bet · H801MJU11 · 2021-02-24 00:00:00 — Parallellt med utveckling av mätmetoder behöver man fortsätta att mäta med de metoder som finns redan nu för att utvärdera både provtagningsmetoder och analysmetoder och för att få en uppfattning av hur omfattande problemet med mikroplaster är. föreslog bl.a. att () skulle få i uppdrag att ta fram kunskap om mikroplastutsläpp från vägtrafiken. anförde även att de i sin inventering av forskningsinsatser 2018 skulle arbeta med frågan. Som en del av miljöforskningsanslaget 2018 utlyste medel till forskning om mikroplaster. Totalt fördelades ca mellan 2019–2021 för att stödja forskning som syftar till att öka kunskapen om mikroplaster och deras källor, spridningsvägar, ekologiska effekter och konsekvenser och hur åtgärder kan bidra till att reducera dem. Kunskapen kommer sedan att användas av och Havs- och vattenmyndigheten i arbetet med att förebygga och reducera mikroplastutsläppen. Myndigheterna identifierade bl.a. att utveckling, validering och standardisering av provtagnings- och analysmetoder för mikroplaster var ett prioriterat forskningsområde. Ett forskningsprojekt som beviljades medel var ett om utveckling av analysmetoder för mikroplast för forskning och miljöövervakning. Projektet satsar på att vidareutveckla ett multimetodiskt tillvägagångssätt för användning av mikroskop som kallas korrelativ mikroskopi. Kunskap från mätningar med det korrelativa mikroskopisystemet kommer att ge en bättre förståelse för den relativa betydelsen av olika källor till mikroplast och hur de sprider sig, framför allt i system men även i andra miljöer. Vidare har och på uppdrag av och Havs- och vattenmyndigheten som ett led i arbetet med att utveckla övervakning av mikroskräp jämfört två vanliga metoder för provtagning av mikroplast för att kunna förbättra framtida miljöövervakning. Regeringen gav i regleringsbrevet i uppdrag att fortsätta arbetet med att identifiera och åtgärda viktigare källor till utsläpp av mikroplaster till vattenmiljön i , med utgångspunkt från tidigare uppdrag. I rapporten 2019 – Redovisning av ett regeringsuppdrag anför myndigheten att det är utmanande att mäta mikroplast i miljön och att eftersom forskningsfältet är relativt ungt finns ännu inga standardiserade metoder för provtagning, provupparbetning och analys. Det råder därför också brist på pålitliga kvantitativa data och resultaten från olika studier är svåra att jämföra. Inom forskningen utvecklas nya metoder för att mäta och kategorisera mikroplast och det pågår arbete med att ta fram gemensamma metoder för övervakning av mikroplaster inom t.ex. havskonventionerna Ospar och Helcom. Att få fram pålitliga standardiserade mät- och analysmetoder är viktigt, inte minst för åtgärdsarbetet. ser ett stort behov av att följa utvecklingen på området och myndigheten bidrar även till att ta fram ny kunskap, bl.a. via deras forskningsutlysning (se ovan). Det pågår även arbete på EU-nivå med att upprätta indikatorer, övervakningsprogram och åtgärdsprogram för mikroplaster. En teknisk arbetsgrupp (on , TG ML) stöder medlemsstaterna i att utveckla bl.a. indikatorer och övervakningsprogram för marint skräp och mikroplaster och har publicerat ett antal vägledande rapporter på området. publicerade kommissionens gemensamma forskningscentrum (Joint research center, JRC) en jämförelseundersökning mellan laboratorier för att identifiera och harmonisera metoder för att mäta mikroplast i vatten. JRC bedömde dock att ytterligare forskning behövs för att göra en trovärdig bedömning av risken. Vidare anförde JRC att det nya dricksvattendirektivet ger kommissionen befogenhet att utveckla en metod för att mäta mikroplast. Som en uppföljning av utvärderingen av direktivet om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse kommer kommissionen också att undersöka metoder för att mäta mikroplast i avloppsreningsverk. Det pågår även forskning inom . publicerades rapporten of microplastics in the environment – Changing directions