bet · H801CU13 · 2021-04-23 00:00:00 — Utskottet anförde bl.a. att bestämmelserna i utgör en bra grund när kommunerna ska ta ställning till klimatrelaterade frågor i den fysiska planeringen på olika nivåer och ger kommunerna en möjlighet att ställa krav på parkering vid bebyggelse om och i den omfattning som de anser att det behövs (bet. 2018/19:CU12). behandlades och avstyrktes motionsyrkanden om biologisk mångfald i samhällsplaneringen med hänvisning till bl.a. januariavtalet och pågående arbete (bet. 2019/20:CU16). När det gäller motionsyrkandena om parkeringstal vid bebyggelse och minskat bilberoende noterar utskottet att gällande rätt ger kommunerna en möjlighet att ställa krav på parkering vid bebyggelse om och i den omfattning som kommunerna anser att det behövs. Det är också kommunerna som bestämmer vilka parkeringstal som ska tillämpas vid bebyggelse. har vidare redovisat ett uppdrag som syftar till att tillgängliggöra information och belysa med goda exempel hur användningen av markyta kan effektiviseras och stadsmiljön förbättras genom att kommunerna aktivt använder sig av parkeringstalen som verktyg. I vägledningen lämnar förslag om hur kommunerna kan använda parkeringsfrågor integrerat i planeringen bl.a. för att skapa förutsättningar för ett minskat bilinnehav för de boende och för att underlätta för alternativa färdmedel. Mot denna bakgrund anser utskottet att det inte finns något skäl för att ta något initiativ med anledning av förslagen. Motionerna 2020/21:1313 (V) yrkande 9 och 2020/21:3055 (MP) yrkandena 41 och 42 bör därför avslås. Utskottet konstaterar att det i PBL finns regler som gör det möjligt att ta hänsyn till miljö- och klimatfrågor i samhällsplaneringen. Dessutom noterar utskottet att ger kommunerna vägledning om hur de kan ta hänsyn till sådana frågor i översiktsplaner. Vidare finns i januariavtalet en överenskommelse mellan regeringen, och Liberalerna om en översyn av all relevant lagstiftning som berör det klimatpolitiska ramverket. Regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av relevant lagstiftning för att uppnå klimatmål och uppdraget bygger på den nämnda överenskommelsen. I skrivelsen Strategi för levande städer – Politik för en hållbar stadsutveckling har regeringen vidare bl.a. redovisat etappmål för en hållbar stadsutveckling. Skrivelsen innehåller även frågor om hur transportinfrastrukturen kan planeras och användas för att få till en hållbar stadsstruktur och en fungerande grön infrastruktur. Utredningen för bostadsbyggande har i delbetänkandet Bebyggelse- och transportplanering för hållbar stadsutveckling bedömt att det bör införas vissa förtydliganden i PBL som innebär ett krav på kommunala transportplaner bl.a. i detaljplaneringen. Utredningen har även i slutbetänkandet Stärkt planering för en hållbar utveckling föreslagit bl.a. ändringar i PBL för att stärka förutsättningarna för transporteffektivitet och tillgänglighet genom hållbara transporter samt utveckla möjligheterna att främja långsiktigt hållbara stadsmiljöer. Beredning av förslagen pågår. Mot denna bakgrund pågår det enligt utskottets bedömning ett arbete på området som är i linje med önskemålen i övriga motioner. Samtliga motionsyrkanden bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om detaljplaneregleringen. Utskottet hänvisar till bl.a. pågående arbete. Jämför reservation 19 (M), 20 (C, L), 21 (V) och 22 (KD). En begränsning av detaljplanekravet I kommittémotion 2020/21:3585 av m.fl. (L) yrkande 34 begärs ett tillkännagivande om att detaljplaner inte i onödan bör försvåra förändringar inom ett befintligt detaljplanelagt område. m.fl. (M) begär i kommittémotion 2020/21:3102 yrkande 7 ett tillkännagivande om att utreda hur dagens detaljplan kan ersättas med en mindre detaljerad byggplan. Enligt motionärerna är det vanligt att detaljplaner anpassas till ett pågående projekt och innehåller så detaljerade planbestämmelser att detaljplanen riskerar att bli oanvändbar om projektet ändras. I motion 