bet · H901JuU5 · 2021-11-12 00:00:00 — Slopad straffrabatt för unga myndiga vid allvarlig brottslighet Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag till ändringar i och lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Förslagen innebär förändringar av den straffrättsliga särbehandlingen av unga lagöverträdare i åldersgruppen 18–. Förslagen innebär att om någon som är 18–har begått ett brott, och det för brottet inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , ska hans eller hennes ungdom inte beaktas särskilt vid straffmätningen. Detsamma ska gälla om brottets straffvärde uppgår till fängelse . Det ska inte heller krävas särskilda skäl för att döma lagöverträdare i den åldersgruppen till fängelse, och samma straff ska kunna dömas ut som för andra myndiga lagöverträdare. Vidare föreslås att de särskilda ungdomspåföljderna i princip ska vara förbehållna personer som inte fyllt för brottet. Den som är ska få dömas till någon av ungdomspåföljderna endast om det finns särskilda skäl för det. Det föreslås även att vissa allvarliga brott inte ska kunna preskriberas om brottet begåtts av någon som fyllt . Lagändringarna föreslås träda i kraft . Utskottet föreslår även ett tillkännagivande till regeringen med anledning av motionsyrkanden. Enligt utskottet bör regeringen återkomma med ett lagförslag som innebär att straffrabatten för unga myndiga lagöverträdare slopas för samtliga brott. I denna del finns två reservationer (S, V, MP) och (L). Utskottet föreslår att avslår övriga motionsyrkanden. I betänkandet finns totalt åtta reservationer (S, M, SD, V, KD, L, MP) och två särskilda yttranden (SD, V). Proposition 2021/22:17 Slopad straffrabatt för unga myndiga vid allvarlig brottslighet. Tio yrkanden i följdmotioner. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Slopad straffrabatt för unga myndiga vid allvarlig brottslighet 1.Avslag på propositionen, punkt 1 (SD, V) 2.Slopad straffrabatt för unga myndiga vid allvarlig brottslighet, punkt 2 (M, KD) 3.Slopad straffrabatt för unga myndiga vid allvarlig brottslighet, punkt 2 (SD) 4.Slopad straffrabatt för unga myndiga i ytterligare fall, punkt 4 (S, V, MP) 5.Slopad straffrabatt för unga myndiga i ytterligare fall, punkt 4 (L) 6.Förändrad straffrabatt för 15–17-åringar, punkt 5 (M, KD) 7.Förändrad straffrabatt för 15–17-åringar, punkt 5 (SD) 8.Bredare analys av hänsyn till ålder vid straffmätningen, punkt 6 (L) 1.Avslag på propositionen, punkt 1 (SD) 2.Avslag på propositionen, punkt 1 (V) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Regeringens lagförslag Bilaga 3 Reservanternas lagförslag Bilaga 4 Reservanternas lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2021/22:3657 av m.fl. (V) och 2021/22:4234 av m.fl. (SD) yrkande 1. Reservation 1 (SD, V) Slopad straffrabatt för unga myndiga vid allvarlig brottslighet antar regeringens förslag till lag om ändring i . Därmed bifaller proposition 2021/22:17 punkt 1 och avslår motionerna 2021/22:4234 av m.fl. (SD) yrkande 2 och 2021/22:4235 av m.fl. (M). Reservation 2 (M, KD) Reservation 3 (SD) antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Därmed bifaller proposition 2021/22:17 punkt 2. Slopad straffrabatt för unga myndiga i ytterligare fall ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen ska återkomma med ett lagförslag som innebär att straffrabatten för unga myndiga lagöverträdare slopas för samtliga brott, och detta tillkännager för regeringen. 