bet · H801KU20d3 · 2021-01-01 00:00:00 — Det var också innebörden i det svar vi sedan gav till , nämligen att det är så här vi tänker hantera den här frågan. (V): Ordförande! Jag har en väldigt kort följdfråga. Jag vill egentligen inte diskutera sakfrågan i sig, utan jag vill diskutera kontrollmakten från gällande hur ett svar kan fördröjas och vilka rimliga skäl som finns för det. Jag förstår att det givetvis kan finnas olika saker man kan utreda, till exempel det här kring rättslig grund, men borde inte det ha varit ett bra svar till den aktuella frågeställaren – att det här är en komplex fråga, och det här får vi utreda? Då får ledamoten ett svar inom tänkt tid, i stället för att det dröjer . Det kan ju framstå som att man vill undvika en debatt från ministerns sida. : Nej, det finns inga möjligheter för regeringen att genom att dra på ett frågesvar undvika debatt, utan det är snarare tvärtom, skulle jag vilja säga. Vi får ju en debatt också i formfrågan, i så fall. Jag kommer ihåg den här situationen väldigt väl eftersom jag var ute och kommenterade den i medierna nästan varenda dag efter att det här hade hänt på Lesbos, förstås. Sedan finns det ju alltid också, utöver frågesvar, andra kontrollmöjligheter som kan utöva: interpellationer, exempelvis, och frågestunderna i . Så det är inte så att man saknar möjligheter att få svar från regeringen. Sedan är det också så att den andra utestående frågan, som helt enkelt fanns och som gjorde att vi inte riktigt visste hur man kunde agera, var just om EU- kommissionen tänkte ta något initiativ för att skapa en sådan här rättslig grund. Det gjorde man inte, och det var det vi till slut meddelade : ställer vi den här frågan, och så får vi se vad i så fall svarar. Men, som sagt, om jag ser tillbaka i efterhand kanske vi hade kunnat ge ett mer intetsägande svar då, tidigare, och bara pekat ut att ja, vi vet inte så mycket, men vi ska undersöka det här närmare, för att klara själva tidsgränsen. är jag angelägen om att försöka ge så fullödiga svar som möjligt när man svarar på frågorna. Men det är väl kanske en sådan sak man kan fundera över – hur man skulle gjort i stället . Skånberg (KD): Fru ordförande! Tack, statsrådet, för svaret så här långt! Statsrådet började med att sätta in den här frågan i ett sammanhang och illustrera den med den mängd frågor som ligger på bland annat statsrådets bord. Låt mig få göra detsamma. Ledamoten ställde en skriftlig fråga till statsrådet, inkom , och fick beskedet att den skulle besvaras . Det är väl så. Men så utbröt följande brevväxling, om man nu kan kalla brev som går i bara en riktning för brevväxling. Daterat : Riksdagsfrågan kommer att besvaras Daterat : Riksdagsfrågan kommer att besvaras , . Daterat : Riksdagsfrågan kommer att besvaras , . Daterat : Riksdagsfrågan kommer att besvaras , . Daterat : Riksdagsfrågan kommer att besvaras , . Daterat : Riksdagsfrågan kommer att besvaras , . Daterat : Riksdagsfrågan kommer att besvaras , . Daterat : Riksdagsfrågan kommer att besvaras . Hade det, statsrådet, inte varit bättre att besvara med en gång, i stället för att ägna sig åt den här ordväxlingen? : Jo, det hade det naturligtvis varit. Frågan är vilket svar man då hade kunnat ge . jobbade vi också med att bereda själva förslaget, det vill säga att se till att försöka göra den här översynen av lagstiftningen som jag hade utlovat och som , för övrigt, ju är remitterad. Så det är på väg fram precis en sådan lagskärpning som frågeställaren ville ha – en sådan lagskärpning är nu på väg fram. Men det är klart att man i ett tidigare skede hade kunnat uttrycka sig kanske, med det vi visste och med de vägval vi då hade gjort, på ett inte så uttömmande sätt, som man kan göra senare när man är längre fram i processen. vill jag också sätta in det här i det sammanhang som jag inledde med. Jag besvarade alltså under det här 194 frågor, och vi pratar här om 2 frågor med försenade svar. Ni känner ju alla till den belastning som vi har haft generellt sett i