bet · H901UU2 · 2021-12-07 00:00:00 — 53.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att avskaffa utbetalningsmålet om av BNI och i stället övergå till en fyraårig biståndsram och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3882 av m.fl. (KD): 1.Riksdagen anvisar anslagen inom utgiftsområde 7 Internationellt bistånd enligt förslaget i tabell 1 i motionen. 5.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om kvantifierbara mål och ambitioner med biståndet i syfte att bättre kunna utvärdera dess effektivitet, och detta tillkännager för regeringen. 9.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att omfördela biståndet för att kunna hjälpa fler människor som befinner sig på flykt, och detta tillkännager för regeringen. 2021/22:3901 av m.fl. (SD): anvisar anslagen inom utgiftsområde 7 Internationellt bistånd enligt förslaget i tabell 1. 2021/22:3945 av m.fl. (L): anvisar anslagen inom utgiftsområde 7 Internationellt bistånd enligt förslaget i tabell 1 i motionen. 2021/22:4146 av m.fl. (C): anvisar anslagen inom utgiftsområde 7 Internationellt bistånd enligt förslaget i tabell 1 i motionen. 2021/22:4157 av m.fl. (M): 1.Riksdagen anvisar anslagen inom utgiftsområde 7 Internationellt bistånd enligt förslaget i tabell 1 i motionen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att kostnaderna för biståndet måste utvärderas mot förväntade resultat och vägas mot andra akuta behov i och tillkännager detta för regeringen. 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utbetalningsmålet om av BNI bör övergå till en fyraårig biståndsram och tillkännager detta för regeringen. 11.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att driva på för att reformera och modernisera OECD-Dacs regelverk och tillkännager detta för regeringen. 15.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att införa en resultatgaranti för biståndet och tillkännager detta för regeringen. 19.Riksdagen beslutar att bemyndiga regeringen att ingå ekonomiska åtaganden som inklusive tidigare åtaganden medför behov av framtida anslag på högst de belopp och inom de tidsperioder som anges i tabell 2 i motionen. Regeringens och motionärernas anslagsförslag Anslag inom utgiftsområde 7 Internationellt bistånd Utvärdering av internationellt bistånd Förslag till anslag utöver regeringens förslag Regeringens och motionärernas förslag till beställningsbemyndiganden Beställningsbemyndiganden inom utgiftsområde 7 Internationellt bistånd –15 000 000 Låt mig först välkomna den nya biståndsministern, , till biståndsdebatten. Jag ser fram emot många spänstiga debatter och önskar ministern stort lycka till i sitt viktiga arbete. Vi ska nu debattera utgiftsområde 7 Internationellt bistånd. Detta är ett område som väcker många starka känslor och som är väldigt stort och komplext. Världen blir alltmer osäker, och i spåren av pandemin har utvecklingsländer tagit den största smällen. Konsekvenserna har varit förödande, och tyvärr är det inte över . Men vi har också en klimatkris som bör tas på stort allvar. Återigen är det utvecklingsländerna som drabbas allra värst. Biståndet är ett viktigt verktyg. ska som ett rikt land ta ansvar och göra det kan för att minska fattigdom och förtryck i världen. Med det sagt vill jag återkomma till den komplexitet som jag inledde med att tala om. Jag tror att en viktig princip i politiken överlag är att våga ifrågasätta gamla sanningar, exempelvis enprocentsmålet. har detta varit en orubblig del av svensk politik. Enprocentsmålet är inte bara orimligt till summan pengar - lägger mer pengar på bistånd än vad , vars ekonomi är så stor som , gör - utan också direkt skadligt för hur biståndet faktiskt används i praktiken. Att först sätta ett mål för hur mycket och sedan bestämma vad man ska göra är inte ett rimligt sätt att använda skattebetalarnas pengar på. I slutet av ser vi hur enorma belopp betalas ut till multilaterala organisationer enbart för att komma upp i rätt belopp. Förstå mig rätt - kärnstödet till