bet · H801CU17 · 2021-05-21 00:00:00 — Genom utredningens kontakter med några familjerätter har det framkommit att det är ovanligt att en närstående till ett barn hör av sig till familjerätten med önskemål om att socialnämnden ska föra en talan om barnets rätt till umgänge med personen. Intrycket är dock att trenden i storstadsregionerna är att allt fler hör av sig med en sådan förfrågan. Utredningens efterforskningar ger vidare bilden av att det är ovanligt, men att det trots allt förekommer, att om ett barns rätt till umgänge med någon annan än en förälder. När en förfrågan om att nämnden ska föra en sådan talan kommer in till familjerätten gör socialnämnden ofta en utredning och bedömer om det tilltänkta umgänget är till barnets bästa. Inte sällan saknas det behov av en talan i domstol, eftersom den närstående och barnets vårdnadshavare under handläggningen hos familjerätten når en samförståndslösning. Annars kan det vara så att socialnämnden gör bedömningen att det inte skulle vara till barnets bästa att ett umgänge med någon annan kommer till stånd. Så kan t.ex. vara fallet när en mor- eller farförälder, som det pågår en vårdnadstvist mellan barnets föräldrar, för egen del yrkar umgänge med barnet för att få till stånd ett umgänge mellan barnet och barnets förälder. Även i andra fall kan socialnämnden avstå från att föra talan eftersom en sådan skulle öka konfliktnivån, vilket inte är till barnets bästa. Utredningen gjorde bedömningen att regleringen som innebär att endast socialnämnden är behörig att föra talan om sådant umgänge bör behållas. Utredningen anslöt sig i denna del till den uppfattning som anförts i tidigare lagförarbeten om att det får förutsättas att socialnämnden på ett mer objektivt sätt kan överväga om de nackdelar som en process för med sig från barnets synpunkt vägs upp av de fördelar som ett umgänge kan leda till. Enligt utredningens bedömning framstår det därför ur ett barnperspektiv som lämpligast att socialnämnden även i fortsättningen ensam får avgöra om en talan om umgänge mellan barnet och någon annan än en förälder ska föras. Utredningen om en föräldraskapsrättslig lagstiftning för alla Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att se över utformningen av regler om föräldraskap och i övrigt överväga vissa förändringar av de familjerättsliga reglerna (dir. 2020:132). En del av uppdraget gäller åtgärder för familjer där fler än två vuxna tar föräldraansvar. Det ska i den delen utredas om barns rätt till sociala föräldrar behöver stärkas. Som bakgrund anges i kommittédirektiven bl.a. att alla barn ska stå under en eller två personers vårdnad. Därutöver kan ett barn ha vuxna i sin närhet som i praktiken tar ett föräldraansvar för barnet. används begreppet social förälder eller bonusförälder för att beskriva en sådan person. Den familjerättsliga lagstiftningen är dock inte anpassad till att barn växer upp i andra familjekonstellationer än den traditionella kärnfamiljen. Det är endast barnets vårdnadshavare som har rätt att fatta beslut om barnet. Sociala föräldrar kan uppleva svårigheter att av skolan, vården, myndigheter och andra få tillgång till information om barnet eller på annat sätt bli delaktiga i frågor som rör barnet. Det har anförts att avsaknaden av föräldraansvar för en social förälder även kan innebära ekonomisk osäkerhet för barnet. Så länge de vuxna är överens kan de finna en lösning på dessa utmaningar. Om det däremot uppstår konflikt, t.ex. i samband med separation eller en förälders dödsfall, finns det en risk för att en social förälder i värsta fall skärs av från barnets liv. Detta är olyckligt eftersom barnet då förlorar kontakten med en person som i praktiken kan ha fungerat som en förälder under barnets uppväxt. • kartlägga vilka problem som kan uppkomma för familjer där fler än två vuxna tar föräldraansvar och hur existerande möjligheter att understödja barns relation med sociala föräldrar tillämpas • utifrån identifierad problembild ta