kring våra lagstiftningsprocesser. Vi har också begränsade resurser, helt enkelt; det bara är så. Men sett i efterhand kan man alltid svara på frågor, fast kanske inte så uttömmande som man vill. Men man kan göra det tidigare. Så den signalen förstår jag mycket väl. Men låt oss glädjas över att den lagskärpning som frågeställaren vill ha nu kommer att genomföras. Det tror jag att alla blir glada för, inte minst lantbrukare som blir trakasserade. Skånberg (KD): Fru ordförande! Den politiska sidan prövar inte KU. Om statsrådet gör bra eller dåligt ifrån sig är statsrådets ansvar – det prövar väljarna, inte KU. KU prövar rent konstitutionellt: Håller regeringen och dess statsråd sig till konstitution och regelverk? Och som vi vet handlar det om i det här fallet. Statsrådet gör en vägning mellan intetsägande svar och fullödigt svar. Ska jag förstå det som att statsrådet utöver utlandsresa och sjukdom har lagt till, på eget bevåg, ett ytterligare skäl, nämligen att jag kan inte ge annat än ett intetsägande svar, och då väljer jag hellre att dröja tills jag har ett fullödigt svar? Hur stöder sig statsrådet då, på vilket regelverk eller vilken konstitutionell grund? : Det är väl klart att även för frågeställaren bör det väl vara bättre att få ett fullödigt svar än ett intetsägande svar. Men om det är det som är det viktigaste, det vill säga att få ett intetsägande svar inom – om det är det som är signalen från KU, att det är det som är det absolut viktigaste – då får vi naturligtvis väga in det framöver. Men jag vill också bara påpeka att, som sagt, vi svarar på rekordmånga frågor. Ingen regering har någonsin svarat på så många frågor från riksdagsledamöterna som den här regeringen gör. Det kommer alltså in nästan tio frågor , varenda dag, , helg som vardag. visvarar på dem, och det sätter igång en ganska lång och stor beredningsprocess i – varje fråga som kommer in. Det tycker jag nog ändå att man ska väga in. Sedan är det så att om det kommer in, låt säga, under det här , kanske 3 000 frågor som vi ska svara på och av dem är fördröjda, då tycker jag nog att KU ska se hela sammanhanget, helt enkelt – att det kan bero på att det har växt så oerhört snabbt . Som sagt, vi besvarar fyra gånger så många frågor nu som före regeringsskiftet . Sedan är det kanske värt att ha en diskussion kring hur vi ska bemanna framöver. Det är klart att fortsätter det på det här sättet, att vimåste lägga kanske, bara på frågesvar, då måste vi ha betydligt mycket fler anställda i framöver. Det är klart att det är viktigt för oss att väga in det. Men jag tycker nog ändå att KU ska ta hänsyn till hela sammanhanget här, helt enkelt – hur mycket vi gör. Sedan finns alltid andra kontrollmöjligheter, som interpellationssvaren – jag står själv i kammaren i tre fyra debatter och svarar på interpellationer – och frågestunderna . Frågeställaren i den här frågan använde ju för övrigt också en av de muntliga frågestunderna i för att ställa frågor till mig just i den här frågan. Så är det ju. Ordföranden: återkommer vi till, så vi fortsätter nu med frågorna och svaren. (S): Fru ordförande! Tack, statsrådet, för svaren ! Som jag ser det hade statsrådet förmodligen också hamnat i den här sittningen även om man hade gett snabba svar som lytt: Regeringen bereder ärendet. Men det finns egentligen bara en frågeställning, och det är vilka godtagbara skäl som finns för att försena ett skriftligt svar. Jag tycker att vi har fått de svar som vi behöver för beredningen av ärendet, så tack så mycket! (M): Fru ordförande! Jag ska inte lockas av att gå in i bedömningsfasen av det här ärendet eftersom det ju lämnas hundratals sådana svar från regeringen , att frågan bereds i . Jag vill fråga statsrådet två saker. Jag vill återupprepa frågan som bland annat Skånberg har ställt: Var finns den juridiska grunden för att försena ett svar på grund av att man vill kunna ge ett annat svar än man kan göra inom tidsfristen? Och den andra frågan är: Varför fick inte det svar som statsrådet