bet · H801JuU28 · 2021-06-03 00:00:00 — Vidare föreslås att bestämmelsen om skärpt straffskala vid återfall i allvarlig brottslighet bör ändras på så sätt att den även ska omfatta fall när den återfallsgrundande brottsligheten begåtts av en ung myndig person. Regeringen anser även (s. 34) att kravet på särskilda skäl för att döma lagöverträdare i åldersgruppen 18–till fängelse ska tas bort samt att de särskilda ungdomspåföljderna ungdomsvård, ungdomstjänst och ungdomsövervakning som utgångspunkt ska vara förbehållna personer som inte fyllt för brottet. Undantag bör kunna komma i fråga om det finns särskilda skäl för det. Den som har fyllt ska inte få dömas till ungdomsvård, ungdomstjänst eller ungdomsövervakning. Det föreslås även (s. 38) att vissa allvarliga brott, t.ex. mord eller våldtäkt mot barn, inte ska kunna preskriberas om brottet begåtts av någon som fyllt . Regeringen anser vidare (s. 39) att det, i samband med de föreslagna förändringarna i den straffrättsliga särbehandlingen, inte finns tillräckliga skäl att utmönstra den straffprocessuella särbehandlingen av unga myndiga lagöverträdare när det gäller bestämmelserna om offentlighet vid förhandling, yttrande från socialnämnden, skyndsam handläggning och avkunnande av dom i 27–30 §§ LUL. Inte heller bör kravet på särskilt utsedda domare i mål mot den som inte har fyllt slopas. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Remisstiden gick ut och regeringen har uppgett att den avser att överlämna en proposition med lagförslag till (skr. 2020/21:75 s. 40 f.). Omständigheter som påverkar påföljdsbestämningen När det gäller omständigheter som har betydelse för påföljdsbestämningen går det inte att tala om bevisbörda och beviskrav. I stället har rätten ett ansvar för att den utredning som krävs finns tillgänglig. Domstolen är t.ex. skyldig att vid behov begära in yttrande från Kriminalvården och att besluta om rättspsykiatrisk undersökning. Regelmässigt ska domstolen också se till att det finns ett aktuellt utdrag ur belastningsregistret. Även åklagaren och den tilltalade har ett ansvar för att rättens beslutsunderlag är tillräckligt när frågor som gäller påföljdsbestämningen ska avgöras. Vid bedömningen av en tilltalads ålder ska domstolen när den prövar utredningen bedöma vilken ålder som är mest sannolik. Skulle utredningen i detta avseende tillåta olika slutsatser får den bedömning som är förmånligast för den tilltalade väljas. Vid bedömningen av om den tilltalade har fyllt ställs dock kravet på utredningen högre. Det gäller också om domstolen överväger att bestämma påföljden till fängelse på livstid, något som inte får ske om den tilltalade vid brottet inte hade fyllt . När det gäller dessa åldersgränser måste utredningsläget vara sådant att det är klarlagt att reglerna inte hindrar den tänkta rättstillämpningen (NJA 2016 s. 719). Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om att straffrabatten för gärningspersoner ska tas bort eller minskas, bl.a. (bet. 2016/17:JuU21). Utskottet föreslog då ett tillkännagivande om att regeringen bör göra en översyn av bestämmelsen om att gärningspersonens ungdom ska beaktas särskilt i fråga om personer som fyllt men inte för brottet. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:224). Även i förra årets betänkande om unga lagöverträdare behandlade utskottet motionsyrkanden om straffrabatt för unga och föreslog då ett nytt tillkännagivande om att avskaffa straffreduktionen för unga lagöverträdare vid återfall i brott. Utskottet anförde att ungdomar som begår brott måste mötas av raka och konsekventa reaktioner och att det är viktigt att åtgärderna är tydliga för att förhindra att ungdomar fastnar i kriminalitet. När det gällde personer som ännu inte fyllt kunde utskottet inte ställa sig bakom att dessa i vissa fall ska kunna dömas som vuxna, dvs. som om de hade fyllt , eller att straffnedsättningen ska reduceras för den som är . Däremot ansåg utskottet att det fanns anledning att överväga i vilken utsträckning