bet · H801KU20d3 · 2021-01-01 00:00:00 — Jag tror att man måste ha en ödmjukhet i en sådan här pandemi. Vi vet inte allt om hur utvecklingen kommer att gå till. Vi försöker anpassa systemen, och viförsöker lyssna väldigt mycket på vad har för rekommendationer. Men när det ändå inte blir exakt som man har förväntat sig är man också tillräckligt ödmjuk för att kunna fatta nya beslut och strama till systemet, och det gjorde vi. (M): Jag tackar inrikesministern för svaret. Jag tycker ändå inte att jag riktigt fick svar på detta med tillämpningen av en försiktighetsprincip när det gäller det svenska regelverket och med hänsyn till vad vi såg hända i vår omvärld. Det är den kvarstående frågan. Den andra frågan handlar om att de olika beskeden om deltagarantal kom att sända ut signaler om att faran på något sätt var över, vilket inte minst Dagens Ekos granskning visade. manifesterades på en del olika sätt, och man kunde se exempel på hur människors beteenden kom att förändras till det sämre, får man väl säga, avseende smittspridningseffekt. Någonstans borde väl regeringen ändå ha förutsett att dessa olika aviserade lättnader skulle kunna sända ut just en sådan signal och att man då också skulle kunna ha någon form av beredskap eller handlingslinje för att ta bort detta intryck och återigen se till att människor skärpte sig i sitt beteende. Jag tackar ledamoten för frågan. Det var absolut ingen signal från regeringen om att faran var över, inte heller från myndigheterna. Allt talade för att detta var en långsiktig pandemi som skulle kunna fortsätta att slå mot och att det fanns stor risk för att smittspridningen skulle ta fart igen . Vi betonade ännu mer de regionala dimensionerna eftersom kunskapsnivån hade ökat mer om den klustereffekt vi har sett i pandemin och att den har en stor betydelse. växte stora skillnader fram mellan olika regioner. Det fanns ingen diskussion om faran över, och vid varje pressinformation jag var med på var jag väldigt tydlig med att regeringen var beredd att fatta tuffare beslut om smittspridningen skulle ta fart och att det är otroligt viktigt att folk följer råd och rekommendationer för att pressa ned smittspridningen. En viktig princip man ska ha i bakhuvudet är att det är viktigt att de regler vihar är uthålliga och att människor förstår och accepterar regelverket. Vi hade hamnat i en situation där en del av ordningslagens begränsningar var trubbiga. Det fanns en stor diskussion om att det var ologiskt att vissa verksamheter träffades av regleringen medan andra inte gjorde det. Det kan också minska människors vilja att följa råd och rekommendationer. När vi hade denna diskussion var det stora sektorer som ville hitta vägar till en mer anpassad reglering, fortsatt med väldigt stort ansvar för att hålla ned smittspridningen, för att man långsiktigt skulle kunna leva med råd och rekommendationer på ett ansvarsfullt sätt. Men när smittspridningen tog fart igen visade det sig att det inte var möjligt att göra på det sättet, och då var vi tvungna att fatta ett nytt beslut. Regelverket har utökats med pandemilagen, som är mycket mer träffsäker och träffar fler verksamheter som inte träffades. Den ger också på ett helt annat sätt än ordningslagen möjlighet att skruva i vilka krav som ställs på verksamheter. hände något som kanske är extra intresserat av. När vi inför begränsningar i grundlagsskyddade rättigheter, vilket vi gjorde och också hade rätt att göra, är det viktigt att dessa begränsningar inte är kvar längre än nödvändigt. Det har vi också kommunicerat . Detta var också ett sätt att möjliggöra förändringar för sittande publik med nya krav för vissa verksamheter där då gjorde bedömningen att det var möjligt. Vi kan inte ligga kvar med dessa begränsningar oavsett vad som händer med smittspridningsläget och hur verkligheten förändras, och det var ett annat läge UTFRÅGNINGAR BILAGA B 2020/21:KU20 Men vi var tydliga med att vi var beredda att fatta nya beslut om det behövdes. Per (SD): Fru