ställning till om förutsättningarna för barn att upprätthålla en relation med sina sociala föräldrar efter separation eller en förälders dödsfall behöver förbättras • analysera och ta ställning till om det i övrigt behöver vidtas åtgärder för att underlätta för familjer där fler än två vuxna tar föräldraansvar • föreslå de författningsändringar och andra åtgärder som behövs. Uppdraget ska redovisas . Enligt har barnets vårdnadshavare ett ansvar för att barnets behov av umgänge med någon annan än en förälder som står barnet särskilt nära tillgodoses så långt som möjligt. Det kan vara fråga om t.ex. mor- och farföräldrar, andra släktingar, familjehemsföräldrar eller en styvförälder. I den utsträckning ett bristande umgänge beror på att vårdnadshavaren inte tar sitt ansvar är det en viktig uppgift för att försöka få vårdnadshavaren att se till barnets behov. Om detta inte lyckas får domstolen på talan av socialnämnden besluta om umgänge mellan barnet och någon annan än en förälder. Vid bedömningen av om en sådan talan ska föras ska socialnämnden särskilt beakta barnets behov av umgänge med sina mor- och farföräldrar och andra som står barnet särskilt nära. Som också regeringen framhåller är det angeläget att socialnämnderna är medvetna om det ansvar de har för barnets rätt till umgänge med andra närstående än en förälder. Angeläget är också att socialnämnderna beaktar att många barn lever i andra familjekonstellationer än traditionella kärnfamiljer. Utskottet konstaterar att regeringen gav Utredningen om en föräldraskapsrättslig lagstiftning för alla i uppdrag att överväga vissa ändringar av de familjerättsliga reglerna i förhållande till s.k. sociala föräldrar. I uppdraget ingår att ta ställning till om förutsättningarna för barn att upprätthålla en relation med sina sociala föräldrar efter separation eller en förälders dödsfall behöver förbättras. Inom ramen för uppdraget kan det enligt regeringen bli aktuellt att överväga bl.a. olika sätt att förbättra förutsättningarna för att ett barn ska kunna ha umgänge med sin sociala förälder. Det pågår alltså ett arbete som ligger i linje med vad som anförs i motionerna om umgänge med sociala föräldrar, och det saknas enligt utskottet anledning att föregripa resultatet av detta arbete. Utskottet anser också att det finns skäl att invänta resultatet av detta arbete för ställningstagande till vilka åtgärder som bör vidtas när det gäller umgänge med andra personer som är viktiga för barnet än sociala föräldrar. Vidare hänger även frågan om antalet möjliga vårdnadshavare för ett barn samman med det pågående utredningsuppdraget om barnets relation med sina sociala föräldrar. Inte heller i denna del bör det pågående arbetet föregripas. Därmed bör samtliga motionsyrkanden avslås. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om kompetensfrågor och tillkännager detta för regeringen. Jämför reservation 17 (S, V, MP). I partimotion 2020/21:2774 av m.fl. (KD) yrkande 40 i denna del begärs ett tillkännagivande till regeringen om att alla yrkesgrupper inom rättsväsendet som möter barn ska vara utbildade för det. I kommittémotion 2020/21:2951 av m.fl. (C) yrkande 17 föreslås ett liknande tillkännagivande om att yrkesverksamma som är involverade i rättsprocesser som rör barn bör ha genomgått en särskild utbildning för det. I kommittémotion 2020/21:3922 av m.fl. (SD) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att det, för att höja kompetensen hos dem som arbetar med vårdnadsfrågor inom , bör genomföras centrala utbildningsinsatser med krav på obligatorisk utbildning för framför allt familjemedlare. Detta bör ske genom ett övergripande kvalitetslyft. I kommittémotion 2020/21:3938 av m.fl. (L) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande till regeringen om att säkerställa särskild kompetens hos dem som arbetar med eller hör barn. Sålunda ska enligt motionärerna den som hör ett barn ha särskild utbildning för det, och de instanser som har ärenden