gärningsmannens ungdom ska beaktas särskilt vid straffmätningen om denne fyllt för brottet. Utskottet anförde att någon sådan hänsyn till gärningsmannens ungdom inte skulle tas vid återfall i brott eftersom en straffreduktion då blir kontraproduktiv och riskerar att skicka en signal om att den unges kriminella livsstil inte tas på tillräckligt allvar. Utskottet ansåg därför att systemet med straffreduktion för unga när det gäller återfall i brott och unga som har begått grova brott skulle ses över. Utskottet noterade att frågan om straffreduktion för unga hade utretts och att regeringen hade aviserat att den skulle fatta beslut om en lagrådsremiss (bet. 2019/20:JuU30 s. 30 f.). följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:177). Tillkännagivandena är inte slutbehandlade (skr. 2020/21:75 s. 40 och 85 f.) Som framgår ovan har regeringen remitterat ett utkast till lagrådsremiss som rör straffmätning för unga myndiga. I utkastet föreslås bl.a. att om någon som är 18–har begått ett brott, och det för brottet är föreskrivet fängelse i lägst , ska hans eller hennes ungdom inte beaktas särskilt vid straffmätningen. Det ska inte heller krävas särskilda skäl för att döma lagöverträdare i den åldersgruppen till fängelse, och samma straff ska kunna dömas ut som för andra myndiga lagöverträdare, t.ex. fängelse på livstid. Regeringen har vidare uppgett att en proposition med lagförslag ska överlämnas till . Denna beredning bör enligt utskottet inte föregripas. Utskottet avstyrker därför motionerna 2020/21:2064 (S) yrkande 4, 2020/21:2957 (C) yrkande 24, 2020/21:3294 (M) yrkande 21.2, 2020/21:3311 (KD) yrkande 4, 2020/21:3365 (M) yrkande 13 och 2020/21:3544 (M) yrkande 1. I fråga om straffmätningen för personer som ännu inte fyllt för brotten vidhåller utskottet sin tidigare uppfattning. Utskottet avstyrker därför motionerna 2020/21:645 (SD) yrkande 2, 2020/21:3294 (M) yrkande 22 och 2020/21:3311 (KD) yrkande 5. Utskottet ser inte heller skäl att ställa sig bakom yrkandet om att det ska finnas skäl och inte synnerliga skäl för att minderåriga ska dömas till fängelse och om att avskaffa strafftaken för minderåriga. Motion 2020/21:3544 (M) yrkande 2 avstyrks därför. Det har slutligen inte framkommit något som enligt utskottets mening ger anledning för att göra ett sådant tillkännagivande om bevisbörda för påstående om ålder som begärs i motion 2020/21:2989 (M). Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om •en särskild enhet inom för unga som begår grova brott •en skärpning av påföljden ungdomsövervakning •begränsningar i möjligheten till permission •utslussning från sluten ungdomsvård •att införa nya ungdomspåföljder. Detta tillkännager för regeringen. avslår övriga yrkanden om bl.a. översyn av innehållet i ungdomsvård och skärpningar av påföljden sluten ungdomsvård. Jämför reservation 22 (S, V, MP), 23 (M, SD, KD), 24 (S, V, L, MP), 25 (M, SD), 26 (M, SD, KD), 27 (KD, L), 28 (S, V, MP), 29 (S, V, MP), 30 (S, V, MP) och 31 (S, V, MP). Organisatoriskt ansvar för unga lagöverträdare I partimotion 2020/21:3365 av m.fl. (M) yrkande 35 begärs att en ny enhet för unga ska inrättas inom . Den föreslagna enheten ska hantera barn och unga mellan som begått allvarliga våldsbrott eller andra grova brott och ansvara för vissa ungdomspåföljder såsom ungdomsvård och ungdomstjänst. Liknande yrkanden framställs även i kommittémotionerna 2020/21:3139 av m.fl. (M) yrkande 33 och 2020/21:3303 av m.fl. (M) yrkande 16. I kommittémotion 2020/21:3497 av m.fl. (KD) yrkande 6 begärs att Kriminalvården bl.a. ska skapa en särskild enhet för unga gängmedlemmar och använda individanpassade program för målgruppen för att bryta det kriminella beteendet. I motion 2020/21:3302 av m.fl. (M) yrkande 49 begärs att innehållet i ungdomsvård ska ses över för att uppnå större likvärdighet. Motionärerna anför att ungdomsvården kan se olika ut beroende på vilken kommuns socialtjänst som är ansvarig för vården. Konsekvensen blir att likvärdigheten i påföljden