bet · H801MJU16 · 2021-04-16 00:00:00 — Enligt art- och habitatdirektivet ska medlemsländerna rapportera referensvärden för alla de arter som anges i direktivets bilagor. Riksdagsbeslutet handlade om den rapportering av rovdjur som gjorde 2013. Den sårbarhetsanalys som låg till grund för referensvärdet i propositionen 2013 kritiserades för att inte beakta de genetiska aspekterna. Den svenska populationen av varg har haft en högre inavelsgrad än vad som ingick i analysen, och analysen stred därför mot riktlinjer om det vetenskapliga underlaget till referensvärdet. Regeringen gav därför i uppdrag att utifrån ett brett vetenskapligt underlag uppdatera analysen. Analysen visade att det behövs minst 300 vargar i och att minst en invandrad varg från eller behöver reproducera sig med en skandinavisk varg varje femårsperiod för att populationen ska ha gynnsam bevarandestatus. Jag uppfattar att bedömning av referensvärdet för gynnsam bevarandestatus för vargen i nu vilar på den vetenskapliga grund som riktlinjer kräver av medlemsländerna. 2019/2020 uppskattades att det fanns 365 vargar i . När populationen har gynnsam bevarandestatus är det möjligt att fatta beslut om licensjakt bland annat för att minska tätheten i vargstammen. Under innevarande vinter har det varit möjligt att bedriva licensjakt. Det totala jaktuttaget var 27 vargar, varav 16 vargar har fällts i . Härutöver är det också möjligt att fatta beslut om skyddsjakt om skador inträffar eller i förebyggande syfte förutsatt att den gynnsamma bevarandestatusen inte påverkas och att det inte finns någon annan lösning. i har fattat beslut om skyddsjakt på två vargar. Sammanlagt har tre vargar fällts i skyddsjakt . Målet är att vargstam ska spridas över större områden än . Det är naturliga processer som tar tid att uppnå. beslutar om miniminivåer för varg i de berörda länen. Det är som tillsammans med länsstyrelserna ansvarar för förvaltningen av vargstammen. ser regeringen över regelverket för hur miniminivåer för de stora rovdjuren ska fastställas i syfte att öka flexibiliteten mellan länen och på så sätt underlätta processen med att vargpopulationen glesas ut, bland annat genom att den kan spridas över större områden i landet. publicerade promemorian Miniminivåer för björn, varg, järv och lo (N2020/02821). Promemorian innehåller förslag på ändringar i förordningen (2009:1263) om förvaltning av björn, varg, järv, lo och kungsörn. I promemorian föreslås att miniminivåerna för dessa djur inte längre ska fastställas länsvis utan enbart per rovdjursförvaltningsområde. Av promemorian framgår att miniminivåerna fastställs både länsvis och för varje rovdjursförvaltningsområde. De länsvisa nivåerna skapar dock problem för förvaltningen av rovdjur, bl.a. eftersom rovdjuren rör sig över stora områden och inte sällan över länsgränserna. Genom att ta bort kravet på att fastställa miniminivåerna för varje län möjliggörs en mer flexibel förvaltning av rovdjuren. Länsstyrelserna kan då sinsemellan förhandla om vilka förvaltningsåtgärder som bör vidtas med hänsyn till hur djuren rör sig och faktorer som t.ex. vikande populationer av bytesdjur och socioekonomiska faktorer, utan att vara låsta vid fastställda miniminivåer för länen. Förordningsändringarna föreslås börja gälla . finns en bestämmelse i 58 a § jaktförordningen (1987:905) om att ärenden om jakt efter bl.a. de stora rovdjuren ska handläggas skyndsamt. skiljer det sig åt mellan de olika länsstyrelserna i landet när det gäller frågan om det finns personal i beredskap för just rovdjursangrepp. Olika länsstyrelser har bedömt behovet olika och en del länsstyrelser har haft beredskap tidigare men tagit bort denna. Som exempel på hur arbetet på en länsstyrelse är organiserat kan nämnas i län. Där finns ett beredskapssystem i form av en s.k. rovdjurstelefon, dvs. ett direktnummer dit man kan ringa om akuta rovdjursfrågor. Utanför ordinarie arbetstid kopplas telefonsamtalen till tjänsteman i beredskap (TIB). Detta