bet · H801FiU22 · 2021-03-11 00:00:00 — Jag tycker att vi bland annat ska ha en diskussion om avkastningskravet. Det finns ett antal personer som är aktiva i den diskussionen. Jag tror att vi skulle behöva diskutera det mer. Varför ska man ha 13, 14 eller 15 procents avkastning i en ekonomi med nollräntor och med en kanske väldigt låg inflation? Kanske säger då någon att det låter som att vi från statens sida intervenerar och säger vad man ska ha för avkastningskrav. Nja, men det har också betydelse för den långsiktiga investeringstakten. Om vi kräver att varje investering ska ha 14 procents avkastning kommer man nämligen att investera mindre än om vi kräver att man ska ha 10 procents avkastning. Det är alltså att gå lite grann i polemik med dem som säger att utdelningar är någon sorts grund för en välfungerande ekonomi. Ja, det är de. Men det vore också ännu bättre om en del av de pengarna stannade kvar och kunde avkasta i lönsamma investeringar och därmed ökad produktivitet. Det är ett långt svar, , på ett resonemang som jag ändå tycker är viktigt att föra. Har företagen också blivit en del av statens åtagande? Det finns i min värld också en diskussion om så kallade makrotillsynsåtgärder riktade delvis mot företagssektorn. Man kan säga att vi indirekt har det i gentemot den kommersiella fastighetssektorn. Du ville också att jag skulle resonera om bolånetak och amorteringskrav. Ordningen tänker jag inte försvara, om den var rätt eller fel. Det har faktiskt delvis med lagstiftning att göra. När man införde bolånetaket, innan jag började på , hänvisades det till konsumentskyddsintresset. Det tycker jag i och för sig är helt legitimt. Det hade man lagstöd för. Men man hade inte lagstöd för att införa det av makrotillsynsskäl. Därmed kom också amorteringskraven . Som du kanske kommer ihåg gick på lite av en juridisk nöt när vi försökte införa det utan lagstiftning. Vi fick backa, och sedan kom lagstiftningen. Det har nog med det att göra. Jag tror ändå att bolånetaket också är bra. Det är lätt att tycka att det nästan är lite onödigt. Jag tror att det bygger på en syn att priser alltid går upp. Men jag brukar säga att man ska fråga den japanske konsumenten om han tror att priser alltid går upp. All time high på den japanska bostadsmarknaden var 1988. Bostadspriser kan alltså också gå ned. Det är delvis därför bolånetaket finns, för att ha en krockkudde vid kraftiga prisfall. Det är inte bra om det skulle fyllas enkom med blankolån. Vi har ingen data som tyder på att det är omfattande. Våra bolåneundersökningar visar att kanske 4–av dem som tar bolån sockrar med ett blankolån. Jag tror alltså att den bilden är lite överdriven. Mycket av det är nog ändå eget och närståendes sparkapital. frågade om olika åtgärder för att ta oss ur det här och var inne på balansen. Jag tror att du har läst mig rätt där. Jag är kanske lite mer bekymrad än Hans, men det är mer en nyansskillnad än något annat. Jag tror att det finns grundläggande incitament i systemet som kanske gör att vi håller kvar lite för . Jag är inte riktigt beredd att säga att korttidsarbete, omsättningsstöd, omfattande köp av företagsobligationer och vad det nu kan vara som är kopplat till krisen ska ligga kvar tills arbetslösheten börjar minska. Det verkar väl aggressivt. Jag skulle hellre se att den typen av åtgärder gick över till annat, där det gör mer nytta. Det är ändå statliga pengar. På så sätt kan vi också få igång den strukturomvandling som är så viktig. Vi har pratat om fastigheter, men också transportsektorn och andra delar kommer att behöva strukturförändras. undrade om säkerhetsåtgärder. Min tanke där är: Återställ det vi hade! Det är jobbigt nog. , : frågade vad man behöver göra, om man behöver gör mer av något eller om man behöver göra något annat. Det hänger alltid ytterst på tillräckligt mycket riskbärande kapital, antingen i företagssektorn, som pratade om, i banksektorn eller hos hushållen. Det betyder att man i den bästa av världar måste se till att bankernas bruttosoliditet helst höjs ytterligare. Det är också nog så viktigt att man när de goda tiderna återkommer måste envetet se till att inte urvattna regelverken. Det finns alltid oerhört starka incitament på den privata sidan för att hävda att om vi vattnar ur regelverken blir alla lite lyckligare i närtid. Det brukar då ofta komma surt efteråt. fråga, som har återkommit i lite olika sammanhang , gäller när man ska dra tillbaka åtgärderna. Vi som var med , efter bankkrisen, använde en teknik där vi resonerade som så att vi avvecklar alltihop när omvärlden betraktar det vi gör som en icke-händelse. När man avvecklar åtgärderna blir det alltså inte någon stor