sou · H8B316 · 2020-04-01 00:00:00 — Särskilt mobiltäckningen kan innebära problem inte bara på landsbygden utan även i städerna, t.ex. i vissa tunnlar och byggnader. Kriminalvården kommer att använda samma GPS-ba- serade teknik som . Efter upphandling har Krimi- nalvården beslutat att använda samma leverantör av tjänster som . Även SiS använder ett system baserat på GPS-positionering. Myndigheten förbereder nu en ny upphandling. Oavsett vilken teknisk lösning som används förutsätter elektro- nisk övervakning medverkan av den övervakade. Han eller hon måste ställa sig till förfogande för att fotbojan ska kunna sättas på. Den övervakade måste också vara vaksam på att utrustningen fungerar. Vid mobila lösningar måste den övervakade ladda enheterna och, be- roende på teknik, se till att alltid ha med sig den enhet som behövs för övervakningen. 16.4.2Erfarenheter från användningen av elektronisk övervakning Kriminalvården har använt elektronisk övervakning som ersättning för fängelsestraff . Fotboja används även på några öppna anstalter. Kriminalvården har använt samma tekniska system och utrust- ning sedan starten. Fotbojan används för att kontrollera att den dömde inte bryter mot de föreskrifter som ålagts honom eller henne, i praktiken förbudet att vistas utanför bostaden än den som är tillåten. Den dömde har en sändare runt foten som med hjälp av radiovågor kommunicerar med en fast enhet i bostaden (larm går dock över telefonnätet). Det läggs ett schema för när den dömde får lämna bostaden. Effektivare kontroll av individer som bedömts utgöra ett allvarligt säkerhetshot En förutsättning för att någon ska kunna tilldelas fotboja är att det går att lägga ett schema för en överskådlig tid, helst hela avtjä- nandetiden. Har den dömde inte jobb, skola eller annan sysselsätt- ning kan han eller hon tilldelas en särskilt anordnad sysselsättning. Det kan vara deltagande i t.ex. programverksamhet, behandling eller någon form av samhällstjänst. I schemat läggs också in tid för per- sonliga inköp. Den dömde får även som han eller hon får disponera själv på en sysselsättningsfri dag (normalt ). Den tiden utökas successivt . Följer den dömde inte uppställda villkor kan det leda till att intensivövervakningen upphävs, först interimistiskt av Kriminalvården och sedan slutligt av en övervakningsnämnd. Den dömde får då avtjäna resterande straff- tid i anstalt. Om den dömde inte kommer hem till bostaden går det ett larm till en central på . Krimi- nalvården försöker då få kontakt med den dömde för att ta reda på varför schemat inte följts. Går larmet utanför kontorstid vidarebe- fordras larmet till en av de nio anstalter eller häkten som har bered- skap för det. Har den dömde avvikit hanteras det på samma sätt som om han eller hon hade avvikit från ett fängelse. Det innebär att befä- let på anstalten eller häktet dit larmet går kan besluta att upphäva intensivövervakningen och koppla in polisen för att hämta den döm- de. Om den dömde inte påträffas då leder det till att han eller hon efterlyses. Kriminalvården har ett beredskapsnummer dit de som har elek- tronisk övervakning kan ringa om de inser att de inte kommer att hinna hem , t.ex. på grund av trafikstockning. Kriminalvården gör oannonserade hembesök (cirka två besök för varje dömd) för att kontrollera att den dömde följer föreskrivna krav på nykterhet m.m. Det sker en ständig övervakning av de som har in- tensivövervakning. En person sitter dygnet runt och kontrollerar på en datorskärm att ingen bryter mot förbud att lämna bostaden. Ett GPS-baserat system har använts på prov i liten skala vid per- missioner. GPS-övervakningen fungerar i stället så att samhället de- las in i tillåtna och förbjudna zoner. Kriminalvården har inte haft några större problem med att fotbo- jorna förstörs eller manipuleras på annat sätt, även om det har före- kommit. De flesta som får fotboja är tacksamma över att de erbjuds möjligheten att fortsätta sina familje- och yrkesliv i stället