2021/22:4232 av m.fl. (C) och 2021/22:4236 av m.fl. (KD) yrkande 1 och 2021/22:4233 av m.fl. (L) yrkande 1. Reservation 4 (S, V, MP) Reservation 5 (L) Förändrad straffrabatt för 15–17-åringar 2021/22:4234 av m.fl. (SD) yrkande 3 och 2021/22:4236 av m.fl. (KD) yrkande 2. Reservation 6 (M, KD) Reservation 7 (SD) Bredare analys av hänsyn till ålder vid straffmätningen 2021/22:4233 av m.fl. (L) yrkande 2. Reservation 8 (L) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (KD), (M), (S), (M), (SD), (S), (M), (SD), (S), (S), (L), (SD), (MP), (KD), (C) och (V). I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 2021/22:17 Slopad straffrabatt för unga myndiga vid allvarlig brottslighet. I propositionen föreslår regeringen ändringar i och lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Förslagen innebär förändringar i den straffrättsliga särbehandlingen av unga lagöverträdare i åldersgruppen 18–. Regeringens förslag till riksdagsbeslut finns i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. I betänkandet behandlar utskottet även sex motioner som har väckts med anledning av propositionen. Förslagen i motionerna finns i bilaga 1. Reservanternas lagförslag finns i bilaga 3 och 4. Det kan nämnas att har gjort flera tillkännagivanden till regeringen i frågor som behandlas i detta ärende. En närmare genomgång av dessa görs under rubriken av tillkännagivanden (s. 14). Slopad straffrabatt för unga myndiga vid allvarlig brottslighet Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till ändringar i och lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Förslagen innebär förändringar av den straffrättsliga särbehandlingen av unga lagöverträdare i åldersgruppen 18–. ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen ska återkomma med ett lagförslag som innebär att straffrabatten för unga myndiga lagöverträdare slopas för samtliga brott, och detta tillkännager för regeringen. avslår övriga motionsyrkanden om att tillämpningsområdet för straffrabatten för unga lagöverträdare ska begränsas ytterligare och om att tillsätta en utredning med uppdrag att göra en bredare analys av hur ålder ska beaktas vid straffmätningen. Jämför reservation 1 (SD, V), 2 (M, KD), 3 (SD), 4 (S, V, MP), 5 (L), 6 (M, KD), 7 (SD) och 8 (L) samt särskilt yttrande 1 (SD) och 2 (V). Unga lagöverträdare har särbehandlats i straffrättsligt hänseende. Detta gäller särskilt åldersgruppen 15–, men också lagöverträdare i åldern 18–. Särbehandlingen görs både vid straffmätningen och vid valet av påföljd. Ett skäl som brukar framhållas för denna ordning är att unga typiskt sett inte anses ha nått sådan mognad och ansvarsförmåga att de bör behandlas som vuxna. De har också ansetts särskilt känsliga för de konsekvenser som straffrättsliga ingripanden kan leda till. Grunderna för den nuvarande regleringen om särbehandling för åldersgruppen 18–infördes i samband med avskaffandet av ungdomsfängelse som påföljd. Regleringen fördes sedan över till 29 och 30 kap. i samband med påföljdsreform. Vid straffmätningen innebär särbehandlingen att om någon har begått ett brott innan han eller hon fyllt ska hans eller hennes ungdom beaktas särskilt i mildrande riktning, se 29 kap. 7 § första stycket . Det kallas ibland för ungdomsreduktion. I doktrin och praxis har det utvecklats riktlinjer för hur den bör göras. Straffnedsättningen blir generellt större för den som för brottet var väsentligt än för den som nästan uppnått denna ålder. I princip blir det fråga om allt större straffnedsättning ju yngre lagöverträdaren är. Även om reduktionen inte bör ske helt schematiskt utan också differentieras utifrån t.ex. straffets längd (se NJA 2000 s. 421) tillämpas ofta – som en allmän utgångspunkt i praxis – kvotdelar av straffvärdet enligt en fallande skala utifrån ålder. Enligt den ordningen reduceras straffvärdet för t.ex. en person som var till 1/5, en 18-åring till 1/2 och en 20-åring till 3/4 av det värde som gällt för en vuxen lagöverträdare. Av 29 kap. 7 § andra stycket följer att ingen får dömas till strängare straff än fängelse, och följaktligen inte till livstids fängelse, för brott som begåtts . I 32 kap. finns bestämmelser om de särskilda ungdomspåföljderna ungdomsvård, ungdomstjänst och sluten ungdomsvård. infördes en ny påföljd för unga lagöverträdare, ungdomsövervakning. Vid påföljdsvalet gäller delvis olika regler för åldersgrupperna 15–respektive 18–. För lagöverträdare som var för lagföringen bestäms påföljden normalt till någon av de särskilda ungdomspåföljderna eller