bet · H801CU12 · 2021-04-23 00:00:00 — Regeringen har även tagit fram en handlingsplan (Cirkulär ekonomi - Handlingsplan för omställning av ) som utgår från strategin för cirkulär ekonomi och de fyra fokusområden som regeringen har slagit fast där. Fokusområdet cirkulär ekonomi genom hållbara sätt att konsumera och använda material, produkter och tjänster inriktas bl.a. på att se över hur en delningsekonomi med cirkulära affärsmodeller som syftar till en ökad livslängd, återanvändbarhet och reparerbarhet hos produkter kan främjas, som konsumenternas intressen tillgodoses och att skapa förutsättningar för ett större utbud och efterfrågan av delningstjänster. presenterade kommissionen en ny EU-strategi för konsumentpolitiken (konsumentagendan), COM(2020) 696. Strategin avser bl.a. att främja en grönare, mer digital och rättvisare inre marknad i syfte att öka förtroendet bland konsumenterna. Strategin omfattar 22 åtgärder inom fem prioriterade områden, bl.a. grön omställning. I konsumentagendan anför kommissionen bl.a. att de insatser som aviseras inom området grön omställning skulle kunna kompletteras med främjande av nya konsumtionskoncept och konsumtionsbeteenden, t.ex. delningsekonomin. Utskottet har tidigare behandlat ett motionsyrkande om att ytterligare utreda frågan om ett stärkt konsumentskydd i delningsekonomin i betänkande 2017/18:CU10. Utskottet föreslog att motionsyrkandet skulle avslås med hänvisning till pågående arbete. följde utskottets förslag. Som redovisats ovan pågår ett arbete som ligger väl i linje med önskemålen i motionen. Enligt utskottets mening finns inte behov av något tillkännagivande till regeringen med anledning av motionsyrkandet. Motionsyrkandet bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att göra beslut bindande. Utskottet hänvisar till tidigare överväganden. () är en myndighet som prövar tvister mellan konsumenter och näringsidkare. Enligt 3 § förordningen (2015:739) med instruktion för ska myndigheten bl.a. pröva tvister mellan konsumenter och näringsidkare som härrör från ett avtal om köp av en vara, tjänst eller annan nyttighet och rekommendera en lösning av tvisten. Förfarandet vid är skriftligt. avgöranden är inte bindande, utan endast rekommendationer. beslut kan inte överklagas. var följsamheten av beslut . Även 2019 var följsamheten . 2018 var den . I motion 2020/21:220 föreslår (SD) ett tillkännagivande om att beslut ska vara bindande. Frågan om beslut bör göras bindande behandlades senast i proposition 2014/15:128 Alternativ tvistlösning i konsumentförhållanden. I propositionen ansåg regeringen att bindande beslut skulle innebära försämringar för konsumenter i form av längre handläggningstider och ett mer formaliserat och mindre flexibelt förfarande vid , utan att högre efterlevnad av nämndens beslut bland näringsidkarna nödvändigtvis blir följden. Därtill kom – beroende på hur systemet närmare skulle utformas – risken för att konsumenter dras in i domstolsprocesser med eventuellt ansvar för motpartens rättegångs-kostnader. Slutligen skulle den diskuterade reformen, oavsett hur den närmare utformas, innebära betydligt ökade kostnader för verksamhet. Mot den redovisade bakgrunden gjorde regeringen bedömningen att beslut även fortsättningsvis endast borde utgöra rekommendationer. I det av godkända betänkandet 2015/16:CU4 instämde utskottet i regeringens bedömning. Utskottet står fast vid sin ovan redovisade bedömning och föreslår att avslår motionen. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en översyn av reglerna för resegarantin i syfte att tydliggöra lagstiftningen och skapa ett rättvisare regelverk för arrangörer vars resenärer betalar i efterskott. Utskottet hänvisar till tillkännagivande om att regeringen bör låta utreda det nuvarande resegarantisystemet. och (båda M) anför i motion 2020/21:2835 att reglerna för resegarantin bör ses över i syfte att tydliggöra lagstiftningen och skapa ett rättvisare regelverk för arrangörer vars resenärer betalar i efterskott. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta. beslutade om en ny paketreselag (2018:1217) och en ny resegarantilag (2018:1218) som trädde i kraft (prop. 2017/18:225, prop. 2017/18:226, bet. 2017/18:CU29, rskr. 2017/18:373–374). De nya lagarna genomför och rådets direktiv (EU) 2015/2302 om paketresor och sammanlänkade researrangemang (paketresedirektivet) i svensk rätt. Paketresedirektivet innehåller bl.a. bestämmelser om skydd vid obestånd. Dessa bestämmelser genomförs i den nya resegarantilagen. Paketresor som inte innefattar någon passagerartransport och för vilka betalning inte heller görs förrän efter det att paketresan har genomförts behöver inte omfattas av resegaranti (4 § resegarantilagen). beslutade , efter ett utskottsinitiativ från civilutskottet, om ett tillkännagivande om att regeringen bör låta utreda det nuvarande resegarantisystemet (bet. 2020/21:CU26, rskr. 2020/21:225). I betänkandet anförde utskottet bl.a. att pandemin blottlagt allvarliga brister när det gäller konsumentskyddet i det nuvarande svenska resegarantisystemet och att det är uppenbart att det behövs ett system som säkerställer att resenärerna har ett ekonomiskt skydd när ett arrangemang måste ställas in på grund av orsaker som ligger utanför arrangörens kontroll som reseföretag skyddas från konkurs. För att få till stånd en hållbar lösning för framtiden ansåg utskottet att det behöver göras en bred och förutsättningslös översyn av det svenska resegarantisystemet. Det kan eventuellt behövas lagändringar när det gäller resegarantierna. Utskottet ansåg bl.a. att regeringen bör tillsätta en utredning som ser över utformningen av det svenska resegarantisystemet och tar fram en lösning som säkerställer att resenärer har ett starkare ekonomiskt skydd. Som redovisats ovan har beslutat om ett tillkännagivande om att regeringen bör låta utreda det nuvarande resegarantisystemet. Motionsyrkandet bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om betalningstider i näringslivet m.m. Utskottet hänvisar till pågående arbete. och (båda S) anför i motion 2020/21:870 bl.a. att det är oacceptabelt att staten, kommuner, regioner och bolag med statligt ägande inte betalar sina fakturor . Detta leder till stora problem för mindre företag. Eftersom även större privata företag ibland agerar nonchalant mot mindre företag bör en generell översyn av betalningstiderna i näringslivet övervägas. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta. beslutade om ändringar i bl.a. räntelagen (1975:635) och lagen (1981:739) om ersättning för inkassokostnader m.m. för att i svensk rätt genomföra EU-direktivet 2011/7/EU om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner. Lagändringarna trädde i kraft (prop. 2012/13:36, bet. 2012/13:CU6, rskr. 2012/13:144). Enligt lagändringarna ska en fordran betalas senast efter det att borgenären framställt krav på betalning. I förhållanden mellan näringsidkare får längre betalningstider gälla endast om borgenären uttryckligen har godkänt det. Myndigheter och andra offentliga organ ska inte kunna avtala om längre betalningstider. Vidare ska en borgenär som drabbas av en sen betalning alltid ha rätt till kompensation i form av en förseningsersättning om . Borgenärens rätt till dröjsmålsränta ska inte kunna avtalas bort. Detsamma ska gälla rätten till förseningsersättning, om det inte finns särskilda skäl för det. Myndigheter och andra offentliga organ som betalar för sent ska dessutom alltid vara skyldiga att betala minst den lagstadgade dröjsmålsräntan. En fortsatt tillämpning av en oskälig sedvänja i fråga om betalningstid, dröjsmålsränta eller ersättning för indrivningskostnader ska kunna förbjudas efter en prövning i Patent- och . I Statens ägarpolicy och principer för bolag med statligt ägande 2020 avsnittet 5.1 Hållbart företagande anges bl.a. att det är av särskild vikt att bolag med statligt ägande arbetar för att i övrigt säkerställa