bet · H801MJU21 · 2021-06-02 00:00:00 — Miljö- och jordbruksutskottets betänkande Förbud mot otillbörliga handelsmetoder vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag till dels en ny lag för att skydda leverantörer som säljer jordbruks- och livsmedelsprodukter mot vissa otillbörliga handelsmetoder, dels ändring i offentlighets- och sekretesslagen. Regeringens lagförslag syftar till att genomföra direktiv (EU) 2019/633 i svensk rätt och innebär att det införs förbud för köpare med en årsomsättning på över motsvarande att använda vissa otillbörliga handelsmetoder mot leverantörer. Propositionen innehåller även förslag till bestämmelser om tillsyn och sanktioner mot den som bryter mot förbuden mot otillbörliga handelsmetoder. Den nya lagen och lagändringarna föreslås träda i kraft . Vidare föreslår ett enigt utskott ett tillkännagivande till regeringen om att den ska utvärdera lagens konsekvenser och villkoren för köpare, leverantörer och primärproducenter i jordbruks- och livsmedelskedjan. Utskottet anser att bör avslå övriga motionsyrkanden. I betänkandet finns en reservation (V) och ett särskilt yttrande (SD). Proposition 2020/21:134 Förbud mot otillbörliga handelsmetoder vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter. Fyra yrkanden i följdmotioner. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Förbud mot otillbörliga handelsmetoder vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter Undantagande av de största leverantörsföretagen Utvärdering av lagens konsekvenser Undantagande av de största leverantörsföretagen, punkt 2 (V) förslag med anledning av regeringens lagförslag (SD) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Regeringens lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut Förbud mot otillbörliga handelsmetoder vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter antar regeringens förslag till 1. lag om förbud mot otillbörliga handelsmetoder vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter 2. lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Därmed bifaller proposition 2020/21:134 punkterna 1 och 2. Undantagande av de största leverantörsföretagen 2020/21:3908 av m.fl. (V) och 2020/21:3914 av m.fl. (SD) yrkande 1. Reservation (V) Utvärdering av lagens konsekvenser ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen ska utvärdera lagens konsekvenser och villkoren för köpare, leverantörer och primärproducenter i jordbruks- och livsmedelskedjan och tillkänna-ger detta för regeringen. Därmed bifaller delvis motion 2020/21:3911 av m.fl. (M) yrkande 3 och 2020/21:3914 av m.fl. (SD) yrkande 2. På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (MP), (S), (S), (M), (SD), (S), (C), (V), (M), (SD), (KD), (S), (L), (SD), (C) och (S). Ärendet och dess beredning I detta ärende behandlar utskottet proposition 2020/21:134 Förbud mot otillbörliga handelsmetoder vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter. Lagförslagen har granskats av Lagrådet. Regeringens förslag till riksdagsbeslut redovisas i bilaga 1. Regeringens lagförslag redovisas i bilaga 2. Med anledning av propositionen har tre motioner väckts med sammanlagt fyra yrkanden. Förslagen i motionerna redovisas även de i bilaga 1. Vid utskottets sammanträde lämnade representanter för och Livsmedelsföretagen information till utskottet om sin respektive syn på regeringens lagförslag. Vid utskottets sammanträde lämnade representanter för och Visita information till utskottet om sin respektive syn på regeringens lagförslag. Vid utskottets sammanträde redogjorde generaldirektör och hans medarbetare för sin bedömning av vissa frågeställningar om regeringens lagförslag. Regeringen föreslår en ny lag som genomför och rådets direktiv (EU) 2019/633 av om otillbörliga handelsmetoder mellan företag i jordbruks- och livsmedelskedjan (nedan direktivet). Lagförslaget syftar till att skydda leverantörer av jordbruks- och livsmedelsprodukter mot vissa otillbörliga handelsmetoder. Genom den nya lagen införs