bet · H801MJU18 · 2021-05-21 00:00:00 — Förordningarna innehåller grundläggande krav på hur livsmedelsverksamhet ska bedrivas och hur kontrollen över dessa ska utövas. EG-förordningarna kompletteras av bestämmelser i livsmedelslagen (2006:804), livsmedelsförordningen (2006:813) och föreskrifter meddelade av . Reglerna om livsmedelshygien ska tillämpas av alla företag som bedriver någon form av verksamhet med livsmedel. Ett fåtal regler ska tillämpas även av enskilda som släpper ut livsmedel på marknaden. Enligt medger regelverket en flexibel tillämpning för att säkerställa att det finns lösningar för specifika situationer utan att livsmedelssäkerheten riskeras. Kommissionens riktlinjer för tillämpningen av vissa bestämmelser i och rådets förordning (EG) nr 852/2004 ger vägledning om var gränsen för vad som anses vara ett livsmedelsföretag ska dras. har även gett ut vägledningar för hur bestämmelserna ska tolkas. Enligt kommissionens riktlinjer och vägledning omfattas inte en lokal där man ibland och i liten skala hanterar, bereder, förvarar eller serverar mat, t.ex. en kyrka, skola eller bymarknad och andra situationer som organiserade välgörenhetsbasarer där frivilliga personer ibland bereder mat, av kraven i gemenskapens hygienregler eftersom en sådan verksamhet inte kan anses utgöra ett livsmedelsföretag. När det gäller småskalig livsmedelsverksamhet som sker mer kontinuerligt och organiserat, som t.ex. ett bed and breakfast, ska livsmedelslagstiftningen tillämpas. Enligt utbildningsmaterial Livsmedelskontroll – vårt uppdrag innehåller kraven i hygienförordningarna ofta formuleringar som ”när det är nödvändigt” och ”tillräckligt”. De utgör inte en absolut lista med krav som gäller alla företag. Det är bara relevanta krav som respektive företag ska uppfylla, och respektive regel ska bara tillämpas på det sätt som är relevant. Vad som är relevant måste bedömas utifrån att det är förordningens syfte säkra livsmedel som ska uppnås. Detta kallas målstyrning. Samma regler gäller för korvkiosken och de stora restaurangköken såväl som för gårdsbutiken och stormarknaden. Det övergripande målet för livsmedelsstrategin, som antogs av , är en konkurrenskraftig livsmedelskedja där den totala livsmedelsproduktionen ökar, som relevanta nationella miljömål nås, i syfte att skapa tillväxt och sysselsättning och bidra till hållbar utveckling i hela landet (prop. 2016/17:104, bet. 2016/17:MJU23, rskr. 2016/17:338). Regeringen har sedan livsmedelsstrategin antogs presenterat tre handlingsplaner med åtgärder för att stärka arbetet med att nå det övergripande målet med strategin. presenterades den senaste delen av handlingsplanen, del 3. Handlingsplanen är en del av januariavtalet. I handlingsplanen anför regeringen bl.a. att livsmedelsproduktionen berörs av många olika regler och villkor som styr produktionen. Utformningen av regler och villkor påverkar därför i stor utsträckning förutsättningarna för att starta, driva och utveckla företag i livsmedelskedjan. Att göra det lättare att följa regler bidrar till att sektorn kan utvecklas och bli mer lönsam och stärker konkurrenskraften för företagen. Regeringen vill att det ska vara lätt att göra rätt och föreslår därför ett förenklingspaket som ska utgå från företagens vardag och verkliga behov så att tillväxten inom hela livsmedelskedjan kan öka. I budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 23) aviserade regeringen en satsning på inledningsvis 2021–2023 för att genomföra ett förenklingspaket. Regeringen tillför därefter 2024–2025 och . Inom ramen för paketet har regeringen bl.a. gett i uppdrag att öka likvärdigheten i livsmedelskontrollen i hela landet. I uppdraget ingår att förenkla och underlätta för företagen så att kontrollerna effektiviseras, företagens avgifter minskar och företagens tid och resurser sparas. Här ska ingå utveckling av samråd och samverkan med bl.a. livsmedelskedjans näringslivsorganisationer samt fortsatt