att missbruk inte sker av den särställning som det kan innebära att vara ett bolag med statligt ägande, bl.a. genom att tillämpa skäliga villkor i förhållande till kunder och leverantörer, exempelvis avseende betalningstider. I det ovan nämnda lagstiftningsärendet beslutade även om ett tillkännagivande till regeringen (biföll en reservation om ytterligare förslag om betalningstiderna, bet. 2012/13:CU6 res. Enligt den bifallna reservationen bör regeringen återkomma med förslag om hur de små och medelstora företagens ställning fortsatt kan stärkas avseende betalningstider. Reservanterna anförde att de inser att den starkare partens övertag vid en affärsuppgörelse inte helt kan jämnas ut genom en lagstiftning som inte tillåter längre betalningsfrister än , utan undantag, oavsett vem borgenären har sin fordran till, men ser trots det en sådan utformning av lagen som en viktig del för att skapa ett sundare förhållande mellan parterna. Även beslutade , i enlighet med utskottets förslag, om ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma till med förslag till lagstiftning som innebär att en fordran vid handelstransaktioner mellan näringsidkare alltid ska betalas senast efter det att borgenären framställt krav på betalning (bet. 2013/14:CU20, rskr. 2013/14:201). Promemorian Tvingande regler om betalningstider i näringslivet Med anledning av tillkännagivande utarbetades inom promemorian Tvingande regler om betalningstider i näringslivet. I promemorian behandlas frågan om hur små och medelstora företags ställning kan stärkas när det gäller betalningstider. Det föreslås att en fordran vid handelstransaktioner mellan näringsidkare ska betalas senast efter det att borgenären framställt krav på betalning. Den föreslagna regleringen är tvingande, dvs. parterna ska inte kunna avtala om en längre betalningstid. Promemorian har remissbehandlats och bereds inom . Kartläggning av betalningstider i näringslivet På uppdrag av gjordes 2016 en kartläggning av betalningstider i näringslivet. Utgångspunkten för kartläggningen var vad som hänt sedan direktivet om bekämpande av sena betalningstider i näringslivet genomfördes . I uppdraget ingick att göra en analys av vad som hänt såväl i som i vad gäller betalningstiderna för att undersöka vilka effekter lagstiftningen haft. I kartläggningen redovisades bl.a. följande övergripande slutsatser: I är den genomsnittliga avtalade betalningstiden vilket innebär att avtalstiden ökat . som de svenska avtalstiderna ökar går utvecklingen i många andra europeiska länder åt motsatt håll. tillhörde tidigare de länder där det gick snabbast att få betalt men denna bild har ändrats. avtalstiderna kortare i 16 av de 27 länder för vilka det finns uppgifter. om svenska företag är förhållandevis duktiga på att betala så är den faktiska betalningstiden kortare i cirka hälften av de jämförda länderna. För de flesta branscher är den genomsnittliga avtalade betalningstiden mellan men inom livsmedelsindustrin och hotell- och restaurangbranschen är betalningstiden vanligtvis medan den är för företag som säljer IT-tjänster. Undersökningen visar även att storleken på kunden har betydelse för hur lång betalningstid som avtalas. För medelstora och stora företag som har stora företag som kunder är den genomsnittliga betalningstiden mellan . Den klart viktigaste förklaringen till långa avtalade betalningstider är att företag i dominerande ställning kräver längre kredittider. En tredjedel av de svenska företagen betalar en del av sina fakturor för sent och av företagen har erhållit betalning efter fakturadatumet. Av de fakturor som betalas för sent är en fjärdedel försenade . Ser man till företagens viktigaste kundgrupper är det vanligare med förseningar som överstiger för företag som har sina viktigaste kunder inom landstingen, detalj- och partihandeln, byggverksamhet och skogsindustrin. För dessa branscher betalas mer än var tredje försenade faktura . Det problem som upplevs som störst vid