ordförande! Jag tackar inrikesministern för redogörelsen och svaren så här långt. beslutade regeringen att lätta något på begränsningarna för allmänna sammankomster och offentliga tillställningar med sittande publik. I hade då cirka 110 000 personer bekräftats smittade, vilket var en ökning med cirka 25 000 personer på en månad. senare, , hade antalet bekräftat smittade fördubblats, och den andra vågen hade träffat med full kraft. Min mening är inte att koppla ihop de lättade restriktionerna med den ökande smittspridningen, för det finns inga underlag för sådana slutsatser. Dessutom ökade smittspridningen runt om i världen . Jag undrar ändå om regeringen hade fått några indikationer på att smittspridningen kunde komma att öka, en så kallad andra våg, när beslutet fattades . I så fall, varifrån kom dessa indikationer och när? : Fru talman! Jag tackar ledamoten för frågan. jobbade med olika scenarier . dessa handlade om ökad smittspridning eftersom man räknade med att det efter sommarmånaderna fanns stor risk för att smittspridningen skulle öka. I krishanteringsorganisation hade vi ständiga diskussioner om förvärrade scenarier för att ta höjd för sämre lägen och kunna fatta nya beslut. Det var tveklöst så. Det var nog ingen som trodde att vi skulle gå tillbaka till skolor och arbetsplatser utan att det över huvud taget skulle påverka smittspridningen. Väl medvetna om det gjorde bedömningen att man inte skulle förändra 50-gränsen för allmänna sammankomster och offentliga tillställningar. Däremot tittade man på frågan om sittande publik. I början hade en diskussion om 500, men när man såg att smittspridningen ökade gick man ned till 300 och hade krav på hur man skulle sitta i relation till varandra och så vidare. Men efter att vi hade fattat detta beslut ökade smittspridningen ytterligare, och då valde länsstyrelserna utifrån sina regionala förutsättningar 50. Längre fram fattade vi beslut om 8, och då följde alla länsstyrelser med. Det var verkligheten, men vi fick naturligtvis ta del av Folkhälso- myndighetens scenarier . Även i vår egen organisation tog vi höjd för ett sämre läge. Det måste man göra i en krishanteringsorganisation. (C): Ordförande! Jag tackar statsrådet för svaren . Jag vill be statsrådet redogöra för de närmare överväganden man gjorde, både i ordningslagen och sedan i pandemilagen, gällande påverkan på enskildas grundlagsfästa fri- och rättigheter. Ta till exempel ingreppet i religionsfriheten som har varat . Statsrådet har sagt att man gick tungt på rekommendationer, och de har varit noga med att framhålla att de bara tar epidemiologiska hänsyn. När det gäller den avvägning och proportionalitets- bedömning regeringen har behövt göra, hur har övervägandena sett ut? : Fru talman! Jag tackar ledamoten för en viktig fråga, inte minst i dialog med . Det är ju grundlagsfästa rättigheter Det är tydligt att dessa rättigheter är absoluta i . Det är dock också tydligt i förarbetena till grundlagen att det finns möjlighet att göra begränsningar. Man har rätt till sin religionsutövning, men man har inte en ovillkorlig rätt att i till exempel en pandemi samlas många människor på samma plats. Här har man tagit höjd för att det är möjligt att göra begränsningar i detta, och det var det vi gjorde. Det var ett beslut vi inte fattade lättvindigt, men det var regeringens bedömning efter det underlag vi fick från att det var nödvändigt för att skydda liv och hälsa. Det är detta som är utgångspunkten för att vi gjorde dessa inskränkningar och införde dessa begränsningar. När vi fattade beslutet om maximalt 8 personer, vilket ju är en väldigt låg nivå, valde vi att efter remissynpunkter från inte minst kyrkliga sammanhang ha en annan gräns för religiösa begravningar. Den sattes till 20 personer för att möjliggöra för familjer att delta. Undantaget för begravningar var ett tydligt exempel på när vi vägde in ett viktigt annat samhällsbehov i vårt beslut. Det är inga enkla beslut att fatta, men jag tror att det har varit helt