bet · H801JuU28 · 2021-06-03 00:00:00 — Regeringen ser allvarligt på att de anmälda ungdomsrånen ökat . Personrån är brott som utöver ekonomiska och fysiska skador även kan orsaka rädsla och oro efter brottet. Personrån kan också indikera fortsatt brottslighet bland unga individer som begår sådana brott. arbetar aktivt mot denna typ av brottslighet, bland annat genom ökad polisiär närvaro på platser och tider där sådana brott ofta begås. För att vända utvecklingen krävs också en bredd av åtgärder från exempelvis socialtjänst, hälso- och sjukvård och skola. Regeringen bedriver ett omfattande arbete med att stärka och utveckla det brottsbekämpande och brottsförebyggande arbetet. Vi har nått halvvägs till målet om 10 000 fler anställda vid , vilket skapar väsentligt bättre förutsättningar för en ökad polisiär närvaro lokalt. Vi har skärpt straffen för en lång rad brott, bland annat grovt rån, och gett myndigheterna nya brottsbekämpande verktyg. Regeringens brottsförebyggande satsning skapar även förutsättningar för ett långsiktigt brottsförebyggande arbete i hela samhället. presenterade regeringen 34-punktsprogrammet, det största paketet mot gängkriminalitet i någonsin, med åtgärder på både kort och lång sikt. pågår ett intensivt arbete för att genomföra programmet, som även förbättrar förutsättningarna för arbete mot annan brottslighet. Flera av åtgärderna i 34-punktsprogrammet riktas helt eller delvis mot unga lagöverträdare. Det handlar exempelvis om förbättrade utredningsåtgärder när barn misstänks för brott, ökade möjligheter för att ingripa och ytterligare resurser till LVU-placeringar. 34-punktsprogrammet innehåller även flera straffrättsliga åtgärder som är relevanta när vi talar om rån, exempelvis införandet av påföljden ungdomsövervakning, där den unge som utgångspunkt ska få så kallad helghemarrest, ett förbud att lämna bostaden under helgkvällar och helgnätter. Regeringen har också remitterat ett förslag om att slopa ungdomsreduktionen för unga myndiga vid brott med minimistraff fängelse eller mer. Detta omfattar även rån och innebär att straffet kommer att fördubblas för en 18-åring som döms för ett sådant brott. Enligt regeringen är det mycket viktigt att barn och unga som är i riskzonen för att dras in i kriminalitet eller missbruk får nödvändiga stödinsatser. På regeringens uppdrag pågår ett utvecklingsarbete kring tidiga och samordnade insatser och en förbättrad samverkan mellan elevhälsan, hälso- och sjukvården och . Inom ramen för 34-punktsprogrammet har arbetet utvidgats till att även omfatta särskilda och riktade insatser mot riskgrupper bland barn och unga i socialt utsatta områden. Vidare utreds frågan om skärpta straff för dem som involverar unga i kriminalitet. De som drabbats av brott måste få hjälp och stöd. Regeringen har genomfört en omfattande satsning på samhällets brottsofferstödjande organisationer. Regeringen har också förbättrat möjligheterna för brottsoffer och vittnen att delta i rättegångar genom videokonferens. I en pågående utredning behandlas bland annat frågor om vittnesskydd och vittnesstöd. Enligt regeringen är en bred och utbyggd välfärd grunden för ett väl fungerande samhälle. I arbetet för ökad trygghet och minskad brottslighet är skattefinansierade verksamheter som rättsväsen, socialtjänst och skola centrala. Regeringen prioriterar mer medel till välfärden, inte mindre. Inte minst behöver verksamheter som bidrar till det brottsbekämpande och brottsförebyggande arbetet vara i fokus. Enligt 19 § andra stycket 1 polislagen (1984:384) kan en polis, under vissa omständigheter och i syfte att förebygga brott mot liv eller hälsa, kroppsvisitera en person i den utsträckning det behövs för att söka efter vapen eller andra farliga föremål som är ämnade att användas vid brott mot liv eller hälsa. Detta får ske om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att ett sådant föremål kan förklaras förverkat enligt 36 kap. 3 § . Inrikesminister anförde