innebär att den som ringer in kan få svar dygnet runt, men att den som svarar inte arbetar specifikt med rovdjur utan ingår i länets krisberedskapsfunktion. Vardagar och –21 finns även en besiktningsman i beredskap för att kunna åka ut och besiktiga angrepp och bistå med råd kring akuta åtgärder som t.ex. akutstängsel eller flytt av djur. När det gäller frågan om vargskinn kan följande noteras. Besiktningsmän från inspekterar alla fällda vargar. Hela vargkroppen tas om hand och skickas till som samlar in provdata som används i vargforskningen. Vid licensjakt får jägaren behålla skinnet. När det gäller frågan om rätten till skinnet från djur som fällts vid skyddsjakt kan följande noteras. konstaterade vid sin övergripande översyn av föreskrifterna inom viltområdet 2018 att ett rovdjur som fälls vid skyddsjakt är legalt avlivat och därmed inte tillfaller staten utan markägaren eller jakträttshavaren (jfr 33 § jaktförordningen). Med anledning av detta samverkade med länsstyrelserna för att få till en vägledning för denna nya tolkning. Frågan är dock komplicerad och kan kräva en förordningsändring. hanterar länsstyrelserna frågan olika. Frågan har ännu inte prövats av domstol. I jaktlagen och jaktförordningen finns regler om vilka jaktmedel som får användas vid bl.a. jakt på rovdjur. Enligt 31 § jaktlagen får jakt inte utföras från motordrivna fortskaffningsmedel. Motorfordon får inte heller användas för att söka efter, spåra, förfölja eller genskjuta vilt, för att hindra vilt att undkomma eller för att avleda viltets uppmärksamhet från den som jagar. Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från detta förbud. infördes vissa möjligheter för rullstolsburna att jaga även dessa djur från ett motordrivet fordon (20 a § jaktförordningen). Vidare kan enligt 21 § jaktförordningen undantag från förbudet medges i det enskilda fallet när det gäller bl.a. björn och varg, men sådana undantag får medges endast om det inte finns någon annan lämplig lösning, upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde inte försvåras, och undantaget behövs för att en sådan begränsad jakt som avses i 23 c § ska kunna genomföras eller behövs av något sådant skäl som anges i 23 a § eller 31 § första stycket denna förordning. Enligt 22 § jaktförordningen får skjutvapen inte medföras vid färd med motordrivet fordon i terräng. Vissa undantag finns dock från detta förbud; t.ex. gäller det inte om undantag meddelats enligt 21 §. Enligt 23 § jaktförordningen får även i det enskilda fallet, eller genom föreskrifter, medge undantag från nämnda förbud, om det behövs för renskötseln eller om det annars finns särskilda skäl. En viltkamera är en typ av kamera som automatiskt tar bilder eller filmer när t.ex. ett djur går förbi kameran. Sedan en lagändring 2018 behöver privatpersoner inte söka tillstånd för att använda en viltkamera, även om vissa regler måste följas vid uppsättandet. Privatpersoner får t.ex. bara sätta upp en viltkamera på sin egen mark eller med markägarens tillstånd och det ska finnas en skylt med information om att det finns en viltkamera i området. är strikt skyddad enligt art- och habitatdirektivet. Som framgått ovan innebär detta att arten som huvudregel inte får dödas (se föregående avsnitt). kan jagas genom skyddsjakt eller licensjakt. får enligt 23 a och 23 b §§ jaktförordningen fatta beslut om skyddsjakt efter björn. Beslut får fattas efter ansökan av den som riskerar att drabbas av skada eller på myndighetens eget initiativ. Om det finns en stor sannolikhet för att allvarlig skada kommer att uppstå, får beslut om skyddsjakt fattas även om ingen skada ännu har inträffat. Beslut om skyddsjakt får dock endast fattas om det inte finns någon annan lämplig lösning och om det inte försvårar upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde. Beslutet måste även motiveras av något av de skäl som anges i bestämmelsen, exempelvis av hänsyn till allmän hälsa och säkerhet eller för att förhindra