arbete för ett mer ändamålsenligt regelverk, bl.a. genom att tillsammans med företrädare för livsmedelsföretag utröna för vilka vardagssvårigheter de ser behov av mer flexibla lösningar. har enligt förordningen (2009:1426) med instruktion för i uppdrag att underlätta och skapa goda förutsättningar för företagande i livsmedelssektorn. Detta gör myndigheten genom att informera och ge råd om lagstiftningen, bidra till regelförenkling, utveckla livsmedelskontrollen och främja livsmedelsexport. Arbetet bedrivs i dialog med branschen. I årsredovisning redovisas att myndigheten arbetar för att göra det enklare att starta och driva företag, med särskilt fokus på åtgärder som underlättar för företagen att göra rätt, smartare regelverk och myndighetens service, effektivitet och bemötande. bedriver en särskild satsning, det s.k. företagsprojektet, för att öka samverkan och dialogen med företag. Målsättningen var att identifiera åtgärder som förbättrar servicen till företag, med särskilt fokus på arbetssätt som gör det lättare att starta och driva små företag. Vidare redovisas att kontinuerligt arbetar med att skapa ett enkelt och lättförståeligt regelverk både när det gäller egna regler och i arbetet med att påverka regelutvecklingen inom EU. Inom EU finns det skyddade namn, eller beteckningar, för vissa speciella livsmedel. Beteckningarna heter skyddad ursprungsbeteckning, skyddad geografisk beteckning och garanterad traditionell specialitet. Förenklat kan man säga att de beteckningar som är skyddade bara får användas vid märkning av livsmedel som framställs enligt särskilda recept och vissa andra villkor. Reglerna för de skyddade beteckningarna är till för att hjälpa producenter av jordbruksprodukter och livsmedel. De gör det möjligt för företagarna att informera konsumenterna om produkternas och livsmedlens egenskaper och särskilda kvaliteter. I årsredovisning redovisas att myndigheten i samverkan med har arbetat för att underlätta för företag som vill ansöka om skyddad geografisk beteckning och skyddad ursprungsbeteckning. Med hjälp av en extern konsult har stödmaterial tagits fram till företag som vill ansöka om en skyddad beteckning. Materialet förväntas ge ansökningar av bättre kvalitet större chans att registreras hos kommissionen. behandlades åtta nya svenska ansökningar om skyddade beteckningar (skyddad ursprungsbeteckning eller skyddad geografisk beteckning) och lämnades in till kommissionen. Även i årsredovisning redovisas att myndigheten inom ramen för landsbygdsprogrammets insatser för att skapa nya jobb och lokal utveckling arbetat med bl.a. att synliggöra, tillvarata och utveckla traditionell kunskap om mat- och livsmedelsframställning, mångfald av växtsorter och husdjursraser, kulturmiljöer och landskap. Arbetet sker i samverkan med och folkminnen, och . har även i uppdrag att främja utvecklingen av turism på landsbygden och korta livsmedelskedjor. arbetade de därför med projekt, upphandlingar och utlysningar i fråga om detta med medel avsatta i landsbygdsprogrammet. Vidare redovisar att projektet del 2 som syftar till att få fram fler svenska livsmedelsprodukter med skyddad EU-beteckning avslutades . Totalt har 16 svenska ansökningar lämnats in till EU under projektets gång och ytterligare 1 produkt var under handläggning hos vid projektets slut. Utifrån de erfarenheter som vunnits under projektets gång fortsätter detta arbete genom en stödfunktion med konsulthjälp för att få fler skyddade EU-beteckningar. Nationella godkännanden av nya livsmedel etc. Den inre marknaden är en gränsöverskridande marknad inom Europeiska unionen med fri rörlighet för varor, tjänster, personer och kapital – de fyra friheterna. Syftet med den inre marknaden är att varor, tjänster, arbetskraft och kapital ska kunna flöda fritt över gränserna, utan nationella begränsningar såsom tullavgifter och olika typgodkännanden. Principen om ömsesidigt erkännande är en EU-rättslig princip som innebär att