bl.a. följande i ett svar på en interpellation om visitationszoner (ip. 2020/21:8): har frågat mig om jag avser att införa möjligheter till visitationszoner och till att avlyssna gängkriminella personer utan konkret brottsmisstanke. Med 34-punktsprogrammet genomför vi det största paketet mot gängkriminaliteten någonsin i . Programmet omfattar åtgärder på både kort och lång sikt. Vi ger nya verktyg till myndigheterna och skärper straffen, men vi genomför också långsiktiga insatser för att strypa gängens nyrekrytering. Visitationszoner ingår inte i 34-punktsprogrammet. Som angett har jag förklarat detta med att det är oklart om visitationszoner är ett effektivt verktyg mot skjutningar och annan gängkriminalitet, som det finns risker förknippade med förslaget. Polisens samarbete med andra aktörer När det gäller det brottsförebyggande arbetet anförde regeringen i budgetpropositionen att det i de flesta kommuner finns samverkansöverenskommelser och medborgarlöften som utgör grunden för samarbetet mellan kommun och polis på området (prop. 2018/19:1, utg.omr. 4 s. 24 f.). Det finns vidare ett lokalt brottsförebyggande råd eller motsvarande i av de kommuner som deltagit i undersökningen. Samverkan mellan kommun och polis är etablerad i det brottsförebyggande arbetet men det är viktigt att i högre grad involvera även andra aktörer. uppger många kommuner och kommunpoliser att de samverkar med andra aktörer i samhället utöver kommun och polis. Exempelvis uppger av kommunerna och av kommunpoliserna att de samverkar med civilsamhället. Samverkan med näringslivet sker i något mindre utsträckning än med civilsamhället. Polisen har även vidtagit en rad andra åtgärder för att stärka den lokala närvaron och tillgängligheten. En av de viktigaste utgångspunkterna för arbetet med omorganiseringen av polisen var att stärka den lokala närvaron och tillgängligheten. I varje kommun ska det t.ex. finnas en kommunpolis som driver samverkan med kommunen och lokalsamhället. Ytterligare en satsning är områdespoliserna, som ansvarar för det brottsförebyggande arbetet inom ett utpekat område. Förutom förbättrad samverkan mellan polisen och kommunen rör det sig om bl.a. förbättrad medborgardialog och medborgarlöften. Antalet medborgarlöften och samverkansöverenskommelser har ökat och finns nu med i nästan alla kommuner. I årsredovisning uppges bl.a. följande om polisens samverkan med kommunerna (s. 33): Samverkan med andra samhällsaktörer är en förutsättning för att brottsförebyggande insatser ska ge effekt. Många av de insatser mot brott som aktualiseras när polisen arbetar kunskapsbaserat är sådana som polisen inte kan genomföra ensam. […] har en samverkansöverenskommelse med av kommunerna. Kommunerna är polisens främsta samverkanspartner i det lokala brottsförebyggande arbetet. […] Inom kommunerna är det framför allt trygghetssamordnare, skola, socialtjänst/fältassistenter och kommunala ordningsvakter/väktare som polisen samverkar med. […] En stabil kommunpolisresurs och ett ökande antal kommuner med särskilda brottsförebyggande samordnare är faktorer som bidrar till en hög nivå av samverkan. tillkännagav för regeringen att möjligheten att drogtesta barn bör utvärderas i syfte att säkerställa att sådana tester kan genomföras i tillräcklig omfattning (bet. 2017/18:JuU18, rskr. 2017/18:175). Utskottet ansåg då att det fanns anledning att titta närmare på bestämmelsen i 36 b § LUL om drogtester av barn och dess tillämpning. Enligt utskottet borde fler barn drogtestas vid misstanke om brott för att samhället ska kunna fånga upp dem i ett tidigt skede i missbruket. Av den utvärdering som Brå genomfört framgick dock att möjligheterna inte utnyttjats särskilt ofta och att vissa poliser dessutom avstod från att drogtesta barn på grund av osäkerhet på lagens innebörd. Enligt utskottets mening fanns det därför anledning att utvärdera bestämmelsen för att säkerställa att sådana tester skulle kunna genomföras i tillräcklig