allvarlig skada, särskilt på grödor, boskap, skog, fiske, vatten eller annan egendom. Beslut om skyddsjakt kan fattas vid behov, året om. Jakttiden för det specifika tillfället fastställs i det aktuella beslutet om skyddsjakt. har, i enlighet med 24 a § jaktförordningen, delegerat rätten att besluta om skyddsjakt till . Nuvarande delegation gäller t.o.m. . Enligt 28 § jaktförordningen får även björn dödas för att skydda tamdjur vid angrepp eller förestående angrepp på tamdjur. Licensjakt efter björn regleras i 23 c § jaktförordningen. Där anges att förutsättningarna för att sådan jakt ska kunna tillåtas är att det inte finns någon annan lämplig lösning och att jakten inte gör det svårare att upprätthålla en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde. Jakten måste dessutom vara lämplig med hänsyn till stammarnas storlek och sammansättning samt bedrivas selektivt och under strängt kontrollerade förhållanden. Enligt jaktförordningen får besluta om licensjakt. Verket får även överlämna beslutsrätten till länsstyrelserna i ett rovdjursförvaltningsområde, under förutsättning att antalet föryngringar i förvaltningsområdet överstiger de fastställda miniminivåerna för den aktuella arten (23 och 24 a §§). har beslutat att överlämna rätten att fatta beslut om licensjakt efter björn till samtliga länsstyrelser inom norra och mellersta rovdjursförvaltningsområdena. Delegeringen gäller t.o.m. . Under licensjakten 2020 fälldes totalt 293 björnar, vilket är två fler än vad som tilldelats. fälldes 298 björnar vid licensjakt och 41 vid skyddsjakt. Som tidigare nämnts har genomfört en översyn av jakttiderna i jaktförordningen. Översynen omfattar bl.a. jakttiderna för licensjakt på björn. Förslaget har remitterats och är under beredning inom . Enligt visar resultatet års populationsberäkning att det finns ca 2 900 björnar i . Detta är ungefär lika många som 2013 då den senaste beräkningen genomfördes. rapporterade nya referensvärden till EU enligt artikel 17 i art- och habitatdirektivet. Det nya referensvärdet för minsta populationsstorlek för gynnsam bevarandestatus för björn i rapporterades till 1 400 individer utifrån bästa tillgängliga vetenskapliga underlag. fattade beslut om fastställande av miniminivåer för björn för rovdjursförvaltningsområden och län. Som nämnts ovan finns ett förslag om att ta bort de länsvisa miniminivåerna. När det gäller frågan om länsvisa kartor kan följande noteras. Enligt propositionen En hållbar rovdjurspolitik (prop. 2012/13:191) bör beslut om skyddsjakt efter stora rovdjur basera sig på god kunskap om regionala förhållanden. Regionala förvaltningsplaner för bl.a. varg bör därför inkludera bedömningar av om det finns områden inom länet som är särskilt sårbara för förekomst av stora rovdjur. Exempel på sådana områden är renskötselområdets kalvningsland , områden med traditionellt fäbodbruk , områden med särskilt hög täthet av tamdjursbesättningar samt skärgårdsöar med frigående betesdjur. Uppgifter om bl.a. områdets särskilda värden, de risker som förekomst av stora rovdjur medför, möjligheter att förebygga skador av rovdjur, områdets lämplighet som rovdjurshabitat samt vilka andra mål som riskerar att stå i konflikt med art- och habitatdirektivets strikta skydd av stora rovdjur i området bör därför enligt regeringen redovisas i de regionala förvaltningsplanerna. I nationella förvaltningsplan för varg 2014–2019, vars giltighetstid förlängts till 2021, anges att beslut om förvaltningen av stora rovdjur bör basera sig på god kunskap om regionala förhållanden. Regionala förvaltningsplaner för björn, varg, järv, lodjur och kungsörn bör därför inkludera bedömningar av om det finns områden inom länet som är särskilt sårbara för förekomst av stora rovdjur. tog 2011 fram en vägledning för prioritering av förebyggande åtgärder vid rovdjursangrepp i särskilt tamdjurstäta områden. I förvaltningsplanen anges vidare att de regionala förvaltningsplanerna bör innehålla överväganden