till böter. Fängelse får enligt 30 kap. 5 § första stycket väljas som påföljd för den som begått brott endast om det finns synnerliga skäl. Om rätten anser att det finns sådana skäl ska påföljden i enlighet med bestämmelserna i 32 kap. 5 § i stället för fängelse bestämmas till sluten ungdomsvård , om inte särskilda skäl talar mot det. Lagöverträdare som fyllt 18 men inte för lagföringen kan dömas till samma slag av påföljder som andra myndiga lagöverträdare. Fängelse får enligt 30 kap. 5 § andra stycket väljas som påföljd för den som fyllt 18 men inte för brottet endast om det med hänsyn till gärningens straffvärde eller annars finns särskilda skäl för det. Under vissa förutsättningar kan det bli aktuellt att döma till någon av de särskilda ungdomspåföljderna. Enligt 35 kap. 2 § första stycket preskriberas inte vissa allvarliga brott, t.ex. mord. Av andra stycket i samma paragraf följer emellertid att ett sådant brott som någon har begått alltid kan preskriberas. I lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare finns särskilda bestämmelser om handläggningen hos , åklagare och domstol av mål och ärenden om brott där den misstänkte inte har fyllt . Lagen innehåller bestämmelser om bl.a. förundersökning, åtalsprövning, personutredning, häktning och rättegång som ersätter och fyller ut regleringen i . Till skillnad från övriga bestämmelser i lagen, som i huvudsak avser mål och ärenden där den dömde inte har fyllt , avser flera av bestämmelserna om rättegången i 25–30 a §§ även mål där den tilltalade inte har fyllt . De bestämmelserna handlar bl.a. om krav på särskilt utsedda domare i ungdomsmål, offentlighet vid förhandling och skyndsam handläggning. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att överväga och föreslå ändringar av den straffrättsliga särbehandlingen av lagöverträdare i åldersgruppen 18–. I uppdraget ingick att lämna förslag som innebär att den åldersgruppen behandlas som andra myndiga lagöverträdare vid straffmätningen och när det gäller val av påföljd samt i processuellt hänseende. Vidare skulle utredaren analysera vad en sådan ordning kan få för konsekvenser för lagöverträdare i åldern 15–och mot den bakgrunden överväga olika modeller för hur straffmätningen för lagöverträdare i den åldersgruppen skulle kunna ske. Utredningen, som antog namnet , lämnade betänkandet Slopad straffrabatt för unga myndiga (SOU 2018:85) . I enlighet med uppdraget lämnades bl.a. förslag som innebär att lagöverträdare i åldersgruppen 18–behandlas som andra myndiga lagöverträdare vid straffmätningen och när det gäller val av påföljd. För lagöverträdare i åldern 15–förordades en lösning som innebär att regleringen skulle vara oförändrad. I ett särskilt yttrande till utredningen lämnades ett alternativt förslag om en slopad straffrättslig särbehandling för åldersgruppen 18–vid återfall i allvarlig brottslighet som är kopplad till organiserad brottslighet eller annan kriminalitet förenad med gängbildning. Betänkandet har remissbehandlats. Vid remissbehandlingen ifrågasatte en majoritet av remissinstanserna betänkandets förslag om en generellt slopad straffrättslig särbehandling av unga myndiga i åldern 18–och reste frågan om det, i syfte att åstadkomma en skärpt reaktion mot allvarlig brottslighet av unga myndiga t.ex. i kriminella nätverk, vore lämpligare med en mer avgränsad lösning. Som ett led i den fortsatta beredningen av betänkandet utarbetades därför ett utkast till lagrådsremiss (Ju2020/02657) med ett sådant förslag. Utkastet till lagrådsremiss har remissbehandlats. I propositionen behandlas förslagen i betänkandet Slopad straffrabatt för unga myndiga, de förslag i betänkande (SOU 2012:34) och departementspromemorian Processrättsliga konsekvenser av förslag (Ds 2012:54) som rör slopad särbehandling av unga lagöverträdare samt förslagen i utkastet till lagrådsremiss. Behovet av en ny reglering I propositionen redogör regeringen för utvecklingen av ungdomsbrottsligheten och vilka åtgärder som