för att av- tjäna straffet på anstalt. Det är som avbryter Effektivare kontroll av individer som bedömts utgöra ett allvarligt säkerhetshot intensivövervakning med fotboja och vid utslussnings- åtgärder. De flesta avbrott beror på att den dömde har lämnat ett positivt alkoholtest. Antalet klienter med fotboja är på årsbasis cirka 1 800 dömda med intensivövervakning, 500 dömda i utslussning och 380 på an- stalt. På daglig basis är det cirka 250–400 dömda som har fotboja ute i samhället och 380 på anstalt. Antalet fängelsedömda som avtjänar sitt straff med fotboja har gått ned. Frivården har 34 kontor med uppskattningsvis tre till fyra hand- läggare som arbetar med elektronisk övervakning. Det rör sig därmed om drygt 100 personer. It-support hanterar övervak- ningen av applikationen och har cirka 15 anställda för dygnetruntbe- vakning. Därutöver finns det som nämnts en organisation som kan omhänderta larm utanför kontorstid. Den är förlagd till nio an- stalter och häkten där uppgiften att hantera larm ingår i ordinarie arbetsuppgifter (nio personer). Kriminalvårdens kontroller förutsät- ter att inte bara den dömde utan även andra som bor i samma bostad ger sitt samtycke till kontrollerna. Kriminalvårdens nya övervakningssystem och nya uppgifter Kriminalvården har upphandlat ett nytt GPS-baserat system, e-boja, som ska användas vid bl.a. intensivövervakning. Det nya systemet bygger på modern teknik för övervakning och kan kombineras med bl.a. ansiktsigenkänning och nykterhetskontroller. I det nya systemet kommer det att finnas ett centralt system på där det i en applikation kommer att finnas både en schemavy och en kartvy samt en lista på vad alla som övervakas elektroniskt ska göra. På så sätt kan man övervaka att alla finns där de ska vara . Det kommer att finnas en liten enhet i bostaden, stor som en hockeypuck, och en mobil enhet (mobiltelefon) som den dömde ska bära med sig när han eller hon går ut. Den övervakade har en liten fotboja som kommunicerar med den fasta och den mobila enheten. Det mäts upp en bostadsyta och i förekommande fall en liten yta utomhus som en balkong eller motsvarande där den dömde ska vara när han eller hon inte har tillå- telse att lämna bostaden. I det centrala systemet går det att ständigt övervaka de dömda och även att i efterhand ta fram information om Effektivare kontroll av individer som bedömts utgöra ett allvarligt säkerhetshot var den dömde har varit . Uppgifterna får sparas så länge de behövs, vilket Kriminalvården har satt . Där- efter förs de över till en arkivdatabas för att senare förstöras. Det system som kommer att användas på vissa öppna anstalter fungerar på liknande sätt, men där kommer anstaltsområdet att delas in i till- låtna och förbjudna områden under olika tider . Även här bygger övervakningen på att den dömdes vistelse schemaläggs. Det nya systemet har testats och beräknas kunna tas i drift . Kriminalvården hade inga större problem med att upphandla det nya systemet. Det finns fem eller sex aktörer på världsmarknaden, dock inga svenska. Avtalet som har träffats är , med möj- lighet till förlängning. Systemet är upphandlat som en tjänst, vilket innebär att det ingår service, drift och underhåll och uppdateringar. Hänsyn ska ha tagits till den tekniska utvecklingen och övergången till 5G. Kriminalvården ställde inget krav på att det skulle vara en fotboja men ingen av leverantörerna som lämnade anbud hade någon annan teknisk lösning att erbjuda. Det har övervägts om Kriminal- vården skulle ta fram ett eget it-system för elektronisk övervakning, men det har bedömts bli alltför kostsamt. Dessutom blir man då mer beroende av att den eller de personer som besitter it-kompetensen på området förblir anställda. kommer en ny lagstiftning att träda i kraft som innebär att fotboja kan användas vid villkorlig frigivning. Kriminal- vården räknar med att det inte kommer att handla om något stort antal, kanske 40–50 villkorligt frigivna . Farhågan är att de inte