som rör barn bör ha rutiner för att säkerställa att barnen får komma till tals. Den nya regleringen om medling i mål om bl.a. vårdnad Den nya regleringen om medling i mål om t.ex. vårdnad innebär bl.a. att det införs nya kompetenskrav för medlare. Sålunda ska det krävas att en medlare har relevant utbildning och yrkeserfarenhet och är lämplig för uppdraget. Med detta avses enligt propositionen att det bör krävas god kunskap om den familjerättsliga lagstiftningen och erfarenhet av tvister som rör barn. Vidare är det en fördel om den som utses också har någon form av utbildning i medling. En medlare bör även ha kunskap om hur man håller samtal med barn och om våld och övergrepp inom familjen och hur det påverkar föräldrar och barn. Normalt sett innebär detta att det främst är familjerättssekreterare, beteendevetare, psykologer, advokater och domare som kommer i fråga för medlaruppdrag. Regeringen anför i propositionen att det, som utredningen framhåller, är viktigt att de domare som handlägger mål och ärenden om vårdnad, boende eller umgänge har tillräcklig kunskap och kompetens. Som underströks i samband med vårdnadsreform ska domaren alltid ha ett barnrättsperspektiv i sin handläggning av familjemål (se prop. 2005/06:99 s. 69). Det finns, anför regeringen vidare, en medvetenhet inom domstolarna om behovet av särskild kunskap och utbildning, och många domstolar ordnar interna utbildningar inom olika rättsområden. Domare erbjuds också ett brett utbud av utbildningar och kompetensutveckling i frågor om vårdnad, boende och umgänge genom kurser i familjerätt. I tillägg till detta är det också viktigt att den enskilda domstolen organiserar sin verksamhet på ett sätt som säkerställer att domare som handlägger familjemål ges möjlighet till nödvändig kompetensutveckling. Som utredningen påpekar varierar domstolarnas organisatoriska förutsättningar att hitta lösningar som bäst tar till vara kompetensen hos domare i handläggningen av familjemål. Det är upp till domstolarna att ta ställning till hur de bör vara organiserade för att säkerställa tillräcklig kompetens i olika frågor. Regeringen framhåller vidare att frågan om kunskap och kompetens inte bara rör domstolar. För att domstolen ska kunna göra en riktig bedömning är det avgörande att den har ett fullgott beslutsunderlag. Det är alltså minst lika viktigt att de familjerättssekreterare som genomför utredningar eller håller i informations- eller samarbetssamtal har goda möjligheter till utbildning och kompetensutveckling. Det är varje enskild kommun som har utbildningsansvaret för sina familjerättssekreterare, men det finns möjligheter för kommunerna att samarbeta för att säkerställa en jämn utbildningsnivå och ett relevant utbildningsutbud. Reglering om personalens kompetens inom Enligt socialtjänstlagen ska det för utförande av uppgifter inom finnas personal med lämplig utbildning och erfarenhet (3 kap. 3 §). I Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöds allmänna råd (HSLF-FS 2017:51) om socialnämndens ansvar för vissa frågor om vårdnad, boende och umgänge finns allmänna råd om personalens kompetens. Enligt dessa bör personalen ha yrkeserfarenhet inom områdena vårdnad, boende och umgänge för att självständigt arbeta med att – enligt 6 kap. 19 och 20 §§ i mål och ärenden om vårdnad, boende och umgänge till rätten lämna upplysningar eller utreda och lämna förslag till beslut – pröva om avtal om vårdnad, boende och umgänge kan godkännas. Personalen bör också ha kunskaper om – lagstiftning och praxis inom det familjerättsliga området – kriser och konflikter som kan förekomma i samband med separationer – problemen med våld, hot och missbruk samt psykisk ohälsa i familjen. Personal som leder samarbetssamtal bör dessutom ha kunskaper om olika modeller för konfliktlösning. konstaterar att utredningar ofta har stor betydelse för bedömningen i familjerättsliga mål. vill därför särskilt understryka vikten av att de familjerättssekreterare som genomför