har vidtagits för att möta ungdomsbrottsligheten. Regeringen konstaterar att den hittillsvarande ordningen med straffrättslig särbehandling av unga lagöverträdare har funnits . Den grundar sig på synsättet att unga personer typiskt sett har en outvecklad ansvarsförmåga, vilket bl.a. påverkar förmågan till självkontroll. Unga är också generellt sett mer psykologiskt känsliga för bestraffning än vuxna. Samhället bör därför visa tolerans för den unges mognadsprocess. Det har också ansetts att frihetsberövanden, särskilt för unga lagöverträdare, kan motverka deras återanpassning i samhället och leda till att de fostras in i en kriminell livsstil och därmed öka risken för återfall i brott. Enligt regeringen är dessa skäl för särbehandling, framför allt när det gäller omyndiga lagöverträdare i åldern 15–, som är barn, fortfarande viktiga. För barn ska också beaktas att FN:s konvention om barnets rättigheter (), som gäller som lag i , innehåller bestämmelser om barnets bästa och att det ska finnas lagar särskilt anpassade för barn. Regeringen framhåller att överväganden om lagstiftningens utformning därför ska genomsyras av ett barnrättsperspektiv. Materiellt sett får särbehandlingen till följd att brott begångna av unga lagöverträdare, genom ungdomsreduktionen vid straffmätningen och de särskilda regler som gäller vid påföljdsvalet, bestraffas lindrigare än om motsvarande brott begåtts av en lagöverträdare som fyllt . Den grundläggande utgångspunkten vid påföljdsbestämningen, dvs. att ett brotts straff ska stå i proportion till dess allvar (proportionalitetsprincipen), får alltså vägas mot, och i dessa fall stå tillbaka för, intresset av straffrättslig särbehandling av unga lagöverträdare. Regeringen anser att för åldersgruppen 15–har den nuvarande ordningen för påföljdsbestämning också goda skäl för sig (jfr prop. 2014/15:25 s. 25 och prop. 2019/20:118 s. 35). När det gäller lagöverträdare i åldern 18–bör avvägningen enligt regeringen emellertid kunna leda till mer differentierade resultat än . För lagöverträdare i den åldersgruppen kan skälen för särbehandling fortfarande väga över i vissa fall. Ju allvarligare brottslighet det är fråga om, desto större vikt är det enligt regeringen rimligt att tillmäta straffsystemets krav på en tillräckligt ingripande reaktion. Detsamma gäller vid återfall i brott och vid brott av sådan art att det bedömts vara angeläget att kunna ingripa med en sträng påföljd trots att straffvärdet i sig inte är påtagligt högt. Regeringen konstaterar att unga vuxnas förmåga till ansvarstagande och mognad utvecklas successivt, vilket innebär att någon generell och allmänt giltig gräns för när de nått erforderlig mognad inte låter sig uppställas. På flera sätt anses denna förmåga emellertid tillräckligt utvecklad i anslutning till myndighetsåldern, som har betydelse för såväl vilket ansvar en person har för sina handlingar som hans eller hennes rättigheter och skyldigheter i olika avseenden. Regeringen hänvisar också till att det hittillsvarande hänsynstagandet till den tilltalades ålder för lagöverträdare i åldersgruppen 18–vid påföljdsbestämningen framstår som långtgående vid en internationell jämförelse. När det gäller allvarlig brottslighet som begås av personer anser regeringen att det med fog kan hävdas att den nuvarande regleringen kan leda till att reaktionen på allvarlig brottslighet blir alltför begränsad och inte står i proportion till brottets allvar. Vidare kan det enligt regeringen ifrågasättas om genomslaget för hänsynstaganden till unga lagöverträdares bristande mognad och känslighet för ingripanden, ställt mot andra intressen, ges lämpliga proportioner i rättstillämpningen. En ordning som innebär att myndiga personer kan begå allvarlig brottslighet och få sina straff nedsatta med hälften, kan enligt regeringen riskera att undergräva straffsystemets trovärdighet och legitimitet. Den grundläggande utgångspunkten för påföljdsbestämningen ska vara brottets svårhet, och vid grova