kommer vara lika motiverade att följa föreskrifterna. Det kan i sin tur ge upphov till fler larm. Kriminalvårdens kostnader för det gamla systemet har bestått i en engångskostnad på för inköp av varje fotboja och för hemenheten. Eftersom Kriminalvårdens nya sys- tem ska användas av både frivården och anstalterna uppskattar man att cirka 800 dömda inledningsvis kommer att hanteras i systemet. Beroende på vilken typ av övervakning som används är avrundad månadskostnad per dömd, inklusive kostnad för telefonabonne- mang, för övervakning i bostad med radio- vågsteknik och för övervakning med GPS. Till det kommer drift och underhåll av servrar och applikation med Effektivare kontroll av individer som bedömts utgöra ett allvarligt säkerhetshot för det centralt installerade systemet. Att installera det nya systemet kostar . Det tog från det att lagstiftningen om elektronisk övervak- ning av kontaktförbud trädde i kraft till dess att polisen hade ett fungerande övervakningssystem. Eftersom lagstiftningen skulle träda i kraft ganska snabbt efter beslut valde Rikspolis- styrelsen att försöka upphandla övervakningssystemet i stället för att utveckla ett eget it-system. Den första upphandlingen misslyck- ades, eftersom det inte kom in några anbud. Vid nästa upphandling kom det bara in ett anbud. Skälet till att det var svårt att få in anbud antas vara att övervakningen skulle användas i så få fall att det där- med inte fanns något kommersiellt intresse. Den teknik som man använder är inte stabil. Sedan myndighetens serviceavtal med leverantören löpt ut utan att förnyas, har it-systemet inte uppdate- rats. Det är därför numera föråldrat i vissa avseenden. När Polismyn- digheten ville förnya tekniken gjordes en internationell upphandling men man fick ändå bara in tre anbud. Endast ett av dem klarade alla kraven i upphandlingsunderlaget. Myndigheten har valt det syste- met, som är utländskt, men det har i sig lett till nya svårigheter knut- na bl.a. till säkerhetsskyddsregleringen. Det nya övervakningssystemet har ännu inte tagits i drift. Det kommer att bygga på tre komponenter; fotbojan, en stationär del som placeras i den övervakades bostad och en mobiltelefon som den övervakade alltid måste ha med sig. När den övervakade är i bostaden ska den mobila delen befinna sig på ett visst längsta avstånd från den stationära delen, för att den ska kunna registrera att den övervakade är hemma. Det kan leda till nya möjligheter för den övervakade att sabotera övervakningen och ställer krav på att han eller hon måste hålla reda på och ladda ytterligare en teknisk komponent. Elektronisk övervakning av kontaktförbud har använts i relativt få fall. Det rör sig om totalt tio till tolv fall. Det har därför varit svårt att upparbeta och behålla kompetens både när det gäller hanteringen av själva fotbojorna och it-systemet. Få personer som är insatta i tek- niken leder också till att verksamheten blir sårbar vid och semestrar. har haft en nationell enhet som Effektivare kontroll av individer som bedömts utgöra ett allvarligt säkerhetshot har ägnat sig åt att sätta på och ta av fotbojor och hantera den tek- niska utrustningen, men myndigheten håller nu på att lägga över den uppgiften på regionerna. Tillgången till fotbojor har också varit be- gränsad. Det beror bl.a. på att det inte går att förutse var i landet elektronisk övervakning kan komma att aktualiseras och att vissa av de övervakade har klippt av sig fotbojorna eller försökt förstöra dem på annat sätt. Ett par övervakningsärenden kan pågå och det måste därför alltid finnas utrustning i reserv. Den nationella re- sursen för att hantera elektronisk övervakning har successivt ut- ökats, i och med att lagstiftningen har ändrats så att elektronisk övervakning får användas i fler situationer. Den består nu av ett tiotal personer. Genom att lagstiftningen syftar till att skydda en person från otillåtna personliga kontakter bygger it-systemet på att det går larm i vissa situationer. Larmen, som