nödvändigt att ha regleringar av maxantal på plats för att minska smitts- pridningen. (C): Ordförande! Jag tackar statsrådet för svaret. Det som är knepigt med den bedömning regeringen har gjort är att den inte framgår av förarbetena till pandemilagen. Därför bad jag statsrådet utveckla vilka överväganden man har gjort. Statsrådet sa tidigare att man löpande prövar och omprövar regelverket så att man inte i onödan håller kvar bestämmelser som är så ingripande på enskildas grundlagsfästa fri- och rättigheter. På vilka sätt tar statsrådet och regeringen in dessa synpunkter nu? Vi förstår att man kanske inte har hunnit ha ett brett remissförfarande när det har varit snabba puckar, men har lagstiftningen varit på plats . Vilken input har man nu för att säkerställa balansen och göra en bra proportionalitets- bedömning? : Fru ordförande! Fortsatt är det så att det viktiga är att få ned smittspridningen. Vi har alldeles för hög smittspridning i , så gör inte bedömningen att det skulle vara vist eller klokt att höja gränsen för allmänna sammankomster och offentliga tillställningar. Det är ett väldigt viktigt underlag för oss att ha när vi diskuterar vilka justeringar man ska göra eller hur man ska gå vidare i de här frågorna. Men jag har ingen annan uppfattning än ledamoten i att jag tycker att så fort det tillåter att vi kan göra justeringar i detta tycker jag att vi ska göra det. kan också konstatera den diskussion som var om att justeringar med sittande publik skulle ha haft betydelse för den här typen av verksamheter, kyrkliga sammanhang, till exempel, och att de skulle kunna ha haft lite mer deltagare i sin verksamhet med sittande publik med avstånd. Men som smittläget utvecklades var det inte möjligt. Det var ett sätt för oss att försöka hitta en mer träffsäker reglering som också skulle ge en viss möjlighet att inte ha så trubbiga regelverk. Men just nu gör inte vare sig regeringen eller bedömningen att vi ska ändra detta. Men vi ser gärna fram emot den dag då vi kan göra det, för jag vill inte ligga fast med den här regleringen längre än nödvändigt. (V): Ordförande! Tack för svaren ! Egentligen hade jag exakt samma fråga som – så det var ju tråkigt för mig att komma efter henne – just utifrån inskränkningar i våra rättigheter. Statsrådet var ändå inne på detta tidigare, och svarade nu även så på den sista frågan från , att inte gör bedömningen. Då kommer min följdfråga. Ni måste väl ha fler underlag och fler bedömningar än bara underlag att göra en bedömning på? Jag tänker att vi nu ändå har levt med den här pandemin , med ganska vittgående inskränkningar på olika sätt. Jag märker i alla fall av personligen och i min omgivning att där man kanske hade en acceptans har man kanske lite mindre acceptans för vissa saker . Man har svårt att se … och att kanske ha framtidstro, faktiskt. Innan kanske man tänkte: Ja, men ! Sedan tänkte man: Ja, men ! Och är vi inne , och vi lever fortfarande med ganska stora begränsningar i vår vardag. Du var tidigare inne på just det här med uthållighet . Jag undrar – efter det här långa resonemanget – över att vi också ser en del motreaktioner. Vi hade en ganska intressant föredragning i utskottet för någon vecka sedan just om att när acceptansen minskar kan det leda till olika motreaktioner i allmänheten. Har ni haft också det med i ert underlag? : Fru ordförande! Jag börjar med att konstatera att hemställan till regeringen har beretts i också. I den beredningen är det naturligtvis så att vi har tagit proportionalitetsprincipen i beaktande när vi har gjort det. Men jag vill återigen bara återvända till förarbetena, för det är så att förarbetena till regeringsformen också anger att det under en epidemi är angeläget att kunna hindra sammankomster oavsett om det är fråga om gudstjänster, teaterföreställningar eller politiska möten. Förarbetena i regeringsformen medger detta, och jag vill inte att det ska pågå längre än nödvändigt. Det är ett otroligt viktigt perspektiv att ha med i detta. Jag