utredningar i denna typ av ärenden har den särskilda kompetens som krävs. vill också lyfta fram vikten av att de familjerättssekreterare som genomför utredningar eller håller i informations- eller samarbetssamtal har goda möjligheter till kompetensutveckling. anser att det finns ett övergripande behov av kunskapshöjning i arbetet med familjerättsliga frågor. Enligt socialutskottet bör regeringen se över de ovannämnda frågorna. anser därför att civilutskottet bör tillstyrka motion 2020/21:3938 (L) yrkande 4 och föreslå att ska göra ett tillkännagivande. Däremot är socialutskottet inte berett att ställa sig bakom förslaget i motion 2020/21:3922 (SD) yrkande 2 och anser därför att civilutskottet bör avstyrka yrkandet. har tidigare i betänkandet ställt sig bakom nya regler om barnets bästa och om barnets delaktighet, vilka syftar till att stärka barnrättsperspektivet i vårdnadsprocessen. För att barnrättsperspektivet ska få fullt genomslag i praktiken krävs dock att de yrkesverksamma som ska tillämpa regelverket har rätt förutsättningar för det. Sålunda är det, som också regeringen framhåller i propositionen, viktigt att de domare som handlägger mål och ärenden om vårdnad, boende eller umgänge har tillräcklig kunskap och kompetens. Frågan om kunskap och kompetens rör dock inte bara domstolar. För att domstolen ska kunna göra en riktig bedömning är det avgörande att den har ett fullgott beslutsunderlag. Det är alltså minst lika viktigt att de familjerättssekreterare som genomför utredningar eller håller i informations- eller samarbetssamtal har den särskilda kompetens som krävs samt har goda möjligheter till vidareutbildning och kompetensutveckling. anser, i likhet med socialutskottet i anförda delar, att det finns ett övergripande behov av kunskapshöjning i arbetet med familjerättsliga frågor. Regeringen bör därför se över frågan. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Möjligheter att hämta in uppgifter utan vårdnadshavares samtycke Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om möjligheter att hämta in uppgifter utan en vårdnadshavares samtycke och tillkännager detta för regeringen. Jämför reservation 18 (S, V, MP). I kommittémotion 2020/21:2951 av m.fl. (C) yrkande 20 i denna del begärs ett tillkännagivande till regeringen om att det i fråga om vårdnadsutredningar bör införas fler sekretessbrytande bestämmelser och en möjlighet att i utredningsarbetet tala med referenspersoner utan krav på vårdnadshavarens samtycke. I kommittémotion 2020/21:3938 av m.fl. (L) yrkande 5 föreslås ett liknande tillkännagivande om att socialnämnden bör få ökade möjligheter att hämta in uppgifter utan vårdnadshavarens samtycke. Motionärerna vill att det ska säkerställas att reglerna gör det möjligt för socialnämnden att samla in den information som krävs för att bedöma vad som är barnets bästa. Den nya regleringen om barnets delaktighet Den nya regleringen om barnets delaktighet innebär bl.a. att det klargörs att socialnämnden som utgångspunkt ska tala med barnet inom ramen för sitt arbete med utredningar i mål om vårdnad, boende eller umgänge, dvs. inte försöka klarlägga barnets åsikter på något annat sätt. Även en socialnämnd som ska lämna s.k. snabbupplysningar ska – om det inte är olämpligt (i stället för, som tidigare, bara om det är lämpligt) – höra barnet och föräldrarna. Det blir också möjligt för socialnämnden att i ett förfarande om vårdnad, boende eller umgänge höra barnet utan vårdnadshavarens samtycke och utan att vårdnadshavaren är närvarande. Den nya regleringen om uppgiftsskyldighet m.m. Den nya regleringen om uppgiftsskyldighet innebär att uppgifter ska kunna lämnas mellan olika socialnämnder i samband med att en socialnämnd ska lämna upplysningar eller snabbupplysningar till en domstol i ett mål om vårdnad, boende eller umgänge. När det gäller frågan om sekretessbrytande regler eller möjligheter att hämta in uppgifter i övrigt anför regeringen i propositionen bl.a. följande (s. 112 