det multilaterala är viktigt. Vi tycker att man ska fokusera på färre FN-organ, men det är fortfarande väldigt viktigt. Men det kan inte bara vara jag som får ont i magen när skattebetalarnas pengar behandlas på detta sätt. Vidare ser vi hur garantiinstrumentet bortprioriteras för att det är för kostnadseffektivt. Medarbetarna på Sida känner alltså en press att hellre generera stora utbetalningar än att använda ett kostnadseffektivt instrument. Det är inte rimligt. engagemang i världen har historiskt haft stor betydelse för många människor. Och jag tror att många står bakom principen att ska ta ansvar och göra vad vi kan för människor i nöd. Om har lärt oss någonting är det att världen inte blir tryggare utan alltmer oförutsägbar och osäker. tror jag att många ställer sig frågan om vi faktiskt har koll på pengarna. Enligt bistånd till multilaterala organisationer, som kom , är svaret på frågan nej. Svenskt så kallat kärnstöd till multilaterala organisationer uppgår till . Det var för hanteringen av just denna summa som regeringen kritiserades av . Och det är den summan som inte har tydliga mål och som inte följs upp på ett adekvat sätt - ! Vidare är det inte bistånd som driver utveckling. Det är ekonomisk tillväxt som utgör den viktigaste kraften för att skapa hållbart välstånd för människor. Enskilda människor med idéer som vågar sig på att förverkliga sina drömmar gör världen bättre. Vi kommer därför alltid att ha som mål att gå från bistånd till handel och en uttalad målsättning att det traditionella utvecklingsbiståndet ska präglas av att mottagarländerna ska stå på egna ben. Det handlar inte om någon form av orealistisk bild av att världens alla problem skulle upphöra över utan om den obotliga tron på att länders egen bärkraft kan stärkas. Utan den målsättningen och utan den tron accepterar man det som har blivit verklighet i många utvecklingsländer: ett biståndsberoende som biter sig fast och är oerhört svårt att ta sig ur. I kommande replikskiften kommer vi att få höra att är bäst i klassen på bistånd och att utvärderingarna visar att insatser är i toppklass. får goda omdömen från bland andra OECD-Dac, som lyfter fram det svenska arbetet för att förebygga, upptäcka och åtgärda korruption. har forskning och medierapportering visat att personal på Sida känner en press på sig att få iväg pengar för att nå enprocentsmålet. Detta tillsammans med det faktum att en stor del av bistånd går till mottagarländer som lider av en hög grad av korruption gör att vi måste värna om svenska skattebetalares pengar och fortsätta att ställa krav på ökad insyn och ansvar, inte minst med tanke på att biståndsinsatser får en negativ inverkan på utvecklingen om korruption förekommer. Här vill vi se en mer-för-mer-princip för att konkret belöna länder utifrån tidigare åtgärder i stället för att göra urval baserade på löften om att leva upp till olika antikorruptionsmekanismer. Jag anser att biståndet får för lite utrymme i den politiska debatten, speciellt med tanke på vad det kostar skattebetalarna. Som jag sagt tidigare i detta anförande tror jag att många människor står bakom principen att vi i ska ta ansvar och göra vad vi kan för människor i nöd och i en orolig omvärld. Men jag tror också att många människor vill ha en ärlig debatt, en debatt som inte utgår från hur det alltid har varit utan som blickar framåt och ställer kritiska frågor kring hur vi kan bli bättre och vad som är rimligt. En sådan biståndsdebatt välkomnar . Det budgetförslag som har lagt fram tillsammans med KD och SD visar att de inte har så stor koll på hur ekonomi fungerar. Vi riskerar ju exempelvis att gå miste om stora belopp från nu när de helt emot vad som krävs för att få bukt med klimatkrisen har lagt fram helt andra förslag. De minskade inte biståndet kraftigt . Men vi vet ju alla, och hörde det precis här, att det är politik att ta från de allra fattigaste i världen för att kunna fortsätta ge rika svenskar skattelättnader när deras toaletter i stugan behöver