vill också säga – men det är en annan utfrågning än den vi har – att det är klart att vaccinationen väcker väldigt mycket hopp hos människor . Man ser att vaccinationen, när den kommer längre, kommer att minska smittspridningen med all sannolikhet. Vi ser redan att vaccinationen i har minskat dödligheten högst påtagligt, och vaccinationen är ju vägen fram till mer normalitet. I takt med att vaccinationen går framåt kommer vi också att kunna häva restriktioner och förändra de ingripande beslut vi har fattat, och det tror jag att väldigt många väntar på, inklusive ledamöterna i den här salen. Vi ska definitivt ha det som perspektiv, men pratar vi mycket om de inskränkningar som har gjorts i människors friheter och rättigheter. Jag är här för att säga att jag menar att det var nödvändigt att fatta de här besluten och att vifick ett beslutsunderlag men att vi naturligtvis vägde in proportionalitetsfrågorna i detta när vi fattade de besluten. Det var någonting mer som jag har glömt att svara på i detta, känner jag. Men jag kan också konstatera att uthållighetsfrågan är viktig i perspektivet att jag vill rikta beröm till många verksamheter som har varit påhittiga. Inte minst har många kyrkliga sammanhang hittat olika digitala lösningar. Man har lämnat öppet så att man ändå när man har behov kan komma på andra tider och diskutera, så att man är en öppen kyrka även under en pandemi och även om man inte kan ha de här större sammankomsterna som är viktiga för det religiösa utövandet. Man har hittat vägar framåt för att öppna upp detta. Jag kan konstatera att vi ser en del. Några demonstrationer har det varit i , och vi har sett att en del grupper kanske har varit lite mer trötta på restriktionerna och beter sig på ett annorlunda sätt. Å andra sidan: Om vi jämför oss internationellt har processerna mot de svenska restriktionerna varit relativt milda. Polisen har inte ägnat väldigt mycket tid åt att behöva hantera den typen av protester eller demonstrationer i som många andra länder har haft. Jag tror att en förklaring till det är att vi har haft ett väldigt stort ansvar på den enskilde, att vi har jobbat väldigt mycket med att människor ska förstå varför vi har restriktioner i samhället och att man själv har ett eget ansvar för att det här ska fungera, men att vi också har haft en del strikta begränsningar som i stor utsträckning har gjort att människor har följt råd och rekommendationer. har vi, skulle jag vilja säga, kvar innan vaccinationen har nått så långt att vi kan nå en bättre fas. Då är det otroligt viktigt att folk inte tröttnar nu på upploppet. Då tror jag på att också tala till människor som faktiskt följer råd och rekommendationer – att de också får höra att de gör en insats inte bara för sig själva utan för oss alla så att man faktiskt orkar hålla ut lite grann till. Återigen: Detta sätter kanske höstens diskussioner om att ändå möjliggöra lite mer träffsäkra regleringar i ett ljus av att de här regleringarna också ska vara långsiktiga och att människor ska acceptera dem. Skånberg (KD): Ordförande! Tack, särskilt för svaren på de två senaste frågorna, som jag vill fortsätta! Precis som statsrådet säger är det mycket ingripande begränsningar av grundlagsskyddade fri- och rättigheter. Religionsfriheten är då den vi tänker på närmast med kyrkorna, till exempel. Det är en absolut rättighet som inte går att förminska, låt vara att det förstås finns stor förståelse för att ingen vill medverka till att människor lider skada eller rent av dör på grund av sitt religiösa utövande. Men, som sagt, har detta pågått, och det har lett till rent orimliga situationer. Jag tänker på det som har lett till rubriker i tidningar om att i kan 1 000 personer samlas på , och några stenkast därifrån, i , är det 8 stycken. Där blir oproportionaliteten slående när vi vet att vibehöver idrott, motion, gym, frisk luft och natur. Men i det psykologiska försvaret behöver vi också att människors oro tas om hand, att man får möta varandra och mötas