bet · H801NU22 · 2021-06-16 00:00:00 — I yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om att samhällsekonomiska risker och direkta samhällsekonomiska kostnader ska vara styrande för driften och underhållet av transmissionsnätet. I yrkande 8 begärs ett tillkännagivande om att genom upphandling av stödtjänster bör ersätta aktörer i kraftsystemet för att agera så att riskerna minskar. I yrkande 9 begärs ett tillkännagivande om att det behövs en plan för när leveranssäkerhetsmålet ska nås i olika delar av landet. Enligt motionärerna bör regeringen presentera en plan för när leveranssäkerhetsmålet som ska presenteras kan antas nås i olika delar av landet. I yrkande 11 begärs ett tillkännagivande om att lagstadgade redovisning av leveranssäkerheten behöver kompletteras med en övergripande redovisning av hur elkvaliteten i transmissionsnät, regionnät och lokalnät utvecklas med avseende på spänning, frekvens och övertoner. I yrkande 12 begärs ett tillkännagivande om att genom sin tariffstruktur och genom en marknad för stödtjänster ska styra lokaliseringen av elproduktion till de delar av elnätet där den gör störst nytta ur ett systemkostnads- och leveranssäkerhetsperspektiv. I yrkande 13 begärs ett tillkännagivande om att all elproduktion som nyansluts till elnäten – inklusive havsbaserad vindkraft – ska stå för de kostnader anslutningen orsakar i kraftsystemet. I yrkande 14 begärs ett tillkännagivande om att kontroll av att anslutningskraven för elproduktionsanläggningar är uppfyllda behöver förbättras. I yrkande 15 begärs ett tillkännagivande att behöver ta fram en strategi för att motverka att stora anläggningar delas upp i flera små i syfte att kringgå anslutningskrav. I yrkande 16 begärs ett tillkännagivande om att intäktsregleringen behöver ses över för att säkerställa att region- och lokalnätsägarna har ekonomiska förutsättningar att leva upp till sina nya roller enligt ren energi-paketet. I yrkande 17 samma motion som ovan begärs ett tillkännagivande om att länsstyrelserna ska ta en aktiv roll i planeringen av det framtida kraftsystemet. I yrkande 18 begärs ett tillkännagivande om att ska bistå de regionala och lokala nätägarna med handledning kring vad nätutvecklingsplanerna ska innehålla och hur de ska skrivas. I yrkande 19 begärs ett tillkännagivande att ska kontrollera att nätutvecklingsplanerna håller tillräcklig kvalitet. i samråd med länsstyrelserna och genom sin tillsyn säkerställa att arbetet genomförs på ett likvärdigt sätt över hela landet och att nätutvecklingsplanerna håller tillräckligt hög kvalitet. I yrkande 20 begärs ett tillkännagivande om att inrätta ett systemråd för att säkerställa att övergripande frågor i kraftsystemplaneringen tas om hand och samordnas effektivt. I yrkande 21 begärs ett tillkännagivande om att samverkan mellan och region- och lokalnätsägarna behöver förbättras. I yrkande 22 begärs ett tillkännagivande om att i sin investeringsplanering ska ta fram analyser som jämför elnätsinvesteringar med nollalternativet att tillföra ytterligare synkron produktion på de platser där den gör störst nytta. I yrkande 24 begärs ett tillkännagivande om att kostnaderna för transmissionsnätet till största delen bör bäras av elproducenterna. I yrkande 25 begärs ett tillkännagivande om synliggörande av kostnader som uppstår i kraftsystemet. I yrkande 26 begärs ett tillkännagivande om att alla typer av elnätstariffer på ett transparent sätt ska avspegla de rörliga respektive de fasta elnätskostnaderna som de är utformade för att undvika trängsel i elnäten. I yrkande 27 samma motion som ovan begärs ett tillkännagivande om att marknaden för kraftsystemets stödtjänster behöver utvecklas till att omfatta en större del av kraftsystemets behov. I yrkande 28 begärs ett tillkännagivande om att marknaden för kraftsystemets stödtjänster behöver utvecklas till att omfatta en större del av kraftsystemets behov. I yrkande 29 begärs ett tillkännagivande om att stödtjänsterna och handeln med dessa ska utformas enbart