bet · H801KU20d3 · 2021-01-01 00:00:00 — Det är ett sätt att bredda diskussionen så att hela regeringen deltar i samma diskussion och att man kan diskutera mer strategiska frågor och öka kunskapen kollektivt i regeringen. Men det är inte ett beslutsfattande format med allmän beredning. Det är inte där besluten fattas, utan de fattas på de formella regeringssammanträdena. (SD): Tack, fru ordförande, och tack ministern för svaret! Trots att haft en särskild ställning – man hör att ministern själv vid den här utfrågningen nämner och dess centrala roll, och det har sagts även vid tidigare utfrågningar med bland annat socialministern: ministern varför inte har haft en stående inbjudan till dessa beredningar? Hur säkerställde regeringen att man fick den tillräckliga dialogen med som haft den här centrala rollen? : Tack, fru ordförande! Egentligen är det väl en fråga för socialministern att diskutera eftersom myndighetskontakterna sker mellan och . Men jag vet att departementet har haft i princip daglig kontakt med men också andra myndigheter som varit djupt berörda av den här krisen. Det gäller inte minst . På samma sätt har vi på haft väldigt nära dialog med Myndigheten för samhällsskydd och beredskap under hela den här krisen men också i perioder med inför eller under att den har fått nya ansvarsområden och nya uppdrag under den här pandemin. Det är inte så att allmän beredning är det forum där vi sköter kontakten mellan regering och myndighet. Det gör ansvarigt departement, och det sker löpande. Däremot är allmän beredning ett forum för en gemensam diskussion och strategiska överväganden inom regeringen. Det har vi haft löpande. i regeringen finns det ingen fråga som på något jämförelsevis sätt har dominerat allmän beredning som den här pandemin. I princip har vi haft den här frågan uppe på alla allmänna beredningar Det finns ingen brist på information till regeringen från till exempel . (C): Tack, ordförande, och tack statsrådet för svaren ! Den före detta generaldirektören för MSB, , sa här på KU, citat: Min uppfattning är att vi systematiskt och strukturellt har underskattat pandemins betydelse och utmaningarna som finns i vårt land. Jag har också sagt att vi systematiskt och strukturellt har överskattat vår egen förmåga. Jag vill gärna fråga vad statsrådet har för syn på den bedömningen som den före detta generaldirektören gjorde. Hur ser regeringen på det uttalandet? Statsrådet har tidigare nämnt att en lärdom är att vi behöver återställa det civila försvaret och försörjningsberedskapen. Men finns det fler saker som är uppenbara lärdomar av pandemin kopplat till eller från uttalande? : Tack, fru ordförande! Tack också, ledamoten, för en viktig fråga. var generaldirektör för för samhällsskydd och beredskap som har en väldigt specifik och viktig roll i krishanteringen, som jag har beskrivit tidigare. Dess roll är att se framåt och varna för risker som kan uppstå. Jag tycker att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap har gjort det under pandemin på ett föredömligt sätt så att myndigheter med det som beslutsunderlag kan planera, förbereda och vidta åtgärder för att kunna hantera krisen bättre. Jag lyssnade också på utfrågning av socialminister . Där var hon väldigt tydlig med att det finns nog inget land i världen som hade riktigt tagit höjd för effekterna av den här pandemin på det sätt som det blev. Det är väl tyvärr så att vi har en kollektiv resa i världen att förstå att pandemier kan få ännu större effekter än bara de mer medicinska effekterna. Det är de enorma effekterna på handelsströmmar och den protektionism som har uppstått kopplat till vaccination. Ett tag hade vi problem med leveranser till och med inom av viktiga varor. Det var något som vi inte trodde. Det har prövat oss på ett sätt och därmed också blottlagt en del av vår bristande förberedelse inför de här händelserna. Vi talade förut om beredskapsfrågorna. Jag tycker att försörjnings- beredskapen bara är ett