äventyras. I kommittémotion 2020/21:645 av m.fl. (SD) yrkande 6 anförs att en helghemarrest bör kunna kombineras med olika rörelse-inskränkande föreskrifter. Regeringen bör därför skyndsamt utreda hur stor den maximala omfattningen av rörelseinskränkningen ska få vara. I yrkande 7 begärs en sänkning av kraven för vilken misskötsamhet som ska leda till ett undanröjande av påföljden. Enligt motionärerna bör visserligen inte ringa fall av överträdelser av verkställighetsplanen föranleda ett undanröjande, men rekvisitet väsentlig måste anses vara för högt ställt. Upprepade moment av överträdelser av föreskrifter även av ringa art bör kunna motivera ett undanröjande av påföljden, om det inte finns några godtagbara anledningar till överträdelserna. I yrkande 8 anför motionärerna att ungdomsövervakning endast bör kunna dömas ut för personer . I kommittémotion 2020/21:3294 av m.fl. (M) yrkande 16 begärs att möjligheterna till en skärpning av påföljden ungdomsövervakning ska ses över. Regeringen bör enligt motionärerna skyndsamt tillgodose de tillkännagivanden som gjort om möjligheter att öka omfattningen av en helghemarrest och om att misskötsamhet i högre grad bör leda till att en ungdomsövervakning undanröjs. I motion 2020/21:3302 av m.fl. (M) yrkande 46 begärs att maxlängden för sluten ungdomsvård ska ses över. Motionärerna anför att sluten ungdomsvård inte speglar brottets allvar i fall där straffet för en vuxen motsvarar livstids fängelse. Dessutom ger längre straff bättre möjligheter för vården att lyckas återanpassa ungdomarna till en icke-kriminell livstid. Motionärerna begär även att sluten ungdomsvård ska dömas ut i fler fall än (yrkande 47). Enligt motionärerna bör påföljden kunna dömas ut både för fler brott och vid lägre straffvärden än , och dessutom bör återfall i brott kunna beaktas vid påföljdsbestämningen. Motionärerna anser vidare att det ska utredas om fängelse bör kunna utdömas om en ung person har återfallit i brottslighet för vilken sluten ungdomsvård dömts ut (yrkande 48). Motionärerna vill även att det ska införas begränsningar för när en person som har dömts till sluten ungdomsvård har möjlighet att beviljas permission (yrkandena 50 och 51). Dels anser motionärerna att av verkställigheten måste ha förflutit innan permission beviljas, dels att permission för dem som har dömts för gängrelaterad brottslighet endast beviljas om de deltar i avhopparprogram. Slutligen begär motionärerna i yrkande 52 att eftervården av dem som har dömts till sluten ungdomsvård förbättras och att det införs en möjlighet till övervakning efter avtjänat straff. I kommittémotion 2020/21:2720 av m.fl. (MP) yrkande 14 begär motionärerna en översyn av reglerna om sluten ungdomsvård. De anser att såväl uppföljningen och utslussningen som samarbetet och överlämningen mellan stat och kommun behöver fungera bättre efter avtjänat straff. I kommittémotion 2020/21:3271 av m.fl. (L) yrkande 46 begär motionärerna ett tillkännagivande om höjd säkerhet vid permissioner för unga som dömts till särskild ungdomsvård. Motionärerna anför att formerna för permission alltid måste vara anpassade till en hotbildsbedömning, och möjligheterna till bevakad permission bör öka. Övervakning med elektronisk fotboja bör också övervägas i vissa situationer. m.fl. (M) begär i kommittémotion 2020/21:3294 yrkande 17 att det ska inrättas särskilda ungdomsfängelser och ungdomshäkten. Motionärerna anför bl.a. att situationen för unga i häkte behöver ses över och förbättras. Fler särskilda ungdomshäkten bör inrättas som anpassas efter ungas behov och förutsättningar. Motionärerna vill också att det införs särskilda ungdomsfängelser för de unga vuxna som begår de allvarligaste brotten där säkerheten är avsevärt mycket högre än på nuvarande Sis-hem. Liknande yrkanden framställs i motion 2020/21:3302 av m.fl. (M) yrkande 43 och kommittémotion 2020/21:3303 av m.fl. (M) yrkande 3. Nya påföljder för unga m.fl. (KD) begär i kommittémotion 2020/21:3497 yrkande 5 att fler typer av