utifrån kraftsystemets behov. I yrkande 31 samma motion som ovan begärs ett tillkännagivande om att all flexibilitet i elanvändningen ska vara frivillig I yrkande 32 begärs ett tillkännagivande om att det inte ska finnas krav på att apparater är utformade för att kunna variera sin elanvändning utom användarens kontroll. I yrkande 33 begärs ett tillkännagivande om att kraftsystemet ska utformas så att människor har råd att använda den el de behöver och företag har konkurrenskraftiga villkor. I yrkande 34 begärs ett tillkännagivande om att stora variationer i elpriset ska motverkas. Enligt motionärerna måste kraftsystemet vara utformat så att marknadskrafterna har möjlighet att agera för att jämna ut priset. Statens myndigheter har också en roll i att genom sin planering, investeringar och köp av stödtjänster motverka stora prisvariationer. I kommittémotion 2020/21:3245 av m.fl. (L) föreslås ett tillkännagivande om i hamnar. Motionärerna anför bl.a. att motorerna kan stängas av när fartyg försörjs med el från land de ligger. Det minskar klimatutsläppen då svensk elmix ersätter fartygsdiesel för elproduktion, men det är också en viktig åtgärd för att förbättra den lokala luftmiljön kring hamnar som ofta ligger i eller nära tätbefolkade områden. I motion 2020/21:2722 av (MP), yrkande 5, föreslås ett tillkännagivande om att ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda elnätsregleringen i syfte att styra företagens investeringar till lösningar för smarta elnät. I yrkande 6 föreslås ett tillkännagivande om att ge i uppdrag att utöka sin energistatistik med statistik som visar hur effektanvändningen i olika samhällssektorer ser ut. I motion 2020/21:2725 av och (båda MP) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att skapa förutsättningar för lokala och regionala marknader för flexibilitet. Ett förnybart energisystem ställer krav på energieffektivitet och ett elnät i världsklass. Det ställer också krav på en mer flexibel elmarknad. I yrkande 4 föreslås ett tillkännagivande om att införa testbäddar för undantag från dagens elmarknadsregleringar i syfte att reducera effekttoppar och stimulera ny teknik. Motionärerna anger att för att utveckla marknaden och göra det lättare för både privatpersoner och företag att handla med egen el kan det behövas undantag från nuvarande regelverk för försök och testbäddar. Enligt Energimarknadsinspektionens rapport el- och naturgasmarknad 2019 (Ei R2020:05) består det svenska elnätet består av ledning, varav är jordkabel och är luftledning. Elnätet kan delas in i tre nivåer: stamnät, regionnät och lokalnät. Stamnätet transporterar el långa sträckor med höga spänningsnivåer. Regionnäten transporterar el från stamnätet till lokalnäten och i vissa fall direkt till större elanvändare. Lokalnäten ansluter till regionnäten och transporterar el till hushåll och andra slutkunder. Transmissionsnätet i förvaltas av , och regionnäten ägs i huvudsak av Ellevio (f.d. Fortum), Eon och . Lokalnäten ägs till av Ellevio, Eon och och till resterande del av olika privata och kommunala aktörer. Det svenska elsystemet är vidare tätt sammankopplat med angränsande länder, särskilt , och . Utlandsförbindelserna är av två typer, växelström och likström. har växelströmsförbindelser med , och . Likströmsförbindelser finns med , och även med . I finns det ungefär 170 elnätsföretag. Ett nätföretag innehar ett ledningsnät, eller i några fall endast enstaka ledningar, och svarar för drift och underhåll av elnätet. Verksamheten bedrivs med stöd av en nätkoncession, dvs. ett tillstånd att bygga och använda en elektrisk starkströmsledning. Ett nätföretag är skyldigt att ansluta elektriska anläggningar till ledningen eller ledningsnätet och att överföra el för någon annans räkning. Det finns alltså en rätt till tredjepartstillträde. Ett nätföretag får inte bedriva handel med el och får bedriva elproduktion endast i vissa fall när elen behövs för nätverksamheten Elproducenten matar in el från en produktionsanläggning på