towards quality controlled tailored solutions (2019:053) vars syfte var att var att ta fram rekommendationer för effektiva standardmetoder för provtagning och analys av mikroplast i havsvatten och sediment. Ett antal olika analysmetoder som används för vatten- och sedimentprov har jämförts och detta har resulterat i ett antal rekommendationer för miljöövervakning av mikroplast. När det gäller globalt arbete mot marin nedskräpning antog FN:s medlemsstater Agenda 2030 för hållbar utveckling. Agendan är en handlingsplan för omställning till ett hållbart samhälle för människorna och hållbar utveckling för planeten och välståndet som ska främja fredliga, rättvisa och inkluderande samhällen. Agendan består bl.a. av 17 globala mål och 169 delmål. Flera av de globala målen rör den akvatiska miljön, bl.a. mål 13 Bekämpa klimatförändringarna, mål 14 Hav och resurser och mål 15 Ekosystem och biologisk mångfald. Regeringen anför i budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 2) att ska verka för att arbetet med Agenda 2030 integreras i relevanta internationella processer, samarbeten och överenskommelser. EU:s engagemang är en viktig faktor för omställningen till ett hållbart samhälle både i och globalt. Kommissionen bekräftar i sitt arbetsprogram att dess arbete ska vägledas av Agenda 2030 samt att de globala målen för hållbar utveckling ska stå i centrum för det politiska beslutsfattandet och bli vägledande för allt arbete inom alla områden, både i och utanför EU. Regeringen anför att agendan sträcker sig till 2030, men arbetet för hållbar utveckling måste fortsätta även därefter. Arbetet för hållbar utveckling behöver därför präglas av långsiktighet och uthållighet. Det är viktigt att följa upp hur genomförandet går på global, regional och nationell nivå. Uppföljningen är också viktig för att visa den förflyttning som gör mot målen. ska vara ledande i genomförandet av Agenda 2030 och regeringen avser att stärka dess samordning och uppföljning. I budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 20) redovisas att förhandlingarna om regelverket för genomförande och uppföljning av (den s.k. regelboken) fortsatte vid FN:s internationella klimatförhandlingar (COP 25) i () . har som ordförande i initiativet Oceans Pathway en betydande roll i fråga om att tydliggöra havens roll i klimatarbetet inom klimatkonventionen. Svenska insatser ledde även till att kopplingen mellan hav och klimat blev en central fråga under klimatkonferensen i . Ett nytt globalt ramverk för biologisk mångfald förhandlas inom ramen för FN:s konvention för biologisk mångfald. Regeringen verkar för att ramverket ska vara ambitiöst där målen ska vara tydliga och tydliggör vad berörda sektorer bör bidra med för att hindra fortsatt förlust av biologisk mångfald och bidra till att den återställs. Regeringen prioriterar globalt havsarbete inom flera områden, t.ex. förhandlingarna för ett juridiskt bindande avtal till Unclos om skydd av marin biologisk mångfald bortom nationell jurisdiktion. aviserade regeringen att har gått med i en internationell vängrupp, to Pollution, som ska agera för att bekämpa marin nedskräpning av plast och mikroplaster. Vängruppen består av ett trettiotal länder, inklusive EU, och arbetar för att stötta genomförandet av Agenda 2030 och de globala hållbarhetsmålen om hållbar konsumtion och produktion samt hav och resurser. Den vill öka medvetenhet och internationell förståelse för plastproblematiken och hur man kan komma till rätta med detta. Gruppen stöder arbetet under FN:s miljöprogram och FN:s internationella miljömöte Unea, som redan antagit flera resolutioner om marin nedskräpning av plast och mikroplaster. Enligt information från vill gruppen se mer handling och ett högre tempo i arbetet med att bekämpa föroreningar av plast i havet. En global överenskommelse om plast är en del av lösningen. De nordiska miljö- och klimatministrarna är eniga om att takten i arbetet mot marin plastnedskräpning behöver öka. De antog en