EU-länderna inte får förbjuda försäljning på sitt territorium av varor som är lagligen saluförda i ett annat EU-land. Det enda undantaget är när EU-länderna har ett legitimt allmänintresse att begränsa eller neka marknadstillträde och när begränsningen är motiverad och proportionerlig. Nya livsmedel är ett begrepp i livsmedelslagstiftningen för livsmedel och livsmedelsingredienser som inte ätits i någon större utsträckning inom EU före . Sådana livsmedel måste riskvärderas och godkännas av kommissionen innan de får börja säljas inom EU. Syftet är att skydda folkhälsan genom att kontrollera att livsmedlen är säkra innan de får släppas ut på marknaden. De nya livsmedel som riskvärderats och bedömts vara säkra godkänns, och godkännandet gäller för hela EU. I besluten anges för vilka användningsområden och i vilka doser livsmedlet är godkänt. Nya livsmedel reglerades tidigare av förordning (EG) nr 258/97 om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser. Den förordningen ersattes av förordning (EU) nr 2015/2283 om nya livsmedel. Syftet med den nya förordningen är att effektivisera godkännandeprocessen som en hög säkerhetsnivå behålls. Den nya förordningen bygger på samma principer som den föregående, men förtydliganden har gjorts och olika administrativa förfaranden har ändrats. Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa) genomför bl.a. riskvärderingar i stället för medlemsstaterna. Vidare har vissa särskilda bestämmelser införts för s.k. traditionella livsmedel från tredjeländer, och det har reglerats att alla nya livsmedel som godkänts ska finnas i ett EU-gemensamt register. För att få sälja en genetiskt modifierad produkt på marknaden i EU måste det finnas ett godkännande för den specifika GMO:n enligt i förordning (EG) nr 1829/2003 av om genetiskt modifierade livsmedel och foder. Enligt information från är processen för att ansöka om ett godkännande relativt lång, och många instanser kan lämna synpunkter. Ansökan om godkännande av genetiskt modifierade livsmedel skickas först till en livsmedelsmyndighet i någon av EU:s medlemsländer. Myndigheten skickar sedan ansökan vidare till Efsa som kontrollerar att ansökan är komplett. När Efsa har meddelat att en ansökan är komplett har Efsa på sig att göra en riskbedömning av produkten. Under den tiden kan myndigheter som har ett ansvar inom GMO-området, t.ex. , komma med tekniskt vetenskapliga synpunkter på ansökningarna. Dessa synpunkter lämnas in till . När ett utlåtande är klart publiceras det på Efsas webbplats. Synpunkter på utlåtandet kan lämnas av vem som helst . Kommissionen ska lägga fram ett förslag till beslut från det att Efsa har publicerat sitt utlåtande. Sedan får EU:s medlemsstater lämna synpunkter på förslaget. Därefter röstar ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa, där alla medlemsstater ingår, om huruvida kommissionens slutliga förslag ska godkännas. Om förslaget inte får majoritet går frågan vidare till för beslut. Om en genmodifierad produkt blir godkänd av kommissionen innebär det att den får säljas i hela EU. Direktiv /141/EG om modersmjölksersättning och tillskottsnäring och om ändring av direktiv /21/EG syftar till att skydda spädbarns och små barns hälsa genom att se till att endast modersmjölksersättning och tillskottsnäring som uppfyller direktivets krav på sammansättning får marknadsföras som lämpliga för att tillgodose spädbarns och små barns näringsbehov. Direktivet innehåller även informationsbestämmelser som syftar till att främja amning. Bestämmelserna om marknadsföring av modersmjölksersättning och tillskottsnäring i direktiv /141/EG är genomförda i genom marknadsföringslagen och framför allt dess bestämmelser om god marknadsföringssed. Direktiv /141/EG innehåller emellertid detaljerade regler som ska tillämpas vid marknadsföringen, bl.a. ett generellt förbud mot reklam för modersmjölksersättning i andra medier än publikationer som är särskilt inriktade på