i frågan om det finns områden inom länet där förekomst av stora rovdjur sannolikt kommer att orsaka allvarliga skador och, om så är fallet, beskriva dessa och vilka förebyggande åtgärder som har vidtagits alternativt kan vidtas där. Uppgifter om bl.a. områdenas särskilda värden, de risker som förekomst av stora rovdjur medför och möjligheter att förebygga skador av rovdjur bör redovisas. Den som håller får, getter, grisar eller nötkreatur ska registrera platsen där djuren hålls hos . Förflyttningar och förändringar i djurbesättningarna ska rapporteras till . genomförde en undersökning av det svenska jordbruket som bl.a. omfattade frågan om var i landet det finns fårbesättningar. Enligt uppgift från har de en bra bild över var i landet det finns får, även om all statistik innebär en viss osäkerhet. har fastställt ett övergripande mål för rovdjurspolitiken och artspecifika mål för de fem stora rovdjuren. Målen tar hänsyn till de olika aspekter som behöver vägas samman i rovdjursförvaltningen. Utskottet anser att den tidigare beslutade rovdjurspolitiken och dess inriktning bör ligga fast. Utskottet noterar de möjligheter till licensjakt och skyddsjakt som finns inom det nuvarande regelverket och välkomnar det pågående arbetet med att se över miniminivåerna för varg i syfte att öka flexibiliteten mellan länen och möjliggöra att vargen sprids över större områden i landet. Vidare delar utskottet landsbygdsministerns bedömning att referensvärdet för gynnsam bevarandestatus för varg i nu vilar på den vetenskapliga grund som riktlinjer kräver av medlemsländerna. Mot denna bakgrund föreslår utskottet att motionerna 2020/21:725 (SD) yrkandena 12 och 13 samt 2020/21:3273 (L) yrkande 22 lämnas utan åtgärd. Det är viktigt att åtgärder kan vidtas snabbt efter ett rovdjursangrepp. Utskottet konstaterar att länsstyrelserna har gjort olika bedömningar av behovet av att ha personal i beredskap för just rovdjursangrepp. Det har inte framkommit några skäl för utskottet att ifrågasätta länsstyrelsernas bedömningar, och utskottet finner därför inte anledning att föreslå några förändringar. Utskottet anser därmed att motion 2020/21:769 (C) kan lämnas utan åtgärd. När det gäller frågan om skinnet efter skyddsjakt konstaterar utskottet att rättsläget förefaller vara oklart. Utskottet noterar dock att har uppmärksammat frågan och inlett ett arbete med länsstyrelserna för att klargöra rättsläget. Motion 2020/21:1444 (L) avstyrks därmed. När det gäller frågan om hjälpmedel vid skyddsjakt delar utskottet bedömningen att det är viktigt att skyddsjakt kan genomföras snabbt och effektivt. Utskottet finner dock inte anledning att föreslå några ändringar av det aktuella regelverket. Motion 2020/21:2804 (KD) yrkande 12 avstyrks därmed. I frågan om jakt på björn kan utskottet konstatera att den kan bedrivas genom både skyddsjakt och licensjakt. har genomfört en översyn av jakttiderna i jaktförordningen, som bl.a. omfattar licensjakt på björn, och överlämnat sitt förslag till regeringen. Ärendet är under beredning i . Vidare har remitterat ett förslag om att ta bort de länsvisa miniminivåerna för björn. Mot bakgrund av det arbete som pågår anser utskottet att motion 2020/21:2804 (KD) yrkande 14 kan lämnas utan åtgärd. Kunskap om sårbara områden kan underlätta beslut om skyddsjakt. I rovdjurspropositionen anfördes att de regionala förvaltningsplanerna för de stora rovdjuren bör inkludera bedömningar av om det finns områden inom länet som är särskilt sårbara för förekomst av stora rovdjur som exempelvis områden med särskilt hög täthet av tamdjursbesättningar. Denna rekommendation återfinns även i nationella förvaltningsplan för varg. Av redogörelsen ovan framgår att den som håller vissa tamdjur ska registrera detta hos . Myndigheten får därmed en bra bild över var i landet det finns tamdjur, t.ex. får. Mot denna bakgrund finner utskottet inte skäl att vidta någon åtgärd med anledning av motion 2020/21:2923 (C) yrkande 12. Skyddad