sou · H8B360 · 2020-11-03 00:00:00 — Enligt 80 § 1 mom. andra stycket UF, gällde att en arbetsgivare som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet åsido- satt skyldigheten att inbetala skatt som innehållits för annan dömdes till böter eller fängelse . Vid skattebrottslagens tillkomst 1971 placerades bestämmelsen i 81 § UF och maxstraffet skärptes till ett år.3 En företrädare kunde således dömas till straffansvar för att bolaget inte hade betalat in arbetstagares avdragna skatt som det ansågs näst intill omöjligt att kräva företrädaren på någon ekonomisk kompensation till det allmänna på grund av samma underlåtenhet.4 diskuterade möjligheten att i stället för en solidarisk betalningsskyldighet införa en skadeståndsskyldighet för den företrädare som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet inte full- gjort skyldigheten att redovisa innehållen skatt.5 Som skäl för att inte välja en skadeståndslösning angavs bl.a. att ett belopp som utdömts i form av skadestånd i allmänhet omfattas av 1Se SOU 1965:23 s. 180 f. och 184 och prop. 1967:130 s. 130 f. 2Se SOU 1965:23 s. 181 f. och 184 och prop. 1967:130 s. 130 f. 1971:10 s. 38 f. och 237. 4Se SOU 1965:23 s. 183 ff. och NJA 1957 s. 757. 5Se SOU 1965:23 s. 185 ff., jfr prop. 1967:130 s. 129 ff. Det skatterättsliga företrädaransvaret – nuvarande reglering den allmänna preskriptionsregeln och att en fordran på skadestånd genom preskriptionsavbrott skulle kunna hållas vid liv hur länge som helst medan fordran på den skattskyldige skulle preskriberas enligt bestämmelser i uppbördsförordningen. Företrädaren skulle då inte ha någon möjlighet att återfå beloppet av den skattskyldige. Vidare angavs att det när brottmålet handlades ofta inte var möjligt att be- räkna skadans storlek samt att det i många fall knappast kunde göras gällande att någon skada uppstått.6 Utredningen fann därför att alternativet med en solidarisk betalningsskyldighet för företrädaren avseende skatt på anställdas löner som den juridiska personen under- låtit att betala var att föredra. Mot den här bakgrunden utformades ansvarsbestämmelsen i 77 a § UF. Med hänsyn till att straffansvaret för uppbördsbrottet krävde att företrädaren åtminstone gjort sig skyldig till grov oaktsamhet ansågs det rimligt att också betalningsskyldigheten begränsades till sådana fall där uppsåt eller grov oaktsamhet förelåg. Det framhölls att betalningsskyldigheten för företrädare inte skulle ses som en straffsanktion. Avsikten var inte att införa en ny strafform utan endast att skapa en möjlighet för det allmänna att ut- kräva ett solidariskt ekonomiskt ansvar av en försumlig företrädare och den arbetsgivare, tillika juridisk person, som han företräder. Reg- lerna om solidarisk betalningsskyldighet ansågs därför inte kunna jämföras med sanktionssystem.7 Den bestämmelse som infördes i 77 a § UF löd: Har någon, i egenskap av företrädare för arbetsgivare som är juridisk person, verkställt skatteavdrag men uppsåtligen eller av grov oaktsam- het underlåtit att betala det innehållna beloppet och ordning som i 77 § sägs, är han tillsammans med arbetsgivaren betalningsskyldig för skattebeloppet och den dröjsmålsavgift som belöper på detta. Betalnings- skyldigheten får jämkas eller efterges om det föreligger särskilda skäl. Mål om företrädaransvar enligt 77 a § UF drevs av åklagare i sam- band med det straffrättsliga åtalet och prövades i allmän domstol. I rättsfallen NJA 1969 s. 326 och NJA 1971 s. 296 I och II prövade () vad som krävdes för att undgå straffpåföljd när underlåten betalning berodde på obestånd. Domstolen slog fast att för att inte fällas till ansvar för betalbrottet enligt uppbördsförord- 6Frågan om möjligheten att föra skadeståndstalan enligt allmänna skadeståndsrättsliga regler avseende undandragen skatt har berörts även i senare lagstiftningssammanhang utan att sådan talan ansetts vara en framkomlig väg, se SOU 1983:23 s. 247 f. Se också NJA 2003 s. 390. 