är högt prioriterade, går till den nationella ledningscentralen och vidarebefordras därifrån till berörd region. I det nya systemet ska larmen gå direkt till den region där den övervakade finns. Ett problem med den elektroniska övervakningen av kontaktför- bud är att den som övervakas som regel inte är motiverad att med- verka. Det ökar risken för larm som beror på att den övervakade för- söker hindra övervakningen. Det finns bara några få domar för hindrande av elektronisk övervakning där den övervakade har klippt av sig fotbojan. SiS har sex hem där det bedrivs sluten ungdomsvård, s.k. SiS-hem. Fem av dem är för pojkar och ett för flickor. Omkring 65 personer avtjänar sluten ungdomsvård . Antalet beslut om fotboja har varierat . Även användningsområdet har varierat. Fot- boja användes för att kontrollera vissa intagna när de befann sig inom SiS-hemmets område. Flest beslut fattades , då det meddelades 30 beslut om fotboja. Myndigheten utfärdade interna riktlinjer för i vilka situationer fotboja får användas. Användningen av fotboja stramades då upp, vilket ledde till att anta- let intagna som övervakas elektroniskt sjönk. Riktlinjerna innebär att fotboja endast ska användas vid obevakade permissioner och bara Effektivare kontroll av individer som bedömts utgöra ett allvarligt säkerhetshot på intagna där risken för återfall i brott anses vara särskilt stor. Det krävs också att den intagne skriftligen samtycker till att fotboja ska användas. fattades tio beslut om att åtta intagna skulle övervakas med fotboja. Att antalet beslut är fler än antalet personer beror på att samma intagne kan få använda fotboja för ett visst ändamål och senare för ett annat ändamål. har fem intagna övervakats med fotboja. Myndigheten kan använda fotboja när en intagen ska vistas utan- för SiS-hemmet, t.ex. för skolgång, praktik eller permissioner. Ut- gångspunkten är att det ska vara fråga om en schemalagd verksam- het. Det tekniska systemet medger emellertid även övervakning som omfattar att den intagne inte tar sig in i förbjudna zoner som har bestämts på förhand. Beslut om användning av fotboja fattas centralt, på begäran av föreståndaren för SiS-hemmet. Även beslut om att användningen av fotboja ska upphöra fattas centralt. När SiS fick möjlighet att använda fotboja, först som försöks- verksamhet och sedan permanent, använde man två olika tekniska system. Myndigheten var inte nöjd med hur det ena systemet fung- erade tekniskt men däremot med det andra. Det är ett engelskt system som myndigheten fortfarande använder. En nackdel med det systemet är att manualer och it-supporten är på engelska, vilket vissa medarbetare inte är bekväma med. Den nuvarande upphandlingen innebär att SiS har tillgång till 15 fotbojor på licens från leveran- tören. Så många fotbojor används emellertid inte , utan det handlar högst om fem till sex. Leverantören ansvarar för all förvalt- ning av systemet och utbildar även personalen. Om en intagen som har fotboja inte följer det uppgjorda schemat eller befinner sig i en zon som inte är tillåten går det ett larm. Det går också larm innan kontakten med övervakningsenheter- na riskerar att upphöra på grund av att de inte har tillräcklig ladd- ning. Larmen går till det SiS-hem som den intagne tillhör. Det krävs en särskild beredskapsorganisation för att ta hand om larmen. Det är därför resurskrävande att använda elektronisk övervakning. Det är också svårt att upprätthålla personalens kompetens, eftersom elek- tronisk övervakning används i relativt få fall . Kostnaden till leverantören för SiS elektroniska system är . En särskild utmaning med att använda fotboja på personer som har dömts till sluten ungdomsvård är att ungdomarna ibland testar Effektivare kontroll av individer som bedömts utgöra ett allvarligt säkerhetshot hur mycket fotbojorna tål, t.ex. genom att använda dem i vatten. Det är också problem med att fotbojan inte alltid laddas som den ska. Det kan därför vara nödvändigt att involvera föräldrar eller andra vuxna i hanteringen. Uppgifterna som övervakningssystemet genererar raderas . Det regleras i 9 § förordningen (1998:641) om verkstäl- lighet av sluten ungdomsvård. 