omfattning. Utskottet har därefter behandlat yrkanden om drogtester av barn , senast vid beredningen av motioner från allmänna motionstiden /20. Utskottet vidhöll då sin tidigare uppfattning att det är viktigt med tidiga insatser för att motverka framtida brottslighet bland barn som befinner sig i riskzonen för att hamna i kriminalitet samt att möjligheten att drogtesta barn är en sådan insats. Mot bakgrund av att redan tillkännagett för regeringen att titta närmare på möjligheten att drogtesta barn och hur bestämmelsen tillämpas samt att regeringen hade tillsatt en utredning som bl.a. skulle utvärdera bestämmelsen om drogtester av barn fanns det enligt utskottet inte någon anledning för att då ta några ytterligare initiativ i frågan. Utskottet avstyrkte motionsyrkandet. 2019/20:JuU30 s. 8 f.). följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:177). Regeringen ansåg att tillkännagivandet om drogtester av barn var slutbehandlat genom det uppdrag som gavs till den tillsatta utredningen. delade dock inte denna uppfattning, och tillkännagivandet står därför åter som öppet (skr. 2020/21:75 s. 60 f.). Brottsförebyggande insatser för unga Utskottet har behandlat motionsyrkanden om brottsförebyggande insatser för unga. Vid beredningen av yrkanden från allmänna motionstiden /20 avstyrkte utskottet ett yrkande om att ge en utredare i uppdrag att ge förslag på lämpliga brottsförebyggande åtgärder och anpassat verkställighetsinnehåll för den nya grupp unga vuxna från socialt utsatta områden som allt oftare förekommer på de svenska anstalterna. Utskottet avstyrkte även ett yrkande om förstärkt stöd till unga som vill lämna destruktiva grupper och sammanhang och ett yrkande om åtgärder för att motverka ungdomsbrottsligheten, bl.a. genom tidiga förebyggande insatser (2019/20:JuU30 s. 8 f.). Utskottet anförde att det på flera håll i samhället arbetas med brottsförebyggande åtgärder, t.ex. genom det nationella brottsförebyggande programmet. Vidare konstaterade utskottet att regeringen gett en särskild utredare i uppdrag att utreda och lämna förslag om hur kommunerna kan få ett lagstadgat ansvar för det brottsförebyggande arbetet (dir. 2019:94) samt att , som en del i regeringens särskilda åtgärder mot gängkriminalitet, hade fått i uppdrag att ta fram förslag på ökade möjligheter till öppna insatser utan samtycke, s.k. mellantvång. Dessutom pågick ett arbete med att ta fram ett nationellt avhopparprogram. Slutligen noterade utskottet att Kriminalvården genom hade fått en plattform för att fortsätta med utvecklingsarbete för unga inom . Mot denna bakgrund fann utskottet inte anledning att göra någon annan bedömning än tidigare i dessa frågor. följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:177). tillkännagav att ett nationellt och ett s.k. no entry-program för unga bör inrättas (bet. 2020/21:JuU17, rskr. 2020/21:240). Utskottet anförde att samhället har mycket att vinna på att förebygga brott, inte minst bland barn och unga. Som ett led i ett bättre brottsförebyggande arbete, och för att sprida kunskap om forskning och beprövande metoder för att förebygga brott, ansåg utskottet att regeringen borde se över möjligheterna att inrätta ett nationellt för brottsförebyggande arbete. Centrumet borde arbeta specifikt med insatser för brottsprevention och fungera som ett stöd till kommunerna när gäller arbetet med unga i riskzonen. Vidare borde kunskapscentrumet få i uppdrag att ta fram ett nationellt no entry-program för unga. Syftet med ett sådant program är att samla flera aktörer (t.ex. föräldrar och andra vuxna i den unges närhet, skola och relevanta myndigheter) och gemensamt arbeta för att stoppa den unges påbörjade kriminella karriär. Vid samma tillfälle tillkännagav också att fler socialarbetare bör vara tillgängliga utanför kontorstid. Utskottet anförde bl.a. att möjligheten att identifiera och nå fram till unga som mår dåligt eller är i riskzonen för att hamna i missbruk, kriminalitet och utanförskap