diskussion om det är rätt eller fel, eftersom det finns en allmän konsensus i samhället, i och utanför, om att det nu har blivit någorlunda som vanligt igen. Då är det inte särskilt konstigt att man avvecklar, och då händer ingenting över huvud taget. Hur ska man då beskriva det när man gör det? Ett exempel var att hålla ett öga på arbetslösheten. Det är mycket rimligt att göra det. Men jag tror att det i slutänden blir som i de flesta andra situationer när man ska göra makroekonomiska bedömningar. Det är svårt att titta på endast en variabel. Men se det inte som någon kritik från min sida att just arbetslösheten har berörts här. Man får göra en bedömning av den allmänna ekonomiska utvecklingen, inklusive arbetslösheten. När man kommer fram till att det nog är så normalt som det kan tänkas bli är det att vända blad och säga: har vi den här kritiska, besvärliga perioden bakom oss. ska vi fokusera på helt andra frågeställningar framgent. Om man tittar på den BNP-graf som jag visade inledningsvis kan man se att vi är långt ifrån någon normalitet. Det tar säkert ytterligare något eller innan vi är tillbaka på ruta ett. Finansmarknadsminister (MP): Jag vill instämma i ledamöternas beröm av myndigheterna och deras agerande. Jag var inne på det i mitt anförande, men det är viktigt att igen understryka det. De har gjort väldigt stor nytta. Det har räddat många företag och många arbetstillfällen i . Jag fick en fråga om korttidsarbete och permitteringsstödet. Jag vill understryka faran med att titta på varje enskild åtgärd för sig. Man måste titta på de samlade åtgärderna från regeringen. Korttidsarbete är en väldigt viktig bit men långt ifrån den enda. Vi har också gett företag möjligheter att få anstånd med skatteinbetalningar och att få tillbaka likviditet via skattekontot för att de ska kunna fortsätta att ha människor anställda. Vi har omställningsstöden, som har varit otroligt viktiga för att företagen ska kunna klara av sina fasta kostnader och därmed behålla sina verksamheter och sina anställda. Vi har också Företagsakuten, där framför allt små och medelstora företag har kunnat få krediter för att överbrygga den här svåra situationen. Sammantaget har vi gjort väldigt stora insatser. Vi har också upprätthållit efterfrågan i ekonomin genom att förbättra trygghetssystemen, till exempel a‑kassan. Det har gjort stor skillnad. De ekonomiska bedömare som tittar på åtgärderna noterar också att det har räddat hundratusentals arbetstillfällen i . Det är jag stolt över. måste vi också ge människor möjligheter att hitta en annan väg. Där tror jag att utbildning är och kommer att vara en otroligt viktig väg framåt. Regeringen har kraftigt utökat antalet utbildningsplatser. Vi ser också att antalet studenter på exempelvis universitet och högskolor ökar snabbt. Det är en god investering för både individen och samhället att individen vid sämre tider på arbetsmarknaden skaffar sig bättre kompetens och därmed får en bättre framtid när det gäller att få ett arbete. Vi har satt hundratusentals utbildningsplatser på plats just för att man ska kunna få den kompetens som efterfrågas på arbetsmarknaden. Det förbättrar också möjligheterna för att arbetslösheten ska sjunka snabbare framöver. Det är det vi hoppas kommer att ske. , Riksgälden: Som svar på fråga tycker jag att man stegvis ska fasa sig ur den expansiva politik som vi har. Inom stabilitetsrådet har vi inte diskuterat tajmning i någon större utsträckning. Men jag tror att man ska titta på att göra det stegvis och i takt med en tydlig återhämtning. Om man tittar på arbetslöshet, sysselsättning och andra saker kan man naturligtvis välja. Det är klart att övervintringen har ett slut. En del av reformerna är tidsbegränsade, och då måste man fatta nya beslut. Ska man fortsätta med omsättningsstöd när omsättningen har gått upp och så vidare? Jag tror alltid att det finns plats för utbudsreformer som leder till att förbättra ekonomins funktionssätt. De kan vara expansiva. Man kan växla några av de åtgärder man gör mot andra typer av expansiv ekonomisk politik. Jag tror som sagt inte att man behöver vara jätteorolig för där det blir lite överhettat i ekonomin. Det kan vara bra. Men måste man förr eller senare våga dra tillbaka. (MP): Jag vill börja med att tacka för väldigt intressanta dragningar och för era insatser under den här krisen. Det har varit helt avgörande för oss alla. När man kommer in så här sent har flera frågor redan ställts. Jag ska därför inte förlänga i onödan. Men jag reflekterar över några saker när jag hör er. Det talas om en tudelad arbetsmarknad som i värsta fall kan bestå. Det talas också om att bostadsmarknaden och delar av aktiemarknaden