deklaration om att behovet av en global överenskommelse för att motverka marin nedskräpning av plast och föroreningar av mikroplaster. Ministrarna beslutade då också att ta fram en nordisk rapport som ska analysera olika angreppssätt och innehåll i en framtida global överenskommelse. lanserade de nordiska miljöministrarna en rapport som lyfter fram behovet av en global överenskommelse för att minska nedskräpning av plast (Possible elements of a new global agreement to prevent plastic pollution, Tema Nord 2020:535). Rapporten innehåller förslag som ska engagera länder i ett gemensamt försök att förhindra plastföroreningar genom en global överenskommelse. har beslutat att tillsätta en s.k. bokstavsutredning (M 2019:A) som ett led i genomförandet av direktiv (EU) 2019/904 om minskning av vissa plastprodukters inverkan på miljön (engångsplastdirektivet) och januariavtalet, den sakpolitiska överenskommelsen mellan Socialdemokraterna, (punkt 37). Punkten handlar om att spridningen av mikroplaster ska förhindras bl.a. genom förbud mot mikroplaster i fler produkter och förbud mot onödiga plastartiklar. Utredningen skulle föreslå åtgärder för att förhindra spridning av mikroplaster och föreslå förbud mot onödiga plastartiklar. Resultatet av utredningen redovisades i promemorian Genomförande av EU:s engångsplastdirektiv och andra åtgärder för en hållbar plastanvändning (M2020/02035). I promemorian lämnas förslag till lag- och förordningsändringar som bedöms nödvändiga för att genomföra engångsplastdirektivet, delar av och rådets direktiv /62/EG av om förpackningar och förpackningsavfall (förpackningsdirektivet), delar av och rådets direktiv /98/EG av om avfall och om upphävande av vissa direktiv (avfallsdirektivet) och delar av punkt 37 i januariavtalet. Promemorians förslag bidrar även till att främja en cirkulär ekonomi i enlighet med regeringens strategi (M 2020/01133). Utredaren anför följande i promemorian: Globalt sett har stora flöden av plastavfall skickats till för materialåtervinning. Dessa flöden har medfört att fått orimligt stora mängder av det plastavfall som övriga världen saknar avsättning för, som de tekniska förutsättningarna för materialåtervinning i många länder i är sämre än i t.ex. EU. Många länder i har därför enorma mängder av plastavfall utan värde. Det innebär en stor risk för att plastavfallet hamnar i naturen och slutligen i havet. är också den del av världen som har störst läckage av plastavfall ut i havet, vilket är en följd både av den inhemska konsumtionen och av de stora mängderna importerat plastavfall som länderna har att hantera. Utredaren anför att det därför är viktigt att vara medveten om att det inte räcker att lösa problem med läckande plastavfall i , utan problemen måste lösas också i och i EU. Det behövs för att minimera risken för att den förpackning som en konsument i och i övriga EU köper hamnar på en soptipp i som sedan blåser iväg och hamnar i havet eller hanteras felaktigt på annat sätt. Promemorian har skickats på remiss och svaren ska ha kommit in till . Sanering av förorenade sediment Miljö- och jordbruksutskottet har behandlat frågor om förorenade områden i vatten tidigare, bl.a. i betänkande 2019/20:MJU10 Vattenvård. Utskottet anförde då följande: Utskottet anser att det är en angelägen fråga att minska halterna av miljögifter i hav och vatten och ser därför positivt på att regeringen vid upprepade tillfällen har satsat särskilda medel för bl.a. sanering av förorenade sediment. Utskottet noterar att det finns många förorenade områden i som bedöms utgöra en risk för människors hälsa och miljön samt att både undersökningar och saneringsåtgärder är kostsamma och tar tid. Det är därför positivt att har tagit fram en nationell plan för fördelning av medel för att se till att efterbehandlingsåtgärder genomförs vid de mest prioriterade områdena. Vidare noterar utskottet att arbetet med och kunskapen om förorenade sediment behöver utvecklas samt att det behövs mer kunskap för att