det ett förbud för köpare med en årsomsättning på över motsvarande att använda vissa handelsmetoder mot leverantörer. I den föreslagna lagen finns även bestämmelser om tillsyn och om sanktioner för den som bryter mot förbuden mot otillbörliga handelsmetoder. I regeringens lagförslag finns dessutom ett förslag till ändring i offentlighets- och sekretesslagen. Den nya lagen och lagändringarna föreslås träda i kraft . Förbud mot otillbörliga handelsmetoder vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag om dels en ny lag för att skydda leverantörer som säljer jordbruks- och livsmedelsprodukter mot vissa otillbörliga handelsmetoder, dels ändringar i offentlighets- och sekretesslagen. Frågan om god affärssed och otillbörliga handelsmetoder (unfair trading practices, UTP) i handeln med livsmedel har diskuterats på EU-nivå . föreslog kommissionen i meddelandet En bättre fungerande livsmedelsförsörjningskedja i (COM(2009) 591) åtgärder för att eliminera orättvis kontraktspraxis mellan de olika aktörerna i livsmedelskedjan. Frågan behandlades därefter i flera meddelanden och rapporter samt i en grönbok (COM(2013) 37). inrättades även leverantörskedjeinitiativet Supply (SCI) inom ramen för kommissionens högnivåforum för en bättre fungerande livsmedelskedja. SCI är ett forum för tidig och utomrättslig tvistlösning. Enligt kommissionen har initiativet spelat en viktig roll när det gäller att öka medvetenheten om otillbörliga handelsmetoder och främja ett rättvist affärsbruk. Deltagandet i SCI är emellertid frivilligt, och SCI kan inte heller införa påföljder. antog kommissionen ett meddelande om bekämpning av otillbörliga handelsmetoder vid affärer mellan företag i livsmedelskedjan (COM(2014) 472). Enligt kommissionen definieras otillbörliga handelsmetoder som sådana som avviker från principer om god affärssed, sunt förnuft och rättvis behandling. I praktiken handlar det om överföring av egna affärsrisker och kostnader från starkare till svagare aktörer i livsmedelskedjan. Enligt kommissionen finns det en utbredd enighet om att otillbörliga handelsmetoder förekommer inom hela livsmedelskedjan. Otillbörliga handelsmetoder kan pressa aktörernas vinster och marginaler, vilket kan leda till en felaktig resursanvändning och t.o.m. hota livskraftiga företag. Exempelvis kan retroaktiva unilaterala minskningar av mängden färskvaror som beställts leda till inkomstbortfall för en aktör som kanske inte så lätt kan hitta alternativa avsättningsmöjligheter. Sena betalningar för färskvaror efter att de levererats och sålts av köparen utgör en extra kostnad för leverantören. Eventuella krav på leverantören att ta tillbaka produkter som inte har sålts kan utgöra en otillbörlig överföring av risken till leverantören som påverkar dennes planering och investeringar. Om leverantörer blir tvungna att delta i distributörers allmänna säljfrämjande åtgärder utan att kunna dra några fördelar av dem kan deras marginal minska alltför mycket. har uppmanat kommissionen att lägga fram förslag till en EU-ramlagstiftning för att komma åt problemen, bl.a. i en resolution i vilken uttalade att en unionsrättslig lagstiftning var nödvändig för att bekämpa otillbörliga handelsmetoder och för att säkerställa att europeiska jordbrukare och konsumenter omfattas av rättvisa försäljnings- och inköpsvillkor. [1] uppmanade rådet kommissionen att ta fram en konsekvensbedömning för att föreslå en EU-ramlagstiftning eller icke lagstiftande åtgärder för att motverka otillbörliga handelsmetoder. antog kommissionen ett förslag till direktiv om otillbörliga handelsmetoder mellan företag i livsmedelskedjan (COM(2018) 173) med syftet att minska förekomsten av otillbörliga handelsmetoder i livsmedelskedjan genom att införa en gemensam miniminivå för skydd i hela EU. Avsikten var inte att definiera alla handelsmetoder som kan vara otillbörliga utan att upprätta en kort förteckning över särskilt förbjudna otillbörliga handelsmetoder. antogs och rådets direktiv (EU) 2019/633 om