påföljder bör införas för unga lagöverträdare. Motionärerna anför bl.a. att påföljden kontaktskyldighet för unga bör införas och att elektronisk övervakning för unga i åldern 15–som lever i riskzonen för ett kriminellt liv bör användas i ökad utsträckning. I motion 2020/21:2236 av (M) begärs att det ska utredas om utbildning kan inkluderas i straff för ungdomar. Motionären anför att utbildning minskar risken att begå brott och att utbildning som påföljd skulle minska återfallen. Enligt 32 kap. 1 § får den som är och som begått brott dömas till ungdomsvård om han eller hon har ett särskilt behov av vård eller annan åtgärd enligt socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL, eller LVU och den unge kan ges sådan vård eller åtgärd. Vården och åtgärderna ska syfta till att motverka att den unge utvecklas ogynnsamt. Ungdomsvård får dömas ut endast om planerade åtgärder, i förekommande fall i förening med ungdomstjänst eller böter, kan anses tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art samt den unges tidigare brottslighet. Om åtgärderna ska vidtas med stöd av SoL ska rätten utfärda en föreskrift om att den unge ska följa det ungdomskontrakt som upprättats av socialnämnden. Innehållet i kontraktet ska framgå av domen. I de fall åtgärderna i stället vidtas med stöd av LVU, ska den vårdplan som upprättats av socialnämnden bifogas domen. Den som är och som begått brott får dömas till ungdomstjänst om påföljden är lämplig med hänsyn till hans eller hennes person och övriga omständigheter (32 kap. 2 § ). Den som döms till ungdomstjänst är skyldig att utföra oavlönat arbete och delta i annan särskilt anordnad verksamhet i lägst 20 och högst . Den som är får dock dömas till ungdomstjänst endast om det finns särskilda skäl för det. En förutsättning för att rätten ska få döma någon till ungdomstjänst är vidare att påföljden kan anses vara tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och den unges tidigare brottslighet, samt att det inte finns skäl för att döma till ungdomsvård. Om det behövs med hänsyn till brottslighetens straffvärde eller art eller den unges tidigare brottslighet får rätten enligt 3 § förena ungdomsvård med ungdomstjänst eller dagsböter. Det är socialnämnden som ska bestämma det närmare innehållet i en utdömd ungdomstjänst i en arbetsplan och utse en handledare för den unge. ska även kontrollera att arbetsplanen följs (5 kap. 1 b § SoL). Ungdomstjänsten ska verkställas så snart det är möjligt och ska bestå av oavlönat arbete och annan särskilt anordnad verksamhet (prop. 2014/15:25 s. 22). I förarbetena (prop. 2005/06:165 s. 67) anförs att det är lämpligt att det i ungdomstjänsten ingår moment som innebär att klargör villkoren för ungdomstjänsten för den unge samt ger honom eller henne möjlighet att reflektera över sin livssituation och diskutera det brott han eller hon begått. Därutöver kan ungdomstjänsten innefatta ett avslutande samtal mellan representant och den unge och, om möjligt, den unges vårdnadshavare och någon från arbetsplatsen. På så vis kan den unge ges en återkoppling om hur ungdomstjänsten fungerat. Ungdomstjänsten ska bestå av meningsfulla arbetsuppgifter. Det är viktigt att arbetet inte uppfattas enbart som en bestraffning. Vilka arbetsplatser som kan bli aktuella beror till stor del på de lokala förhållandena. Det kan t.ex. röra sig om verksamhet och olika ideella föreningar, trossamfund och andra liknande verksamheter som inte har kommersiellt syfte. Även statlig verksamhet kan komma i fråga. Om det uppstår svårigheter att hitta lämpliga arbetsplatser finns också den möjligheten att kommunen i egen regi anordnar ett lämpligt arbete. infördes den nya påföljden ungdomsövervakning i 32 kap. 3 a § . Påföljden ska tillämpas i fall där varken ungdomsvård eller ungdomstjänst är en tillräckligt ingripande straffrättslig reaktion med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art samt den unges tidigare brottslighet. Den som är får dömas till ungdomsövervakning endast om det