har klarat krisen förvånansvärt bra. Jag tänker att detta rimligtvis kommer att sluta i att de växande ekonomiska klyftorna kan bli än större framöver. Jag vill gärna höra era reflektioner kring det. Finns det en risk att läget biter sig fast? Vad kan man i så fall göra för att mildra en sådan effekt? (S): Jag vill också instämma i ett varmt tack för allt arbete som ni har gjort och som ni säkert kommer att fortsätta göra. Jag hade tänkt fråga om avvägningen mellan att ligga kvar med stödåtgärder och att med nödvändighet börja avveckla en del. Men eftersom det har varit ett så stort tema lämnar jag det och tänker i stället fråga om en annan sak. pratade om moral hazard, risken att en del företag väntar sig att staten ska så att säga klara skivan och att nödvändig strukturomvandling av den anledningen uteblir. Vilka branscher bedömer ni har störst risk att hamna i den situationen? Det kan vara bra för oss att höra hur ni ser på det. Vi vet till exempel vilka branscher som tar emot mycket stödåtgärder. Därför skulle det vara intressant att höra hur ni resonerar om i vilka branscher det finns risk för det och som vi bör hålla särskild koll på? i (M): Jag vill också tacka för bra dragningar. Jag har en fråga om riskerna för spridningseffekter från den europeiska banksektorn. Jag upplever att den är betydligt svagare än den svenska. Vilka konsekvenser kan det få för de svenska affärsbankerna? Vi har inte pratat särskilt mycket om kommersiella fastigheter. Men vi har tagit upp det tidigare. Den finansiella stabiliteten har till stor del hotats av en stor sektor kopplat till kommersiella fastigheter. Vi ser också att fastighetsbolag har oerhört dålig kassalikviditet med tanke på de kortfristiga skulderna. Har riskerna i den kommersiella sektorn ökat med pandemin? Min sista fråga rör att vi i en normal konjunktur har en eftersläpning med företagskonkurser. Det såg vi efter finanskrisen. Några av de stödåtgärder som vi har beslutat om handlar om anstånd med exempelvis skatter, och företag har fått låna mer pengar. Eftersläpningen kanske blir värre i den här konjunkturnedgången. Svenska banker är också oerhört exponerade mot företag som är högt skuldsatta. Vilka risker ser ni för den finansiella stabiliteten ifall vi får ett betydligt högre konkursutfall det närmaste året? Ordföranden: för bra frågor, ! Vi har en deadline att hålla. ska ha fått avsluta mötet. Det hänger ihop med att vi ska kunna klubba en extrabudget. Jag tror att vi alla vill att den kommer på plats. Med det medskicket har ni ungefär att svara på de här sista frågorna. Då gör man kanske klokt i att välja någon fråga som man är särskilt intresserad av att svara på. Finansmarknadsminister (MP): Jag kan börja med att kommentera det här med europeiska banker och spridningsrisker. Vi ska vara medvetna om risken när det gäller till exempel nödlidande lån på de europeiska marknaderna. kan vi konstatera att det nu är betydligt mindre nödlidande lån i det europeiska systemet än under finanskrisen. I har vi också förmånen att ha en väldigt liten andel nödlidande lån, minst i . Det ska vi vara glada för. Vår analys är inte heller att det finns någon stor, direkt spridningseffekt från den sydeuropeiska finansmarknaden till den svenska. Vi klarar ändå av att upprätthålla så att vi inte får in smittoeffekter i det svenska finansiella systemet. Det ser vi också ganska lite av på finansmarknaden, till exempel när det gäller nödlidande lån. Jag vill också kort kommentera mycket relevanta fråga om hur vi kan förhindra att den här krisen får långvariga effekter i form av stora ekonomiska klyftor. När vi nu ska lyfta ur den finansiella krisen har vi ett stort ansvar att också ha stort fokus på hur vi kan ge dem som har störst utmaningar särskilt stöd. Det gäller till exempel människor som har låg utbildning. Vi vet att de har sämre möjligheter att komma in på arbetsmarknaden. Hur kan vi skapa bästa möjliga förutsättningar för dem att spetsutbilda sig och få en kompetens som arbetsmarknaden efterfrågar? Jag konstaterar dessutom att det just under sådana här kriser är viktigt att ha trygghetssystem som fångar upp människor så att man inte faller mellan stolarna. Om man har en ekonomisk trygghet att utgå från är det mycket lättare att vara aktiv och komma tillbaka i både utbildning och arbete. Det är en viktig lärdom, tycker jag. Jag vill tacka för mycket bra frågor och en bra diskussion. , Riksgälden: Jag börjar med fråga om fördelningseffekter. Det är viktigt att uppmärksamma det eftersom en för skev fördelning i ett samhälle hämmar tillväxten. Om den är för skev eller inte är en empirisk fråga, och vad man ska göra är i grunden en politisk