spolas eller när Gucciklänningen ska tvättas och strykas av någon annan än de själva. En sak kom budgetkoalitionen överens om när det gäller biståndet, och det är att 1 miljard ska gå till återuppbyggnad av krigshärjade länder för att möjliggöra för människor att åter bo och leva i trygga samhällen och att bidra till deras tillväxt. Frågan jag ställer mig är vad som inte är att bygga upp samhällen. Att få till bra hälso- och sjukvård borde ju ingå i det, att få till energiförsörjning likaså. Att alla barn får utbildning klassar i alla fall jag som samhällsbyggande. Och fler exempel finns. Alltså läggs redan långt över 1 miljard på att bygga hållbara samhällen. Då blir det ju nästan lite pinsamt att bara lägga 1 miljard. Det visar på att det gick lite för snabbt när tillsammans med KD och SD försökte vinna nationalkonservativa poänger när det i stället visar att de inte har förmåga att styra landet. Under anförande fick vi höra att mer ska gå till att utvärdera och kontrollera biståndet, som faktiskt vill minska det med 13 miljarder trots att klassas som top notch när det kommer till leverans. Jag är faktiskt nyfiken på vad det är anser att de fattigaste i världen kan vara utan. Det var många frågor i en. Men jag börjar uppifrån och går nedåt, först om att vi vill dra ned på biståndet. Ja, det stämmer. Vi vill att man ska kunna ställa olika utgiftsområden mot varandra, som man gör i resten av svensk politik, och här har vi prioriterat annorlunda. I just det här förslaget består enprocentsmålet, men det är absolut ambition att gå ifrån det . Vad gäller den öronmärkta miljarden förstår jag väldigt tydligt att ledamoten är intresserad av att det skulle vara någon form av återvandringsmiljard. Då vill jag upplysa ledamoten om att det absolut inte står någonting om det i texten, så det är helt taget ur sin kontext. Det handlar ju om att återuppbygga konflikt- och krigshärjade länder. I samtal med UNDP fick jag till mig att det ses väldigt positivt på detta förslag. Alltså ser UNDP någonting som ledamoten inte ser, eftersom man ser väldigt positivt på just den här miljarden och gärna vill se mer sådant, helt enkelt. Tack för försöket att förklara att de fattigaste i världen inte kommer att drabbas när 13 miljarder dras bort från biståndsbudgeten! Jag vill också påpeka att jag inte tog upp miljarden som en återvändandemiljard. Det är andra politiker som har gjort det. försöker få det att låta som att vi som står upp för en procent av bni har ett enda mål, och det är att det ska vara just den procenten. Min motion om utvecklingspolitik är 54 sidor och fylld med mål i enlighet med Agenda 2030, och biståndsbudgeten för utgiftsområde 7 är på 58 sidor med både nya mål och utvärderingar av desamma. Vi får föredragningar om vad pengarna ska användas till och hur de har använts. För mig är det fascinerande att Storckenfeldt har missat alla dessa mål. Eller är det så att faktiskt vet att hon far med osanning för att få folk att tro att biståndet är sämre än vad det faktiskt är och kunna saluföra en sänkning av biståndet med ? Vi har ju sett väldigt tydligt, och det anförde jag också här i talarstolen, att det finns stora systemfel som vi måste ta tag i, och enprocentsmålet är ju ett av dem. Att vi drar ned på biståndet är för att åstadkomma någon form av rimlighet. Att ger mer än vad gör, med en ekonomi som är så stor som , är orimligt. Det vi är ute efter är en mer ärlig debatt, där man faktiskt vågar ifrågasätta gamla sanningar som det inte har rörts vid . Bara det borde ju säga någonting - att ett politikområde är så heligt att man inte får lov att diskutera det. Som kommentar till det förra replikskiftet kan jag säga att biståndspolitiken har uppdaterats , även om enprocentsmålet finns kvar. Den som tittar på den här debatten utifrån - det kanske är någon väljare som följer vad vi gör här inne - blir nog lite förvirrad av anförande. Det avslutades med en önskan om att få debattera innehållet i biståndspolitiken, vilket jag också vill