nu ger i de skriftliga frågor som vi ställde i ett tidigare skede under den här granskningen? Där ställdes bland annat frågan: Vilka andra skäl för ett försenat svar kan förekomma än arbetsanhopning och beredning av frågans svar i ? Då hänvisade endast till ett pm, Statsrådsberedningens pm 2020:2, sidan 5. Där anges arbetsanhopning eller utlandsresa. Varför fick vi inte det här svaret i under de skriftliga frågorna, när vi uttryckligen frågade efter detta? Varför måste vi ta hit ministern på en utfrågning för att få det egentliga skälet till de försenade svaren? : Fru ordförande! Det är väl precis det som den här typen av utfrågningar är till för, det vill säga att ha ett meningsutbyte där vi kan diskutera formerna och där vi kan fylla på med de svar som jag kan få från utskottets ledamöter? Jag ser det här som en naturlig sak: När vi först har svarat skriftligt svarar vi därefter muntligt. Sedan är det väl så om man ska vara riktigt, riktigt formell – och det kanske man ska vara i KU – så finns det ingen konstitutionell skyldighet för oss att svara på frågorna. Men det är så att vi gör det ändå, och sedan har vi satt upp de här reglerna kring och att vi ska försöka hinna med och klara av vår uppgift inom den veckan. Sedan klarar vi i de allra, allra flesta fall detta. Men det är klart att när det kommer in tio frågor , nästan 3 000 frågor, då tror jag nog också att alla förstår att vi är inte riktigt bemannade faktiskt, som det är , att kunna klara den här uppgiften. Vi får nog se till att se över hur organisation ser ut för att kunna klara den ökade arbetsbörda som det har inneburit. Det är väl en fråga som vi tar till oss. Men det är så att säga inte så att vi försöker att komma undan och försöker slippa svara på frågor, utan tvärtom. Det finns ingen regering som har svarat på fler skriftliga frågor än vad den här regeringen gör. (M): Fru ordförande! Jag tror att vi ska undvika budget- förhandlingar i direktsändning, för det är trots allt utskottet som bereder budget. Så vi släpper det. Men min fråga tycker jag ändå är berättigad. Ja, det är mycket riktigt att de här utfrågningarna är till för att vi ska kunna reda ut de frågor som vi inte riktigt upplever att vi har fått svar på. Men om det nu är en så självklar anledning att man vill kunna ge ett mer fullödigt svar på en fråga eftersom något kommer att inträffa sedan och man har gjort vägval – om det nu är ett så självklart svar, varför fick vi inte det inledningsvis när vi ställde frågor exakt om detta skriftligen till ? Varför måste statsrådet komma hit för att svara på de frågorna när det hade kunnat gå mycket enklare i de skriftliga frågor som utskottet ställde? : Fru ordförande! Det är väl så vi utvecklar våra samarbetsformer, trots allt – det vill säga vi har en dialog om hur man ska sköta de här uppgifterna. Som sagt, vi är inte intresserade alls av att slippa svara på några frågor, snarare tvärtom. Vi svarar på fler frågor än någon annan har gjort. Sedan klarar vi inte alltid, med så många frågor som kommer, av att svara på alla inom . Det hoppas jag trots allt också att ibland kan ha förståelse för, nu när jag redogör för hela sammanhanget, helt enkelt. Jag tror att det är många som ändå förstår att ska man ta hand om en sådan här arbetsuppgift, som har växt till fyra gånger så mycket på bara de senaste sex sju åren, då måste man också ha resurser till det. Sedan har jag inget emot att också KU får information om just budgetfrågan. Som sagt, det är väl inte alldeles omöjligt att vi mot bakgrund av det, om det här ska fortsätta , så att säga, att vi ska ha en 3 000 frågesvar att hantera, att vi då också måste gå fram med ökade resurser till . Då är det väl bara bra att KU:s ledamöter, som ju bereder budgetfrågan, känner till att det är den bakgrunden och att det är därför som vi i så fall går in med de äskandena. (SD): Tack för ordet, fru ordförande! Tack, statsrådet, för både de skriftliga svaren tidigare och de muntliga svaren här ! Jag uppfattar att