fr.o.m. skärpa reglerna för erkännande av utländska barnäktenskap (prop. 2017/18:288, bet. 2018/19:CU4, rskr. 2018/19:43). De nya reglerna innebär ett generellt förbud mot att erkänna sådana äktenskap. Förbudet gäller därmed även om parterna inte hade någon anknytning till när de gifte sig. Det går inte att göra undantag från förbudet om någon av parterna är , vilket betyder att den som är ett barn alltid ska betraktas som ogift. Om båda parterna däremot har hunnit bli vuxna kan äktenskapet erkännas om det finns synnerliga skäl. (Se 1 kap. 8 a § första stycket 1 och andra stycket IÄL.) För vuxna parter som har ingått ett barnäktenskap före gäller i stället äldre bestämmelser. Ett fullmaktsäktenskap innebär att äktenskapet ingås utan att båda parter är närvarande . Ett sådant äktenskap kan ingås antingen genom en vigselceremoni eller genom att ett äktenskapskontrakt eller liknande undertecknas. Det är inte möjligt att ingå ett fullmaktsäktenskap enligt svensk lag, eftersom det i ställs krav på att parterna ska vara närvarande vid vigseln. Ett äktenskap som har ingåtts i strid med detta krav är alltså ogiltigt. (Se 4 kap. 2 §.) Däremot är fullmaktsäktenskap relativt vanligt förekommande i vissa andra delar av världen. Enligt vägransregleringen i IÄL gäller att ett fullmaktsäktenskap som har ingåtts enligt utländsk lag inte erkänns i om minst en av parterna då var svensk medborgare eller hade hemvist i (1 kap. 8 a § första stycket 4). Det uppställs alltså ett krav på anknytning till för att vägra erkännande. Om erkännandeförbudet är tillämpligt kan äktenskapet ändå erkännas om det finns synnerliga skäl för det. Det förhållandet att äktenskapet har ingåtts frivilligt anses då inte som tillräckligt skäl för erkännande (prop. 2013/14:208 s. 36). behandling av frågor om tvångs-, barn- och fullmaktsäktenskap inklusive tillkännagivande om tvångsäktenskap beslutade , på utskottets förslag, om ett tillkännagivande om att regeringen möjligt bör återkomma till med lagförslag som innebär att möjligheten att i undantagsfall erkänna bl.a. tvångsäktenskap begränsas ytterligare (bet. 2016/17:CU10, rskr. 2016/17:189). Utskottet behandlade och avstyrkte härefter motionsyrkanden om tvångsäktenskap, bl.a. i betänkande 2018/19:CU7. Utskottet anförde då följande: När det gäller tvångsäktenskap finns det för inhemska förhållanden bestämmelser i som ska säkerställa att ett äktenskap ingås frivilligt. För utländska förhållanden gäller att ett äktenskap som har ingåtts enligt utländsk lag inte erkänns i , om det är sannolikt att äktenskapet har ingåtts under tvång. Detta gäller oavsett parternas anknytning till . Bara om det finns synnerliga skäl för det kan äktenskapet ändå erkännas. Utskottet konstaterar i likhet med tidigare att det finns ett tillkännagivande från om att ytterligare begränsa möjligheten att i undantagsfall erkänna tvångsäktenskap. Vidare ingår det i uppdraget för Utredningen om strängare regler om utländska månggiften att analysera vad eventuella lagändringar i fråga om polygama äktenskap skulle innebära i förhållande till de andra utländska äktenskap som inte erkänns i (dvs. bl.a. tvångsäktenskap) samt överväga och ta ställning till om det finns anledning att föreslå motsvarande ändringar även i förhållande till dessa. Uppdraget ska redovisas . Utskottet anser mot bakgrund av tillkännagivande och den pågående utredningens arbete att det inte finns skäl att föreslå någon åtgärd från sida i fråga om tvångsäktenskap. följde utskottets förslag. Utskottet behandlade och avstyrkte motionsyrkanden om att inga barn ska vara gifta i i betänkande 2018/19:CU7. Utskottet anförde följande: När det gäller barnäktenskap konstaterar utskottet att parterna måste vara vuxna för att få ingå äktenskap i och att den regeln gäller utan undantag. Utskottet konstaterar vidare att ett motionsyrkande motsvarande de som är aktuella, om att lagstiftningen ska säkerställa att inga barn ska vara gifta i , behandlades lagstiftningsärende om förbud mot erkännande av utländska barnäktenskap. Som framhölls i det ärendet är innebörden av den nya lagregleringen att ett barn ska betraktas som ogift i varje specifik situation som frågan om erkännande uppkommer fr.o.m. och att detta gäller oberoende av om barnet har registrerats som gift i t.ex. folkbokföringen eller i register. Utöver detta kan det konstateras att Utredningen om starkare skydd mot barnäktenskap, tvångsäktenskap och brott med hedersmotiv i betänkandet Ökat skydd mot hedersrelaterad brottslighet (SOU 2018:69) bl.a. föreslår en särskild straffbestämmelse om