bet · H801CU9 · 2021-03-12 00:00:00 — följde utskottets förslag. Som redovisats ovan har utrett frågor om bestämmande av värde vid nedskrivning av bostadsfastigheter på svagare marknader och frågan om längre avskrivningstider för allmännyttan. Därmed anser utskottet att det för tillfället inte finns anledning för att ta något initiativ i fråga om avskrivning och nedskrivning av nybyggda bostäder på landsbygden. Motionsyrkandena bör därmed avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om kommunernas bostadsförsörjningsansvar och om ändringar i bostadsförsörjningslagen. Utskottet hänvisar till pågående arbete och aviserad lagstiftning. I kommittémotion 2020/21:3055 av m.fl. (MP) yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande om att det bör införas en struktur för byggande och planering som innebär att behovet av bostäder för alla mäts och fördelas på regional nivå. Vidare föreslås tillkännagivanden om att alla kommuner måste ta sitt bostadsförsörjningsansvar (yrkande 15) och att regeringen bör se över hur kommunernas ansvar för att tillhandahålla långsiktiga boendelösningar för barnfamiljer kan stärkas lagstiftningsmässigt (yrkande 21). Motsvarande motionsyrkande framställs även i kommittémotion 2020/21:3057 av m.fl. (MP) yrkande 3. I motion 2020/21:2206 av Serkan Köse (S) yrkande 4 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda möjligheten att införa ekonomiska incitament för kommuner att uppdatera sina riktlinjer för bostadsförsörjning. I motion 2020/21:2586 av (M) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om ett tillägg i bostadsförsörjningslagen om att socialnämnden ska medverka i planeringen av bostadsförsörjningen för att bättre ta tillvara äldre personers behov av bostäder. Kommunerna, länsstyrelserna och är de aktörer som har författningsreglerade uppgifter relaterade till bostadsförsörjningen. Nedan följer en kortfattad beskrivning av myndigheternas uppgifter. I lagen (2000:1383) om kommunernas bostadsförsörjningsansvar (bostadsförsörjningslagen) finns bestämmelser om kommunernas bostadsförsörjningsansvar. Varje kommun ska med riktlinjer planera för bostadsförsörjningen i kommunen. Syftet med planeringen är att skapa förutsättningar för alla i kommunen att leva i goda bostäder och att främja ändamålsenliga åtgärder för bostadsförsörjningen (1 § första stycket bostadsförsörjningslagen). Vid planeringen av bostadsförsörjningen ska kommunen samråda med berörda kommuner och ge bl.a. tillfälle att yttra sig. Under varje mandatperiod ska kommunfullmäktige anta riktlinjer för bostadsförsörjningen. Riktlinjerna ska minst innehålla uppgifter om kommunens mål för bostadsbyggande och utveckling av bostadsbeståndet, kommunens planerade insatser för att nå uppsatta mål, och hur kommunen har tagit hänsyn till relevanta nationella och regionala mål, planer och program som är av betydelse för bostadsförsörjningen. Innehållet i riktlinjerna ska grundas på en analys av den demografiska utvecklingen, efterfrågan på bostäder, bostadsbehovet för särskilda grupper och marknadsförutsättningar (2 § bostadsförsörjningslagen). Bostadsförsörjningslagen innehåller ingen sanktionsmöjlighet gentemot kommunerna. Om riktlinjerna brister vad avser hänsynstagande till nationella och regionala mål, planer och program, kan regeringen förelägga kommunen att anta nya riktlinjer (6 § bostadsförsörjningslagen). ska enligt bostadsförsörjningslagen lämna kommunerna i länet råd, information och underlag för deras planering av bostadsförsörjningen. Vidare ska uppmärksamma kommunerna på behovet av samordning mellan kommuner i frågor om bostadsförsörjning, och verka för att sådan samordning kommer till stånd (3 § bostadsförsörjningslagen). ska i en rapport till redovisa hur planeringen av bostadsförsörjningen samordnas inom kommunen, med andra kommuner och regionalt. I samma rapport ska också redovisa hur kommunerna och lever upp till sina uppgifter enligt bostadsförsörjningslagen. Rapporten ska därutöver innehålla en