statsrådet ändå är förhållandevis nöjd med hanteringen och att statsrådet anser att ett fullgott skäl att inte svara på frågor och interpellationer är att man jobbar med frågan, har mycket för stunden, har många frågor eller att man inväntar svar från andra partier. Det har vi kunnat läsa tidigare i handlingarna. Det kan annars tyckas vara ett svar just att man jobbar med frågan och när man avser att vara klar. Det är jättebra att det kommer nya lagar kring skyddet av våra gårdar i . Det tror jag att de flesta är överens om. Men frågan har inte med sakfrågorna att göra över huvud taget, utan det handlar just om att svaren har fördröjts till ledamöter. Där har jag inga ytterligare frågor utöver de frågor som statsrådet har besvarat skriftligt tidigare och även här . Per Schöldberg (C): Ordförande! Tack, statsrådet, för genomgången och beskrivningen! Jag hade egentligen förberett ett antal frågor, men fakta i det underlag som vi har fått är att styvt vart femte svar på en fråga är fördröjt på något sätt. 43 av 194 är faktiskt fördröjda. Det är det underlag vi har fått. Detta är statistik och siffror, och det kan vi alltid diskutera. Men oavsett detta, mot bakgrund av den belastning som statsrådet har angett här med 3 000 frågor som han eventuellt kan få: På vilket sätt arbetar Justitie- departementet med att höja kvaliteten i tidshållningen gällande nya rutiner, direktiv och styrsignaler för att kunna hantera detta? : Jag tror att jag har på mitt dåliga samvete att av frågesvaren är fördröjda. som helhet ligger det på . Det är det senaste som jag har sett. Detta ska dock återigen sättas i samband med att belastningen som sådan, antalet frågor, har växt mycket, mycket kraftigt. Jag tycker att KU får göra en bedömning av vad som är godtagbart och hur regeringen har hanterat det här som helhet. Jag tycker ändå att ni ska ha helhetsbilden klar, alltså hur pass många fler frågor vi besvarar än vad vi gjorde bara . Vilka åtgärder vidtar vi? Ja, vi har faktiskt tvingats att se över våra rutiner för det här, och det gäller framför allt Statsrådsberedningen som håller ihop hela arbetet kring frågesvaren. Vi har även sett över våra rutiner vad gäller de praktiska och tekniska frågorna – beredningsordning mellan departementen inte minst – så att det ska gå snabbt. Precis som jag sa är det så att när vi får in en fråga från lägger ansvarig tjänsteman allt annat åt sidan. Håller tjänstemannen på att skriva och bereda lagstiftningsärenden, utredningar eller annat, ja, då lägger man allt det åt sidan. Frågesvaren går helt enkelt först. Så har vi jobbat , och så kommer vi att fortsätta att jobba. Vi har som sagt utvecklat de interna beredningsprocesserna i för att bättre kunna klara detta, och det kommer vi att få fortsätta med. Men jag tror ärligt talat inte att vi kommer att komma undan en resursförstärkning till för att vi ska kunna möta den här uppgiften på ett bättre sätt framöver. (L): Jag har inte någon övrig fråga utöver det som har kommit upp. (MP): Ordförande! Jag har fått mina frågor besvarade. Ordföranden: Då har vi hunnit med en frågerunda. Vi ska se om det kvarstår några ytterligare frågor. Vi börjar med och . (V): Ordförande! Jag har en snabb följdfråga till . Jag förstår att svaren kan dra ut och att det kan bli fördröjt. Jag förstår också det här med att Statsrådsberedningen håller ihop processen. Men har ni ingen som helst … Jag menar bara att i andra myndigheter, som jämförelse, brukar man ju ibland försöka ha någon form av prioriteringsordning så att de som har väntat längst liksom kommer först i kön på något sätt. Jag tycker nog ändå att 78 och 98 dagars fördröjning av svar är ovanligt långt. : Fru ordförande! Det tycker jag också. Det ska inte behöva vara så . Det fanns särskilda omständigheter kring båda de här frågesvaren som gjorde att det drog ut . Jag hoppas att vi inte ska behöva hamna där igen med fler frågesvar. Sedan är det svårt att göra prioriteringsordningar när det kommer tio frågor . Då är det svårt att börja