barnäktenskapsbrott som även omfattar s.k. informella äktenskap. Betänkandet är föremål för remissbehandling. Mot den bakgrunden finner utskottet inte skäl att föreslå något initiativ från i fråga om barnäktenskap. följde utskottets förslag. Vidare behandlade och avstyrkte utskottet samma vår i betänkande 2018/19:CU14 motionsyrkanden dels om att regeringen ska återkomma med ett nytt förslag till ändring i som innebär att möjligheten för underåriga att ingå äktenskapsförord tas bort (se 7 kap. 3 §), dels om att regeringen bör se över lagstiftningen som rör äktenskap i syfte att utreda om det finns bestämmelser som relaterar till underåriga och om det finns ett fortsatt behov av sådana bestämmelser. Utskottet anförde följande: Mot bakgrund av regeringens uttalanden i propositionen när det gäller bestämmelserna i 7 kap. 3 § om underårigas möjlighet att ingå äktenskapsförord, vilka ifrågasatts i motionerna, förutsätter utskottet att regeringen i ett lämpligt sammanhang ser över bestämmelserna, och eventuella andra liknande bestämmelser, i syfte att utreda om det fortfarande finns ett behov av dessa. Därmed anser utskottet att det inte finns skäl för att ta något initiativ med anledning av övriga motionsyrkanden med förslag om tillkännagivanden i fråga om lagstiftningens framtida utformning. Även dessa motionsyrkanden bör därför avslås. följde utskottets förslag. Utskottet behandlade och avstyrkte ett motsvarande motionsyrkande som det som är aktuellt om fullmaktsäktenskap i betänkande 2018/19:CU7. Utskottet anförde följande: När det slutligen gäller utländska fullmaktsäktenskap innebär gällande reglering att ett sådant äktenskap i princip ska erkännas här om parterna saknade anknytning till när äktenskapet ingicks. Mot bakgrund av den utveckling som skett, där det ansetts att allt fler hinder mot erkännande av utländska äktenskap bör vara tillämpliga oberoende av parternas anknytning till vid äktenskapets ingående, ska dock Utredningen om strängare regler om utländska månggiften även överväga och ta ställning till om begränsningarna till situationer när parterna har anknytning till är ändamålsenliga eller om det finns anledning att ändra i regleringen. Utskottet anser mot bakgrund av den pågående utredningens arbete att det inte heller i fråga om fullmaktsäktenskap finns skäl att föreslå någon åtgärd från sida. följde utskottets förslag. I propositionen gör regeringen bedömningen att det varken finns förutsättningar för eller behov av att ändra reglerna om erkännande av utländska tvångsäktenskap. Detta överensstämmer med utredningens bedömning, som det stora flertalet remissinstanser inte invänder mot. Regeringen konstaterar att erkännandeförbudet innebär att ett utländskt äktenskap inte erkänns om det är sannolikt att det har ingåtts under tvång och att detta gäller även om parterna saknade anknytning till när äktenskapet ingicks. Vidare är möjligheten att göra undantag från erkännandeförbudet begränsad till att det ska finnas synnerliga skäl. Undantag kan alltså göras endast om ett nekat erkännande i ett enskilt fall medför allvarliga konsekvenser för den enskilde eller det annars framstår som orimligt att inte erkänna äktenskapet. Enligt regeringen behövs ventilen i form av synnerliga skäl för att ska leva upp till sina internationella åtaganden, särskilt artikel 8 i . Vidare ska ventilen säkerställa att ett nekat erkännande inte får effekter som framstår som orimliga i det enskilda fallet, särskilt för kvinnor. Regeringen pekar också på att det som är att betrakta som ett tvångsäktenskap grundas på förhållandena vid äktenskapets ingående och att frågan om erkännande av detta äktenskap kan uppkomma många decennier senare när förhållandena för kvinnan i äktenskapet och den familj som hon då har är helt annorlunda. I sammanhanget framhåller regeringen att det är av yttersta vikt att samhället reagerar mot alla former av hedersförtryck, och regeringen arbetar också på olika sätt mot tvångsäktenskap, barnäktenskap och annat hedersrelaterat våld och förtryck. Regeringen pekar här på olika lagstiftningsåtgärder, t.ex. det nya särskilda barnäktenskapsbrottet i (4 kap. 4 c § tredje stycket) och en straffskärpningsgrund i samma balk för brott med hedersmotiv (29 kap. 2 § 10). Vidare bereds nu inom betänkandet Ett särskilt hedersbrott (SOU 2020:57). Dessutom har regeringen låtit permanenta länsstyrelsernas regionala uppdrag för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck. Regeringen har även som ett led i detta beslutat att permanenta kompetensteamet mot hedersrelaterat våld och