elnätet för transport till elanvändarna. I är elproducenterna en heterogen grupp, som omfattar några av största elföretag men även privatpersoner som äger småskaliga vatten-, vind- och solenergianläggningar. Större elproducenter säljer ofta el direkt på elbörsen. Mindre producenter väljer ofta att sälja elen till en större aktör, som i sin tur säljer den vidare. Ett elhandelsföretag levererar el. Med leverans avses i detta sammanhang försäljning av el till elanvändare till skillnad från överföring, dvs. sådan transport av el för någon annans räkning som utgör nätverksamhet. Elhandelsföretaget köper in el, vanligtvis från elbörsen, för att sedan sälja den vidare till elanvändare. Handeln med el bedrivs på en fri marknad, där elhandelsföretagen konkurrerar om kunderna. Enligt Energimarknadsinspektionens rapport om el- och naturgasmarknad 2019 (Ei R2020:05) fanns det 134 elhandelsföretag på inspektionens jämförelsesajt . De tre största elhandlarna hade en samlad marknadsandel på räknat på antalet kunder, vilket är en minskning sedan föregående år. En balansansvarig har i ett avtal med åtagit sig ett särskilt ansvar för att balansera tillförsel och förbrukning av el. Den balansansvarige svarar ekonomiskt för obalanser. Ett elhandelsföretag är skyldigt att se till att någon åtar sig balansansvaret för leveranser i en uttagspunkt. Ett vanligt sätt att ordna detta är att elhandelsföretaget självt åtar sig balansansvaret. Företaget kan dock välja att låta ett annat elhandelsföretag eller ett specialiserat företag åta sig balansansvaret. En elbörs tillhandahåller system för fysisk och finansiell handel med grossistenergiprodukter. De vanligaste aktörerna på börserna är elproducenter, elhandelsföretag och större elanvändare. I är den enda börsen för handel med el för fysisk leverans. Handel med finansiella kontrakt bedrivs på Commodities. Genom sådan handel i finansiella kontrakt kan aktörer säkra sig mot prisvariationer. är i nationell energitillsynsmyndighet med ansvar för bl.a. tillsyn, regelgivning och tillståndsprövning. Enligt ellagen är nätmyndighet, vilket innebär att inspektionen handlägger alla frågor som enligt lagen eller föreskrifter som har utfärdats i anslutning till lagen ligger på nätmyndigheten. Till nätmyndighetens uppgifter hör att pröva frågor om tillstånd att bygga och använda starkströmsledningar, att förhandspröva nätföretagens intäkter från nätverksamheten och att pröva tvister om villkoren för anslutning till elnätet. – den systemansvariga myndigheten har i två olika egenskaper – transmissionsnätsföretag respektive systemansvarig myndighet – en central roll på den svenska elmarknaden. innehar och driver det svenska transmissionsnätet som ägs av staten. I sin egenskap av transmissionsnätsföretag omfattas i huvudsak av det regelverk som gäller för nätföretag i allmänhet. är också systemansvarig myndighet och har det övergripande ansvaret för att elektriska anläggningar samverkar driftssäkert så att balans inom hela eller delar av landet kortsiktigt upprätthålls mellan produktion och förbrukning av el. Som systemansvarig myndighet får bl.a. beordra elproducenter att öka eller minska produktionen av el. utövar även tillsyn över driftssäkerheten i det nationella elsystemet. () är förvaltningsmyndighet för frågor om tillförsel och användning av energi i samhället. ska verka för försörjningstrygghet och ett energisystem som är hållbart och kostnadseffektivt med en låg negativ inverkan på hälsa, miljö och klimat. presenterades en ramöverenskommelse mellan , , , och (energiöverenskommelsen). I överenskommelsen slås bl.a. fast att målet är förnybar elproduktion. Det är ett mål, inte ett stoppdatum som förbjuder kärnkraft och innebär inte heller en stängning av kärnkraft med politiska beslut. Ett mål för energieffektivisering för perioden –2030 ska tas fram och beslutas . Elcertifikatssystemet ska förlängas och utökas med nya elcertifikat till 2030. I överenskommelsen anges det också att berörda myndigheter kontinuerligt