analys av bostadsmarknaden i länet. har länsstyrelserna även ett övergripande uppdrag att verka för att behovet av bostäder tillgodoses enligt 5 § 9 förordningen (2017:868) med länsstyrelseinstruktion. ska särskilt följa och analysera utvecklingen på bostadsmarknaden (3 § 6 förordningen [2012:546] med instruktion för ). ska även stödja länsstyrelserna i deras arbete med att lämna råd, information och underlag till kommunerna för deras planering av bostadsförsörjningen, liksom i arbetet med att analysera bostadsmarknaderna. ska i en rapport till regeringen redovisa sin verksamhet med att stödja länsstyrelserna i detta arbete. Rapporten ska även sammanfatta och analysera de rapporter med regionala analyser av bostadsmarknaderna som respektive länsstyrelse lämnat in till . bostadsmarknadsenkät är en årlig nationell undersökning som riktar sig till landets 290 kommuner. Svaren i enkäten består av kommunernas bedömningar i olika frågor och speglar därmed bostadsmarknaden i hela landet. har 288 kommuner besvarat enkäten. I enkäten har 212 kommuner angett ett underskott på bostäder. Det är en minskning med 28 kommuner och 31 kommuner . Totalt 66 kommuner har angett att bostadsmarknaden är i balans, vilket är en ökning med 20 kommuner sedan föregående år och 24 kommuner . Enkäten visar också att det är svårt för vissa grupper att tillgodose sitt bostadsbehov. Trots en kraftig ökning av antalet nybyggda bostäder har framför allt grupper som är nya på bostadsmarknaden svårt att tillgodose sina bostadsbehov. Det gäller t.ex. unga, studenter och nyanlända samt personer med funktionsnedsättning, men även äldre personer som vill eller behöver byta bostad. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att kartlägga hur kommunerna arbetar med att analysera och hantera efterfrågan och bostadsbehoven hos grupper med svag ställning på bostadsmarknaden (dir. 2017:85). Utredningen överlämnade slutbetänkandet Ett gemensamt bostadsförsörjningsansvar (SOU 2018:35). I betänkandet föreslår utredningen bl.a. att det införs en ny bostadsförsörjningslag med tillhörande förordning och att den nu gällande bostadsförsörjningslagen upphävs. Betänkandet har remissbehandlats och remissinstanserna har riktat omfattande kritik mot förslaget att ersätta bostadsförsörjningslagen med en ny lag. Framför allt har invändningar framförts mot den förändrade ansvarsfördelning mellan staten, kommunerna och regionerna som lagförslaget skulle innebära. Regeringen har därför beslutat att utreda frågan vidare inom ramen för utredningen socialt hållbar bostadsförsörjning (dir. 2020:53). Uppdraget är att utreda uppgiftsfördelningen inom bostadspolitiken och bedöma dess ändamålsenlighet för att åtgärda utmaningar på bostadsmarknaden. Utredaren ska även vid behov föreslå hur uppgiftsfördelningen inom det allmänna kan tydliggöras för att säkra att ändamålsenliga åtgärder vidtas som underlättar situationen för hushåll som har svårt att skaffa en bostad på marknadens villkor. Uppdraget ska redovisas . I betänkande En gemensam angelägenhet (SOU 2020:46) anförs bl.a. att bostadsförsörjningen måste planeras regionalt, eftersom arbetsmarknader normalt sträcker sig över mer än en kommun. Kommunerna bör mötas på regional nivå för att i samråd med staten avgöra behovet av bostadsbyggande och fördela ansvaret mellan kommunerna inom regionen. Ett bättre underlag för att bedöma bostadsbristen Regeringen gav i uppdrag att bl.a. lämna förslag på hur bostadsbristen i landet fortlöpande ska beräknas och presenteras (Fi2019/02440). redovisade uppdraget i rapporten på bostadsbristen – Förslag på hur återkommande bedömningar ska göras (rapport 2020:21). I rapporten föreslås att ska få i uppdrag att beräkna och presentera flera kvantitativa mått kopplade till sex kriterier för vad som ska anses utgöra en rimlig bostad för ett hushåll. har huvudsakligen föreslagit mått som går att beräkna baserat på officiell statistik. Med utgångspunkt i förslag som lämnats i betänkandet Ett gemensamt