2020/21:2891 av och (båda SD) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att förkorta planprocessen genom att ta bort kravet på detaljplaner. Liknande förslag om att begränsa detaljplanekravet framställs i motionerna 2020/21:1060 av (M) yrkande 1 och 2020/21:1086 av m.fl. (M) yrkande 10. I motion 2020/21:1068 av (M) begärs ett tillkännagivande om en ändring i PBL som innebär att kommuner får möjlighet att själva inom strandnära områden reglera bebyggelse i detaljplaneprocessen. Andra förslag som rör reglering med detaljplan Momodou m.fl. (V) begär i kommittémotion 2020/21:392 yrkande 7 ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med lagförslag i enlighet med de förslag som lämnat i betänkandet Ett snabbare bostadsbyggande (SOU 2018:67). Motionärerna framhåller att betänkandet innehåller ett antal konkreta förslag som syftar till att kommunerna i högre utsträckning ska kunna säkerställa att byggrätter tas i anspråk utan onödigt dröjsmål. I kommittémotion 2020/21:3055 av m.fl. (MP) yrkande 27 begärs ett tillkännagivande om att det bör skapas en god ljudmiljö genom detaljplanering, arkitektur och grönska. I kommittémotion 2020/21:3102 av m.fl. (M) yrkande 28 anförs att kommunerna kan påverka bostadsbyggandet genom att detaljplanelägga mer eller mindre mark. Det är därför viktigt att tillräckligt med planer initieras och att resurser för att möjliggöra detta avsätts. Motionärerna föreslår därför ett tillkännagivande om att det bör utredas hur det kan säkerställas att kommuner har tillräckligt mycket attraktiv mark detaljplanelagd. m.fl. (KD) begär i kommittémotion 2020/21:3408 yrkande 36 ett tillkännagivande om att betalningsskyldighet för gatukostnader inte bör inträda förrän bygglov har beviljats för kommande byggrätter och om att möjliggöra för tioåriga betalningsplaner. Det är en angelägenhet att planlägga användningen av mark- och vattenområden (1 kap. 2 § PBL). Det innebär att det är kommunen som i princip ensam avgör både om och när en detaljplan ska tas fram och därmed hur mark- och vattenområden får användas och bebyggas (4 kap. 1 § PBL). En planintressent kan inte på egen hand inleda ett detaljplaneärende. Däremot kan den som avser att vidta en åtgärd som kan förutsätta att en detaljplan antas, ändras eller upphävs begära att kommunen lämnar besked om huruvida den har för avsikt att inleda en sådan planläggning, s.k. planbesked (5 kap. 2 § PBL). Krav på reglering med detaljplan m.m. Bestämmelserna om krav på reglering med detaljplan finns i 4 kap. 2–5 §§ PBL. Kommunen ska enligt 4 kap. 2 § PBL genom en detaljplan pröva ett områdes lämplighet för bl.a. bebyggelse och byggnadsverk samt reglera bebyggelsemiljöns utformning för vissa förhållanden som finns angivna i lag. Bestämmelsen ändrades till följd av förslagen i propositionen Ett tydligare och enklare detaljplanekrav (prop. 2017/18:167, bet. 2017/18:CU34, rskr. 2017/18:403). Ändringarna syftade till att göra det enklare att bedöma när det krävs en detaljplan och när det inte gör det. Ändringarna innebar att kravet på detaljplan för en ny sammanhållen bebyggelse bara gäller bebyggelse med bygglovspliktiga byggnadsverk och om det finns ett behov av planläggning. De omständigheter som har betydelse för bedömningen av om det krävs en detaljplan framgår av lagtexten både i fråga om uppförande av en ny sammanhållen bebyggelse och i fråga om förändring eller bevarande av en befintlig bebyggelse. Utöver det innebar ändringarna att det vid bedömningen av om det krävs en detaljplan för ett nytt bygglovspliktigt byggnadsverk ska beaktas vilken inverkan ett byggnadsverk i sig har på omgivningen. Vidare behöver en kommun inte reglera frågorna med en detaljplan om det finns områdesbestämmelser med tillräcklig reglering av angivna frågor (4 kap. 4 § PBL). I en detaljplan ska en kommun bestämma och ange gränserna för olika platser, bestämma användningen och utformningen av vissa allmänna platser samt bestämma användningen av kvartersmark och vattenområden (4 kap. 5 § PBL). Kommunen kan även bestämma om vegetation och om markytans utformning och höjdläge (4 kap. 10 § PBL). Kommunen får bestämma i frågor som rör bebyggandets omfattning, byggnaders användning, andelen lägenheter av olika slag i bostadsbyggnader och lägenheternas storlek (4 kap. 11 § PBL). Vidare får kommunen reglera åtgärder mot störningar som t.ex. buller. Kommunen får även reglera frågor om bygglov, rivningslov, marklov och fastighetsindelning. Dessutom får kommunen häva strandskyddet för ett område om det finns särskilda skäl för det och om intresset av att ta området i anspråk på det som avses med detaljplanen överväger strandskyddsintresset (4 kap. 12–17 §§ PBL). En detaljplan gäller till dess den ändras eller upphävs (4 kap. 38 § PBL). I detaljplanen ska kommunen ange en genomförandetid. Tiden ska bestämmas så att det finns rimliga möjligheter för kommunen att genomföra planen och får inte vara kortare än och inte längre än (4 kap. 21 § PBL). för detaljplanen gäller vissa särskilda förutsättningar för att kommunen ska kunna ändra eller upphäva en detaljplan; bl.a. får planen inte ändras eller upphävas om en fastighetsägare som berörs av den motsätter sig det (4 kap. 39 § PBL). En kommun kan besluta att ägarna av fastigheter inom ett område med detaljplan ska betala kostnaderna för åtgärder som kommunen i egenskap av huvudman för allmänna platser har skyldighet att vidta inom området, t.ex. anläggning eller förbättring av en gata eller annan allmän plats eller en annan åtgärd som är avsedd att tillgodose områdets behov av allmänna platser. Kommunen ska besluta om avgränsningen av det område som ska omfattas av fördelningen, vilka kostnader som ska fördelas och grunderna för fördelningen. En fastighetsägare blir skyldig att betala gatukostnadsersättning när den anläggning som ersättningen avser kan börja användas för avsett ändamål för ägarens fastighet och kommunen begär betalning. Betalningen kan under vissa förutsättningar ske genom avbetalning med minst en tiondel . Vidare kan betalningsvillkoren jämkas om de är alltför betungande för fastighetsägaren. En ny ägare av en fastighet övertar betalningsskyldigheten, dock inte för de belopp som har förfallit till betalning före tillträdesdagen (6 kap. 24–38 §§ PBL). har i betänkandet Ett snabbare bostadsbyggande (SOU 2018:67) bl.a. lämnat ett förslag om att återinföra de tidigare gällande exploatörsbestämmelserna. Utredningen anför att de huvudsakliga skälen för att ta bort bestämmelserna var att de sällan tillämpades och att de ansågs vara för komplicerade. Den bakomliggande utgångspunkten var enligt utredningen att byggherren stod i en stark beroendeställning till kommunerna och att kommunerna därför ställde för långtgående villkor. Synsättet om maktobalans grundade sig enligt utredningen på att kommunerna har planmonopol och därför ensidigt kan bestämma om privat mark ska planläggas eller inte samt att kommunerna kan villkora ett exploateringsavtal med att planen antas. Om exploatören inte accepterade villkoren i avtalet skulle kommunen kunna låta bli att anta detaljplanen. Detta synsätt bör enligt utredningen ses i ljuset av att maktförhållandena kan skilja sig åt beroende på flera olika faktorer som t.ex. geografiska förhållanden och intresset av bebyggelse. Utredningen föreslår därför som nämnts ett återinförande av exploatörsbestämmelserna genom att kommunerna efter beslut av ska ha en möjlighet att lösa in mark utan ersättning för allmänna platser och mark avsedd för byggnadsverk för vård, utbildning eller omsorg. En förutsättning bör enligt utredningen vara att marken behövs för en ändamålsenlig användning av området och att det kan anses skäligt med hänsyn till den nytta som ägaren kan väntas få av planens genomförande och med hänsyn till omständigheterna i övrigt. Utredningen anför som skäl för förslaget bl.a. att det inte är rimligt att kommuner kan tvingas betala i ersättning för mark avsedd för allmän plats eller allmänna byggnader som skolor när de