otillbörliga handelsmetoder mellan företag i jordbruks- och livsmedelskedjan. Direktivet benämns ofta UTP-direktivet. Redan innan förslaget till direktiv lades fram hade en majoritet av EU:s medlemsstater specifik nationell lagstiftning mot otillbörliga handelsmetoder mellan företag i jordbruks- och livsmedelskedjan. Medlemsstaternas regler mot och hantering av otillbörliga handelsmetoder skiljer sig dock mycket från varandra. På EU-nivå bedömdes denna differentiering kunna störa handeln på den inre marknaden. är en av åtta medlemsstater som saknar specifik lagstiftning mot otillbörliga handelsmetoder i jordbruks- och livsmedelskedjan. Det finns dock regler som på olika sätt reglerar möjligheten att använda olika handelsmetoder i jordbruks- och livsmedelskedjan, bl.a. i konkurrens- och marknadsföringsrätten och inom civilrätten. Till skillnad från direktivet är dessa regleringar generella och tar alltså inte sikte på den specifika sektor som direktivet gäller. Som följer av artikel 288 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) är det upp till de enskilda medlemsstaterna att bestämma form och tillvägagångssätt för nationellt genomförande av direktivet. En allmän utgångspunkt bör dock vara att avvika så lite som möjligt från direktivets ordalydelse. Så långt det är möjligt bör regleringen harmoniera med nationell lagstiftningsterminologi och systematik. Direktivet syftar till att bekämpa otillbörliga handelsmetoder i förhållanden mellan köpare och säljare i jordbruks- och livsmedelskedjan (artikel 1.1). I detta syfte föreskrivs i direktivet en minimilista över förbjudna otillbörliga handelsmetoder mellan köpare och leverantörer i jordbruks- och livsmedelskedjan. En minimiskyddsnivå inom unionen mot otillbörliga handelsmetoder bör införas för att minska förekomsten av sådana metoder som kan komma att få en negativ inverkan på jordbruksbefolkningens levnadsstandard (skälsats 1). Direktivet är ett s.k. minimidirektiv, vilket innebär att medlemsstaterna kan införa eller behålla nationella bestämmelser som ger ett starkare skydd än vad som följer av direktivet, så länge bestämmelserna är förenliga med den övriga . Direktivet kompletterar befintliga regler, inklusive de som fastställts genom frivilliga initiativ som exempelvis SCI (skälsats 41). Avsikten med direktivet är därmed inte att definiera alla handelsmetoder som kan vara otillbörliga utan att upprätta en minimiförteckning över de allvarligaste formerna av otillbörliga handelsmetoder. Direktivet är tillämpligt på vissa otillbörliga handelsmetoder som förekommer vid kommersiell försäljning av jordbruks- och livsmedelsprodukter. Den närmare definitionen av uttrycket finns i artikel 2.1. Direktivet är tillämpligt när antingen köparen, säljaren eller båda är etablerade i EU. Även köpare som är etablerade utanför unionen kan således komma att omfattas av de nya reglerna. Regleringen omfattar däremot inte handelsmetoder mellan leverantörer och konsumenter. UTP-direktivet är således inte tillämpligt i relation till slutkonsumenten (artikel 1.2). Skyddet som direktivet ger är avsett att gynna jordbruksproducenter och leverantörer av jordbruks- och livsmedelsprodukter, beroende på deras relativa förhandlingsposition (skälsats 10). Det är avsett att gälla för större köpares marknadsbeteende gentemot leverantörer som har en svagare förhandlingsposition (skälsats 14). Mot denna bakgrund utgår tillämpningsområdet för direktivet från en trappmodell i fem steg som grundar sig på leverantörens och köparens relativa storlek sett till årsomsättning. Varje kategori leverantörer skyddas vid affärer med köpare ur en större kategori (artikel 1.2). Direktivet är alltid tillämpligt när en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter är en offentlig myndighet, under förutsättning att leverantören har en årsomsättning på högst . Den centrala delen av direktivet utgörs av förbuden i artikel 3. Direktivets minimikrav omfattar totalt 16 otillbörliga handelsmetoder. Av dessa återfinns 10 på den s.k. svarta listan. Dessa handelsmetoder är under alla förhållanden att betrakta som otillbörliga och därmed förbjudna (artikel 3.1). 