göra. Men före det fick vi höra ett långt brandtal som inte handlade om innehållet i biståndspolitiken utan i stället om varför vi ska lägga mindre pengar på biståndspolitik. Det var ett brandtal om att vi inte ska ha ett enprocentsmål. Men om vi hade varit överens om ett enprocentsmål hade vi faktiskt kunnat diskutera innehållet i politiken i stället för att tjafsa om kronorna. Ledamoten från gör en jämförelse med bistånd och konstaterar att vårt bistånd är högre. Ja, men bistånd är ju för lågt. Det är det som är problemet. Ledamoten från pratar också om effektivitet och säger sig vara för det och mot korruption. Ja, men den ståndpunkten delar alla. Det är ett icke-argument. Det finns ingen ledamot här inne som har en annan ståndpunkt. Sedan låter det lite som att det inte skulle finnas tillräckligt mycket bra saker att lägga biståndspengar på i världen. Men, fru talman, det finns ju hur mycket saker som helst som behöver stöd ute i världen. Det finns hur mycket problem med demokratin som helst. Det finns hur mycket humanitära problem som helst som vi kan använda ett effektivt bistånd för att möta. Det låter också på som att det inte finns några procentmål på andra politikområden. är inte för ett enprocentsmål i kulturpolitiken i den lokala och regionala politiken. Men de är för i försvarspolitiken eftersom de vill att ska vara med i Nato. Detta finns alltså på andra politikområden. Därför undrar jag: Vad är det egentligen som gör att är emot enprocentsmålet? Är det helt enkelt så att man vill skära ned på biståndet? säger att bistånd är för lågt. Vi hävdar att bistånd är på tok för högt. Med tanke på den föregående debatten här i kammaren kan man konstatera att vi inte lägger tillräckligt mycket pengar på till exempel polisen. Det kanske är något som gör i stället. Behoven i världen ökar, men det är också fallet här på hemmaplan. Vi ser att vi måste kunna ställa utgiftsområden mot varandra. Det gäller även biståndet. Det är grunden till att ha den här grundläggande ideologiska diskussionen om vad biståndet kan och inte kan åstadkomma. Jag tror att vi måste börja där någonstans innan vi går vidare. Ledamoten lyfter fram problem i biståndet som har att göra med effektivitet och korruption. Sedan säger ledamoten att det här föranleder oss att skära ned på biståndet. För mig föranleder det att vi ska ta itu med problem som har att göra med effektivitet och korruption. Det är ju samma sak med sjukvården, rättsväsendet, som gärna själva lyfter fram, och försvaret. Det finns problem i svensk sjukvård. Det finns problem i svenskt rättsväsen. Det finns också problem i svensk försvarspolitik. Mitt svar är inte att vi därför ska skära ned på sjukvården, rättsväsendet och försvaret. Mitt svar är att vi ska leverera politik som löser problemen. Jag tror att det finns stora problem i delar av vårt bistånd. Då ska vi lägga fram förslag som kan lösa de problemen, inte ha en debatt om huruvida vi behöver eller inte, för det är uppenbart att vi behöver det. Varför är för till försvaret och vill lösa Försvarsmaktens problem medan man är kategoriskt emot till biståndet? Det finns ingen rimlighet och ingen logik i detta. Det vi ser i biståndet är att vi har flera systemfel som ligger till grund för väldigt många andra problem som tillkommer i biståndet. Det utgår från att vi betalar ut en viss summa pengar och inte från vad vi faktiskt vill göra. Detta orsakar problem på väldigt många olika sätt, och det är därför den här frågan är så grundläggande och så viktig för oss. Man måste helt enkelt börja om och se över hela systemet. Vad är det som behövs för att göra det bra? Vi tror att en fyraårig budgetram skulle kunna vara mycket bättre för flexibiliteten och långsiktigheten och stärka biståndet och dess påverkan i världen. Jag vill börja med att skicka en eloge till den föregående repliktagaren, . Jag tycker att ledamoten tog upp många bra perspektiv. Det gör att jag kan flytta fokus till lite annat i mina repliker. Men jag måste ändå börja