uppstår som en följd av bebyggelsen. Tillgången till dessa allmänna platser och skolor m.m. ökar enligt utredningens bedömning stadsdelens attraktionskraft. Utredningen föreslår också att de nuvarande bestämmelserna om genomförandetid för detaljplaner ska ändras till 3–. Utredningen anför att en sådan ändring skulle möjliggöra för kommunerna att bestämma kortare genomförandetid när det finns skäl för det, vilket det t.ex. kan finnas för ett område med enklare förutsättningar. Dessutom föreslår utredningen bl.a. en uttrycklig reglering om att det är tillåtet att ha överenskommelser om tidsplan för byggnadsverk i ett exploateringsavtal. Utredningen anför att förtydligandet skulle innebära en kodifiering i lag av vad som redan gäller. Betänkandet har remitterats och bereds inom . vägledning för akustisk design arbetar med vägledningar för bl.a. akustisk design som hjälpmedel för att begränsa oönskade ljud och förstärka positiva ljud. Enligt finns det åtgärder som kan vidtas både vid planering av ny bebyggelse och vid förbättring av befintliga miljöer. nämner att akustisk design t.ex. kan vara att planera in olika slags ”gröna” åtgärder som bygger på ekosystemtjänster, och att använda absorberande material eller ljudinstallationer för att förbättra ljudmiljön så att den blir en tillgång och inte ett hinder i planeringen. Andra exempel som nämns är att i planeringen för bebyggelse beakta takens form och egenskaper eftersom dessa kan minska eller dämpa ljudets utbredning. Även markens egenskaper kan dämpa trafikbuller. Som exempel på åtgärder som kan tas med i planeringen för att dämpa oönskade ljud eller ljudnivåer nämns växtbeklädda väggar, skärmar med plantor, sedumtak och gräsbevuxna spår. anges att det kommer att genomföras omfattande regelförenklingar för att förenkla och förkorta planprocessen och därmed göra byggandet snabbare och billigare. I avtalet aviseras att det bl.a. kommer att införas enklare regler för byggnation utanför detaljplanelagt område samt nya regler om utökade möjligheter till privat initiativrätt med bibehållet kommunalt ansvar för översiktsplanering, planbeslut och bostadsförsörjning. Motionsyrkanden om begränsning av detaljplanekravet, genomförande av förslag, god ljudmiljö genom bl.a. detaljplanering och gatukostnader behandlades av utskottet . Förslagen avstyrktes med hänvisning till bl.a. gällande rätt och pågående arbete. Som utskottet framhållit tidigare i betänkandet är det viktigt att planprocessen och de bestämmelser som styr planering och planeringsunderlag inte i onödan försvårar bostadsbyggandet. I flera motioner föreslås olika begränsningar av detaljplanekravet. Utskottet konstaterar att det genom lagstiftningsärendet Ett tydligare och enklare detaljplanekrav genomfördes vissa förtydliganden av kravet på detaljplan som begränsar detaljplanekravet. Ändringarna, som infördes i PBL , innebär att det har blivit enklare för kommunerna att bedöma när det krävs en detaljplan och när det inte gör det. Dessutom kan de ändringar som infördes genom lagstiftningsärendet En utvecklad översiktsplanering, med bl.a. tydligare krav på översiktsplanens innehåll, bidra till ett bättre stöd i detaljplaneringen. Vidare ska det enligt januariavtalet genomföras omfattande regelförenklingar för att förenkla och förkorta planprocessen och därmed göra byggandet snabbare och billigare. Mot denna bakgrund anser utskottet att motionerna 2020/21:1060 (M) yrkande 1, 2020/21:1068 (M), 2020/21:1086 (M) yrkande 10, 2020/21:2891 (SD) yrkande 2, 2020/21:3102 (M) yrkande 7 och 2020/21:3835 (L) yrkande 34 bör avslås. Utskottet anser inte att det finns skäl att föregripa det pågående arbete med beredningen av förslag. Motion 2020/21:392 (V) yrkande 7 bör därför avslås. När det gäller förslaget om möjligheterna att skapa en god ljudmiljö genom bl.a. detaljplanering ger gällande rätt vissa möjligheter att i detaljplanering vidta åtgärder som begränsar bullernivåer. har vidare i sin vägledning lämnat förslag på åtgärder som kommunerna kan vidta i detaljplaneringen för att dämpa oönskade ljud. Utskottet finner därför ingen anledning att föreslå någon åtgärd med anledning av motion 2020/21:3055 (MP) yrkande 27. Motionsyrkandet bör därför avslås. Utskottet ser inte heller någon anledning att föreslå något initiativ från med anledning av förslagen om att utreda hur kommunerna ska ha tillräckligt mycket attraktiv mark detaljplanelagd och om betalningsskyldighet för gatukostnader. Motionerna 2020/21:3102 (M) yrkande 28 och 2020/21:3408 (KD) yrkande 36 bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om regionplanering. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Jämför reservation 23 (SD), 24 (C) och 25 (V). I kommittémotion 2020/21:392 av Momodou m.fl. (V) yrkande 9 begärs ett tillkännagivande om att regional fysisk planering bör införas i fler län än och län. Motionärerna anför att det krävs en tydligare statlig och regional styrning för att få fler kommuner att ta sitt ansvar för bostadsförsörjningen, och en regional fysisk planeringsnivå har en mer styrande och bindande påverkan på den kommunala planläggningen. Liknande förslag om en utökad regionplanering finns även i kommittémotionerna 2020/21:1615 av m.fl. (SD) yrkande 40 och 2020/21:2927 av m.fl. (C) yrkande 7. och (båda SD) begär i motion 2020/21:2891 yrkande 5 ett tillkännagivande om att den strategiska översiktsplaneringen bör flyttas från till regional nivå för att stärka bostadsförsörjningen. Genom propositionen En ny regional planering (prop. 2017/18:266) infördes nya bestämmelser om regional fysisk planering i 7 kap. PBL. Ändringarna innebär i huvudsak följande. Den regionala fysiska planeringen ska omfatta frågor av betydelse för den fysiska miljön som angår två eller flera kommuner i ett län. Sådan planering ska ske i och i län. Regionen är ansvarig för den regionala fysiska planeringen inom sitt län. Uppgifterna innefattar bl.a. att anta en regionplan. En sådan plan ska ange de grunddrag för användningen av mark- och vattenområden och riktlinjer för lokaliseringen av bebyggelse och byggnadsverk som har betydelse för länet. Planen ska även ge vägledning för beslut om översiktsplaner, detaljplaner och områdesbestämmelser. Av regionplanen ska det vidare framgå hur hänsyn har tagits till och hur planen har samordnats med andra nationella, regionala och kommunala planer och program. Den bindande regleringen av markens användning och av bebyggelsen inom en kommun görs genom en detaljplan eller områdesbestämmelser. Om en detaljplan avviker från en översiktsplan ska det i detaljplanen anges på vilket sätt den gör det och skälen för avvikelsen. All planläggning ska vidare enligt PBL, med hänsyn till natur- och kulturvärden, miljö- och klimataspekter samt mellankommunala och regionala förhållanden, främja bostadsbyggande och utveckling av bostadsbeståndet. De kommunala riktlinjerna för bostadsförsörjning ska vara vägledande enligt lagen (2000:1383) om kommunernas bostadsförsörjningsansvar. I PBL anges dessutom att det ska framgå av översiktsplanen hur kommunen avser att tillgodose det långsiktiga behovet av bostäder. Redovisningen kan anpassas till kommunens situation när det gäller bostadsförsörjning (se prop. 2013/14:59 s. 33). Kommunens riktlinjer för bostadsförsörjningen och det behov av bostäder som identifierats i riktlinjerna ska därmed påverka översiktsplanen. Översiktsplanen blir således ett verktyg för att genomföra kommunens intentioner när det gäller bostadsförsörjningen. Bestämmelsen i PBL innebär att översiktsplanen ska återspegla bostadsförsörjningsbehovet genom ställningstaganden i den fysiska planeringen (se prop. 2013/14:59 s. 22 f.). I samband med beredningen av den ovannämnda propositionen En ny regional planering beslutade om ett tillkännagivande om att regeringen bör ta nödvändiga initiativ för att fler län ska omfattas av regional fysisk planering (bet. 2018/19:CU2, rskr. 2018/19:31). I betänkandet anförde utskottet bl.a. följande: Utskottet instämmer i regeringens