16.5Elektronisk övervakning bör inte införas Utredningens bedömning: Det bör inte införas ett system med elektronisk övervakning av utlänningar som har utvisats på grund av att de utgör ett allvarligt säkerhetshot men vilkas utvisnings- beslut inte kan verkställas. Skälen för utredningens bedömning En helt ny typ av elektronisk övervakning Dagens former av elektronisk övervakning har två olika funktioner. Den ena är att vid verkställighet av vissa påföljder ersätta ett frihets- berövande och som ett led i det kontrollera att den övervakade inte lämnar sin bostad (elektronisk övervakning i stället för fängelse eller sluten ungdomsvård). Den andra är att kontrollera att den övervaka- de inte befinner sig på en plats där han eller hon inte har tillåtelse att vara (elektronisk övervakning av kontaktförbud). Kontrollen av att den dömde följer föreskrifterna under villkorlig frigivning kommer troligen att tillhöra den senare kategorin. Enligt direktiven skulle elektronisk övervakning av utlänningar som har utvisats inte användas som ersättning för frihetsberövande utan som komplement till eller ersättning för anmälningsskyldighet. Ett utvisningsbeslut inskränker inte utlänningens rätt att röra sig fritt inom landet. Det går med andra ord inte att jämställa ett system med elektronisk övervakning av utvisade utlänningar med någon av de nuvarande regleringarna. Det rör sig i stället om en helt ny typ av övervakning. Däremot kan de erfarenheter som dragits av dagens reglering vara viktiga att beakta i övervägandena om huruvida elek- tronisk övervakning av utvisade utlänningar bör införas. Effektivare kontroll av individer som bedömts utgöra ett allvarligt säkerhetshot Behovet av och nyttan med elektronisk övervakning Det skulle onekligen förenkla Säkerhetspolisens arbete om myndig- heten kunde övervaka utvisade utlänningar med elektroniska hjälp- medel. Det skulle möjliggöra en mer kontinuerlig övervakning. Att bedriva personspaning är mycket resurskrävande och kan därför bara användas och för att övervaka objekt som är sär- skilt viktiga. Någon kontinuerlig övervakning av alla utlänningar som har utvisats för att de utgör ett allvarligt säkerhetshot är därför inte möjlig . Anmälningsskyldighet innebär en viss kontroll, men den är momentan. Elektronisk övervakning skulle därför göra kontrollen effektivare. Genom kontinuerlig elektronisk övervakning skulle Säkerhets- polisen få en helt annan överblick över vad den begränsade grupp av utlänningar gör som är utvisade på grund av att de kan komma att begå t.ex. terrorismrelaterade brott men vilkas utvisningsbeslut inte kan verkställas. Myndigheten skulle – beroende på hur övervakning- en utformas – kunna följa varje utlännings rörelser i realtid. Med ut- gångspunkt från var utlänningen har vistats skulle Säkerhetspolisen troligen kunna dra vissa slutsatser om den utvisades kontakter med andra personer. I vissa fall skulle myndigheten eventuellt även kunna dra slutsatser om ökad risk för brottslighet. Det skulle ge myndig- heten bättre förutsättningar att förebygga allvarliga brott. Myndig- heten skulle också ha större möjlighet att i efterhand ta fram infor- mation som kan bevisa eller vederlägga att utlänningen har deltagit i brott eller i planering av brottslig verksamhet. Användning av hemliga tvångsmedel ger Säkerhetspolisen möjlighet att fortlöpande kontrollera utlänningarnas kontakter med andra via telefon och dator. Säkerhetspolisen kan, som ett led i kon- trollen av utlänningarna, få tillstånd att avlyssna och övervaka deras elektroniska kommunikation. Utredningens förslag leder generellt till att hemliga tvångsmedel kommer att kunna användas i större ut- sträckning än . Det beror både på att rekvisiten förändras på olika sätt och att lagen om särskild kontroll av vissa