långa avtalade betalningstider är påverkan på likviditet och lönsamhet. Försenade betalningar får också effekter för företagens administrativa börda. uppger en stor andel av företagen att sena betalningar har en ganska eller mycket liten betydelse för företagets räntekostnader. Nästan vart tredje mikro- och småföretag anger att de långa avtalade betalningstiderna har mycket eller ganska stor betydelse för deras möjlighet att öka antalet anställda. Inom branscherna företagsinriktade tjänster och byggverksamhet är det som gör samma bedömning. Mer än hälften av de svenska företagen känner till de författnings-ändringar som infördes för att införliva EU-direktivet om bekämpande av sena betalningar, men det är ytterst få som anser att dessa ändringar påverkat avtalstider och förseningar. I den mån ändringarna haft effekt så tycks de snarare lett till längre avtalade betalningstider än kortare. Undersökningen visar även att de flesta företag avstår från att debitera dröjsmålsränta och förseningsavgift vilket troligen bidragit till att författningsändringarna inte fått någon effekt. I kartläggningen redovisades också slutsatsen att kommunala och statliga kunder är bättre på att betala än kunder i andra branscher. Landstingen (numera regioner) fortsatte dock att i större omfattning än de andra offentliga aktörerna kräva längre betalningstider än . Uppförandekod för kortare betalningstider Efter ett initiativ från har företag och organisationer inom näringslivet kommit överens om en frivillig uppförandekod som innebär att huvudregeln är att små och medelstora företag ska få betalt . är 37 juridiska personer anslutna till uppförandekoden. affärstransaktioner inom näringslivet förvaltar uppförandekoden. Promemorian Krav på rapportering av betalningstider I en promemoria som har utarbetats inom föreslås, som ett komplement till näringslivets självreglering, en lag om rapportering av betalningstider. Enligt förslaget ska det införas ett krav på rapportering av betalningstider. Rapporteringskravet ska gälla företag med minst 500 anställda. Företagen ska redovisa uppgifter om avtalade betalningstider, faktiska betalningstider och försenade betalningar. De inrapporterade uppgifterna ska publiceras och vara sökbara. och har på uppdrag av regeringen gjort en fördjupad utredning av frågor i anslutning till promemorian. Bland annat gör bedömningen att rapporteringsskyldigheten ska avse företag med minst 250 anställda. Enligt uppgift från bereds promemorian samt och utredning inom . Regeringen har i propositionsförteckningen aviserat en proposition till . Regeringens skrivelse 2020/21:75 I regeringens skrivelse 2020/21:75 skrivelser till regeringen –åtgärder anger regeringen bl.a. följande i fråga om tillkännagivanden: presenterade kommissionen en rapport över vilka effekter direktivet om bekämpande av sena betalningar har haft inom EU. bjöd närings- och innovationsminstern in företrädare för näringslivet för att diskutera ett initiativ till självreglering. Målsättningen med dialogen var att förmå näringslivet att vidta åtgärder för att komma till rätta med de långa betaltiderna. Initiativet resulterade i att det inom näringslivet togs fram ett underlag till en frivillig uppförandekod. En sådan kod färdigställdes och ett flertal företag har anslutit sig. remitterade dessutom en promemoria med förslag till en rapporteringsskyldighet i fråga om betalningstider för de stora företagen. Med anledning av remissinstansernas yttranden gav regeringen och i uppdrag att utreda vissa kompletterade frågor. Uppdraget redovisades och arbete med förslaget pågår inom . beviljade regeringen för effektiva affärstransaktioner inom näringslivet i syfte att stärka arbetet med att öka företagens anslutning till näringslivets uppförandekod för kortare betaltider. Regeringen avser att besluta en proposition och i samband därmed slutbehandla tillkännagivandena. Proposition 2020/21:134 I proposition 2020/21:134 Förbud mot otillbörliga