6 av handelsmetoderna återfinns på den s.k. grå listan. Dessa handelsmetoder är att betrakta som otillbörliga och därmed förbjudna om parterna inte tidigare klart och tydligt har kommit överens om dem i avtal (artikel 3.2). Eftersom såväl den svarta som den grå listan innehåller olika särregler om flera otillbörliga handelsmetoder är gränsdragningen mellan de bägge listorna inte knivskarp. Vidare innehåller direktivet bestämmelser om krav på nationella tillsynsmyndigheter och deras verksamhet. Medlemsstaterna ska se till att det finns effektiva metoder för att bekämpa otillbörliga handelsmetoder så att efterlevnaden av direktivet säkerställs. Varje medlemsstat ska i detta syfte utse en eller flera tillsynsmyndigheter (artikel 4) med nödvändiga kunskaper och befogenheter (artikel 6). ska bl.a. kunna bedriva egna undersökningar och förbjuda otillbörliga handelsmetoder. Därutöver innehåller direktivet bestämmelser om rapportering och samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheterna samt om utvärdering. Direktivet ska genomföras i medlemsstaternas nationella lagstiftning och tillämpas (artikel 13). Företagen har därefter en möjlighet att anpassa sina ingångna avtal från det att den nationella lagstiftningen offentliggjorts, dvs. i praktiken som längst till (artikel 1.4). Direktivets genomförande i svensk rätt Regeringen föreslår att direktivet om otillbörliga handelsmetoder mellan företag i jordbruks- och livsmedelskedjan ska genomföras i en ny lag. Lagen ska skydda leverantörer av jordbruks- och livsmedelsprodukter mot vissa otillbörliga handelsmetoder. Som skäl till sitt förslag framhåller regeringen att det står klart att befintlig svensk lagstiftning inte är tillräcklig för att uppfylla direktivets krav. Direktivet bör genomföras genom en ny samlad lagstiftning. En fördel med att genomföra direktivet i en särskild lag i stället för i befintlig lagstiftning är bl.a. att direktivets syfte tydliggörs. Regeringen framhåller vidare att det i direktivet inte finns någon definition av jordbruks- och livsmedelskedjan; däremot definieras jordbruks- och livsmedelsprodukter. Den nya lagen bör därför syfta till att skydda leverantörer som säljer jordbruks- och livsmedelsprodukter mot vissa otillbörliga handelsmetoder. Regeringen föreslår att uttrycken jordbruks- och livsmedelsprodukter, köpare och leverantör ska definieras i lagen. Definitionerna ska i sak motsvara de som finns i direktivet. Med myndigheter ska vid tillämpning av lagen jämställas beslutande församlingar i en kommun eller en region eller motsvarande i andra medlemsstater i EU offentligt styrda organ enligt definitionen av dessa i lagen om offentlig upphandling och sammanslutningar av en eller flera myndigheter, beslutande församlingar eller offentligt styrda organ. Regeringen föreslår vidare att lagen ska tillämpas på köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter om leverantören eller köparen är etablerad i . När det gäller myndigheter som är köpare ska lagen tillämpas om myndigheten är etablerad i EU och leverantören eller myndigheten är etablerad i . Lagen ska inte tillämpas om köparen är konsument. Regeringen föreslår vidare att lagen ska gälla för köpare som har en årsomsättning som motsvarar mer än . Kravet på viss årsomsättning ska inte gälla myndigheter. Som skäl till sitt förslag framhåller regeringen inledningsvis att medlemsstaterna har möjlighet att införa nationella regler som går längre än vad direktivet kräver, så länge dessa regler är förenliga med . Regeringen framhåller vidare att ett genomförande enligt direktivets trappmodell skulle innebära risk för oönskade effekter och en administrativ börda för såväl företagen som tillsynsmyndigheten. Regeringen anser att systemet ska vara så enkelt som möjligt att förstå och tillämpa utan att för den sakens skull omfatta en stor mängd