hantera de områden som utgör störst risk för miljön och människors hälsa. Utskottet ser därför fram emot resultaten av regeringens uppdrag till relevanta myndigheter att genomföra insatser för bättre kunskap om bl.a. utbredningen av förorenade sediment. Enligt utskottets bedömning behöver myndigheterna etablera långsiktiga nationella prioriteringsplaner för att kunna genomföra kostnadseffektiva åtgärder på området. arbetar med förorenade sediment inom ramen för sitt arbete med förorenade områden. Deras anslag för att sanera förorenade områden innefattar även förorenade sediment i hav, sjöar och vattendrag. deltar tillsammans med Havs- och vattenmyndigheten, och länsstyrelserna i åtgärd Förorenade sediment – samverkan för kunskap och prioritering av åtgärder. geologiska undersökning driver åtgärden, och en rapport blev färdig . I rapporten sediment – behov och färdplan för en renare vattenmiljö (rapport 2018:21) uppmärksammar myndigheterna bl.a. att en nationell plan för inventeringen av förorenade sedimentområden behöver tas fram. Ansvariga myndigheter bör även identifiera vilka vägledningar och bedömningsgrunder som branschen behöver och prioritera arbetet med dessa. Syftet med rapporten var att beskriva nuläget samt identifiera kunskapsluckor och behov inom arbetet med förorenade sediment. Regeringen gav , geologiska undersökning, , Havs- och vattenmyndigheten och länsstyrelserna i uppdrag att genomföra insatser för att få bättre kunskap om bl.a. utbredningen av förorenade sedimentområden, risken för att miljögifter sprids och vilka åtgärdsalternativ som lämpar sig bäst. Inom uppdraget ska myndigheterna även utveckla vägledningar för inventering och bedömning av hälso- och miljörisker vid förorenade sedimentområden. Uppdraget ska göra det möjligt för myndigheterna att ta fram en långsiktig nationell prioriteringsplan för att genomföra kostnadseffektiva åtgärder. kommer att vara projektledare och ha en samordnande roll i arbetet, som kommer att pågå till . anför i sin årsredovisning att arbetet med miljömålsrådsåtgärden och regeringsuppdraget genomförs parallellt och förväntas generera mer kunskap om hur förorenade sediment kan riskbedömas och åtgärdas. innebär det enligt att förorenade sediment efterbehandlas i större utsträckning än . Regeringen föreslog i budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 20) särskilda medel för problemen med förorenade sediment. Regeringen ansåg att vissa kända förorenade sedimentområden behövde utredas och åtgärdas redan nu och avsatte därför särskilda medel för åtgärder fr.om. 2018–2020. I budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 20) redovisas att de statligt finansierade åtgärderna (helt eller delvis finansierade) successivt har ökat från 77 pågående åtgärder till 91 pågående åtgärder . Antalet åtgärder ökar stadigt bl.a. tack vare ett ökat anslag. avsattes totalt för att åtgärda förorenade områden. utnyttjades anslaget till . Av detta gick ca till åtgärder för att minska spridningen av föroreningar till havs- och vattenmiljö, särskilt för sanering av förorenade sediment i havs- och inlandsvatten. Länsstyrelserna har fått ökade medel för tillsyn och tillsynsvägledning över förorenade områden. Antalet slutförda åtgärder med privat finansiering ökade jämfört med , vilket även gäller det pågående arbetet med utredningar och åtgärder. Den statligt finansierade tillsynen bidrar således i stor utsträckning till arbetet med att åtgärda förorenade områden. Det långsiktiga inventeringsarbete som genomförts i har gett ett bra kunskapsunderlag om vilka förorenade områden som finns, men nya områden upptäcks ändå kontinuerligt. Regeringen anför att förorenade områden kan utgöra en stor risk för både människa och miljö, och föroreningarna kan spridas till hav och vatten. Längs finns också akut miljöfarliga vrak. Det finns ett fortsatt stort behov av att komma åt de källor till utsläpp av miljögifter som finns . Regeringen vill att fler förorenade områden inklusive