bedömning om vikten av att underlätta en samordning mellan det kommunala ansvaret enligt för planering av mark- och vattenområden och de regionala aktörernas uppdrag att utreda och planera frågor av betydelse för länets fysiska miljö. Som regeringen har påpekat bidrar en sådan samordning till förbättrad fysisk planering. Utskottet delar också regeringens bedömning att regional fysisk planering bör införas i fler län när det finns behov av och förutsättningar för sådan planering, och att det är viktigt att eftersträva en enhetlig reglering av regional fysisk planering i hela landet. Enligt utskottets mening bör regeringen ta nödvändiga initiativ för att vidareutveckla reformen till att omfatta fler län, utöver och län. Regeringen bör inom ramen för detta arbete ha en direkt och kontinuerlig dialog med berörda parter. Det bör i arbetet beaktas att det på vissa platser finns samordningsförbund med ett ansvar för inomregional planering och miljö- och samhällsbyggnad. Regeringen bör på ett tydligare sätt belysa hur dessa befintliga samordningsförbund kan fortsätta att verka inom ramen för en utvidgning av reformen. Regeringen har i skrivelse 2020/21:75 skrivelser till regeringen – åtgärder anfört följande om det aktuella tillkännagivandet. genomfördes tre konferenser med de regioner som inte omfattas av bestämmelserna i 7 kap. PBL för att sondera intresset för att införa krav på regional fysisk planering i ytterligare län. Därefter har även skriftliga synpunkter inhämtats från berörda regioner. Enkäten visar att regionernas intresse är splittrat; några regioner är positiva, några är negativa och övriga har inte tagit tydlig ställning. inkom Region och kommunerna i med en hemställan till regeringen om att omfattas av bestämmelserna om regional fysisk planering. Ärendet bereds vidare. Utredningen om planering för bostäder har i betänkandet Ett gemensamt bostadsförsörjningsansvar (SOU 2018:35) föreslagit ett helt nytt arbetssätt för att få staten och kommunerna att ta ett gemensamt ansvar och skapa en samsyn om vad bostadsbristen består i och hur den ska lösas på alla nivåer i det offentliga . Arbetssättet ska enligt utredningens bedömning innebära att , länsstyrelserna, regionerna och kommunerna har viktiga roller. Alla aktörer kan och förväntas bidra till att fortlöpande skärpa och förfina bilden av bostadsbristens omfattning och vilka insatser som är effektiva för att åtgärda den. gör utredningen bedömningen att regeringen bör vidta ett flertal åtgärder för att öka kunskaperna om den faktiska bostadssituationen och skapa möjligheter att följa förändringar via statistik. I centrum för detta arbetssätt återfinns enligt utredningens förslag regionerna. För att reglera det gemensamma arbetssättet föreslår utredningen att det införs en ny bostadsförsörjningslag med en kompletterande förordning. Enligt förslaget ska , länsstyrelserna, regionerna och kommunerna tilldelas ett ansvar för att arbeta med att lösa bostadsbristen. Enligt utredningens förslag ska definiera och fortlöpande beskriva omfattningen av bostadsbristen på nationell nivå och länsnivå. ska dessutom kvantifiera bostadsbristen i ekonomiska termer och genomföra utvärderingar av insatser mot bostadsbristen. Baserat på bedömningar ska regionerna analysera bostadsbristen i respektive län. I arbetet ska kommunerna och ges möjlighet att bidra med underlag. I analysen ska även relevanta nationella och regionala planer vägas in. Regionerna ska bjuda in kommunerna och till ett årligt dialogmöte där regionens analys, kommunernas bedömningar och insatser respektive resurser och prioriteringar är fasta punkter på dagordningen. Betänkandet har remitterats och beredning av förslagen pågår i . Utskottet har behandlat motionsyrkanden om utökad regionplanering. avstyrktes ett förslag i frågan med hänvisning till den korta tid som gått sedan tillkännagivande (bet. 2018/19:CU12). I samma betänkande avstyrkte utskottet motionsförslag om fördelning av bostadsbyggande på regional nivå.