bostadsförsörjningsansvar och på bostadsbristen har utarbetat promemorian Ett bättre underlag för att bedöma bostadsbristen (Ds 2021:2). Utgångspunkten för arbetet var att reglera föreslagna uppgift att beskriva bostadsbristen och kommunernas föreslagna uppgift att bedöma hur många och vilka typer av hushåll som inte kommer att lösa sina bostadsbehov utan samhällets stöd. Promemorian innehåller förslag som innebär att kraven på den analys som ska ligga till grund för uppgifterna i kommunernas riktlinjer för bostadsförsörjningen förtydligas och får en tydligare inriktning mot bostadsbristen i kommunen. Utöver den analys av den demografiska utvecklingen och marknadsförutsättningarna som ska göras, föreslås att uppgifterna i riktlinjerna särskilt ska grundas på en analys av vilka bostadsbehov som inte tillgodoses på bostadsmarknaden. Vidare föreslås att ska få i uppgift att bedöma och redovisa vilka bostadsbehov som inte tillgodoses på bostadsmarknaden, och att myndigheten ska förse kommunerna med ett underlag baserat på denna bedömning. Kommunerna ska använda underlaget som stöd för sina analyser. Förslagen syftar till att förbättra förutsättningarna såväl för regeringens uppföljning av mål för bostadsmarknaden som för kommunernas planering av bostadsförsörjningen. Promemorian har remitterats och remisstiden går ut . En proposition har aviserats . bostadsmarknadsenkät visar att grupper som är nya på bostadsmarknaden, bl.a. unga, studenter och nyanlända, har svårt att tillgodose sina bostadsbehov. Detsamma gäller för personer med funktionsnedsättning och för äldre personer som vill eller behöver byta bostad. En fungerande bostadsförsörjning i hela landet förutsätter att det finns en samlad bedömning av hur behoven på bostadsmarknaden ser ut och utvecklas samt hur behoven förhåller sig till definitionen av bostadsbrist. Detta har utretts av , och uppdraget har redovisats i rapporten på bostadsbristen – Förslag på hur återkommande bedömningar ska göras (2020:21). I promemorian Ett bättre underlag för att bedöma bostadsbristen (Ds 2021:2) föreslås åtgärder som ska hjälpa kommunerna i deras analys av bostadsbehoven i den egna kommunen. Förslagen syftar till att förbättra förutsättningarna såväl för regeringens uppföljning av mål för bostadsmarknaden som för kommunernas planering av bostadsförsörjningen. Regeringen har aviserat en proposition . Som redovisas ovan har utredningen socialt hållbar bostadsförsörjning (dir. 2020:53) i uppdrag att utreda ansvarsfördelningen mellan staten och kommunerna och vid behov föreslå hur uppgiftsfördelningen inom det allmänna kan tydliggöras för att säkra att ändamålsenliga åtgärder vidtas som underlättar situationen för hushåll som har svårt att skaffa en bostad på marknadens villkor. föreslår vidare att kommunerna bör mötas på regional nivå för att i samråd med staten avgöra behovet av bostadsbyggande och fördela ansvaret mellan kommunerna inom regionen. Det pågår således ett arbete med att se över bostadsförsörjningsansvaret inom det allmänna och för att förbättra underlaget för kommunerna att bedöma bostadsbristen i den egna kommunen. Förutom en bättre regional planering innebär arbetet att vissa särskilda gruppers behov, t.ex. barnfamiljer eller äldre personer, kan tillgodoses bättre samt att underlaget för kommunernas planering av bostadsförsörjningen blir mer underbyggt. Utskottet anser att det pågående arbetet inte bör föregripas genom någon åtgärd från sida. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2020/21:3055 (MP) yrkandena 3, 15, 21, 2020/21:3057 (MP) yrkande 3 och 2020/21:2586 yrkande 2. Utskottet är inte heller berett att föreslå ett initiativ med anledning av vad som anförs i motion 2020/21:2206 yrkande 4 om att införa ekonomiska incitament för att kommuner ska uppdatera sina riktlinjer. Även det motionsyrkandet bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bostads-förmedling. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 15 (V). I kommittémotion 2020/21:390 av Momodou m.fl. (V) yrkande 10 föreslås ett tillkännagivande om att alla kommuner ska vara skyldiga att i egen regi, eller genom regional samverkan, tillhandahålla en bostadsförmedling som genom transparenta regler förmedlar majoriteten av hyresbostäderna, såväl privata som allmännyttiga, i kommunen. Motionärerna framhåller att endast ett fåtal kommuner har en bostadsförmedling. I yrkande 11 föreslås vidare ett tillkännagivande om att privata fastighetsägare ska vara skyldiga att fördela av sitt bostadsbestånd, såväl lediga som nybyggda lägenheter, genom en eller regional bostadsförmedling. Lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar Enligt 7 § lagen (2000:1383) om kommunernas bostadsförsörjningsansvar ska en kommun anordna bostadsförmedling, om det behövs för att främja bostadsförsörjningen. Om två eller flera kommuner behöver en gemensam bostadsförmedling ska dessa kommuner anordna en sådan bostadsförmedling. Regeringen får enligt lagen förelägga en kommun att anordna en bostadsförmedling. En bostadsförmedling är en serviceinsats av kommunen där bostäder från flera olika fastighetsägare förmedlas och där kommunen beslutar om vilka förmedlingsprinciper som ska gälla. Enligt bostadsmarknadsenkät finns det sju kommunala bostadsförmedlingar i . Ytterligare en kommun uppgav i enkäten att de avser att starta en bostadsförmedling . Sammanlagt elva kommuner, de flesta i , är anslutna till en annan kommuns bostadsförmedling. Kommuner som inte har en egen, och som inte heller är ansluten till en annan kommuns bostadsförmedling, tillhandahåller ibland en särskild bostadsportal, alternativt listar olika hyresvärdar på kommunens webbsida. Sju kommuner uppgav bostadsmarknadsenkät att de inte har någon service för dem som söker bostad. I kommittédirektiven till utredningen socialt hållbar bostadsförsörjning (dir. 2020:53) har regeringen gett en särskild utredare i uppdrag att bl.a. analysera hur de kommunala bostadsförmedlingarna och förturssystemen fungerar som verktyg för en socialt hållbar bostadsförsörjning. Utredaren ska vid behov föreslå hur det allmännas roll i förmedlingsfrågor kan utvecklas. Uppdraget ska redovisas . har , i betänkande 2018/19:CU11, behandlat motionsförslag om krav på att kommuner ska inrätta bostadsförmedling och att privata hyresvärdar ska vara skyldiga att förmedla en viss andel av sina lägenheter genom en bostadsförmedling. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena med hänvisning till att det bör överlåtas på kommunerna att själva överväga frågor om bostadsförmedling och att lägenheter från privata hyresvärdar bör förmedlas genom frivilligt samarbete mellan hyresvärden och den kommunala bostadsförmedlingen. följde utskottets förslag. Utskottet står fast vid det som utskottet tidigare anfört om att det bör överlåtas till kommunerna att själva överväga om kommunen ska bedriva en bostadsförmedling eller inte. Behovet av en sådan förmedlingsverksamhet måste enligt utskottet bedömas utifrån förutsättningarna på den lokala bostadsmarknaden och förekomsten av andra sätt att förmedla kontakten mellan hyresvärdar och bostadssökande, exempelvis genom att kommunen tillhandahåller en bostadsportal. Utskottet ser positivt på att lägenheter från privata hyresvärdar kan förmedlas via kommunala bostadsförmedlingar men anser inte att privata hyresvärdar ska vara skyldiga att förmedla en viss andel av sitt hyresbestånd via en bostadsförmedling. Vidare hänvisar utskottet till den pågående utredningen social bostadsförsörjning (dir. 2020:53) som bl.a. kommer att analysera de kommunala bostadsförmedlingarna och vid behov föreslå hur det allmännas roll i förmedlingsfrågor kan utvecklas. Därmed avstyrker utskottet motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag. Utskottet hänvisar till tidigare ställnings-taganden och pågående utrednings och beredningsarbete. Jämför reservation 16 (V). I kommittémotion 2020/21:390 av Momodou m.fl. (V) yrkandena 1 och 2 föreslås dels att det ska finnas minst ett