förorenade sediment ska saneras och att de mest akut miljöfarliga vraken ska hanteras. Regeringen föreslog därför i budgetpropositionen att anslaget för sanering och återställning av förorenade områden skulle ökas med 2021 för stärkt saneringsarbete. Anslaget beräknades öka med 2022. biföll regeringens förslag (prop. 2020/21:1, bet. 2020/21:MJU1, rskr. 2020/21:143). Sanktioner vid förorenade utsläpp EU:s Strategi för (EU Strategy for the Baltic Sea Region, EUSBSR) antogs under EU-ordförandeskap 2009. Syftet är att hantera de gemensamma utmaningar som länderna i står inför . De tre huvudmålen för strategin är att – öka regionens välstånd. Till strategin hör en handlingsplan indelad i 13 prioritetsområden och ett mindre antal övergripande åtgärdsområden. Till varje område hör konkreta åtgärder med s.k. flaggskepp, projekt eller processer som bidrar till att genomföra strategins mål. Strategin och dess flaggskepp stärker och underlättar EU:s politik inom flera områden såsom EU:s maritima politik, 2020-strategin för smart och hållbar tillväxt och Horizon 2020 när det gäller forskning och innovation. har en drivande roll i arbetet med att begränsa farliga ämnen i , och koordinerar och samordnar specifika projekt som ska bidra till detta. Målet är att användningen och påverkan av farliga ämnen i ska minska. I handlingsplanen för för redovisas att arbetet med farliga ämnen fokuserar främst på att – förebygga utsläpp av farliga ämnen till miljön och användning av farliga ämnen i industrier och konsumentprodukter – minska och åtgärda föroreningar. Andra flaggskeppsprojekt som pågår omfattar giftiga båtbottenfärger, hantering av dumpade kemiska stridsmedel, innovativa lösningar för att begränsa utsläpp av farliga ämnen från städerna och kartläggning av källorna till plasterna som ansamlas i havsmiljön. Helcoms handlingsplan för (Baltic Sea Action Plan, BSAP) har 2021 som målår för att nå ekologisk balans i . En del av detta är målet om ett fritt från övergödning. kom en ny ministerdeklaration från de länder som ingår i Helcom. Ministerdeklarationen bekräftar tidigare åtaganden och utlovar intensivare ansträngningar för att genomföra den befintliga handlingsplanen. Ministerdeklarationen innehåller också beslut om att handlingsplanen ska uppdateras . I det arbetet ska som minst den nuvarande ambitionsnivån behållas, men den uppdaterade handlingsplanen ska också innehålla nya åtgärder. anförde miljö- och klimatminister följande som svar på fråga 2019/20:1754 Dumpad gödsel i : Inledningsvis vill jag understryka att jag delar Rosencrantz oro för situationen i och behovet av att ha en hög ambition när det gäller att minska läckaget av näringsämnen till . Detta är anledningen till att regeringen och svenska myndigheter är mycket aktiva i det regionala arbetet för genom EU och Östersjösamarbetet Helcom, där alla är parter. 2007 antog aktionsplanen för inom ramen för Helcomsamarbetet. Överenskommelsen innebar att utsläppen till skulle ungefär halveras och man kom även överens om hur mycket varje land skulle minska sina utsläpp. Utsläppsminskningarna övervakas genom Helcomsamarbetet och sammanställs utvecklingen. Genom att Helcom redovisar sin gemensamma övervakning av utsläppen finns en hög transparens och tydlighet kring var åtgärder behövs och hur ländernas åtgärdsarbete fortskrider. Av Havs- och vattenmyndighetens sammanställning för data , framgår att i bidrar jordbruket med de största utsläppen av mänskligt orsakade fosforutsläpp med /år medan reningsverken kommer som nummer två med /år. Stora satsningar på att förbättra reningen i reningsverken har lett till reningsgrader på . Totalt sett minskar utsläppen till alla delar av med något undantag. Inom EU-arbetet är höga miljökrav i genomförandet av sektorsspecifika policyer centralt för att stärka det integrerade hållbarhetsarbetet. Exempelvis genomförs åtgärder för att minska utsläppen av näringsämnen från framför allt jordbruket och regeringen är därför pådrivande i detta