fråga. Vad gäller fråga om moral hazard och i vilken bransch det är värst måste jag tänka igenom den. Jag har inte ställt mig den frågan själv. Men man kan se att de största riskerna finns i och tas inom den finansiella sektorn och förstås inom banksektorn. Det är alltså en form av svar. , : Jag ska koncentrera mig på några frågor. Var är risken för moral hazard störst? Den är absolut störst i banksektorn och just kopplad till sektorer som har stor betydelse för banksektorn, inte minst den kommersiella fastighetssektorn. De behöver låna mycket, är starkt låneberoende. lånar de i banker och ibland på obligationsmarknaden. Men där finns kopplingar till det finansiella systemet som har inslag av too big to fail. Det gör att moral hazard i fastighetssektorn definitivt är en sådan risk. Möjligtvis finns den också i andra stora kapitalintensiva branscher, till exempel flyg. Men det får väl framtiden utvisa. När det gäller CRE () har vi gjort ganska ordentliga granskningar. Våra analyser säger att kommersiella fastigheter är väldigt räntekänsliga. Det räcker med ett par tre procentenheters uppgång i deras finansieringskostnad för att ett flertal av fastighetsbolagen ska hamna i i alla fall en svårare situation som, kombinerad med till exempel ökade vakanser, skulle kunna leda till kreditförluster. Jag är definitivt bekymrad över den kommersiella fastighetssektorn. Vi har också höjt kapitalkraven på just den sektorn. Det fattade vi beslut om före krisen, och det kommer vi att genomföra. Det är en dominerade del av bankernas företagsutlåning. , : När det gäller fråga om inkomstklyftor handlar det om två saker. Den ena är arbetsmarknaden. Man ska underlätta för och göra det möjligt för dem som är utanför arbetsmarknaden att komma in på den på ett bra sätt. Den andra gäller den återkommande frågan om bostadsmarknaden. De som är utanför eller av olika skäl hålls utanför bostadsmarknaden bör kunna agera på och komma in på en bättre fungerande bostadsmarknad. Det leder också till omfördelningseffekter som är sådana att man inte skapar problem för dem som inget har medan man gynnar dem som redan har. När det gäller EU-banker tror jag inte att banker inom EMU är en särskilt stor risk för svenska banker. De frågorna och frågeställningarna är kända sedan mycket . Det finns inga överraskningar där. Precis som noterar kräver kommersiella fastigheter nog någon form av punktbevakning, eftersom riskerna där är förhållandevis stora. Framför allt är riskerna stora om det sker stora förändringar i samhällsekonomin och inte minst i räntenivån. På konkurssidan kan man vänta sig en viss eftersläpning. Så här långt har vi alltid haft fel när vi från vår sida har funderat på att konkurserna kommer att öka, och det har varit bra att vi har haft fel. Jag hoppas att vi nu har rätt. Men det är klart; det här är inte helt och hållet över . Visst kommer det att komma konkurser framöver, men i betydligt mindre omfattning än om de åtgärder som olika aktörer har vidtagit inte hade genomförts. Vice ordföranden: tack för detta! Jag kan konstatera att denna typ av utfrågningar och diskussioner alltid brukar vara väldigt intressanta. Ledamöterna får ha en bra diskussion med er gäster. kändes det extra viktigt att verkligen få till denna utfrågning med tanke på den pandemi och den kris som vi nu befinner oss i. Vi vet att riskerna för det finansiella systemet är extra stora under kriser och . Vi ser därför fram emot nästa års diskussion. Med detta vill jag från utskottet och på alla ledamöters vägnar tacka från , från , från Riksgälden och finansmarknadsminister för att ni har deltagit här . Tack för bra diskussioner. Vi önskar er en fortsatt fin dag. Därmed avslutar vi utfrågningen. [1] Se . [2] Den prognos från IMF som redogörs för i skrivelsen är . Enligt en uppdaterad prognos bedömer IMF att BNP-tillväxten i världsekonomin 2020 blir –3,. [3] Invest EU-programmet ersätter Europeiska fonden för strategiska investeringar. [4] Allmänna råd är inte juridiskt bindande på samma sätt som en föreskrift. Allmänna råd ger utrymme att vidta andra åtgärder som leder till att syftet med en bakomliggande rättsregel uppfylls. [5] Referensräntan fastställs en gång per halvår av . [6]och rådets direktiv /65/EU av om marknader för finansiella instrument och om ändring av direktiv /92/EG och av direktiv /61/EU (förkortat Mifid II) [7]och rådets förordning (EU) nr 600/2014 av om marknader för finansiella instrument och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (förkortad Mifir) [8] och rådets direktiv /92/EU av om jämförbarhet för avgifter som avser betalkonto, byte av betalkonto och tillgång till betalkonto med grundläggande funktioner.