1967:130 s. 131, jfr SOU 1965:23 s.187 f. Det skatterättsliga företrädaransvaret – nuvarande reglering ningen var arbetsgivaren skyldig att, innan beloppet skulle betalas in, vidta åtgärder för att få till stånd en samlad avveckling av bolagets skulder med hänsyn tagen till samtliga borgenärers intressen. Den bedömningen har därefter följts av domstolarna och getts samma innehåll såväl när det gällt straffansvaret som när det gällt betalnings- ansvaret.8 För att en företrädare med säkerhet ska undgå att betrak- tas som grovt oaktsam har alltsedan dess gällt att företrädaren, innan skatten eller avgiften förfallit till betalning, bör ha vidtagit åtgärder för att avveckla den juridiska personens skulder. Vad som anförts visar på den tydliga kopplingen som funnits mellan påförande av straffrättsligt ansvar vid brott mot uppbörds- reglerna och det skatterättsliga företrädaransvaret. Företrädaransvaret för arbetstagares skatt enligt 77 a § UF ansågs ha en så menlig inverkan på uppbörden av mervärdesskatt att det infördes ett motsvarande solidariskt betalningsansvar även för obetalda indirekta skatter i den dåvarande mervärdesskatteregler- ingen.9 Med samma motivering infördes också ett solidariskt ansvar vad gällde obetalda arbetsgivaravgifter.10 utvidgades företrädaransvaret för mervärdesskatt till att även omfatta skatt som på grund av oriktiga uppgifter från företrä- daren återbetalats till den juridiska personen.11 utarbetades skattebetalningslagen (1997:483), för- kortad SBL. Den syftade till att samordna uppbörden av olika skatter och avgifter och genom lagen infördes också det nya skattekonto- systemet. I skattebetalningslagen, som trädde i kraft , samlades bestämmelserna om företrädaransvar i en och samma paragraf, 12 kap. 6 § SBL. upphörde uppbördslagen, lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare och de aktuella be- stämmelserna i mervärdesskattelagen att gälla. 8Se SOU 1996:100 Del A s. 326 och prop. 1996/97:100 Del 1 s. 444. 1973:163 s. 166 f. Bestämmelsen infördes ursprungligen i 48 a § förordningen (1968:430) om mervärdeskatt. 1979/80:128 s. 19 f. Bestämmelsen infördes i då gällande lagen (1959:552) om upp- börd av vissa avgifter enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring m.m. och överfördes 1984 till 15 § lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare. 1993/94:50 s. 291. Bestämmelsen infördes först i då gällande lagen (1968:430) om mervärdesskatt och överfördes därefter till 16 kap. 17 § mervärdesskattelagen (1994:200). Det skatterättsliga företrädaransvaret – nuvarande reglering I enlighet med en av grundtankarna med skattekontosystemet – att alla skatter skulle behandlas lika – utökades företrädaransvaret till att också omfatta den juridiska personens egen inkomstskatt.12 Den största förändringen för företrädaransvarets del var dock att bestämmelsen utformades utan de subjektiva rekvisiten uppsåt och grov oaktsamhet. I samband med införandet av skattebetalningslagen avkriminaliserades nämligen brottet att underlåta att betala in skatt som innehållits för annan, 81 § uppbördslagen (1953:272), UBL, tidi- gare 80 § 1 mom. andra stycket UF.13 Därmed upphörde kopplingen mellan betalningsskyldigheten för företrädare och straffansvaret. De motiv som styrt utformningen av bestämmelserna om betalnings- skyldighet i subjektivt hänseende gjorde sig därmed inte längre gäl- lande. För att göra bestämmelserna tydligare ersattes de subjektiva rekvisiten, uppsåt och grov oaktsamhet, med förutsättningar ut- tryckta i objektiva termer.14 I 12 kap. 6 § SBL föreskrevs att företrä- daren inte blev personligt betalningsansvarig om det innan skatten skulle ha betalats hade vidtagits sådana åtgärder som krävs för att få till stånd en samlad avveckling av den juridiska personens skulder med hänsyn till samtliga borgenärers intressen. Av förarbetena framgår att avsikten inte var att åstadkomma någon förändring – än mindre någon skärpning – av förutsättningarna för betalningsskyldighet. I NJA 2000 s. 132 uttalade emellertid att den nya formuleringen i 12 kap. 6 § SBL tydde på en viss skärpning av betalningsansvaret och att regleringen i praktiken kunde medföra att företrädare blev betalningsskyldiga i högre utsträckning . Trots att någon saklig ändring inte var åsyftad fann alltså Högsta dom- stolen att den nya regleringen i praktiken kunde komma att i vissa fall medföra ett utvidgat ansvar. Högsta domstolens avgörande bidrog till att ansvarsfrågan ut- reddes på nytt.15 Detta ledde fram till att de subjektiva rekvisiten uppsåt och grov oaktsamhet återinfördes av regeringen.16 En mer detaljerad redogörelse för de överväganden som gjordes både när de subjektiva rekvisiten togs bort som när de återinfördes redovisas i avsnitt 9.4.2. 