sådant exempel på det. Jag tycker att det är rimligt att säga att världen underskattade effekterna av det här och att liksom många andra länder faktiskt har en hemläxa att göra. Den tycker jag att vi ska ta tillsammans i . (V): Tack, ordförande! Jag har fått svar på mina frågor. Skånberg (KD): Tack, fru ordförande! Tack, statsrådet, för svaren så här långt! Jag hör uttryck som att den övergripande strategin har vuxit fram. Det har också sagts att det har jobbats löpande. Det har inte funnits ett behov av en beslutad strategi. Men KU har att pröva statsråden och regeringen utifrån våra grundlagar, inte minst regeringsformen. Där står: Regeringen fattar enligt regeringsformen 7 kap. 3 § sina beslut kollektivt och är kollektivt ansvarig för dessa beslut. har statsrådet hänvisat till 700 beslut som regeringen har fattat. Vi utgår naturligtvis från att det är sådana kollektiva beslut. Men det är 700 beslut som inte är samordnade i den beslutade strategin. Det har inte funnits någon beslutad strategi. Statsrådet sa själv att det är någonting som har gjorts löpande, och det har inte funnits behov av en beslutad strategi. Hur ska vi förstå bristen på beslutad strategi mot regeringsformens krav? : Tack, fru ordförande! Som sagt var: Vi har fattat över 700 beslut under den här pandemin. Alla är gemensamt beredda och med beredningsunderlag, vilket är de mest omfattande besluten någonsin tror jag i kopplat till en krishantering. När det gäller just inriktningen på ett arbete är det inte ovanligt att regeringen inte fattar ett formellt beslut om inriktningen på vårt arbete. Det är faktiskt så det sker. Vid till exempel internationella förhandlingar, ståndpunkter eller tidigare kriser utgår vi från målsättningar och strategier, målsättningar och en inriktning på arbetet, som sedan kommer till uttryck i de konkreta besluten. Regeringen brukar inte fatta beslut utan att beslutet ska förändra någonting substantiellt: rättsverkan, ansvarsfördelning, nya uppdrag, resurser. Alla de besluten är gemensamt beredda och fattade beslut enligt konstens alla regler. Jag kan också göra en historisk koppling som jag har gjort tidigare. Den mest närliggande stora krisen vi har genomgått, finanskrisen, där gjorde den dåvarande regeringen på exakt samma sätt. Man fattade en lång rad beslut, och sedan redovisade man de strategiska övervägandena för hur man har jobbat till i budgetpropositionen. I det här fallet har vi också redovisat dem i andra sammanhang: på hemsidan, inför , inför partiledarna och så. Vi har varit väldigt öppna med våra målsättningar och strategiska överväganden. Däremot eftersom det inte var rättsverkan av beslutet såg vi inget behov av att fatta ett sådant beslut. Det är de överväganden som regeringen har gjort. Skånberg (KD): Tack, fru ordförande! Låt mig säga att det var naturligtvis, och är naturligtvis, en okänd sjukdom med okänt sjukdomsförlopp och symtom som vi inte har sett tidigare. Som statsrådet sa är det en allvarlig kris utan motstycke i modern tid. Det ska vi ha i bakgrunden. Det går inte att jämföra med någon annan kris. Det här är långt utöver vad vi i vår livstid har varit med om. Likväl är det så att när statsrådet jämförde med och , som inte hade några beslutade strategier, säger vår grundlag, regeringsformen, att regeringen är kollektivt ansvarig för dessa beslut som fattas kollektivt. Regeringen gjorde en bedömning att det inte behövdes någon strategi utan man kunde ta det löpande. Det förundrar mig. Jag tänker att inför den största krisen utan motstycke i modern tid skulle man behöva en helt annan spårbarhet, en helt annan precision, än att låta besluten tas ad hoc. Men jag ska förstå statsrådet så att det räcker med att ta dem löpande. : Tack, fru ordförande! Varje beslut måste beredas. Det måste finnas underlag. Vi måste följa de beredningsrutiner som finns när regeringen fattar beslut. Det är jag väl medveten om att granskar, och ska göra det. Det är en ordning. För de över 700 