handelsmetoder vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter föreslår regeringen en ny lag om förbud mot otillbörliga handelsmetoder vid köp av jordbruks- och livsmedels-produkter. Lagen genomför och rådets direktiv (EU) 2019/633 av om otillbörliga handelsmetoder mellan företag i jordbruks- och livsmedelskedjan. Genom den föreslagna lagen införs förbud för köpare med en årsomsättning på över motsvarande att använda vissa handelsmetoder mot leverantörer. Kravet på viss årsomsättning ska inte gälla myndigheter. Bland annat föreslås ett förbud mot en handelsmetod som innebär att köparen betalar leverantören för beställda jordbruks- och livsmedelsprodukter senare än räknat från de tidpunkter som anges i lagen. Propositionen kommer att behandlas av miljö- och jordbruksutskottet i betänkande 2020/21:MJU21. Ett motsvarande motionsyrkande behandlades senast av utskottet i betänkande 2019/20:CU14. Utskottet föreslog att motionsyrkandet skulle avslås med hänvisning till pågående arbete. följde utskottets förslag. Utskottet anser liksom tidigare att det är angeläget att lösa de problem som finns när det gäller långa betalningstider i näringslivet. Näringslivet bör enligt utskottets mening ta ett större ansvar för frågorna. Utskottet ser därför positivt på att företag och organisationer inom näringslivet kommit överens om en frivillig uppförandekod som innebär att huvudregeln är att små och medelstora företag ska få betalt . Som ett komplement till näringslivets självreglering föreslås vidare i en promemoria som utarbetats inom att det ska införas ett krav på att större företag ska rapportera sina betalningstider. och har på uppdrag av regeringen gjort en fördjupad utredning av frågor i anslutning till promemorian. Promemorian samt och utredning bereds inom . Regeringen har i propositionsförteckningen aviserat en proposition till . I en proposition som lämnats till föreslår regeringen även en ny lag om förbud mot otillbörliga handelsmetoder vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter. Syftet med lagförslaget är att genomföra direktivet (EU) 2019/633 om otillbörliga handelsmetoder mellan företag i jordbruks- och livsmedelskedjan i svensk rätt. Genom den föreslagna lagen införs förbud för köpare med en årsomsättning på över motsvarande att använda vissa handelsmetoder mot leverantörer. Bland annat föreslås ett förbud mot en handelsmetod som innebär att köparen betalar leverantören för beställda jordbruks- och livsmedelsprodukter senare än räknat från de tidpunkter som anges i lagen. Till skillnad från vad som är fallet i förhållanden mellan näringsidkare finns för myndigheter och andra offentliga organ en tvingande regel om en längsta betalningstid . Dessa kan således inte avtala om längre betalningstider. De är dessutom alltid skyldiga att betala minst den lagstadgade dröjsmålsräntan. Vidare anges i Statens ägarpolicy och principer för bolag med statligt ägande 2020 att det är av särskild vikt att bolag med statligt ägande arbetar för att säkerställa att missbruk inte sker av den särställning som det kan innebära att vara ett bolag med statligt ägande, bl.a. genom att tillämpa skäliga villkor i förhållande till kunder och leverantörer, exempelvis i fråga om betalningstider. Det kan även nämnas att kommunala och statliga kunder enligt den kartläggning som gjordes 2016 är bättre på att betala än kunder i andra branscher. Utskottet är mot denna bakgrund inte berett att föreslå någon åtgärd med anledning av motionsyrkandet. Motionsyrkandet bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om märkningsfrågor. Utskottet hänvisar bl.a. till pågående arbete. Jämför reservation 30 (C) och 31 (KD). I kommittémotion 2020/21:2918 yrkande 17 föreslår m.fl. (C) ett tillkännagivande om att verka för en större harmonisering av miljömärkningar på EU-nivå. I kommittémotion 2020/21:2807 anför m.fl. (KD) att miljömärkning och allergimärkning är viktiga verktyg för att konsumenter ska kunna