prioritera mellan vilken som ska gå först. Det är bara att fördela ut dem snabbt på ansvarig tjänsteman och se till att ansvarig tjänsteman tar fram underlaget och börjar processa med de andra departementen så att man löser uppgiften inom . Det finns säkert mycket mer att göra också inom för att processa det här på ett bättre sätt. Jag skulle nog ändå säga att det fanns särskilda omständigheter kring just de här två svaren. Skånberg (KD): Fru ordförande! Det vore mig främmande att lägga ord i statsrådets mun, men jag kan inte låta bli att notera att talade om ”mitt dåliga samvete”, och det föranleder mig att fråga så här. Vi har i det skriftliga svaret fått följande svar på den första frågan: Det är olyckligt att de skriftliga svaren i de granskade ärendena har fördröjts. Skulle – jag ger honom detta tillfälle – kunna säga att han har dåligt samvete över det olyckliga i att de skriftliga svaren i de granskade ärendena har fördröjts? : Det har jag inga som helst problem med att säga. Det är klart att jag har dåligt samvete inte bara för de här två frågorna, men det var ju de som drog ut mest . Jag har försökt att redogöra för de särskilda omständigheterna som fanns. Men det är klart att vi ska göra vad vi kan för att möta upp till de regler som finns. Ja, jag har dåligt samvete för att just de här två frågorna drog ut så länge . Det är inte något problem för mig att säga. Vi får försöka att hjälpas åt också i att klara den här uppgiften med de förändringar som behöver göras men kanske också med en del resurstillskott framöver. Som sagt, ska det fortsätta så här behöver vi mer resurser, och vi behöver kanske delvis också arbeta på ett annat sätt än vi har gjort tidigare. (M): Fru ordförande! Tack, statsrådet! Kan statsrådet beskriva varför han har valt att göra på det här viset och försena på grund av att man inväntar vägval och så vidare när andra statsråd, vad jag har kunnat luska fram, inte gör på det viset? Det här synes vara någonting som är unikt för statsrådet , om inte några andra exempel finns. I sådana fall får han gärna berätta vilka de skulle kunna tänkas vara. Han anför även att om man inte får svar på sin skriftliga fråga som riksdagsledamot kan man alltid interpellera och använda andra instrument för att granska regeringen. Han nämnde det tidigare under utfrågningen. Men hur ska man kunna få svar på en skriftlig fråga som försenas om interpellationen man sedan ställer kan försenas på exakt samma grund, till exempel interpellation 2016/17:326, där statsrådet i kammaren under svaret på den interpellationen anger samma tankegods som svar på varför den interpellationen är försenad? Det här är ju någonting som har använts i båda fallen. Det finns med i underlaget i det här ärendet, om han undrar. När det då ändå görs sådana här förseningar av både skriftliga frågor och interpellationer, varför anges då inte det riktiga skälet till förseningen? Det skäl som ministern beskriver nu har ju inte angetts vid försenade svar vare sig på skriftliga frågor eller på interpellationer. Framför allt kring interpellationer brukar man ju ange skäl, exempelvis arbetsanhopning, tidigare inbokade engagemang, utlandsresor och så vidare. Varför har inte skälet angetts i det här fallet? : Fru ordförande! Nej, det är ingen regel för mig heller. Jag besvarade 194 frågor, och pratar vi om 2 av dem som tog . Jag påstår att det fanns särskilda skäl för just de här två frågorna. Jag påpekar bara att det även finns andra sätt för att kontrollera regeringen, och interpellationerna är en sådan del. Jag tror att jag hade över 70 interpellationsdebatter i kammaren, så jag tror faktiskt inte att någon kan påstå att vi försöker undandra oss den typen av kontrollmakt. Nej, det är ingen regel på något sätt att vi ska använda det här som ett argument. Jag bara konstaterar att när det gäller de här två frågorna fanns dessa särskilda omständigheter. har sakfrågan också löst ut sig på det allra bästa sätt, det vill säga vi får precis den lagstiftning