arbete. Därtill är genomförandet av ramdirektivet för vatten centralt för att återställa ekosystem. Även för bidrar till åtgärder i hela regionen. Regeringen stödjer även uppdateringen av aktionsplanen för till 2021 genom att verka för ett starkt engagemang från svenska myndigheter. En ambitiös plan är central för det regionala åtgärdsarbetet. Regeringen har i sammanhanget små möjligheter att direkt påverka hur andra länder hanterar sina åtaganden men kan genom ett konstruktivt samarbete och genom att föregå med gott exempel öka genomförandet av nödvändiga åtgärder, framför allt inom jordbruket. Helcomarbetet har hitintills lett till att av identifierade punktkällor till , som industrier och reningsverk, har åtgärdats vilket måste ses som en stor framgång medan särskilt mycket arbete återstår med de diffusa utsläppen. Regeringen var pådrivande i arbetet med att införa ett internationellt förbud för passagerarfartyg i att släppa ut svartvatten. Regeringen har även bidragit med 110 miljoner totalt till fonden för aktionsplan där länder och aktörer runt kan söka medel för att genomföra åtgärder. Regeringen driver även på för att övriga ska höja sitt engagemang i fonden. Riskbedömning av kombinationseffekter av substanser i avloppsvatten beslutade regeringen att tillsätta en utredning om hur gruppvis hantering av farliga kemikalier kan förbättras och hur kombinationseffekter kan beaktas i regulatorisk riskbedömning (dir. 2018:25). överlämnade utredningen betänkandet Framtidens kemikaliekontroll – Hantering av kombinationseffekter och gruppvis bedömning av ämnen (SOU 2019:45). I rapporten presenteras elva rekommendationer om hur europeisk kemikaliekontroll kan utvecklas för att bättre hantera komplexitet i olika kemikalier som hittas hos människan och i miljön. Förslagen fokuserar på två centrala områden: Riskbedömning och hantering av kemiska blandningar, i syfte att göra kemisk riskbedömning och riskhantering mer relevant för målet att skydda människors hälsa och ekosystemen Gruppvis utvärdering av kemikalier, för att underlätta identifiering av problematiska ämnen och stödja processen att byta ut farliga kemikalier mot säkrare alternativ. Utredningen rekommenderar bl.a. att införa tydliga och likvärdiga krav på att beakta blandningar av kemikalier i alla relevanta lagstiftningar på EU-nivå och nationellt. Den bör ge alla relevanta svenska myndigheter i uppdrag att systematiskt analysera möjligheten att införa krav på att beakta blandningar i nationell kemikalielagstiftning, där sådana krav inte redan finns, och tillsammans med nationella myndigheter driva frågan om att införa motsvarande krav i EU:s kemikalielagstiftning närhelst ett relevant regelverk ses över. Vidare rekommenderar utredningen att arbetar aktivt i fråga om kombinationseffekter och gruppering när ramdirektivet för vatten ses över. Detta innefattar särskilda bestämmelser om kombinationseffekter i direktivet, en fortsatt utveckling av gruppvis hantering när miljökvalitetsnormer utarbetas samt införandet av effektbaserade metoder. bör även ta initiativ till en utredning för att närmare studera möjligheten att koordinera EU:s kemikalielagstiftning och vattendirektivet i syfte att förbättra bedömningen av kombinationseffekter och gruppering. Betänkandet har varit på remiss till och bereds nu inom . Det pågår även arbete på EU-nivå med kombinationseffekter av olika kemikalier. antog kommissionen meddelandet Kemikaliestrategi för hållbarhet – På väg mot en giftfri miljö (COM(2020) 667). Strategin är det första steget mot den nollföroreningsambition för en giftfri miljö som tillkännagavs i den europeiska gröna given. Enligt kommissionen kommer strategin att stimulera innovation av säkrare och mer hållbara kemikalier och stärka skyddet för människors hälsa och för miljön mot farliga kemikalier. Kommissionen aviserar bl.a. att den kommer att bedöma hur man i Reach bäst för in en eller flera bedömningsfaktorer för blandningar i kemikaliesäkerhetsbedömning av ämnen.