göra kloka val av produkter. Motionärerna föreslår ett tillkännagivande om att standardisera allergimärkningen (yrkande 20). Miljömärket Svanen och EU-miljömärket Både det nordiska miljömärket Svanen och EU-miljömärket, EU Ecolabel, uppställer hälsokriterier som ett kriterium för märkningen med krav på sådant som rör minimering av användningen av hälsobelastande kemikalier med särskilt fokus på bl.a. allergiframkallande ämnen. presenterade kommissionen en ny EU-strategi för konsumentpolitiken (konsumentagendan), COM(2020) 696. Strategin avser bl.a. att främja en grönare, mer digital och rättvisare inre marknad i syfte att öka förtroendet bland konsumenterna. Strategin omfattar 22 åtgärder inom fem prioriterade områden, bl.a. grön omställning. planerar kommissionen att lägga fram ett lagstiftningsförslag om mer konsumentmakt i den gröna omställningen som syftar till att uppnå bättre information till konsumenter om produkters hållbarhet och bättre skydd mot bl.a. vilseledande miljöargument (greenwashing) och kort livslängd, och ett lagstiftningsförslag om styrkande av miljöpåståenden baserat på metoderna för miljöavtryck. Kommissionen planerar också att samarbeta med ekonomiska aktörer för att uppmuntra dem att frivilligt åta sig åtgärder till stöd för hållbar konsumtion utöver vad som krävs enligt lagstiftningen. I konsumentagendan anför kommissionen bl.a. att användningen av och medvetenheten om EU-miljömärket skulle kunna främjas genom kommunikationsinsatser och partnerskap med berörda parter, t.ex. återförsäljare, i syfte att främja EU-miljömärket även på e-marknadsplatser. EU-miljömärket skulle dessutom kunna utvidgas till att omfatta finansiella produkter i enlighet med handlingsplanen för hållbar finansiering så att konsumenterna kan lita på tillförlitlig och trovärdig märkning när de investerar i gröna finansiella produkter. Både det nordiska miljömärket Svanen och EU-miljömärket, EU Ecolabel, uppställer hälsokriterier som ett kriterium för märkningen med krav på sådant som rör minimering av användningen av hälsobelastande kemikalier med särskilt fokus på bl.a. allergiframkallande ämnen. I den nya EU-strategi för konsumentpolitiken (konsumentagendan) anför kommissionen bl.a. att användningen av och medvetenheten om EU-miljömärket skulle kunna främjas genom kommunikationsinsatser och partnerskap med berörda parter, t.ex. återförsäljare, i syfte att främja EU-miljömärket även på e-marknadsplatser. EU-miljömärket skulle dessutom kunna utvidgas till att omfatta finansiella produkter i enlighet med handlingsplanen för hållbar finansiering så att konsumenterna kan lita på tillförlitlig och trovärdig märkning när de investerar i gröna finansiella produkter. Utskottet är inte berett att föreslå något initiativ från sida med anledning av motionsyrkandena. Motionsyrkandena bör avslås. Obeställd reklam m.m., punkt 1 (V) av Momodou (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:397 av m.fl. (V) yrkandena 10 och 11 samt 2020/21:198 av (SD). Jag anser att som det ser ut har så stora brister att det inte ger konsumenterna ett tillräckligt skydd. Det är vanligt förekommande att konsumenter genom gratiserbjudanden eller i samband med tävlingar lockas att lämna ifrån sig personuppgifter, vilket i praktiken innebär att uppgifterna kan spridas vidare till exempelvis andra företag i en koncern eller en evenemangspartner. Detta får till följd att konsumenten kan få säljsamtal trots att konsumenten registrerat sitt telefonnummer i . Andra problem med är att det tar innan en registrering i gäller fullt ut, och att rätten att ringa efter det att ett etablerat kundförhållande upphört gäller . Detta skapar en obalans till konsumentens nackdel. Enligt min mening bör ett omvänt Nixregister införas, dvs. ett register dit konsumenter kan anmäla att de vill bli kontaktade per telefon i försäljnings- och marknadsföringssyfte. Regeringen bör återkomma till med ett förslag om införande av ett sådant register.