som frågeställaren ville ha. Ordföranden: det någon ytterligare ledamot som vill ställa någon fråga? Då avslutar vi det här ärendet och fortsätter med nästa ärende, som heter G12 på KU-språk. Det är justitie- och migrationsminister hantering av tillkännagivanden om skärpta straff för inbrott. Jag ger ministern en möjlighet att inleda. Därefter får ledamöterna ställa frågor. : Fru ordförande! Det här handlar om lagstiftningen kring bostadsinbrott och tillkännagivanden som har fattat beslut om. Jag kan börja med att konstatera att just när det gäller frågan om skärpta straff för bostadsinbrott har vi på plats en sådan lagändring . Det är nämligen så att har vi skärpt straffet på ett sådant sätt att vi fördubblade minimistraffet för bostadsinbrott från sex månaders till fängelse, vilket för övrigt var hårdare än vad utredaren föreslog och också helt i linje med tillkännagivande. Lagändringen är alltså helt i linje med tillkännagivande. I samma veva införde vi också tillträdesförbud i butik. Vi kriminaliserade också försök, förberedelse och stämpling till häleri, som inte hade funnits. Det har alltså till följd av de här lagändringarna blivit betydligt svårare att handla med stöldgods. Det här var ett helt paket mot den här typen av stöldbrott som genomfördes. Med det kunde vi också slutbehandla inte mindre än åtta av tillkännagivanden. Det här förstärkte våra insatser mot bostadsinbrott, men då ska man också känna till att många av polisens åtgärder redan innan detta hade fått resultat. minskade antalet bostadsinbrott i med . Det är det inte många som känner till, men det är faktiskt så. Vi hade 2019 det lägsta antalet bostadsinbrott i . Det är det inte heller så många som känner till, men det är faktiskt så. Det var alltså en minskning av bostadsinbrotten och de lägsta siffrorna på bostadsinbrotten. Det här är naturligtvis en väldigt stor framgång för brottsbekämpningen, inte minst mot de internationella stöldligorna som vi vet står för en stor del av den här typen av brottslighet och som opererar från vissa av våra grannländer. Vi talar framför allt om och men också , som de här stöldligorna opererar från. såg vi alltså en kraftig minskning av den här mycket integritetskränkande brottsligheten, och det tycker jag att vi ska glädjas över. Från har alltså de brottsbekämpande myndigheterna ännu bättre straffrättsliga möjligheter att komma åt det här. Straffskärpningarna när det gäller bostadsinbrott är bara en del i en lång, lång rad av straffskärpningar som vi har levererat sedan vi tillträdde. som chef för har regeringen lämnat över 300 propositioner och skrivelser till . Vi har alltså haft, påstår jag, en mycket hög reformtakt från vår sida för att just möta olika typer av kriminalitet – över 300 propositioner och skrivelser till . Mycket av det här har just handlat om straffskärpningar i olika avseenden, framför allt riktade mot två av … våra två prioriteringar i kriminalpolitiken: gängkriminaliteten och mäns våld mot kvinnor. Här har vi då skärpt minimistraffen för ett stort antal grova våldsbrott: grov misshandel, grovt olaga hot, grovt rån, grovt olaga tvång – bara för att nämna något. Vi skärpte straffen för de allvarligaste narkotikabrotten. Vi skärpte straffen för grovt vapenbrott för att kunna få undan, så att säga, de mest brottsaktiva individerna från gatorna och då också för att kunna få ned skjutvapenvåldet. Sedan när det gäller sexualbrotten och mäns våld mot kvinnor arbetade vi ju under förra mandatperioden fram den strängaste sexualbrottslagstiftningen någonsin, med samtyckeslag, skärpt straff vid grov våldtäkt, oaktsamhetsbrott och bättre stöd till brottsoffer. Efter reformen 2018 har antalet åtal för våldtäkt ökat och antalet fällande domar har ökat . Alla de där straffskärpningarna har fått en påtaglig effekt. Bara för att nämna ytterligare en sak i det avseendet, som KU kan känna till, var det så att 2019 dömde alltså svenska domstolar ut sammanlagt över 10 600 fängelseår. Det var då en uppgång på bara .