allmännyttigt bostadsaktiebolag i varje kommun, eller att behovet uppfylls genom regional samverkan, och att regeringen ska återkomma med förslag på hur detta ska genomföras, dels att det införs ett förfarande där det krävs tillstånd från vid försäljning av bostäder som ägs av kommunala bolag. I yrkandena 4–6 finns tre förslag om tillkännagivanden som gäller värdeöverföringar från allmännyttiga bostadsaktiebolag. Motionärerna anför att det i lagen om allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag finns bestämmelser som begränsar kommuners möjlighet att ta ut pengar från sina bostadsbolag för att använda till andra verksamheter. Ändå tar kommunerna ut pengar från bostadsbolagen för att finansiera annan verksamhet, och det finns ingen rättslig möjlighet för kommuninvånare eller hyresgäster att förhindra överföringar av detta slag. Därför anser motionärerna att den undantagsklausul i lagen om allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag som möjliggör överföringar av överskott som uppkommit under föregående räkenskapsår ska tas bort (yrkande 4). Vidare föreslår motionärerna att kommunerna ska bli skyldiga att tydligare redogöra vilka ändamål värdeöverföringarna har gått till (yrkande 5). Dessutom anser motionärerna att det bör införas en regel i lagen om allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag som säkerställer att olovliga värdeöverföringar från allmännyttiga bostadsbolag återbetalas till det kommunala bostadsbolaget (yrkande 6). Motionärerna föreslår i yrkande 7 att kravet på att allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag ska bedriva sin verksamhet enligt affärsmässiga principer tas bort ur lagen. I motion 2020/21:294 av (C) föreslår motionären att regeringen tar initiativ till en översyn av allbolagen i syfte att underlätta för nyproduktion av bostäder på landsbygden. Motionären anför att det lagstadgade kravet på affärsmässighet har lett till att de allmännyttiga bostadsbolagen inte bygger hyreslägenheter på landsbygden eftersom sådana investeringar inte ger en affärsmässig avkastning. Enligt lagen (2010:879) om allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag ska ett kommunalt bostadsaktiebolag i allmännyttigt syfte förvalta fastigheter i vilka bostadslägenheter upplåts med hyresrätt. Det övergripande allmännyttiga syftet är att främja bostadsförsörjningen i den eller de kommuner som äger bolaget. Det allmännyttiga bostadsaktiebolaget ska även erbjuda hyresgästerna möjlighet till boendeinflytande och inflytande i bolaget. De allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolagen ska bedriva verksamhet enligt affärsmässiga principer och åläggas marknadsmässiga avkastningskrav, vilket innebär ett avsteg från självkostnadsprincipen och kommunallagens förbud mot att driva företag i vinstsyfte. Det allmännyttiga syftet kommer också till uttryck i hur överskott från de kommunala bostadsaktiebolagens verksamhet kan användas. Lagen innehåller särskilda bestämmelser om värdeöverföringar från ett allmännyttigt kommunalt bostadsaktiebolag. Kommunen har rätt till viss ersättning för tillskjutet kapital. Värdeöverföringar får emellertid inte överstiga hälften av det föregående verksamhetsårets vinst. Begräsningen av värdeöverföringar gäller inte för åtgärder inom ramen för kommunens bostadsförsörjningsansvar som främjar integration och social sammanhållning eller tillgodoser bostadsbehovet för personer för vilket kommunen har ett särskilt ansvar. Begränsningen gäller inte heller för överskott från fastighetsförsäljningar som uppkommit under föregående räkenskapsår. Högst hälften av ett sådant överskott får delas ut utan andra begränsningar än att överföringen ska ha föregåtts av ett beslut från kommunfullmäktige. Begränsningen gäller inte heller för värdeöverföringar mellan allmännyttiga kommunala bostadsaktie-bolag inom samma koncern. Lagen innehåller inga sanktioner om bostads-aktiebolagen lämnar värdeöverföringar utöver tillåtet belopp. Förekomsten av allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag och förändringar i allmännyttans bestånd De flesta kommuner äger och förvaltar bostäder genom allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag. Endast 18 av landets kommuner uppgav bostadsmarknadsenkät att kommunen inte har ett allmännyttigt bostadsbolag. Utöver de allmännyttiga bostadsaktiebolagen finns kommunala bostadsstiftelser. Dessa lyder inte under lagen om kommunala allmännyttiga bostadsaktiebolag. har i uppgift att kontinuerligt följa förändringar i det allmän-nyttiga beståndet. En sammanställning som myndigheten publicerade visar att det allmännyttiga beståndet ökade . Ökningen beror främst på att fler bostäder tillkommit genom nybyggnation och färre bostäder avyttrats genom försäljning till privata fastighetsägare och bostadsrätts-föreningar. Det allmännyttiga bostadsbeståndet har ökat , med undantag då det totala allmännyttiga bostadsbeståndet minskade till följd av större försäljningar. konstaterar att även om allmännyttan bygger en hel del bostäder så är antalet minskade försäljningar det viktigaste skälet till att allmännyttan växer nationellt. Rapport från om värdeöverföringar sammanställer en redogörelse för de allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolagens värdeöverföringar. I den senaste rapporten (2020:9), som avser , framgår det att majoriteten av de allmännyttiga bostadsbolagen följer reglerna när det gäller värdeöverföringar. Enligt rapporten gjorde av bostadsbolagen inte några värdeöverföringar alls, gjorde värdeöverföringar med tillåtet belopp och gjorde värdeöverföringar utöver tillåtet belopp. konstaterar dock att summan av de otillåtna värdeöverföringar som bostadsbolagen gjorde är betydligt högre än tidigare räkenskapsår. Det totala beloppet för de otillåtna värdeöverföringarna utgör också det största sedan bestämmelserna infördes . fick 2017 i uppdrag av regeringen att utvärdera tillämpningen av lagen (2010:879) om allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag, som kallas allbolagen, som trädde i kraft . Utgångspunkten för utvärderingen var de kommunala allmännyttiga bostadsbolagens uppdrag att agera affärsmässigt och vara allmännyttiga. redovisade uppdraget i rapporten bostadsaktiebolag – utvärdering av tillämpningen av gällande lagstiftning (rapport 2017:29). konstaterade att de inte kunde se någon skillnad i de kommunala bolagens ambitioner vad gäller det allmännyttiga syftet men noterade att kravet på affärsmässighet kan göra det svårare för vissa kommunala bostadsaktiebolag att genomföra dessa ambitioner. Enligt rapporten ansåg det stora flertalet av de allmännyttiga bostadsaktiebolagen att det varken är lättare eller svårare att främja bostadsförsörjningen sedan principen om affärsmässighet infördes i lagen. En knapp femtedel ansåg dock att det är svårare. Svårigheterna är företrädesvis kopplade till kravet på affärsmässiga avkastningskrav på investeringar. Ungefär hälften av bolagen uppgav att det nya lagkravet har betydelse för hur verksamheten bedrivs och att ekonomisk hänsyn i allmänhet väger tyngre i olika beslutssituationer . I rapporten framhåller att lagstiftningen är oprecis när det gäller avvägningen mellan det allmännyttiga syftet och kravet på affärsmässighet, vilket innebär att de kommunala bostadsaktiebolagen och dess ägare i stor utsträckning själva får tolka lagen och därmed avgöra vad som är en rimlig avvägning mellan det allmännyttiga syftet och kravet på att verksamheten ska bedrivas i enlighet med affärsmässiga principer. Den avvägningen, menar , kan givetvis utfalla på olika sätt beroende på vilken marknad bolaget verkar på. Sammanfattningsvis drar slutsatsen att det nya kravet på att de kommunala bostadsaktiebolagen ska agera affärsmässigt inte tycks ha lett till några genomgripande förändringar för de bostadsaktiebolag som omfattas av lagstiftningen. Ett allmännyttigt syfte och ett affärsmässigt syfte behöver enligt inte nödvändigtvis stå i motsatsförhållande till varandra.