brott måste samhället kunna reagera med adekvata sanktioner. Vidare är det också av väsentlig betydelse att återfall i brott kan ges ett tillräckligt genomslag för påföljdssystemets trovärdighet. Att så kan ske är viktigt även när det är fråga om en ung myndig person som har återfallit i brott, t.ex. efter en tidigare utdömd ungdomspåföljd. Detsamma gäller brottslighet av sådan art att det bedömts vara angeläget att kunna ingripa med en sträng påföljd trots att straffvärdet i sig inte är påtagligt högt. Sammanfattningsvis gör regeringen bedömningen att reglerna för påföljdsbestämningen för lagöverträdare i åldersgruppen 18–i större utsträckning än enligt den nuvarande ordningen bör vara desamma som för andra myndiga lagöverträdare. Det finns ett behov av förändringar av bestämmelserna om straffmätning och val av påföljd för lagöverträdare i åldersgruppen 18–. I samband med detta finns skäl att också göra förändringar av ungdomspåföljdernas tillämpningsområde och preskription samt de bestämmelser som handlar om rättegången för unga lagöverträdare. Slopad ungdomsreduktion vid straffmätningen för allvarliga brott Regeringen föreslår att om någon har begått brott efter det att han eller hon fyllt 18 men innan han eller hon fyllt och det för brottet inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , ska hans eller hennes ungdom inte beaktas särskilt vid straffmätningen. Den tilltalades ungdom ska inte heller beaktas särskilt vid försök, förberedelse eller stämpling till eller underlåtenhet att avslöja eller förhindra sådant brott. Detsamma ska gälla om brottets straffvärde uppgår till fängelse . Regeringens överväganden om utformningen av den nya regleringen finns i avsnitt 5.1 i propositionen. Detta kommer endast att beröras översiktligt nedan med särskild tyngdpunkt på de förslag om annan utformning som har framställts i följdmotioner i detta ärende. När det gäller frågan om en generellt slopad särbehandling för åldersgruppen 18–, i enlighet med förslag, konstaterar regeringen att en majoritet av remissinstanserna ifrågasätter behovet av detta, bl.a. med hänsyn till att den lagförda ungdomsbrottsligheten minskar och att unga myndiga uppvisar en i förhållande till äldre personer i allmänhet bristande mognad och ansvarsförmåga. För lagöverträdare i åldersgruppen 18–kan också skälen för särbehandling vid straffmätningen fortfarande anses väga över när det gäller brottslighet av mindre allvarligt slag. För att undvika onödiga repressionsökningar bedömer regeringen att en sådan mindre allvarlig brottslighet även fortsättningsvis bör omfattas av en generell ungdomsreduktion och unga myndiga lagöverträdare mötas av en större tolerans från samhällets sida. Regeringen framhåller vikten av att de förändringar som övervägs så långt som möjligt stämmer överens med påföljdssystemets uppbyggnad och systematik och inte innebär större förändringar än nödvändigt. Enligt regeringen är det viktigt att säkerställa en förutsebar rättstillämpning, att lika fall behandlas lika av domstolarna och att reformen får avsedd effekt som utrymme ges till en nyanserad straffmätning i det enskilda fallet. När det gäller förslaget i det särskilda yttrandet till betänkande – att ungdomsreduktionen inte ska tillämpas vid återfall i allvarlig brottslighet som är kopplad till organiserad brottslighet eller annan kriminalitet förenad med gängbildning – anser regeringen att nackdelarna är så pass betydande att detta alternativ inte bör väljas. I 29 kap. regleras hur återfall i brott ska påverka straffmätningen, och där finns också en straffskärpningsgrund som hänför sig till brottslighet som utövats i organiserad form. Regeringen konstaterar att en ordning som innebär att en och samma omständighet tillåts påverka straffmätningen på flera olika sätt kan leda till att regelsystemet blir svårtillämpat och svåröverskådligt samt att omständigheten i det enskilda fallet kan få ett genomslag som inte motsvarar dess betydelse. Vidare pekar regeringen