finns särskilda skäl för det. Tiden för ungdomsövervakning får bestämmas till lägst och högst . Den som döms till påföljden ska medverka i verkställighetsplanering och följa det som anges i verkställighetsplanen. I lagen (2020:616) om verkställighet av ungdomsövervakning finns bestämmelser som reglerar påföljdens utformning. Av 2 § framgår att det är Kriminalvården som ansvarar för verkställigheten av ungdomsövervakning och av 7 § att en individuellt utformad verkställighetsplan ska upprättas för den dömde. Verkställighetsplaneringen ska ske i samråd med den dömde och i samverkan med socialnämnden (11 och 12 §§). Verkställighetsplanen ska innehålla föreskrifter om att den dömde ska träffa en koordinator och om inskränkningar i den dömdes rörelsefrihet under verkställigheten. Den ska även innehålla en föreskrift om att den dömde ska vara förbjuden att under verkställigheten bruka narkotika och alkohol samt vissa andra medel och hälsofarliga varor (14 §). Därtill får verkställighetsplanen enligt 15 § innehålla föreskrifter om skolgång eller annan sysselsättning annan vård och behandling andra åtgärder som syftar till att förebygga att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt. En uppföljning av verkställigheten ska göras av Kriminalvården minst och den dömde ska enligt huvudregeln träffa koordinatorn under verkställigheten (16 och 17 §§). Under verkställigheten ska den dömde vara förbjuden att vistas utanför bostaden och nätter , . Om ett sådant förbud inte bedöms lämpligt med hänsyn till den dömdes personliga förhållanden eller om en annan inskränkning i rörelsefriheten annars bedöms vara mer ändamålsenlig, får förbudet ersättas med ett förbud att under vissa tider vistas på en särskilt angiven plats eller inom ett särskilt angivet område ett förbud att under vissa tider lämna ett särskilt angivet område eller en skyldighet att under vissa tider uppehålla sig på en särskilt angiven plats. Inskränkningarna i rörelsefriheten ska i huvudsak vara lika ingripande som ett förbud att lämna bostaden under helgkvällar och helgnätter och får inte vara mer ingripande än ett sådant förbud (18 §). Kontrollen av att inskränkningarna i rörelsefriheten följs ska göras med elektroniska hjälpmedel, om det inte finns särskilda skäl mot det (19 §). Kriminalvården ska efter halva verkställighetstiden pröva om inskränkningarna i rörelsefriheten ska minskas. Efter två tredjedelar av verkställighetstiden ska Kriminalvården pröva om inskränkningarna i rörelsefriheten ska upphöra helt. Vid prövningen ska det beaktas om den dömde har medverkat i verkställighetsplaneringen och därefter följer verkställighetsplanen på ett godtagbart sätt (20 §). För att kontrollera att den dömda personen inte är påverkad av narkotika, alkohol eller något annat berusningsmedel är han eller hon skyldig att lämna t.ex. blod- eller urinprov (22 §). Om den dömde inte inställer sig för att medverka i verkställighetsplaneringen eller inte kommer till möten med koordinatorn, ska lämna hjälp för att söka efter och hämta honom eller henne till den plats som Kriminalvården anvisat (23 §). Om den dömde bryter mot en föreskrift om inskränkningar i rörelsefriheten, ska lämna hjälp för att verkställa föreskriften genom att tillfälligt omhänderta honom eller henne (24 §). Av 32 kap. 4 § följer att om den dömde i väsentlig grad låter bli att göra vad som åligger honom eller henne enligt en dom på ungdomsövervakning, får rätten på talan av åklagare undanröja påföljden och bestämma en ny påföljd för brottet. I stället för att undanröja påföljden får rätten meddela den unge en varning, om det är en tillräcklig åtgärd. Om det bedöms vara en tillräcklig åtgärd får åklagaren, i stället för att väcka talan om undanröjande, besluta att en varning ska meddelas den unge. Företrädare för Kriminalvården ska ges tillfälle att närvara vid det personliga mötet med den unge när varningen meddelas (30 b § LUL). Om de föreskrivna åtgärderna enligt en verkställighetsplan inte kommer till stånd