utlänningar föreslås få ett vidare tillämpningsområde än den nuvarande lagen. Utredningen föreslår också att hemlig kameraövervakning ska få an- vändas för att övervaka utlänningarna i fråga. Säkerhetspolisen kom- mer även att kunna använda hemlig dataavläsning för kontrollen (prop. 2019/20:64). Utredningen föreslår vidare att anmälningsskyl- Effektivare kontroll av individer som bedömts utgöra ett allvarligt säkerhetshot dighet ska kunna förenas med ett förbud för utlänningen att lämna ett visst område. Alla dessa förändringar ökar Säkerhetspolisens möjligheter att kartlägga utlänningarnas kontakter och ha bättre kontroll över var utlänningarna befinner sig. Under alla omständigheter kommer Säkerhetspolisen alltså att få betydligt bättre möjligheter att kontrollera de utlänningar som har utvisats för att de utgör ett allvarligt säkerhetshot. Dessa föränd- ringar minskar enligt utredningens uppfattning behovet av att införa elektronisk övervakning. Uppgifter om var utlänningen befinner sig kan Säkerhetspolisen få tillgång till genom hemlig övervakning av elektronisk kommunikation avseende lokaliseringsuppgifter i realtid, om rätten ger tillstånd till det. Elektronisk övervakning skulle dock ge förut- sättningar för en mer heltäckande och kontinuerlig övervakning. Ut- länningen kan nämligen undgå lokalisering genom att inte ta med sig sin mobiltelefon eller annan kommunikationsutrustning t.ex. när han eller hon ska träffa vissa personer. Även om elektronisk över- vakning kan vara av viss nytta är alltså motsvarande information till stor del möjlig att få fram på annat sätt. Vad ska övervakas? Den springande punkten blir vad den elektroniska övervakningen ska innebära. En möjlighet kan vara att utforma övervakningen på det sättet att utlänningen förbjuds att lämna sin bostad. Ett sådant förbud skulle enkelt kunna övervakas elektroniskt på samma sätt som Kriminalvården kontrollerar att de dömda som har elek- tronisk övervakning inte lämnar bostaden som de ska finnas där. Elektronisk övervakning vid straffverkställighet utgår från att den övervakade får lämna bostaden för att ägna sig åt sin dagliga sysselsättning. De flesta som har elektronisk övervakning har någon form av daglig sysselsättning, vanligen arbete eller studier. Om den dömde inte har det, åläggs han eller hon normalt skyldighet att delta i någon annan form av sysselsättning. Det kan t.ex. vara att delta i Kriminalvårdens programverksamhet. som den övervakade utövar sin dagliga sysselsättning har han eller hon rätt att lämna bostaden och övervakas då inte elektroniskt. Det bör i sam- Effektivare kontroll av individer som bedömts utgöra ett allvarligt säkerhetshot manhanget beaktas att en utlänning som har utvisats för att han eller hon utgör ett allvarligt säkerhetshot som regel inte har något arbets- tillstånd. En sådan utlänning saknar alltså rätt att arbeta och har nor- malt inte heller någon annan motsvarande sysselsättning. Om ett förbud att lämna bostaden konstrueras på liknande sätt som för dömda, riskerar åtgärden därmed att bli särskilt betungande för ut- visade utlänningar. Ett förbud att lämna bostaden skulle innebära en form av husar- rest. I mening kan det vara att jämställa med ett frihetsberövande, särskilt om det inte är tidsbegränsat och varar . En sådan lösning skulle för det första ställa helt andra krav på lagstiftningen än de nuvarande formerna av elektronisk över- vakning. Utlänningen skulle bl.a. behöva tillförsäkras samma rättig- heter som andra frihetsberövade. För det andra skulle den lösningen knappast vara godtagbar med tanke på att det inte skulle finnas nå- gon annan naturlig slutpunkt för åtgärden än att utvisningen verk- ställs eller utlänningen avlider. Om utlänningen är medborgare i en stat som tillämpar dödsstraff eller som kan komma att utsätta utlän- ningen för sådan kränkande eller förnedrande behandling som är för- bjuden i grundlag eller kanske utvisningsbe- slutet aldrig kommer att kunna verkställas.