på att det kan ifrågasättas om effekterna av en sådan lösning kan anses förenliga med den proportionalitet som bör prägla påföljdsbestämningen. Som exempel nämner regeringen att en 18-åring som tidigare dömts för brott i vissa fall skulle riskera ett dubbelt så långt fängelsestraff som en ostraffad 18-åring som gör sig skyldig till samma slags brott. På liknande sätt skulle en tidigare straffad 18-åring som gör sig skyldig till en våldtäkt straffas hårdare än en tidigare ostraffad 18-åring som döms för två fall av våldtäkt. Vidare innebär begränsningen till brottslighet som utövats i organiserad form eller i gängmiljö ingen skärpt reaktion när det gäller allvarlig brottslighet som normalt inte utövas under sådana former, t.ex. sexualbrott eller allvarlig våldsbrottslighet i nära relationer. Mot denna bakgrund anser regeringen att det inte finns skäl att, som har tillkännagett för regeringen, avskaffa ungdomsreduktionen för unga myndiga lagöverträdare vid återfall i brott. Regeringen anser därför att det är lämpligare att ge återfallsaspekten ökat genomslag vid påföljdsbestämningen genom vad som föreslås om att det inte ska ske någon särbehandling vid påföljdsvalet. Regeringen bedömer att det är en ändamålsenlig lösning att göra ungdomsreduktionen avhängig av en föreskriven straffskala. Regeringen konstaterar dock att en avgörande nackdel med att knyta slopandet av ungdomsreduktionen till ett föreskrivet maximistraff är att många brott har en vid straffskala och att reduktionen därför inte skulle kunna omfatta brott som i det enskilda fallet är mindre allvarligt. I stället bör utgångspunkten enligt regeringen vara det lägsta föreskrivna straffet för en viss brottstyp. En sådan avgränsning skulle säkerställa att den generella ungdomsreduktionen även fortsättningsvis kan användas vid straffmätning av mindre allvarlig brottslighet som den inte tillämpas vid straffmätningen för allvarliga brott. Så används exempelvis föreskrivet minimistraff för att i reglera användningen av beslag och hemliga tvångsmedel liksom i lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare för att avgöra när en utredning om brott bör inledas mot någon som inte har fyllt . Regeringen anser att det minimistraff som lämpligen bör användas är fängelse . En sådan nivå säkerställer enligt regeringen att reformen i denna del kommer att omfatta allvarlig brottslighet, exempelvis brott som kan begås av unga myndiga lagöverträdare bl.a. inom ramen för kriminella nätverk, liksom allvarliga sexualbrott. Det handlar t.ex. om mord, dråp, grov misshandel, synnerligen grov misshandel, människorov, människohandel, olaga frihetsberövande, våldtäkt, grov våldtäkt, våldtäkt mot barn, grov våldtäkt mot barn, grovt koppleri, rån, grovt rån, grov utpressning, mordbrand, grov mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, grovt övergrepp i rättssak, grovt narkotikabrott och synnerligen grovt narkotikabrott, grov narkotikasmuggling, synnerligen grov narkotikasmuggling, grovt vapenbrott, synnerligen grovt vapenbrott och terroristbrott. För sådana brott kommer det inte heller att kunna dömas till lindrigare straff än vad som är föreskrivet för brottet. Vidare föreslår regeringen att det införs en straffvärdeventil som innebär att ungdomsreduktionen inte heller ska tillämpas vid straffmätningen för brott vars straffvärde, i det enskilda fallet, uppgår till fängelse . När det gäller förhållandet till lagöverträdare i åldern 15–konstaterar regeringen att , efter att ha övervägt olika modeller för hur ungdomsreduktionen skulle kunna ut för den åldersgruppen, gjort bedömningen att intresset att minska tröskeleffekter i förhållande till unga myndiga lagöverträdare inte kan motivera en ökad repressionsnivå för den som begår brott . Regeringen, liksom i princip samtliga remissinstanser som har yttrat sig i den delen, instämmer i den bedömningen. Regeringen anser att den nuvarande ordningen för påföljdsbestämning för åldersgruppen 15–har goda skäl för sig.