förtryck vid i , som därmed blir ett nationellt mot hedersrelaterat våld och förtryck (prop. 2020/21:1 utg.omr. Vidare görs ytterligare satsningar för att öka kompetensen hos särskilt berörda yrkesverksamma (prop. 2020/21:1 utg.omr. 13 och 16). Regeringens satsningar bygger sakpolitiska överenskommelse mellan regeringspartierna, och Liberalerna. Genom den bedömning som regeringen gör i propositionen i fråga om tvångsäktenskap anser regeringen att tillkännagivande om tvångsäktenskap är slutbehandlat. I propositionen redovisas inte någon bedömning i fråga om barnäktenskap. Däremot gjorde Utredningen om strängare regler om utländska månggiften i sitt betänkande Skärpta regler om utländska månggiften (SOU 2020:2) bedömningen att det saknas anledning att föreslå några lagändringar i fråga om förbudet mot att erkänna barnäktenskap. Utredningen motiverade detta med att förbudet mot att erkänna barnäktenskap inte innehåller något krav på anknytning till och att regleringen skärptes 2019. I propositionen gör regeringen bedömningen att det inte finns behov av att ändra reglerna om erkännande av utländska fullmaktsäktenskap. Det ska alltså även i fortsättningen krävas att någon av parterna hade anknytning till när äktenskapet ingicks för att erkännande ska vägras. Regeringens bedömning överensstämmer med utredningens bedömning, som de flesta remissinstanser inte invänder mot. Regeringen konstaterar att fullmaktsäktenskapen skiljer sig från de övriga utländska äktenskap som omfattas av erkännandeförbudet. Erkännandeförbudet i fråga om fullmaktsäktenskap tar endast sikte på formerna för äktenskapets ingående och inte som beträffande övriga äktenskap på att äktenskapet är behäftat med något materiellt ”fel”. Många fullmaktsäktenskap bygger på frivillighet och har av godtagbara skäl ingåtts utan personlig och samtidig närvaro. Exempelvis kan det vara så att en av makarna inte har kunnat delta vid vigseln på grund av militärtjänstgöring eller fängelsevistelse eller eftersom han eller hon har begränsningar i rätten eller möjligheten att resa. Dessutom är fullmaktsäktenskapen rättsligt accepterade och förekommer i olika delar av världen. Regeringen anser, i likhet med utredningen, att det mot den bakgrunden framstår som omotiverat och en alltför ingripande åtgärd att inte erkänna fullmaktsäktenskap när det saknades anknytning till vid äktenskapets ingående. Med hänsyn till den betydande restriktivitet som präglar möjligheten till undantag skulle många frivilliga äktenskap, ingångna genom ombud av legitima skäl, vägras erkännande om anknytningskravet slopades. Detta skulle medföra reella och negativa konsekvenser för berörda personer som flyttar till som gifta utan någon tidigare anknytning hit. Regeringen anser med hänsyn till detta att det inte är lämpligt att skärpa erkännandereglerna för dessa äktenskap. Vidare framhåller regeringen att det i fråga om ett fullmaktsäktenskap utan tidigare anknytning till som har ingåtts med bristande frivillighet liksom går att tillämpa erkännandeförbudet mot tvångsäktenskap. I det fall det är sannolikt att ett fullmaktsäktenskap har ingåtts genom tvång ska äktenskapet sålunda inte erkännas. När det gäller tvångsäktenskap innebär vägransregleringen i IÄL att ett utländskt äktenskap inte erkänns om det är sannolikt att det har ingåtts under tvång och att detta gäller även om parterna saknade anknytning till när äktenskapet ingicks. Vidare är möjligheten att göra undantag från erkännandeförbudet begränsad till att det ska finnas synnerliga skäl. Undantag kan alltså göras endast om ett nekat erkännande i ett enskilt fall medför allvarliga konsekvenser för den enskilde eller det annars framstår som orimligt att inte erkänna äktenskapet. I propositionen gör regeringen bedömningen att det varken finns förut-sättningar för eller behov av att ändra reglerna om erkännande av utländska tvångsäktenskap. Detta överensstämmer med utredningens bedömning, som det stora flertalet remissinstanser inte invänder mot. Regeringen pekar i sammanhanget bl.a. på att det som är att betrakta som ett tvångsäktenskap grundas på förhållandena vid äktenskapets ingående och att frågan om erkännande av detta äktenskap kan uppkomma många decennier senare när förhållandena för kvinnan i äktenskapet och den familj som hon då har är helt annorlunda. Utskottet ser för egen del framför sig t.ex. den situation när den ena maken har avlidit och den efterlevande maken vill åberopa ventilen mot någon annan som vill göra gällande en rätt till arv framför maken på den grunden att äktenskapet inte ska erkännas.