bör följa utvecklingen på den svenska elmarknaden och att det ska göras en särskild sammanställning med slutsatser och förslag om elmarknadens utveckling samt uppföljning av de energipolitiska målen. Sammanställningen ligger till grund för en kontrollstation som genomförs , med start . behandlade regeringens proposition Energipolitikens inriktning (prop. 2017/18:228, bet. 2017/18:NU22). godkände regeringens förslag till övergripande mål för energipolitiken i enlighet med energiöverenskommelsen. I propositionen anger regeringen att de berörda myndigheterna kontinuerligt bör följa utvecklingen på elmarknaden genom att bl.a. analysera effektsituationen inklusive behovet av effektreserven, behovet av ytterligare systemtjänster, nätstabilitet och andra avgörande faktorer så att har ett robust elsystem med en hög leveranssäkerhet, en god överföringskapacitet, en låg miljöpåverkan och el till konkurrenskraftiga priser. Av propositionen framgår även att regeringen avsåg att genomföra en kontrollstation för att kontinuerligt följa upp energiöverenskommelsen, med start . behandlade utskottet regeringens skrivelse Första kontrollstationen för energiöverenskommelsen (skr. 2018/19:153, bet. 2019/20:NU7). I skrivelsen redogör regeringen för den första kontrollstationen för energiöverenskommelsen som baseras på den löpande myndighetsanalys som ska göras av elmarknadens utveckling och relaterad rapportering, samt övrig löpande myndighetsrapportering och analys när det gäller de energipolitiska målen. I skrivelsen sammanfattar regeringen även status på överenskomna åtgärder i energiöverenskommelsen och redogör för planeringen av arbetet inför den andra kontrollstationen 2023. I skrivelsen konstaterar regeringen att sammantaget har en elmarknad som fungerar väl. Regeringen anger bl.a. att industrins elpriser är konkurrenskraftiga och att överföringskapaciteten till grannländerna är hög i europeiska jämförelser. Vidare genererar elproduktionen mycket låga utsläpp av växthusgaser, och har fortfarande ett elsystem med hög försörjningstrygghet. Regeringen bedömer dock att utmaningarna förväntas öka och anser att det är angeläget att följa utvecklingen särskilt när det gäller att upprätthålla en fortsatt hög leveranssäkerhet och flexibilitet på marknaden. Regeringen anför vidare i skrivelsen att elnäten på alla nivåer behöver utvecklas och användas effektivt i takt med den ökande elektrifieringen av samhället, bl.a. i transportsektorn, industrin och växande städer. Regeringen anför att den därför avser att fortsätta att främja och undanröja hinder för efterfrågeflexibilitet och att ta till vara digitaliseringens möjligheter. Vidare beskriver regeringen de åtgärder som planeras framöver för att skapa förutsättningar för en gynnsam utveckling av elmarknaden. Bland annat nämns marknadsdesign och insatser så att det finns tillräckligt med effekt, åtgärder för en fungerande efterfrågeflexibilitet, nätstabilitet och behov av ytterligare systemtjänster samt insatser inom överföring av el för god överföringskapacitet och effektiv utbyggnad. Utskottet föreslog att skulle avslå den motion (SD) som hade väcktes med anledning av skrivelsen. I betänkandet följde företrädare för det nyssnämnda partiet upp motionen i en reservation. beslutade i enlighet med utskottets förslag. meddelade och att de lämnade energiöverenskommelsen. färdigställdes arbetet med att införa EU:s tredje inremarknadspaket för el, vilket har inneburit ny lagstiftning genom kommissionsförordningar, s.k. nätkoder och nätriktlinjer. Nätkoderna och nätriktlinjerna för el är delar av den inre elmarknaden och ska säkerställa ett harmoniserat regelverk samt en effektiv och säker drift av de europeiska transmissionsnäten. Mot bakgrund av dessa förordningar behandlade och godkände de ändringar i ellagen (1997:857) som regeringen föreslagit i propositionen Myndighetsuppgifter på elområdet (prop. 2017/18:93, bet. 2017/18:NU17, rskr. 2017/18:239). Ändringarna innebär vidare bl.a. att ska få utfärda föreskrifter