beslut som regeringen har fattat finns den spårbarheten. När det däremot gäller strategin har den redovisats väldigt öppet. Det är ingenting hemligt kring detta. Den har redovisats på regeringens hemsida. Det har redovisats väldigt tidigt under pandemin, de överväganden vi gjorde och inriktningen, för partiledarna och inför där de berörda myndigheterna arbetar och finns. Vi har dessutom i två regeringsbeslut beskrivit detta både i budgetproposition och i uppdraget till Corona- kommissionen. Vår bild är att regeringen fattar ju inte beslut bara för att fatta beslut. Regeringen fattar beslut för att vi vill åstadkomma någon form av förändring, oavsett om det är pengar, mandat eller inriktning på en verksamhet som inte har haft den inriktningen. Då har inte det varit föremål för ett regeringsbeslut, på samma sätt som den dåvarande regeringen inte hade någon beslutad strategi kopplad till finanskrisen. Jag vill vara tydlig med att säga att jag tror att den dåvarande regeringen hade en strategi, eftersom de har redovisat den i budgetpropositionen. Jag är helt övertygad om att den dåvarande regeringen hade kloka övervägningar varför man inte kände sig ha behov av att fatta ett formellt beslut om detta. Jag tycker nog att vi följer en tradition och en väg som inte är ovanlig. All inriktning på regeringens arbete är inte regeringsbeslut. Det är många saker som inte förutsätter ett regeringsbeslut – viktiga frågor om hur vi internationellt förhandlar, hur vi jobbar med vissa frågor inriktningsmässigt. I alla de processerna är alla departement involverade, men i det här fallet var det inte formellt ett beslut. Det kan man säkert diskutera om man vill. Vi fann inte skäl för ett regeringsbeslut, men vi har varit väldigt öppna med strategin. Avslutningsvis, för dem som följer det här, kanske också via medierna: Detta låter ju väldigt mystiskt, men strategin går ut på att det övergripande målet är att begränsa smittspridningen för att skydda människors liv och hälsa, säkra sjukvårdens kapacitet, säkerställa resurser för hälso- och sjukvården, begränsa inverkan på annan samhällsviktig verksamhet, lindra konsekvenser för medborgare och företag samt dämpa oron. Sedan säger vi att de åtgärder som ska vidtas ska baseras på kunskap och beprövad erfarenhet. Rätt åtgärder ska vidtas . Att upprätthålla den här strategin förutsätter att man omprövar vidtagna åtgärder löpande. Så egentligen flyttas ju fokus från målsättningarna, som jag tror att det finns väldigt brett stöd för, till åtgärderna. Och varje åtgärd kräver ju avgörande och avvägningar mellan olika intressen och vad som är mest relevant. Jag tycker att det är en rimlig väg framåt. Och vi har absolut inte varit hemliga med den här strategiska inriktningen. Vi har redovisat den vid otaliga tillfällen, och den är i princip oförändrad. Vi har betonat de regionala och lokala aspekterna av strategin något mer , därför att det fanns en diskussion i vår relation med och andra länder som visade att smittspridningen sker mer i klusterform. Därmed blir det ännu viktigare att snabbt kunna begränsa smittan i vissa delar av , till exempel, och att kunna jobba med lite olika metoder och åtgärder beroende på hur smittspridningen ser ut, att det inte bara nationellt är samma förhållningssätt över landet. (L): Tack så mycket, statsrådet, för den fortsatta redogörelsen! Uppfattar jag det statsrådet nu redogjorde för korrekt? Han anser att det har funnits ett fastslaget mål. Det har funnits en fastslagen strategi. Däremot är det taktiken för att uppnå det hela, det vill säga åtgärderna, som har varit den ständigt pågående processen, så att säga, och dem har vi inte sett huggna i sten. Det är den första frågan. Den andra är: Vi vet ju precis som statsrådet att regeringen styr riket och leder myndigheternas arbete. På så sätt kan också regeringen ses som en tvärsektoriell permanent krisenhet. Men då vill jag bara kontrollera här: Jag tyckte att jag hörde att statsrådet sa