skog och mark Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om skyddad skog och mark. Jämför reservation 19 (M, SD, KD). I motion 2020/21:782 av och (båda C) yrkande 2 anförs att regeringen inför rapporteringen till FN om skydd av natur noga bör analysera och utreda vilka siffror som finns över skyddet av natur i så att det stämmer överens med verkligheten. Liknande förslag finns i kommittémotion 2020/21:729 av m.fl. (SD) yrkande 5. Motionärerna föreslår att regeringen och myndigheter ska erkänna privatägda skogsarealer som frivilligt undantagits från brukande som skyddad skog, i såväl nationella som internationella sammanhang. Motionärerna anför att måste understryka att frivilligt skyddade områden i enskild ägo ska räknas med i internationella jämförelser. Det är därför av grundläggande vikt att staten och dess myndigheter erkänner det frivilliga skyddet i såväl nationella som internationella sammanhang. Även kommittémotion 2020/21:2808 av m.fl. (KD) yrkande 71 berör frågan om beräkning och rapportering av skyddad natur. Enligt motionärerna bör det genomföras en översyn av definitionen av och beräkningsgrunderna för skog som är skyddad eller på annat sätt undantagen produktion. Motionärerna anför att endast inkluderar det s.k. formella skyddet (Natura 2000-områden, naturreservat, nationalparker och biotopskyddsområden) i sin rapportering enligt Nagoyaöverenskommelsen. Även frivilliga avsättningar, avtalat skydd, lågproduktiv skog och skogsbrukets generella hänsyn borde inkluderas. Därutöver bör ytterligare instrument tillgodoräknas, som strandskyddet och riksintresse för naturvård och friluftsliv. Nagoyaöverenskommelsens utrymme för definitioner av skyddad mark bör vara vägledande. Även motionärerna i kommittémotion 2020/21:3356 av m.fl. (M) yrkande 9 anför att det bör genomföras en översyn av definitionen av och beräkningsgrunderna för skog som är skyddad eller på annat sätt undantagen produktion. I motionen framhålls att länder inom EU redovisar och klassificerar skyddad natur på olika sätt varför det är svårt att korrekt tolka den statistik som produceras. bör därför få i uppdrag att utreda hur redovisar skydd av natur jämfört med andra EU-länder. En översyn av beräkningsgrunderna för skyddad skog bör genomföras. I denna bör en jämförelse med andra länders beräkningsgrunder ingå samt möjligheten att räkna in impediment i den skyddade skogen. Motion 2020/21:926 av (KD) handlar om frågan om att tillgängliggöra statligt ägd natur för naturturism. Motionären anför att det kan ifrågasättas hur stor kännedom allmänheten har om ekoparkerna. Staten borde lägga större fokus på det samhälleliga ansvaret hos statliga ägare och förvaltare av skog och natur att stimulera samverkan med lokalsamhällena. Det kan göras exempelvis genom att ge respektive myndighet i uppdrag att se över allmänhetens tillgänglighet till områdena. Regeringen bör därför genom regleringsbreven för , , och länsstyrelserna uppmana till en högre grad av aktiv samverkan med lokalsamhället i syfte att stimulera besöksnäringen och det lokala entreprenörskapet för naturturism i statligt ägda naturområden (yrkande 1). Därutöver bör regeringen utreda vilka ägar- och förvaltningsformer som bäst kombinerar intressena för artskydd och allmänhetens tillgång till attraktiva naturområden (yrkande 2). Enligt januariavtalet ska ansvariga myndigheter få i uppdrag att föreslå ett nytt och enhetligt sätt att räkna skyddad mark. fick i regleringsbrevet i uppdrag av regeringen att, med beaktande av den privata äganderätten till skog, ta fram ett förslag på ett system för att redovisa frivilliga avsättningar. Systemet ska vara transparent och göra det möjligt för myndigheter att följa upp de frivilliga avsättningarnas geografiska läge, varaktighet och naturvårdskvalitet. Dubbelräkning av exempelvis formellt skydd och frivilliga avsättningar ska undvikas. Uppdraget redovisades i /9 Frivilliga avsättningar – förslag på system för uppföljning