i gudstjänst för att kunna stå ut under de här mycket svåra förhållandena . Jag undrar: Hur kommer regeringen fram till proportionaliteten 1 000 på , i två delar av , och 8 i i ? : Fru ordförande! Tack, ledamoten, för en viktig fråga som vi har varit inne på tidigare! Jag vill återigen säga att i är religionsfriheten absolut, och det är specifikt så att det är otroligt viktigt att ensam eller tillsammans med andra kunna utöva sin religion. Det råder det ingen tvekan om. När det gäller att jämföra olika sektorer och verksamheter med varandra är det viktigt att se att utifrån perspektiv är det skillnad på verksamheter där människor umgås med varandra. Man kanske samlas från olika delar av staden på en och samma plats . Tidsaspekten i att man är på samma plats ökar risken för smittspridning, enligt myndigheten. Därför finns det skäl för att ha särskilda regler för just den här typen av sammankomster. Det är skillnad på annan verksamhet, som människor besöker för att snabbt göra ett ärende och sedan gå därifrån. Det blir en annan, en mindre, risk för smittspridning där. Det finns andra risker med det, till exempel att det kan uppstå en kösituation om man till exempel samlas på toaletter kopplat till verksamheter eller resorna till och från. Det är därför också har gjort specifika regler och rekommendationer för hur verksamheten får bedrivas och också ett maxtak för hur många människor som får befinna sig i vissa verksamheter. Men i det här fallet är det skillnad på risken för smittspridning i olika typer av situationer. Det är det som är grunden för att verksamheter behandlas på olika sätt, och dessutom att vi har en annorlunda lagstiftning om just allmänna sammankomster och offentliga tillställningar. Skånberg (KD): Jag tänker att statsrådet kommer in på det som är det verkliga skälet på slutet här. Det är två olika lagstiftningar. Här blir det oproportionerligt eftersom det är två olika lagstiftningar som ligger till grund för och restriktionerna där och och restriktionerna där. Jag skulle gärna vilja att statsrådet utvecklade det. Dessutom hörde vi aldrig talas om tidsbegränsade gudstjänster, möjligheten att vädra, möjligheten att kunna komma och gå och tända ett ljus och så vidare, utan det är 8 stycken. Men det fanns ju faktiskt en möjlighet. Statsrådet nämnde själv 20 vid begravningar, och de sitter ju still – inte sant, statsrådet? Tack, ledamoten! Det är korrekt att vi har olika lagstiftningar i grunden. Men när har gjort rekommendationer till oss baserat på risken för smittspridning har man vägt olika verksamheters karaktär mot varandra. I verksamheter där man är mer på samma plats är det en annan reglering än där man gör ett ärende och sedan går därifrån. Det där måste diskuteras , och jag hoppas verkligen att vi snart hamnar i en situation där vi kan minska begränsningarna. Från mitt perspektiv skulle jag gärna se att regleringar som öppnar upp för just grundlagsrättigheter kommer väldigt högt upp på listan över åtgärder vi kan lätta på när vi är inne i ett annat smittspridningsläge. Det är en ambition som jag har att kunna ta steg framåt här när vaccinationerna har kommit längre och vi har fått ned smittspridningen. Men vi har inte bedömt att det är läge nu att ändra på de strikta regler som gäller för allmänna sammankomster och offentliga tillställningar i det här läget. Vi har fortfarande en alldeles för hög smittspridning i . (L): Fru ordförande! Tack så mycket, statsrådet, för den detaljrika redogörelsen! Det är verkligen inte så att någon vill behålla de här begränsningarna för medborgare en sekund längre än de någonsin behövs, för jag tror att vi alla har dagliga kontakter med förtvivlade medborgare och företagare inom alla olika sektorer. Om inte annat kan man bara känna sig kränkt i största allmänhet över att inte själv få bestämma över sin vardag – med rätta, kan jag säga. Vi inser också att de här besöksinskränkningarna var viktiga att genomföra. Man kan ju spekulera – och det görs också – om en