att krisledningsenheten, denna gäckande tillvaro, var informerad. Uppfattade jag det korrekt, och finns det övriga kommentarer från statsrådet gällande det? : Fru talman! När det gäller den sista frågan är jag inte säker på ifall jag slarvade med ordet. Jag menar naturligtvis , om jag sa någonting annorlunda. Sa jag fel igen? Jag har en förmåga att vilja ge dig en ny position. Det är inte meningen. fick information om detta, naturligtvis. har jobbat löpande med både scenarier och uppdateringar till både regering och . Den har jobbat väldigt tidigt i den här krisen, vill jag säga, med att förse hela med uppdaterad information och också belyst internationella skeenden som är viktiga för . Ledamoten har det helt korrekt: Målsättningarna har varit konstanta och över hela förloppet. Det som har varierat är åtgärderna: Vilka åtgärder vidtar man för att minska smittspridningen? Vilka åtgärder vidtas för att lindra konsekvenserna för företag? Där finns det ju också en pågående diskussion och avvägningar i varje enskilt fall. Det är så det måste vara. Vi har ju själva diskuterat, nu här i , avvägningar där vi först har fattat ett beslut och sedan tvingats fatta ett nytt beslut, också i linje med att man måste kunna ompröva beslut om det visar sig att effekten inte blir den man har räknat med. Målsättningen har alltså legat fast. Inriktningen har legat fast. Däremot har åtgärderna varierat , och ska variera , beroende på hur verkligheten utvecklas, det kunskapsunderlag vi får, men också på hur vi väger olika intressen mot varandra. (MP): Ordförande! Tack, statsrådet, för redogörelsen! Jag har fått svar på mina frågor. (S): Jag ska ställa en fråga som blir baserad just på diskussionen om strategi, inte strategi, mål och allt det där. När vi säger just att vi har haft att göra med något vi inte visste riktigt vad det var till att börja med är ju den fundering som väcks: Om regeringen hade fattat beslut om en detaljerad strategi från början, hade inte det rent av kunnat leda till risker, till att omprövningen som var nödvändig med en okänd fiende hade tagit ? Det är en nästan lite ledningsfilosofisk fråga. Den andra delen är: Finns det något land som vi kan titta på som har haft en fastslagen strategi som har gällt genom hela pandemin? : Fru ordförande! Den sista frågan har jag inte ett korrekt svar på. Jag vet inte om det finns något land som haft en strategi och där man har redovisat åtgärder och inte ändrat den. Det har inte jag kunskap om, så det får jag välja att passa på. Jag tror dock att det är otroligt klokt att man, när man går in i en sådan här kris, definierar målsättningar som är långsiktiga och bärande. Jag vill också vända mig emot det frågeställaren säger om att det finns en diskussion om det finns en strategi eller inte. Den här strategin är ju redovisad i en massa olika sammanhang. Vi har också i två regeringsbeslut beslutat om att beskriva strategin, så den är ju de facto påtaglig och beskriven. Däremot pågår det nu en diskussion om just beslutet kring strategin, och den har jag redogjort för. Jag tror att det är klokt att ange målsättningar för och inriktning på verksamheten och lämna öppet för olika åtgärder, särskilt i ett läge där kunskapsunderlaget är svagt och där vi vet att ju går, desto mer kunskap kommer vi att få. Det vi tidigt i pandemin trodde var verkningsfullt kan senare i pandemin visa sig vara icke verkningsfullt. Vi kan lära av andra länders agerande eller forskning, nya kunskaper som vi kan tillämpa i vår strategi. Men så långt som möjligt bör man ha målsättningar för det strategiska arbetet och strategin som bär . Jag tror att det är problematiskt om man hattar med målsättningarna och ändrar dem, och det har vi inte gjort under den här pandemin. Det säger väl någonting om att det verkar finnas en ganska bred uppställning kring inriktningen på arbetet så här långt. Avslutningsvis finns det dock flera länder som haft väldigt tydliga strategier på ett annat