som kompletterar EU:s nätkoder för el. fick i regleringsbrevet i uppdrag att på ett enkelt sätt sammanfatta hur de nya förordningarna och kompletterande regelverken på nationell nivå (inklusive myndighetsföreskrifter) kommer att påverka den svenska elmarknaden och dess aktörer. I rapporten förordningar för el och naturgas (Ei R2018:10) beskrivs i stora drag hur förordningar påverkar den svenska eller nordiska elmarknaden. För att underlätta utvecklingen mot en gemensam elmarknad i presenterade ett nytt lagstiftningspaket (energi för alla i , det s.k. vinterpaketet) . Det omfattar en revidering av det tredje inremarknadspaketets lagstiftning på elområdet, dvs. elmarknadsdirektivet (2009/72/EU), elhandelsförordningen (714/2009) och byråförordningen (713/2009). Dessutom ersätts direktivet om trygg elförsörjning (2005/89/EG) av en ny krisberedskapsförordning. gav regeringen i uppdrag att analysera vilka åtgärder som krävs för att genomföra elmarknadsdirektivet samt att analysera vilka åtgärder som krävs i med anledning av elhandelsförordningen, byråförordningen och krisberedskapsförordningen (M2019/00373/Ee). Myndigheten ska lämna författningsförslag om det är nödvändigt med nya bestämmelser i lag eller förordning. Vidare ska myndigheten ta till vara den kunskap som finns hos , och . ska även på lämpligt sätt inhämta synpunkter från elmarknadens aktörer och löpande informera om hur arbetet fortskrider. Som utgångspunkt för myndigheten gäller att förordningarna trädde i kraft och att det nya direktivet om den inre marknaden för el ska vara genomfört i medlemsstaterna . Uppdraget redovisades när överlämnade rapporten energi inom EU – Ett genomförande av fem rättsakter (Ei R2020:02) till regeringen. Rapporten remitterades , med sista svarstid (dnr I2020/00602/E). Enligt uppgift från pågår beredning. och har en gemensam elcertifikatsmarknad. För att bidra till det nationella målet om förnybar energi till 2020 sattes det upp ett gemensamt mål om att öka den förnybara elproduktionen med . Målet regleras i ett ändringsavtal mellan länderna som trädde i kraft (prop. 2015/16:1, bet. 2015/16:FiU1). Det gemensamma målet delas mellan länderna genom att skulle sikta på att annullera elcertifikat motsvarande till 2020 och . satte även upp ett nationellt finansieringsmål till 2020 i linje med det gemensamma målet med . mål till 2020 var att finansiera ytterligare förnybar elproduktion jämfört med i enlighet med beslut om regeringens proposition Ambitionshöjning för förnybar el och kontrollstation för elcertifikatssystemet 2015 (prop. 2014/15:123, bet. 2015/16:NU6). har därefter beslutat om ett nytt mål till 2030 för den förnybara elproduktionen. Målet är att utöka elcertifikatssystemet med till 2030 i enlighet med regeringens proposition Nytt mål för förnybar el och kontrollstation för elcertifikatssystemet 2017 (prop. 2016/17:179, bet. 2016/17:NU20). Som en del i överenskommelsen med skulle införa en s.k. stoppmekanism i elcertifikatssystemet före . Det ska bidra till måluppfyllelsen 2030 och till förutsägbarhet för marknadsaktörerna för perioden efter måluppfyllelsen. har också en stoppmekanism i sin lagstiftning. beslutade regeringen att nästa kontrollstation för elcertifikatssystemet skulle genomföras . Regeringen gav tre uppdrag kopplade till kontrollstationen (M2017/00599/Ee). Myndigheten skulle bl.a. analysera och ge förslag på utformningen av en stoppmekanism som ska bidra att uppfylla målen och ge förutsebarhet till marknadsaktörerna före och efter det nya . Myndigheten publicerade rapporten för elcertifikatssystemet 2019 (ER 2018:25) . I rapporten föreslår myndigheten bl.a. ett stopp för nya anläggningar i elcertifikatssystemet efter . gav in en hemställan till om att ändra regleringen avseende kontoföring av elcertifikat (dnr I2019/01981). överlämnade regeringen propositionen Elcertifikat – stoppregel och kontrollstation 2019 (prop. 2020/21:16) till . I propositionen föreslås bl.a. att elcertifikatssystemet avslutas och att