i en liknande utgångspunkt. Det var väldigt mycket snack om förbättring under ledamoten anförande. Men det var väldigt lite moderata förslag på hur man faktiskt får de här förbättringarna. Det radades upp ett antal problem, som att vi har en betalningsstress, att vi lägger för mycket kraft i det multilaterala systemet och att vi lägger för lite kraft på annat än biståndet som bygger tillväxt och minskar fattigdomen. Men det var väldigt lite förslag på hur vi ska komma till rätta med detta. Jag måste också hålla med här. När jag lyssnar på anförandet låter det som att man letar efter alla möjligheter att snacka ned det svenska biståndet och rättfärdiga varför man om får bestämma ska dra ned på det kraftigt. Jag tror att detta är helt fel väg att gå. Men jag vill också fästa uppmärksamheten på något annat som säger. Hon säger att problemet är att man inte får diskutera politiken. Jo, det får man absolut göra. Det är därför vi är här. Vi har en hel debatt för att diskutera politiken. Låt oss då göra det! Det går alldeles utmärkt att tala om att vi lägger för mycket kraft i det multilaterala systemet och att vi borde se till att vi lägger mer kraft bilateralt, där vi kan följa upp de svenska värderingarna. Detta finns i budgetmotion. Det går absolut att tala om hur man får med sig andra krafter än det statliga biståndet i utvecklingssamarbetet. Detta finns också i budgetmotion - och så vidare. Vad är det som ledamoten ser men som jag inte ser? Hon verkar tycka att det är omöjligt att effektivisera och utveckla det svenska biståndet om man inte kapar det med en tredjedel eller mer. Är det någonting vi inte ska göra när vi står i en av de största humanitära kriserna är det att ensidigt kapa det svenska biståndet. hävdar att det visst går att reformera biståndet utan att tala om nedskärningar. Faktiskt inte, skulle jag vilja säga, eftersom grundproblemet just är utbetalningsmålet. Jag tog upp flera olika exempel i mitt anförande. Till exempel bortprioriteras garantiinstrumentet av medarbetarna på Sida. Organisationen kan säga hur mycket som helst att man prioriterar instrumentet, men den känslan finns inte bland medarbetarna. Alltså bortprioriterar man det för att det är för kostnadseffektivt. Det känns inte bra i min mage i alla fall. Sedan har vi också utbetalningarna i slutet av . De görs för att nå rätt siffra. Det tycker inte jag är rimligt. Mitt svar är alltså: Faktiskt inte, eftersom enprocentsmålet är grunden till problemen. Jag har svårt att tro att det största problem vi har är en eventuell betalningsstress på grund av enprocentsmålet. Men man ska inte snacka bort det. Vi vet att det kommer upp att man i vissa lägen upplever en stress när man ska hitta tillräckligt bra projekt att lägga pengarna som man har i budgeten på. Men då är frågan: Finns det andra sätt än att kapa pengarna man arbetar med? Skulle vi kunna jobba med att till exempel utöka bemyndiganderamen? Det finns i motion. Skulle vi kunna kolla på hur man ändrar Sidas arbete för att uppvärdera de saker, till exempel garantiinstrumentet, där vi har lagt mer pengar och där vi vill lägga mer pengar? Jag tror absolut att det är möjligt. Detta står också i motion. Jag vill återkomma till det som sa om . Det är jättespännande att kolla på . Men jag tror att det mer relevanta för oss inte är att kolla på ett av världens rikaste länder utan att kolla på världens fattigaste länder. Vad behövs där? Jo, där behövs det svenska biståndet. Det behövs som en katalysator för andra krafter som driver tillväxt, driver fattigdomsbekämpning och minskar ofriheten och förtrycket. Det går alldeles utmärkt att kombinera det med att vilja fortsätta ha en solidarisk biståndspolitik. Utöver enprocentsmålet vill vi fokusera biståndet. Vi vill se till att vi fokuserar på rätt saker i rätt tid, att vi når fram till demokratikämparna och människorättsförsvararna i rätt situation och på rätt sätt. Vi har flera problem. Precis som säger är det inte bara det. Jag valde att fokusera på