perspektiv. finns det strategier för när man ska öppna, vilka dagar och vilka verksamheter som ska öppna. Men det är en annan strategisk diskussion som egentligen handlar om hur man gör med åtgärderna: När skalas de upp och ned och så? Det kan man ha lite olika filosofier kring. Jag följer inte minst krishanteringsorganisationens internationella rapporter, men jag läser också ambassadrapporter. Jag kan konstatera att länderna har ändrat sig fram och tillbaka, veckor fram och tillbaka, och backat från beslut . Eftersom en del länder också har väldigt detaljerade begränsningar för hur människor får leva sina liv, på ett sätt där kanske inte har gått lika långt, har de reglerna ändrats väldigt . Jag tror att det skapar problem för människors förmåga och vilja att upprätthålla sina beteendeförändringar. Så långt som möjligt bör man vara uthållig. Det är också en ambition, även om vi vet att vi kan behöva fatta nya beslut som innebär förändringar för medborgarna. Ordföranden: Då går ordet till , och då passar jag på. Jag är fortfarande väldigt nyfiken. Å ena sidan slår inrikesministern fast, om inte med entusiasm så i alla fall med emfas, att det finns en strategi. Den har varit väldigt viktig, men den är däremot inte beslutad. Jag ställde en fråga i förra omgången om vem som hittat på den, så att säga, om det var grupparbete runt lunchbordet, på allmän beredning eller om det var några punkter på ett papper och man sedan sa: Nej, men det här känns bra. kör vi på det här. Någon kan väl lägga upp det på hemsidan. Jag raljerar här lite grann. Det är egentligen inte meningen, utan det är mer för att försöka förstå hur den här processen har gått till. Jag har inte uppfattat att någon har krävt att det ska finnas en strategi, utan det är regeringen själv som har tryckt på att det finns en strategi och att den ska följas. Sedan har den, precis som inrikesministern mycket riktigt säger, beskrivits i minst två beslut som vi har fått oss till del. Men vem är upphovsmannen? Och hur gick det till? Någon måste ju ändå ha skrivit ned det här på ett papper. Den har som sagt sedermera hamnat både på hemsidan och sedan i andra beslut. Om inrikesministern ändå … Det blir tjatigt, men jag måste försöka få lite mer svar på den här frågan. : Fru ordförande! Då är det som med egentligen alla inriktningar i viktiga frågor som berör alla departement, vilket detta gör, att det har diskuterats mellan alla departement. Det har diskuterats inom gruppen för GSS, den strategiska samordningsgruppen av statssekreterare. Det har också diskuterats på allmän beredning. Av detta har det växt fram en strategi som regeringen har arbetat utifrån och målsättningar som har redovisats. Det fanns behov av att redovisa hur den här strategiska inriktningen såg ut, och då publicerades den. Sedan har regeringen fattat två regeringsbeslut där vi har beskrivit strategin, både i budgetpropositionen och inför arbete. Jag konstaterar att det liknar det sätt på vilket tidigare regeringar har hanterat till exempel finanskrisen. Ordföranden: Jag känner ändå … Upphovsman? Ska vi tolka det som att det kommer från statssekreterargruppen, den här GSS, eller …? Det är min fråga. : Fru ordförande! Hade det varit ett beslut så hade det ju funnits en beredningsrutin eftersom det här är ett förhållningssätt som regeringen arbetar efter. På samma sätt som vi jobbade med förhållningssätt, förstår jag, under finanskrisen och på samma sätt som vi jobbar i internationella förhandlingar eller vid andra inriktningar av arbeten som sker mellan olika departement så sker det inte ett formellt beslut. Då kan jag inte heller peka på en aktör som har fattat det beslutet, för då har vi ju fattat ett beslut. Det blir en contradiction in terms på något sätt. Tyvärr är det inte möjligt att ge det beskedet eftersom beslutet inte är fattat på det sättet. Men regeringen har jobbat efter detta, diskuterat i allmän beredning, diskuterat med GSS, diskuterat med alla departement. Vi har