anläggningar, varaktiga produktionsökningar och vissa ombyggnader som genomförts eller tagits i drift efter utgången av 2021 inte får tilldelas elcertifikat. I propositionen föreslogs även att skulle godkänna det avtal som träffats mellan och om ändring av avtalet om en gemensam marknad för elcertifikat och som förhandlats om för att ska kunna införa ett stoppdatum och avsluta elcertifikatsmarknaden . biföll regeringens proposition (bet. 2020/21:NU6, rskr. 2020/21:44). Smarta elnät är ett brett begrepp som omfattar teknik, nya affärsmodeller och tjänster samt nya förutsättningar för reglering och marknadsdesign. Exempelvis gör den digitala utvecklingen det möjligt för elkunden att ta en aktivare roll och styra sin elanvändning mer energi- och kostnadseffektivt. Smarta elnät handlar också om hur befintlig infrastruktur bör förbättras för att på ett kostnadseffektivt sätt möta framtidens behov. Regeringen inrättade 2016 ett nationellt forum för smarta elnät, och arbetet i forumet pågick fram till slutet av 2019. Forumets arbete leddes av en styrgrupp vars ledamöter var utsedda av ansvarigt statsråd för energifrågorna. Enligt det som regeringen anför i budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 21) har forumet bidragit till ökad kompetens hos både nya och gamla aktörer som verkar på elmarknaden, främst genom forumets aktiviteter och av öppen dialog mellan branschens aktörer inom den plattform som forumet skapat. Ett arbete som skapat stort intresse bland aktörerna är aktiviteter kopplade till forumets strategi för ökad flexibilitet i elsystemet. Ett längre projekt har t.ex. genomförts för att förtydliga roller och ansvar för flexibilitet genom lager, laststyrning, aggregering och avkopplingsbar el i en elhandlarcentrisk modell. Regeringen gjorde ändringar i regleringsbreven för och för som innebar att fick i uppdrag att tillsammans med fortsätta samordna frågor om smarta elnät. antog regeringens proposition Anvisade elavtal (prop. 2016/17:13, bet. 2016/17:NU8, rskr. 2016/17:135). Beslutet innebär att det införs krav på vilken information en faktura ska innehålla och utökade informationskrav till kunder med anvisningsavtal. Bestämmelserna syftar till att säkerställa att kunder med anvisade avtal har skäliga villkor, att andelen kunder med anvisade elleverantörer ska minska och att kundaktiviteten på elmarknaden ökar. Vidare innebär beslutet att regeringen får utfärda föreskrifter om att anvisningsavtalens priser inte får överstiga vissa nivåer. De nya bestämmelserna trädde i kraft . I budgetpropositionen (prop. 2019/20:1 utg.omr. 21 s. 49) uppger regeringen att den avser att följa upp de nya bestämmelserna om anvisade elavtal i ellagen (1997:857) och om regleringen ger tillräcklig effekt på antalet kunder med anvisningsavtal. Utredning om hinder och lösningar för energieffektivisering, småskalig elproduktion och ellagring Regeringen tillsatte en särskild utredare med uppdraget att identifiera eventuella hinder som kunder i form av hushåll, mindre företag och andra mindre aktörer möter vid energieffektivisering och introduktion av småskalig förnybar elproduktion och hur dessa hinder kan undanröjas (dir. 2017:77). Utredningen lämnade sitt slutbetänkande (SOU 2018:76). Utredningen föreslog bl.a. att ett system ska införas med kvotplikt (vita certifikat) för minskad effektbelastning genom investeringar i eleffektiviserande åtgärder, att elleverantörer ska bli skyldiga att uppfylla en kvot genom åtgärder hos elanvändare (utom i elintensiv industri), att ett särskilt energi-ROT-avdrag ska införas kopplat till det nuvarande systemet med ROT-avdrag, att förordningen om energideklaration ska ändras för att styrmedlet ska ge ökad information om kostnadseffektiva åtgärder och att ska få i uppdrag att ta fram en plan för hur beteendeinsikter i ökad omfattning kan tas till vara och integreras i kommunikationsinsatser för energieffektivisering, inklusive energi- och klimatrådgivning, nätverk för småföretag och beställargrupper för småhus.