är större och än på vardagar. Därför ansåg utskottet att fler yrkeskategorier än poliser och de som arbetar ideellt, t.ex. socialsekreterare, fältassistenter och andra kommunala tjänstemän som arbetar brottsförebyggande och med trygghetsskapande åtgärder, borde finnas tillgängliga även utanför kontorstid och träffa unga personer i större utsträckning än . Slutligen riktade vid samma tillfälle även ett tillkännagivande om åtgärder och straffens innehåll för unga kriminella. Utskottet noterade att det i motioner hade uppmärksammats att en ny grupp av unga vuxna förekommer på fängelserna som innebär nya utmaningar för Kriminalvården. Enligt utskottet rörde det sig om män från socialt utsatta områden som har lågt förtroende för myndigheter och som ofta är tungt kriminellt belastade och har missbruksproblem. Utskottet ansåg att det är viktigt att insatser som sätts in, t.ex. av Kriminalvården när straffen verkställs, är anpassade för att i så stor utsträckning som möjligt ge dessa personer tillräckligt stöd för att kunna fortsätta leva ett laglydigt liv på fri fot. Utskottet ansåg därför att en utredning borde tillsättas med uppdrag att, bl.a. utifrån erfarenheter i andra länder, ta ett samlat grepp om denna grupp individer och lämna förslag om såväl lämpliga brottsförebyggande åtgärder som verkställighetens innehåll särskilt anpassat för denna grupp. Utskottet ställde sig bakom ett motionsyrkande om en utvärdering av sekretesslagstiftningen för att säkerställa att nödvändig information om unga kan delas mellan och polisen inom ramen för myndigheternas arbete med att förhindra ungdomsbrottslighet (bet. 2017/18:JuU18). Utskottet ansåg att ett välfungerande samarbete mellan och polisen är grundläggande för att kunna förhindra brott bland unga. Det fanns dock indikationer på att bestämmelser om sekretess fortfarande förhindrade att nödvändig information delades mellan och polisen. Mot denna bakgrund ansåg utskottet att regeringen borde se lagändring och vilken effekt den haft samt undersöka om polisen och kommunerna har tillräcklig kunskap för att tillämpa sekretessreglerna på ett riktigt sätt. Utskottet föreslog att skulle tillkännage detta för regeringen. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:175). Utskottet har därefter behandlat och avstyrkt liknande yrkanden, senast vid beredningen av motioner från allmänna motionstiden /20. Utskottet anförde att det tidigare tillkännagivandet i frågan fortfarande bereddes inom och att det därför saknades anledning att göra ytterligare ett tillkännagivande i frågan (bet. 2019/20:JuU30, s. 9 f.). följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:177). Tillkännagivandet är inte slutbehandlat (skr. 2020/21:75 s. 60). Utskottet har avstyrkt motionsyrkanden om visitationszoner och zonförbud. Vid beredningen av motioner från allmänna motionstiden /18 anförde utskottet bl.a. att s.k. zonförbud inte är den rätta vägen att gå för att komma till rätta med den rådande situationen i särskilt brottsutsatta områden (2017/18:JuU13 s. 59 f.). Utskottet avstyrkte senast flera yrkanden om visitationszoner i betänkande 2019/20:JuU25 (s. 79 f.). följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:256). Polisens samarbete med skolan Utskottet har behandlat motionsyrkanden om polisens kontakt med skolan. anförde utskottet bl.a. att medborgarlöften tecknats i alla landets kommuner, vilket är ett sätt för polisen att bli mer närvarande och tillgänglig i lokalsamhället. Enligt utskottet lämpade sig dessa också väl för att utveckla samarbete mellan polisen och skolan, t.ex. för att utse en kontaktpolis per skola om det skulle anses lämpligt. Utskottet avstyrkte därför motionsyrkandena (bet. 2018/19:JuU15 s. 6 f.). följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:170). Polisen använder sällan möjligheten att genomföra drogtester av barn i de fall det finns en misstanke om att dessa brukat narkotika. Av Brås rapport begångna mot barn (2014:20) framgår