jobbat med samma strategi under hela pandemin, och den har också kommit till uttryck i och beskrivits, faktiskt, i flera regeringsbeslut. (SD): Tack, ministern, för dina svar! Ministern var lite inne på att man kom på att det kunde vara en klustersmitta och att man då ändrade lite i strategin. När man följde det här … De flesta länder i världen tog ju en försiktighetsåtgärd och behandlade eller hanterade den här pandemin från början som om den skulle vara en klustersmitta. Det ser man också på de åtgärder andra länder tog, med en väldigt stor prioritering av att testa, smittspåra, isolera. I ljuset av de åtgärder som regeringen har tagit verkar det kanske inte alltid riktigt som om man skulle liksom från början ha varit inriktad på att det skulle vara en klustersmitta. Kan ministern säga någonting om det? : Fru ordförande! Utgångspunkten för hela strategin är att minska smittspridningen. Efter tid lär vi oss mer av hur det här sprids. Och klusterdimensionen fick ökad spridning efter hand. Men det spelar inte så stor roll, menar jag. Fortsatt är det ju att minska smittspridningen som är målsättningen. Och ska man göra det oavsett om det är en klustersmitta eller om det är en mer pandemisk smitta som sprids brett till allmänheten, mer som en influensa. Det spelar ingen roll för målsättningen i strategin, som vi är här för att diskutera, det vill säga minska smittspridningen. Däremot har vi lärt oss mer . Men det är inte så att det är enkelt att avgöra vilka ... är vi tillbaka igen till försiktighetsprincipens resonemang. Det har ju funnits aktörer som har velat stänga svenska skolor och velat att alla små barn ska vara hemma för att det skulle minska smittspridningen. Kunskapsläget har varit ganska tydligt med att det inte verkar vara barn och ungdomar som driver smittan. Då har vi försökt, givet att viockså vill hålla igång samhällsviktig verksamhet och värna den, att se till att barnen så långt som möjligt kan bedriva sin skolundervisning. För det är viktigt för samhället, och det är inte minst viktigt för de barnens framtidsutsikter. Det är inte så lätt att säga att vissa åtgärder per automatik skulle behandlas annorlunda. Utgångspunkten är att minska smittspridningen, och det kan man göra på väldigt många olika sätt. Jag delar bilden. Det har till och med statsministern varit tydlig med. Han tycker att testningen och smittspårningen borde ha varit större . Det kom igång för långsamt och skalades upp för långsamt. Men det kanske är föremål för en annan diskussion än den jag är här för att föra med er . (C): Ordförande! Jag vill återkomma till inrikesministerns ansvar för MSB. Det var ju så att MSB var på god väg att ta fram en smittspårningsapp eller dylikt, ett digitalt verktyg. I har man haft den mycket uppskattade Coronablinkern. Det var ett viktigt verktyg i deras strategi. Sedan visade det sig att MSB sa att tyckte att det var fel tajmning eller liknande. Men har departementet på något sätt varit inblandat? Har man gjort en avdömning från den politiska nivån på departementet gällande det här verktyget eller appen? Eller på vilken nivå är beslutet fattat, helt enkelt? Kan inrikesministern redogöra för det? : Fru ordförande! Nej, men det är klart att vi blev informerade av MSB. Jag var själv med på möten där de beskrev hur det här arbetet … vilka effekter och möjligheter ett sådant här system skulle kunna få. Det var ju inte i första hand en smittspårningsapp. Det var mer en fråga om att mäta symtom, att åstadkomma beteendeförändringar. Det finns ju appar som har varit just … Den ser vilken telefon den var nära. Det finns andra sådana. Det var inte exakt en sådan utveckling som MSB arbetade med. Men man hade i det arbetet väldigt nära dialog, naturligtvis med men också med , och då indirekt med regionerna, hälso- och sjukvårdssystemet, som de facto genomför smittspårningen, till exempel, och genomför testningen. Det är otroligt viktigt att hälso- och sjukvårdssystemet är med på det här.