f.): Några förslag om sekretessbrytande regler eller möjligheter att hämta in uppgifter i övrigt lämnas inte av utredningen. Enligt regeringen framstår det, såsom utredningen konstaterar, som befogat att det finns större möjligheter att hämta in uppgifter i en barnavårdsutredning än inom ramen för en utredning om vårdnad, boende och umgänge. En barnavårdsutredning påbörjas på samhällets initiativ, ofta efter en orosanmälan, och syftar till att klarlägga om ett barn far illa. En tvist i domstol initieras däremot av någon av barnets föräldrar och utredningen syftar där till att ge underlag för domstolens prövning av barnets bästa i den fråga som domstolen har framför sig. Av utredningens undersökningar framgår att de flesta föräldrar lämnar sitt godkännande till de utredningsåtgärder som socialnämnden bedömer vara nödvändiga för att kunna verkställa en utredning om vårdnad, boende och umgänge. Det händer dock undantagsvis att samtycke inte lämnas och det gäller framför allt uppgifter från hälso- och sjukvården. Sådan information kan självfallet vara värdefull att få del av för den som genomför en utredning. Mot det ska dock ställas uppgifternas mycket integritetskänsliga natur och det starka sekretesskydd som uppgifterna har. En enskild ska kunna lita på att uppgifter om kontakter med hälso- och sjukvården inte lämnas ut annat än om det finns mycket starka skäl för det. Om det i ett enskilt fall finns indikationer på att det finns uppgifter från hälso- och sjukvården som kan vara av betydelse för bedömningen av t.ex. hos vilken förälder ett barn bör vara bosatt och föräldern vägrar lämna sitt samtycke till att uppgifterna hämtas in, får avsaknaden av uppgifter och det faktum att förälderns lämplighet inte i alla avseenden kunnat bedömas i stället beaktas inom ramen för den riskbedömning som kan behöva göras. Uppgifter från en förundersökning där ett barn har hörts torde i många fall kunna fås genom barnets vårdnadshavare. I den mån det inte är möjligt får avsaknaden av uppgifter beaktas på motsvarande sätt – inom ramen för en riskbedömning. Det bör framhållas att uppgifter om föräldrarna, och nya partner som de är sammanboende med, kan hämtas in från belastnings- och misstankeregister (11 § 8 b förordningen [1999:1134] om belastningsregister och 4 § 9 b förordningen [1999:1135] om misstankeregister). Om uppgifter framkommer under en utredning om vårdnad, boende och umgänge som medför oro för att ett barn far illa, kan det naturligtvis också vara skäl för att initiera en barnavårdsutredning. Det kan i sådana fall finnas anledning att avvakta med att avsluta den förstnämnda utredningen till dess att barnavårdsutredningen är färdigställd. Information från MFoF om utredares möjlighet att hämta in uppgifter utan vårdnadshavares samtycke MFoF informerar på sin webbplats om att det inom ramen för en vårdnads-, boende- eller umgängesutredning inte nödvändigtvis krävs vårdnadshavarnas samtycke för att efterfråga uppgifter från barnets förskola eller skola. Detta följer av en särskild bestämmelse enligt vilken sekretess inte hindrar att en uppgift lämnas till en enskild eller till en annan myndighet om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten ska kunna fullgöra sin verksamhet (10 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen [2009:400], förkortad OSL). För att ska kunna fullgöra sina arbetsuppgifter är det i vissa fall nödvändigt att lämna ut uppgifter utanför den egna myndigheten. Sekretess utgör således inget hinder mot att uppgifter lämnas ut för att familjerätten ska kunna fullgöra sin verksamhet. Utredaren kan alltså med stöd av den aktuella bestämmelsen i OSL kontakta de referenspersoner som behövs i utredningen. Den tillfrågade myndigheten avgör emellertid utifrån det regelverk om sekretess som är tillämpligt på den egna verksamheten om uppgifterna kan lämnas ut. Den tillfrågade myndigheten kan i vissa fall tillämpa den s.k. generalklausulen i OSL, som innebär att en sekretessbelagd