spädbarnsvård och i vetenskapliga publikationer. Direktivet innehåller också detaljerade krav på vilka uppgifter som ska anges i tillåten reklam och hur den i övrigt ska utformas. Regeringen angav i proposition 2013/14:17 Marknadsföring av modersmjölksersättning och tillskottsnäring att direktiv /141/EG innehåller bestämmelser som berör tryck- och yttrandefriheten. För svenskt vidkommande återfinns bestämmelser om tryck- och yttrandefrihet i regeringsformen, tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Regeringsformen medger att yttrandefriheten inom vissa ramar får begränsas genom lag för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Det anges särskilt att rätten att yttra sig i näringsverksamhet får begränsas. Tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen medger att det i lag införs generella förbud mot kommersiella annonser om dessa förbud meddelas till skydd för hälsa eller miljö enligt förpliktelse som följer av EU-medlemskapet. Reklam förekommer oftast i medier som omfattas av tryckfrihetsförordningen eller yttrandefrihetsgrundlagen, dvs. i huvudsak tryckta skrifter, radio, tv, filmer, videogram, ljudupptagningar och andra tekniska upptagningar. Även medger att yttrandefriheten får begränsas genom lag, bl.a. för att tillgodose skyddet för hälsa. Mot denna bakgrund ansåg regeringen att direktivets bestämmelser om marknadsföring av modersmjölksersättning och tillskottsnäring borde genomföras genom lag. Enligt regeringens mening talade direktivets speciella karaktär, omfattning och detaljeringsgrad emot att de nya bestämmelserna infogas i marknadsföringslagen eller i någon annan befintlig lag. I stället borde bestämmelserna tas in i en ny lag om marknadsföring av modersmjölksersättning och tillskottsnäring. I propositionen föreslogs att marknadsföring av modersmjölksersättning endast ska vara tillåten i publikationer som är särskilt inriktade på spädbarnsvård och i vetenskapliga publikationer. All annan marknadsföring av modersmjölksersättning ska vara förbjuden. Andra produkter än modersmjölksersättning ska inte vid marknadsföring få framställas som lämpade att ensamma tillgodose friska spädbarns näringsbehov tills de börjar få lämplig tilläggskost. Vid miljö- och jordbruksutskottets behandling av propositionen (bet. 2013/14:MJU6 Marknadsföring av modersmjölksersättning och tillskottsnäring) anförde utskottet följande: Regeringsformen medger att yttrandefriheten inom vissa ramar får begränsas genom lag för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Mot denna bakgrund anser utskottet att direktivets bestämmelser om marknadsföring av modersmjölksersättning och tillskottsnäring bör genomföras genom lag. Som framhålls i propositionen talar direktivets speciella karaktär, omfattning och detaljeringsgrad emot att de nya bestämmelserna infogas i marknadsföringslagen eller i någon annan befintlig lag. I stället bör bestämmelserna tas in i en ny lag om marknadsföring av modersmjölksersättning och tillskottsnäring. Utskottet anser att det är viktigt att samtliga informatörer har relevant utbildning. Dessutom bör man särskilt uppmärksamma föräldrars informationsbehov när riktlinjer för marknadsföring av modersmjölksersättning ska tas fram. Utskottet ställde sig bakom de bedömningar som regeringen gjorde i propositionen och antog regeringens lagförslag (bet. 2013/14:MJU6, rskr. 2013/14:73). Av 4 § i den senaste versionen av föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2008:3) om information som avser uppfödning genom amning eller med modersmjölksersättning (HSLF-FS 2017:17) framgår att den information som lämnas om uppfödning genom amning och användning av modersmjölksersättning till modern eller någon annan person som vårdar ett spädbarn ska vara objektiv och entydig. Informationen ska vara anpassad till det enskilda spädbarnets och moderns behov och ska i övrigt överensstämma med vad som framgår av 3 kap. patientlagen (2014:821) och 6 kap. 