att drogtester utnyttjas endast i undantagsfall och att vissa poliser avstår från att genomföra drogtester eftersom de är osäkra på vad lagen innebär. Enligt utskottets mening bör fler barn drogtestas vid misstanke om narkotikabruk för att fånga upp dem i ett tidigt skede i missbruket. På så sätt kan rätt behandling påbörjas snabbare och risken för ytterligare kriminalitet motverkas. Frågan är föremål för utredning (dir. 2019:103), och regeringen bör därefter utan onödigt dröjsmål återkomma till med förslag till förtydligad lagstiftning. Vad utskottet nu anfört bör ge regeringen till känna. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2020/21:645 (SD) yrkande 4 och 2020/21:3271 (L) yrkande 25. Utskottet vidhåller vidare vad som sagts om brottsförebyggande insatser för unga, dvs. att arbete inom området redan pågår på flera håll i samhället. Det kan även noteras att tillkännagav för regeringen (bet. 2020/21:JuU17) att ett nationellt bör inrättas bl.a. för att sprida kunskap om forskning och beprövande metoder för att förebygga brott. Därtill kommer utredningen som ska lämna förslag på hur kommunerna kan få ett lagstadgat ansvar för det brottsförebyggande arbetet (dir. 2019:94) att redovisas . Mot den bakgrunden anser utskottet inte att det behövs ett sådant tillkännagivande som motionärerna efterfrågar i motion 2020/21:2957 (C) yrkande 10. När det gäller avhopparverksamhet för unga framgår det ovan att Kriminalvården redovisade uppdraget att ta fram ett nationellt avhopparprogram samt att frågan om unga avhoppare berörs i den slutredovisningen. Eftersom arbete på området därmed redan pågår ser utskottet inte skäl att göra ett sådant tillkännagivande som motionärerna efterfrågan. Motion 2020/21:2720 (MP) yrkande 7 avstyrks. Som framgår ovan har andelen unga som verkställt en frivårdspåföljd hos frivården varit mycket låg, och insatserna erbjuds inte efter ålder utan efter behov. Med anledning av den nya påföljden ungdomsövervakning pågår det dock ett utvecklingsarbete inom för att t.ex. få samverkan med socialtjänst och polis att fungera. Utskottet anser inte att det har framkommit skäl för att göra ett sådant tillkännagivande som efterfrågas i motion 2020/21:3271 (L) yrkande 47. , polisen och andra myndigheter måste samverka så att brottsförebyggande åtgärder sätts in . För att detta ska kunna ske måste alla sekretesshinder för att information om unga ska kunna delas mellan polis och socialtjänst undanröjas. Det bör därför införas en ny huvudregel i OSL som innebär att myndigheter ska dela alla relevanta uppgifter i sin verksamhet med polisen och andra brottsbekämpande myndigheter om det behövs för att förhindra eller utreda brott som kan leda till fängelse. Utskottet föreslår att tillkännager vad utskottet här anfört. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2020/21:3271 (L) yrkande 21 och 2020/21:3294 (M) yrkande 1. Rånen mot unga har ökat , och alltför många av brotten förblir ouppklarade. Brotten sätter djupa spår hos dem som drabbas, och samhället behöver mycket tydligare markera mot den här brottsligheten. Ett problem är att det saknas tillräcklig kunskap om vad ökningen beror på. Det finns därför anledning att göra en bred kartläggning av personrånen. En sådan kartläggning bör undersöka brottslighetens karaktär, vilka som begår brotten, vilka som är brottsoffer och vad brotten får för konsekvenser för dem som drabbas. Förekomsten av och orsaken till förnedrande behandling av brottsoffret i samband med rånen bör också granskas och analyseras inom ramen för kartläggningen. Utredningen ska kunna ligga till grund för såväl förändrad lagstiftning som informationsinsatser och andra åtgärder för att förebygga framtida brott. Vad utskottet nu anfört bör ge regeringen till känna. Därmed tillstyrker utskottet motion 2020/21:3294 (M) yrkande 19. Utskottet är dock inte berett att ställa sig bakom yrkandet om att höja minimistraffet för rån av normalgraden. Motion 2020/21:3294 (M) yrkande 18 avstyrks därför. När det gäller visitationszoner vidhåller utskottet sin tidigare uppfattning att det inte är rätt väg att gå för att komma åt de problem som motionärerna påtalar i motion 2020/21:3294 (M) yrkande 20. Slutligen vidhåller utskottet även sin tidigare uppfattning när det gäller polisens samarbete med skolan och avstyrker motion 2020/21:3307 (KD) yrkande 18. Handläggningen av brott som begås av unga Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om •ökad användning av bevistalan •att inrätta särskilda ungdomsdomstolar Detta tillkännager för regeringen. avslår övriga motionsyrkanden om utredning av brott som begåtts av barn och hemliga tvångsmedel. Jämför reservation 13 (M, SD, KD), 14 (L), 15 (S, V, MP), 16 (S, C, V, MP), 17 (S, V, MP), 18 (S, V, MP) och 19 (M). Utredning av brott som begåtts av barn m.fl. (SD) begär i kommittémotion 2020/21:645 yrkande 5 att fler brott som begås av barn ska utredas. Ett liknande yrkande återfinns i kommittémotion 2020/21:3271 av m.fl. (L) yrkande 24 där motionärerna bl.a. anför att brott som begås av minderåriga som huvudregel ska utredas i syfte att visa på allvaret i att mycket unga personer begår brott. I kommittémotion 2020/21:2957 av m.fl. (C) yrkande 27 anför motionärerna att de vill att regeringen skyndsamt följer upp frågan om bevistalan så att åklagaren kan väcka bevistalan efter eget beslut. Detta bör vara regel vid fall av dödligt våld och vid grova sexualbrott. Ett liknande yrkande framställs i kommittémotion 2020/21:3271 av m.fl. (L) yrkande 31. m.fl. (M) begär i kommittémotion 2020/21:3139 yrkande 35 att särskilda ungdomsdomstolar ska inrättas för att döma i LVU-mål och mål där barn och ungdomar är åtalade för brott. Liknande förslag framställs i kommittémotionerna 2020/21:3294 av m.fl. (M) yrkande 15 samt 2020/21:3529 av m.fl. (KD) yrkandena 4 och 5. I kommittémotion 2020/21:3529 av m.fl. (KD) yrkande 6 begärs att ungdomsdomstolarna ska få en jourfunktion. m.fl. (C) anför i kommittémotion 2020/21:2957 yrkande 25 att de ungdomar som begår brott måste mötas av en snabb reaktion från samhället. Ett liknande yrkande framställs av m.fl. (L) i kommittémotion 2020/21:3271 yrkande 28. Motionärerna vill att regeringen skyndsamt tar fram de författningsförslag som behövs efter att utredningen permanent snabbförfarande i brottmål och andra åtgärder för en snabbare lagföring av brott redovisats . I kommittémotion 2020/21:3294 av m.fl. (M) yrkande 10 anför motionärerna att man bör överväga att införa en möjlighet att använda hemliga tvångsmedel även mot personer som är . Enligt motionärerna anser vissa ungdomsåklagare att det är ett stort problem att hemliga tvångsmedel inte kan användas mot misstänkta under . Utredning av brott som begåtts av barn och handläggning av ungdomsmål I LUL finns det regler för hur polis, åklagare och domstol ska handlägga mål och ärenden om brott där den misstänkte inte har fyllt . Av 4 § LUL framgår det att en förundersökning som gäller den som inte har fyllt och brott som kan ge fängelse ska bedrivas med en särskild skyndsamhet. Förundersökningen ska avslutas och beslut i åtalsfrågan fattas så snart det är möjligt och senast för delgivning av brottsmisstanke. Denna tidsfrist får endast överskridas om det är nödvändigt med hänsyn till att den misstänkte ska delta i medling enligt lagen (2002:445) om medling med anledning av brott eller med hänsyn till utredningens art eller andra särskilda omständigheter. Om någon som inte har fyllt är skäligen misstänkt för ett brott ska vårdnadshavaren eller någon annan som ansvarar för den unges vård och fostran underrättas och kallas till förhör som hålls med den unge (5 §). En företrädare för ska enligt 7 §, om det är möjligt och det kan ske utan men för utredningen, närvara vid förhör med den som inte har fyllt och som är misstänkt för ett brott som kan ge fängelse. I 29 § anges att ett mål mot den som inte har fyllt alltid ska behandlas skyndsamt.