aktörer där det egentligen inte finns så stora problem. Att den nya lagen blir tillämplig för köpare med en omsättning över gränsen på , oavsett leverantörens omsättning, innebär det att även stora leverantörer blir skyddade när de levererar till köpare som har en omsättning över gränsen. Detta är enligt regeringens mening rimligt med tanke på hur förhandlingsstyrkan mellan aktörerna ser ut inom den svenska dagligvaruhandeln. Sammantaget finner därför regeringen att den nya lagen bör gälla oavsett leverantörens omsättning för alla köpare med en årsomsättning som motsvarar mer än . Enligt regeringens bedömning har utökningen av vilka företag som i förhållande till direktivet omfattas av den nya lagen inte någon diskriminerande effekt. Reglerna kommer att gälla lika för alla företag över en viss storlek oavsett om de är etablerade i eller något annat land inom EU. Att låta reglerna omfatta fler köpare och transaktioner kan potentiellt påverka handeln i förhållande till andra EU-länder som genomför direktivet enligt trappmodellen. Det föreslagna genomförandet bidrar dock till att skydda parter vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter med en svagare förhandlingsposition, vilket är direktivets syfte. Regeringen redovisar därefter sina förslag om vilka otillbörliga handelsmetoder som ska vara förbjudna. Direktivets minimikrav omfattar totalt 16 otillbörliga handelsmetoder. De handelsmetoder som ska vara förbjudna finns uppräknande i direktivets artikel 3. Av dessa återfinns 10 på den s.k. svarta listan (artikel 3.1) och 6 på den s.k. grå listan (artikel 3.2). I fråga om genomförande av den svarta listan föreslår regeringen att det ska införas ett förbud mot sena betalningar för köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter. För avtal som innebär att produkterna ska levereras regelbundet får leverantören inte betala senare än efter dagen då leveransperioden löper ut, om leveranser har gjorts under den avtalade leveransperioden eller dagen då det belopp som ska betalas för leveransperioden fastställs, om den dagen infaller senare än den dag då leveransperioden löper ut. Om det är köparen som fastställer det belopp som ska betalas ska betalningsperioden alltid löpa då leveransperioden löper ut, om leveranser har gjorts under den avtalade leveransperioden. Den avtalade leveransperioden ska anses omfatta . För avtal som inte innebär att jordbruks- och livsmedelsprodukter ska levereras regelbundet ska betalningsperioden löpa från dagen då det belopp som ska betalas fastställs, om denna dag infaller senare än leveransdagen. Om det är köparen som fastställer det belopp som ska betalas ska betalningsperioden löpa från leveransdagen. De undantag från angivna betalningstiders tillämpningsområde som anges i direktivets artikel 3.1 andra stycket andra strecksatsen och tredje stycket ska införas som särskilda undantagsbestämmelser. Därutöver gör regeringen bedömningen att undantaget i artikel 3.1 andra stycket första strecksatsen, om direktivets förhållande till följder och påföljder av sena betalningar i direktiv /7/EU, inte behöver införas i den nya lagen. I fråga om sena annulleringar föreslår regeringen att det ska införas ett förbud mot att en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter annullerar en order med kortare varsel än . Regeringen ska få meddela föreskrifter om att än ska gälla i särskilda sektorer. Regeringen föreslår att det ska införas ett förbud mot att en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter ensidigt genomdriver en ändring av villkoren i ett avtal i fråga om intervall, metod, plats, tid eller volym för en leverans, kvalitetskrav, betalning eller pris. Förbudet ska också gälla ändring av villkoren för tillhandahållandet av vissa angivna tjänster. Vidare föreslår regeringen att det ska införas ett förbud mot att en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter kräver betalning av leverantören för sådant som inte är kopplat till leverantörens försäljning. Regeringen