orsak till att har hamnat i den situation vi har hamnat i nu när det gäller antalet sjuka och döda har varit just att vi var väldigt sena med att införa den typen av regleringar. Jag kan se över till hemma och insåg ganska tidigt att Helsingörsborna lever i en annan verklighet i , men när de åker till med färjan som tar är det helt plötsligt andra möjligheter som öppnar sig för dem. Då är min fråga egentligen: hade vi bara ordningslagen. har vi covidförordningen i stället. Hade man kunnat vara snabbare med att införa begränsande restriktioner om vi då inte hade enbart ordningslagen att följa? : Fru talman! Regeringen har att agera utifrån den lagstiftning som också har beslutat om. Vi använde ordningslagen väldigt tidigt därför att vi hade det verktyget. Sedan har det utvecklats, de legala grunderna för olika insatser under pandemin. Och det är klart att det är bättre med en mer träffsäker lagstiftning än annars. När det gäller just de här frågorna vill jag dock ändå framhålla att när vi införde den första begränsningen, max 500 deltagare, tror jag att till exempel låg kvar på 1 000 medan eller om det nu var låg på 500.Om man säger att vi var långsamma i början kopplat till de här begränsningarna vet jag inte riktigt om det stämmer. Sedan har länderna haft olika möjligheter att begränsa verksamheter. Längst har väl gått, som har infört väldiga begränsningar i rörelsefriheter och så vidare på ett sätt som få andra av våra nordiska grannländer har gjort. Dock ska man också säga att när vi talar om förloppet och utfallet är det svårt att dra – och det är väl viktiga arbete – slutsatser om vad som gav effekt och göra internationella jämförelser. Jag har i alla fall lite svårt att se en direkt korrelation mellan ländernas olika beslut, inte minst om inskränkningar av friheter och rättigheter, och smittspridningen i olika länder, detta inklusive utegångsförbudsfrågor eller lockdown, som det ibland beskrivs. Det är svårt att dra någon riktig koppling mellan länder som har gjort det och se att det får en enormt annan effekt när det gäller vare sig smittspridning eller antalet döda. Jag tycker även att det är intressant, som vi också framhöll i början av pandemin, att vi inte är genom den . Det är viktigt att utvärdera hela pandemin och även titta på en del jämförelsetal där det inte är så beroende av vad länderna rapporterar in. Det gäller till exempel frågan om överdödlighet, vilket jag tycker kanske är det mest korrekta måttet på det värsta som inträffar under den här pandemin, det vill säga en ökad dödlighet. Där blir det ju en annan jämförelse mellan länderna, och då blir det svårare, som jag ser det. Jag väntar med spänning på , forskares och andras utvärderingar av detta. Men jag menar nog att det var väldigt viktigt med ordningslagen och att vi satte de här gränserna. Inte minst 50-gränsen tror jag var helt avgörande när den sattes, för den fick en normerande effekt på väldigt mycket annan verksamhet som kanske inte de facto reglerades av ordningslagen; människor förstod att det inte var lämpligt att genomföra aktiviteter med mer än 50 personer. Det var på samma sätt med 8-gränsen under pandemin, när vi märkte att vi behövde ta i ytterligare och hårdare. Den fick en normerande effekt, tror jag, på verksamheter som inte bara berördes av detta. Jag tror att den har fyllt en funktion, men det är klart att pandemilagen och den nya covid-19-regleringen är ett mer träffsäkert sätt, som det naturligtvis hade varit önskvärt att ha ännu tidigare. (MP): Ordförande! Jag tackar statsrådet för svaren . Det är väldigt kraftigt inskränkande åtgärder vi pratar om här . varierade smittspridningen ganska mycket. fanns det ett väldigt högt tryck från samhället. Man kan nämna kultursektorn, idrottssektorn, religiösa samfund, besöksnäringen och så vidare. Begränsningar gjordes också i olika omgångar. Då är min fråga till statsrådet: Vad är det som regeringen har prioriterat i konflikten mellan smittskyddet och verksamheten? : Fru ordförande!