enprocentsmålet. Det ser jag som det grundläggande felet som orsakar väldigt många andra problem i hela biståndsvärlden. Men det finns såklart fler saker. Vi vill fokusera och se till att det vi gör det gör vi riktigt bra, och givetvis ska vi kroka arm med flera aktörer. Tack, , för det varma välkomnandet till den här debatten och det här området! Jag hatar verkligen orättvisor. Jag är övertygad om att och världen kan bättre för att lyfta människor ur fattigdom, hantera klimatförändringens effekter, stärka flickors och kvinnors rättigheter och demokratier. Jag ser verkligen fram emot att få ta mig an också biståndspolitiken. Med det sagt står vi upp för enprocentsmålet. Vi lever i tider där det är viktigare än någonsin att står upp för enprocentsmålet och att fler länder följer med . Det är alldeles uppenbart att det inte är politik. Man vill plocka bort 13 miljarder från det svenska internationella biståndet. är 82 miljoner på flykt. Pandemin, klimatförändringseffekter, krig och konflikter har förvärrat läget. Jag har egentligen en ganska enkel fråga till företrädare här. Om vi gör som vill och gör miljardnedskärningar i biståndet, och dessutom som företrädare har sagt här i kammaren att inte försöka övertyga länder som att ge mer i bistånd utan snarare att alla andra länder i världen ska följa efter och ge mindre i bistånd: Kommer det att bli fler eller färre som tvingas på flykt undan krig och katastrofer, klimatförändringseffekter, hungersnöd eller fattigdom i världen? Kommer det att bli fler eller färre som tvingas på flykt i värld? Jag uppskattar verkligen den här debatten. Jag kan vara lite extra provocerande eftersom jag är rätt så ensam i det här ställningstagandet. Jag tror att biståndet kan bli väldigt mycket bättre. Det är nog därför som jag efterfrågar en debatt som vågar ifrågasätta saker som har varit sanning . Man måste kunna erkänna brister i system för att kunna bli bättre. Det är min grundtanke. Att vi i vår budget skär ned på biståndet har att göra med att under en väldigt har varit en av de absolut största givarna i världen. Någonstans måste vi kunna se våra skattebetalare i ögonen och känna att det känns okej. Just nu gör det inte det när man ser vad som händer i . Vi har en stor trygghetskris, och vi har inte tillräckligt med resurser för att hantera den. Det har blivit tydligt när man blivit nästan van vid att få notiser i mobiltelefonen om skjutningar, sprängningar och blåljuspersonal som attackeras. Biståndet måste få vara en del av den större politiska debatten. Det är det absolut viktigaste för mig när jag pratar så här mycket om enprocentsmålet. Det är väl bra att vi ändå noterar att regeringen lägger 62 miljarder på utgiftsområdet 4, som är rättsväsendet. Vi lägger när det gäller biståndspolitiken efter avräkningar 52 miljarder på internationellt bistånd. Vi lägger alltså mer på rättsväsendet än på internationellt bistånd. Med det sagt är jag den första att intyga att vi behöver göra mer. Vi ska vända på varenda sten för att plocka bort segregationen och möta gängbrottsligheten. är en del av världen. Internationellt bistånd är viktigare . är 82 miljoner människor på flykt. Jag menar att ett internationellt bistånd tjänar väl. Det vore bra om kunde svara på frågan. Kommer det med era miljardnedskärningar att bli fler eller färre som tvingas på flykt över världen? Jag tror någonstans att man ändå hamnar i den principiella frågan om man ska utgå från ett utbetalningsmål eller inte. Det är i varje fall inte summan pengar som är viktig för mig i den här debatten. För mig är det absolut viktigaste att vi diskuterar: Vad kan biståndet åstadkomma, och vad kan det inte åstadkomma? Den frågan har inte lyfts fram. Det är dags att vi gör det. säger att man ska vända på varenda sten. Jag undrar som många andra i landet: Vad har man då gjort om man nu bestämmer att det är dags att vända på varenda sten? Det jag säger riktar sig kanske också till . Man kan stå för en stor och tung budget utan ett utbetalningsmål.