föreslår att det ska införas ett förbud mot att en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter begär att leverantören ska betala kostnaderna för försämring som sker, eller förlust som uppkommer, i köparens lokaler eller efter det att den köprättsliga risken har övergått till köparen, när sådan försämring eller förlust inte beror på leverantörens försumlighet eller fel. Regeringen föreslår att det ska införas ett förbud mot att en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter inte tillmötesgår leverantörens begäran att få en skriftlig bekräftelse av villkoren i ett avtal. Förbudet ska inte gälla om avtalet avser jordbruks- och livsmedelsprodukter som en medlem av en producentorganisation levererar till organisationen om organisationens stadgar eller de regler och beslut som fastställs i eller följer av stadgarna innehåller bestämmelser med liknande effekt på villkoren i avtalet. Därutöver föreslår regeringen att det i den nya lagen ska införas en upplysningsbestämmelse om att bestämmelser om obehöriga angrepp på företagshemligheter finns i lagen (2018:558) om företagshemligheter. Regeringen bedömer att det inte behöver införas något särskilt förbud i den nya lagen mot att en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter anskaffar, använder eller röjer leverantörens företagshemligheter. Regeringen föreslår vidare att det ska införas ett förbud mot att en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter hotar att vidta eller vidtar kommersiella repressalier mot en leverantör som utövar sina avtalsenliga eller juridiska rättigheter. Regeringen föreslår också att det ska införas ett förbud mot att en köpare kräver ersättning av leverantören för kostnaden för att hantera klagomål från sina kunder i samband med försäljningen av leverantörens jordbruks- och livsmedelsprodukter när det inte har förekommit försumlighet eller fel från leverantörens sida. I fråga om genomförande av den grå listan föreslår regeringen att det ska införas förbud mot följande handelsmetoder som tillämpas av en köpare av jordbruks- och livsmedelsprodukter, om köparen och leverantören inte klart och tydligt har avtalat om dem i förväg: att returnera osålda jordbruks- och livsmedelsprodukter till leverantören utan att betala för dem att returnera osålda jordbruks- och livsmedelsprodukter utan att betala för bortskaffandet av dem att kräva betalning som ett villkor för att leverantörens jordbruks- och livsmedelsprodukter ska lagras, skyltas med eller listas eller för att tillhandahålla sådana produkter på marknaden att kräva att leverantören ska betala för köparens marknadsföring av jordbruks- och livsmedelsprodukter och att kräva att leverantören ska betala personalkostnader för att inreda lokaler som används vid försäljning av leverantörens jordbruks- och livsmedelsprodukter. En handelsmetod som innebär att leverantören ska bära hela eller en del av kostnaden för rabatter på jordbruks- och livsmedelsprodukter som köparen säljer som en del av en marknadsföringskampanj är förbjuden om köparen och leverantören inte klart och tydligt har avtalat om den i förväg och köparen inte innan kampanjen inleds anger under vilken tidsperiod som åtgärderna ska genomföras och den förväntade mängd produkter som kommer att beställas. Om en metod som avses i första stycket 3–5 eller andra stycket är tillåten och tillämpas i ett visst fall ska köparen på leverantörens begäran lämna en skriftlig beräkning av betalningen per enhet eller av den sammanlagda betalningen. Om en metod som avses i första stycket 3–5 är tillåten ska köparen också på leverantörens begäran lämna en skriftlig kostnadsberäkning och underlaget för denna beräkning. Regeringen bedömer avslutningsvis att det inte bör införas förbud mot fler handelsmetoder än vad direktivet kräver. Tillsyn, ingripanden och sanktioner Regeringen föreslår att tillsynsmyndigheten ska utöva tillsyn över att den nya lagen och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen följs.