eller om åtgärderna kommit att i väsentlig grad avvika från vad som föreskrivits i verkställighetsplanen, ska rätten på talan av åklagare ha möjlighet att undanröja påföljden och bestämma en ny påföljd för brottet (32 kap. 4 § ). Om det kan antas att det finns förutsättningar för varning eller undanröjande, ska Kriminalvården underrätta om detta. För ett brott som någon begått innan han eller hon fyllt får rätten enligt 30 kap. 5 § döma till fängelse endast om det finns synnerliga skäl. För ett brott som någon begått efter det att han eller hon fyllt men innan han eller hon fyllt får rätten döma till fängelse endast om det med hänsyn till gärningens straffvärde eller annars finns särskilda skäl för det. I de fall rätten finner att påföljden för den som begått ett brott innan han eller hon fyllt bör bestämmas till fängelse, ska den enligt 32 kap. 5 § i stället bestämma påföljden till sluten ungdomsvård , lägst och högst . Detta gäller dock inte om det, med hänsyn till den tilltalades ålder vid lagföringen eller annan omständighet, finns särskilda skäl som talar emot det. Bestämmelser om verkställighet finns i lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård. Enligt 1 § ska sluten ungdomsvård verkställas vid sådana särskilda ungdomshem som avses i 12 § LVU. Det är Sis som ansvarar för verkställigheten. Den dömde ska ges nödvändig vård och behandling samt tillfälle till utbildning, aktiviteter, förströelse, fysisk träning och vistelse utomhus (12 §). Han eller hon får hindras att lämna det särskilda ungdomshemmet och även i övrigt underkastas den begränsning av rörelsefriheten som är nödvändig för att verkställigheten ska kunna genomföras (13 §). Vidare föreskrivs det att verkställigheten alltid ska inledas på en låsbar enhet, men den dömde ska så snart förhållandena medger det ges möjlighet till vistelse under öppnare former. Frågan om den dömde kan ges möjlighet till vistelse under öppnare former ska prövas fortlöpande, dock minst en gång och i samråd med socialnämnden (14 och 22 §§). Den dömde ska tillåtas att vistas utanför det särskilda ungdomshemmet, t.ex. på permission, i den utsträckning som kravet på samhällsskydd medger, om det bedöms lämpligt för att främja hans eller hennes anpassning i samhället eller det finns andra särskilda skäl. Ett tillstånd att vistas utanför det särskilda ungdomshemmet ska förenas med de villkor som behövs. Vid vistelse utanför det särskilda ungdomshemmet får elektroniska hjälpmedel användas för att kontrollera de villkor som ställts om var den dömde ska befinna sig (18 §). Under den senare delen av verkställigheten ska den dömde genom konkreta åtgärder förberedas för ett liv i frihet (18 a §). Behovet av konkreta åtgärder varierar utifrån strafftiden och de personliga och sociala förhållandena. En bedömning ska göras i varje enskilt fall av den dömdes behov av åtgärder under utslussningen. I normalfallet bör det dock innebära att någon form av kvalificerad insats görs utanför det särskilda ungdomshemmet under utslussningen. Förberedelserna kan avse olika områden, t.ex. utbildning, praktik, boende eller fritidsaktiviteter. Av 22 § fjärde stycket LVU framgår att socialnämnden har rätt att i anslutning till frigivningen besluta om vissa tvångsåtgärder, s.k. mellantvång. Av 3 § andra stycket samma lag framgår att även LVU-vård kan komma i fråga. Av Sis årsredovisning framgår (s. 16) att det på två ungdomshem prövas en organisatorisk modell för att underlätta planering, genomförande och uppföljning av vårdinsatser. Målsättningen är att arbetssättet ska innehålla programverksamhet samt färdighetsträning på och utanför avdelningen med fokus på familjearbete och planering framåt, inklusive utslussningsinsatser. kommer att avrapporteras . Vidare framgår att regeringen har gett i uppdrag att samordna ett utvecklingsarbete där Sis deltar. Detta sker i form av ett pilotprojekt inom Sis och psykiatrin för att förbättra vården för unga som vårdas vid Sis och som har stora behov av psykiatrisk vård.