uppgift får lämnas ut om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda (10 kap. 27 §). konstaterar i sitt yttrande att propositionens förslag innebär att socialnämnden i ett förfarande om vårdnad, boende eller umgänge ska få höra ett barn utan vårdnadshavarens samtycke och utan att vårdnadshavaren är närvarande. Enligt socialutskottets mening kan det emellertid finnas ett behov även av utökade möjligheter för att hämta in uppgifter utan vårdnadshavarens samtycke. Det är angeläget att regelverket gör det möjligt att samla in den information som krävs för att bedöma vad som är barnets bästa. Enligt socialutskottet bör regeringen därför se över frågan. anser således att civilutskottet bör tillstyrka motion 2020/21:3938 (L) yrkande 5 och föreslå att gör ett tillkännagivande. Den nya regleringen om barnets delaktighet innebär bl.a. att det blir möjligt för socialnämnden att i ett förfarande om vårdnad, boende eller umgänge höra barnet utan vårdnadshavarens samtycke och utan att vårdnadshavaren är närvarande. Vidare innebär den nya regleringen om uppgiftsskyldighet att uppgifter ska kunna lämnas mellan olika socialnämnder i samband med att en socialnämnd ska lämna upplysningar eller snabbupplysningar till en domstol i ett mål om vårdnad, boende eller umgänge. Utöver dessa välkomna förändringar bedömer civilutskottet, i likhet med socialutskottet, att det kan finnas ett behov av sekretessbrytande regler eller möjligheter att hämta in uppgifter utan en vårdnadshavares samtycke även i övrigt. Det är angeläget att regelverket gör det möjligt för socialnämnden att samla in den information som krävs för att bedöma vad som är barnets bästa i frågor om vårdnad, boende eller umgänge. Regeringen bör därför se över frågan. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Andra frågor om kvalitetssäkring och domstolens beslutsunderlag Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om kvalitetssäkring och domstolens beslutsunderlag i övrigt och tillkännager detta för regeringen. Vidare avslår ett motionsyrkande om obligatoriska barnprotokoll. Jämför reservation 19 (S, MP) och 20 (V). I kommittémotion 2020/21:3922 av m.fl. (SD) yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om att vårdnadsutredningar bör kvalitetssäkras och att evidensbaserade utredningsmetoder bör användas för att säkerställa en jämn kvalitet oavsett kommun. I kommittémotion 2020/21:3960 av m.fl. (C) föreslås ett liknande tillkännagivande till regeringen om enhetliga utredningsmetoder och evidensbaserade arbetsmetoder i bl.a. vårdnads-, boende- och umgängesutredningar (yrkande 3). I samma motion föreslås även tillkännagivanden om att det bör göras en uppföljning av vad tidsgränsen för vårdnads‑, boende- och umgängesutredningar får för konsekvenser dels för barnets möjlighet att komma till tals (yrkande 6), dels för vilka metoder och tillvägagångssätt som används för att utföra utredningen (yrkande 7). I kommittémotion 2020/21:3928 av m.fl. (V) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med lagförslag som innebär att det blir obligatoriskt för domstolar att upprätta särskilda barnprotokoll som en bilaga till domen i mål om vårdnad, boende och umgänge. Barnprotokollet skulle enligt motionärerna fungera som en checklista för barnets bästa. Den nya regleringen om tidsgräns för utredningar om bl.a. vårdnad Den nya regleringen om tidsgräns för utredningar om vårdnad, boende eller umgänge innebär att en sådan utredning ska vara klar . Om det finns särskilda skäl för det får domstolen förlänga tiden. Domstolen får, liksom tidigare, ge riktlinjer för utredningen. Regeringen anför i propositionen bl.a. följande om handläggningstid och kvalitet när det gäller vårdnadsutredningar (s. 113 f.): Utredningens kartläggning visar att vårdnadsutredningar generellt är av god kvalitet, dock att kvaliteten kan skifta och att vissa utvecklingsområden finns – bl.a. bör fokus i utredningarna ligga mer på barnet och mindre på föräldrarna.