av geografiskt läge, varaktighet och naturvårdskvalitet. Regeringen gav i uppdrag att genomföra en jämförande studie i sättet att redovisa skyddad natur (land och sötvatten) i internationella sammanhang till Europeiska miljöbyrån. I uppdraget ingår även att, om möjligt, ta fram förslag på hur kan redovisa skyddsformerna enligt Internationella naturvårdsunionens (IUCN) kriterier på ett sätt som blir mer jämförbart med andra länders redovisningar. ska redovisa vilka skyddsformer som rapporteras till Europeiska miljöbyrån och vilka bedömningar som ligger till grund för rapporteringen. ska även redovisa vilka skyddsformer som inte rapporteras och bedömningarna bakom detta samt om, och i så fall hur, dessa skulle kunna rapporteras. ska även göra en jämförelse mellan , , , och och, vid behov, andra relevanta länder vad gäller ländernas förutsättningar och rapportering till Europeiska miljöbyrån. Konsekvenserna det får för ländernas arbete med biologisk mångfald och deras förutsättningar för att nå internationella mål och åtaganden för skydd av natur ska analyseras. Skälen till eventuella skillnader mellan ländernas rapportering ska klargöras. ska mot bakgrund av jämförelsen med andra länder om möjligt ta fram förslag på hur kan redovisa skyddsformer enligt internationella kriterier på ett sätt som gör att redovisning blir mer jämförbar med andra länders redovisningar till Europeiska miljöbyrån. Uppdraget ska redovisas till . Dåvarande miljö- och klimatminister anförde följande som svar på en skriftlig fråga (fr. 2019/20:1774): Jag vill inleda med att regeringen har en hög ambition när det gäller arbetet med biologisk mångfald. Miljömålen ska nås, vilket bland annat innebär att naturtyper och arter ska ha gynnsam bevarandestatus. Skydd av värdefulla naturområden är en viktig del i uppfyllandet av flera av miljömål. Ansvaret för att skydda värdefull natur framgår av skogs- och miljöpolitiken och regleras genom vår gemensamma lagstiftning. Skyddade naturområden är av mycket stor betydelse för att bevara den biologiska mångfalden och en mycket värdefull tillgång för friluftsliv och turism. Enligt Aichimål 11 ska av alla land- och sötvattensområden samt av kust- och havsområden, särskilt områden av särskild betydelse för biologisk mångfald och ekosystemtjänster, vara bevarade genom effektivt och rättvist förvaltade, ekologiskt representativa och väl förbundna system av reservat och andra effektiva områdesbaserade skyddsåtgärder, som också är väl integrerade i omgivande landskap. rapporterar, via , uppgifter om skyddade områden till Europeiska miljöbyrån (EEA) som sammanställer hur stor areal av EU:s medlemsländer som omfattas av skyddade områden med syfte att bevara naturmiljön. Enligt SCB:s meddelande redovisar EEA att har skyddad landyta. Av SCB:s meddelande framgår att det finns flera skillnader mellan länder som gör att jämförelser ofrånkomligen blir ofullständiga och att andelen skydd i procent ger en förenklad bild av skyddets faktiska kvalitet och omfattning. Det är ansvar som expertmyndighet att rapportera uppgifter till EEA om skyddad natur. När verket gör det finns det internationella kriterier och vägledningar för hur andelen skyddad natur ska rapporteras som måste följa. Jag och regeringen utgår ifrån att detta görs på ett korrekt sätt. I enlighet med januariavtalet tillsatte regeringen en utredning om stärkt äganderätt till skog, nya flexibla skydds- och ersättningsformer vid skydd av skogsmark samt hur internationella åtaganden om biologisk mångfald ska kunna förenas med en växande cirkulär bioekonomi (dir. 2019:46, nedan ). Uppdraget redovisades i betänkandet Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och naturvård i skogen (SOU 2020:73). bedömde bl.a. att skyddad natur bidrar till bioekonomin och landsbygdsutveckling genom att utgöra en destination för en växande besöksnäring. Nationalparker bör enligt prioriteras eftersom de har bäst förutsättningar att fungera som tillväxtmotor.