1 § patientsäkerhetslagen (2010:659). Samordning av frågor som rör spädbarnsnutrition inklusive amning ingår i instruktion. har i uppdrag att leda en samordningsgrupp för amningsfrågor med företrädare för , och . Syftet med samordningsgruppens arbete är att samverka och samordna mellan myndigheter och andra aktörer för att främja, skydda och stödja amning. Av informationen på webbplats framgår att samordningsgruppens arbete följs upp av den nationella amningskommittén, som utöver myndigheternas företrädare även består av företrädare för enskilda intresseorganisationer och professionella sammanslutningar inom hälso- och sjukvården. Flexibla regler för småskalig verksamhet Utskottet konstaterar att livsmedelslagstiftningen ska tillämpas för småskalig livsmedelsverksamhet som sker kontinuerligt och organiserat. Lagstiftningen är målstyrd, vilket innebär att företag kan nå samma mål trots att de arbetar på olika sätt. Det är livsmedelsföretagets uppgift att avgöra vad som är tillräckligt för att uppnå målsättningarna i lagstiftningen. Utskottet anser, i likhet med regeringen, att utformningen av regler och villkor påverkar förutsättningarna att starta, driva och utveckla företag i livsmedelskedjan. Det är därför positivt att regeringen har tagit fram ett förenklingspaket som ska utgå från företagens vardag och behov och föreslå mer flexibla lösningar. Vidare noterar utskottet arbete med att skapa ett enkelt och lättförståeligt regelverk både när det gäller egna regler och på EU-nivå. Om konkurrenskraften i livsmedelskedjan ska öka är det enligt utskottets mening nödvändigt med ett kontinuerligt förenklingsarbete. I avvaktan på resultatet av det arbete som pågår anser utskottet att motion 2020/21:2949 (C) yrkande 19 kan lämnas utan åtgärd. Inledningsvis vill utskottet framhålla att det i finns många unika livsmedel och produkter med en traditionell koppling till en region som är värda att skyddas. Skyddade beteckningar kan användas för att bevara hantverkstraditioner och det traditionella landskapet. Utskottet ser därför positivt på att fler livsmedel och jordbruksprodukter får skyddad beteckning. Utskottet noterar att och har arbetat för att underlätta för företag som vill ansöka om skyddad geografisk beteckning och skyddad ursprungsbeteckning. Stödmaterial har tagits fram som framöver förväntas ge ansökningar av bättre kvalitet med större chans att registreras hos kommissionen. Utskottet anser därmed att motion 2020/21:726 (SD) yrkande 9 kan lämnas utan åtgärd. Nationella godkännanden av nya livsmedel etc. Den inre marknaden är en grundläggande del av EU-samarbetet. Varor, tjänster, arbetskraft och kapital ska kunna flöda fritt över gränserna. I sammanhanget är även principen om ömsesidigt erkännande viktig – en vara som säljs i en medlemsstat ska även kunna erkännas och säljas i en annan medlemsstat. När det gäller godkännanden av nya livsmedel eller produkter framställda av GMO måste dessa först godkännas av kommissionen innan de får börja säljas inom EU. När de väl har godkänts får de säljas i alla medlemsstater. Utskottet ser för tillfället ingen anledning att ändra denna ordning och avstyrker således motion 2020/21:730 (SD) yrkande 20. Utskottet noterar att direktivet om modersmjölksersättning och tillskottsnäring innehåller ett generellt förbud mot reklam för modersmjölksersättning i andra medier än publikationer som är särskilt inriktade på spädbarnsvård och i vetenskapliga publikationer. har genomfört detta krav i lagen om marknadsföring av modersmjölksersättning och tillskottsnäring. Vid behandlingen av propositionen om detta regelverk underströk utskottet betydelsen av att samtliga informatörer har relevant utbildning och att föräldrars informationsbehov särskilt uppmärksammas när riktlinjer för marknadsföring av modersmjölksersättning ska tas fram. Utskottet vidhåller detta ställningstagande och ser för tillfället ingen anledning att avskaffa lagen, speciellt då den genomför delar av ett EU-direktiv. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion 2020/21:1500 (L). Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår de motionsförslag som beretts i förenklad ordning. Jämför särskilt yttrande 1 (M), 2 (SD), 3 (C), 4 (KD) och 5 (L). I motioner från allmänna motionstiden /21 har det väckts förslag som rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare . Detta har gjorts i betänkandena /19:MJU12 Livsmedelspolitik, 2018/19:MJU17 om Landsbygdsprogrammet 2014–2020, 2019/20:MJU2 Utgiftsområde 23, 2019/20:MJU10 Vattenvård samt 2019/20:MJU19 En förbättrad tillsyn på miljöområdet och livsmedelspolitik. har beslutat i enlighet med utskottets förslag. Utskottet ser inte någon anledning att nu återigen pröva de motionsyrkanden som tas upp i bilaga 3 och avstyrker därför motionsförslagen. Organisationen av kontrollen av material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel, punkt 2 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:3973 av m.fl. (M) yrkandena 1 och 2. För att stärka konkurrenskraften inom såväl det svenska jordbruket som livsmedelsproduktionen måste kostnaderna för verksamheterna sänkas. Det handlar om direkta kostnader såsom skatter och avgifter men också om de indirekta kostnader som uppstår genom regelkrångel, administration och kostsamma särkrav. Enligt en uppskattning från har företagare 1 200 lagar, 2 200 förordningar och 8 100 föreskrifter och allmänna råd att förhålla sig till. Man bedömer att regelkostnaderna ökar med i genomsnitt . Det är ett allvarligt hot mot tillväxten och svenska företags konkurrenskraft. Varje förslag till nya regler bör därför ta i beaktande hur dessa kostnader kan minskas eller hållas till ett minimum. I proposition 2020/21:157 Material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel föreslår regeringen att kommunerna får ansvaret för att utöva offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet när det gäller företag som bedriver tillverkning, förädling och distribution av material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel. föreslås vara central myndighet för området material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel med ansvar för att samordna kontrollen och lämna råd och hjälp. Enligt oss finns här en risk för otydlighet och variationer över landet. Vi anser därför att det är centralt att regeringen tydliggör ansvar för att tillhandahålla råd och riktlinjer på ett sätt som säkerställer ett minimum av variation av hur reglerna tillämpas i olika delar av landet. Vi anser vidare att såväl som kommunernas ansvar för kontrollerna bör omfatta att tillhandahålla råd och riktlinjer på ett sätt som minskar den administrativa bördan på företagen inom jordbruks- och livsmedelsbranschen. Förutsättningar för livsmedelskontrollen, punkt 3 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:3350 av m.fl. (M) yrkande 32 och 2020/21:1007 av (KD) och 2020/21:2822 av (M). Ansvaret för livsmedelskontrollerna ligger främst på nivå. Vanligtvis betalar livsmedelsföretaget en fast avgift för de kontroller kommunen ska göra. genomförs det sammantaget för få livsmedelskontroller runt om i landet. Det leder till att många livsmedelsföretag upplever att de inte får de kontroller som de betalar för, och det kan även vara ett problem för livsmedelssäkerheten gentemot konsumenten. Vi föreslår i stället en ny modell där företagen betalar en mindre, fast administrativ avgift , och därutöver faktureras företagen endast efter utförd kontroll. Fokus på kontrollerna bör dessutom vara en gemensam dialog mellan inspektör och företag där målet är att gemensamt lösa eventuella problem innan företaget får ett föreläggande. Vi föreslår därför att ges i uppdrag att arbeta fram en policy för livsmedelskontroll som grundar sig på dialog och en tydligare koppling mellan avgift och faktiskt utförd kontroll. Beredskapslager och strategiska livsmedelsanläggningar, punkt 5 (M)