12Se SOU 1996:100 Del A s. 335 och prop. 1996/97:100 Del 1 s. 439. 13Betalbrottet stadgades ursprungligen i 80 § 1 mom. 2 st. uppbördsförordningen (1953:272), UF, men flyttades i samband med införandet av skattebrottslagen (1971:69), SkBrL, till 81 § UF. UF övergick 1974 till att vara uppbördslagen (1953:272), UBL. 1996/97:100 Del 1 s. 450. 15Utredningen om betalningsansvar för företrädare för juridiska personer, SOU 2002:8. 2002/03:128 s. 26. Det skatterättsliga företrädaransvaret – nuvarande reglering trädde skatteförfarandelagen i kraft. I den sam- lades bestämmelserna om skatteförfarandet för direkt och indirekt beskattning i en enda lag. Syftet med lagstiftningen var att tydlig- göra, förenkla och samordna. om företrädaransvar fördes i stort sett oför- ändrade i sak över till SFL. Jämfört med tidigare infördes dock ett uttryckligt personligt betalningsansvar också för den som underlåter att göra anmälan enligt 10 kap. 14 § SFL, dvs. anmäla att ett godkän- nande för F-skatt utnyttjats i ett uppenbart anställningsförhållande. Till skillnad mot vad som hade gällt enligt 12 kap. 6 § SBL omfattar betalningsansvaret enligt SFL inte ränta för tid före ansvarsbeslutet.17 Bestämmelserna om företrädaransvar omfattar i princip alla skatter och avgifter som hanteras inom skattekontosystemet och som om- fattas av reglerna i SFL. I 2 kap. 1 § SFL finns en uppräkning av vilka skatter som SFL inte är tillämplig på. Men i flera av de lagar som där räknas upp finns det hänvisningar till reglerna om företrädaransvar i 59 kap. SFL. kan alltså ansöka om företrädaransvar för vissa andra obetalda skatter och avgifter som inte omfattas av skattekontosyste- met enligt SFL och som debiteras av andra statliga myndigheter. Andra skatter och avgifter som omfattas av reglerna om företrä- daransvar är: –miljöavgift enligt 19 § lagen (1990:613) om miljöavgift på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion, –skatt och transporttillägg enligt 4 kap. 8 a § lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaks- varor och energiprodukter, förkortad LPK, –sändningsavgift och ränta enligt 13 kap. 15 § radio- och tv-lagen (2010:696) och –tull enligt 2 kap. 18 § tullagen (2016:253). 2010/11:165 Del 1 s. 559 f. och Del 2 1006. Det skatterättsliga företrädaransvaret – nuvarande reglering Hänvisningarna i respektive lag till SFL anses vara uttömmande. Detta innebär att om det saknas hänvisning till samtliga regler om företrä- daransvar i 59 kap. kan reglerna om företrädaransvar inte tillämpas i de utelämnade delarna. I t.ex. 4 kap. 8 a § LPK finns det inte någon hänvisning till bestämmelsen i 59 kap. 19 § SFL om överenskom- melse om betalningsskyldighet. Det är därför inte möjligt att ingå en sådan överenskommelse för skatt eller transporttillägg enligt 4 kap. 8 a § LPK. 4.4Företrädare och juridiska personer 4.4.1Allmänt om företrädare för juridiska personer Vid tillämpningen av ansvarsbestämmelserna måste alltid utredas vilka juridiska personer som avses och vilka som i egenskap av företrädare för sådana personer kan göras betalningsskyldiga. Begreppet företrädare definieras inte i reglerna om företrädar- ansvar. Förslag om att införa en sådan legaldefinition har inte lett till någon lagstiftning, eftersom det har ansetts föreligga en risk för att det skulle kunna leda till en oavsedd utvidgning eller inskränkning av tillämpningsområdet.18 Frågan om vem som är företrädare ska i stället bedömas utifrån objektivt konstaterbara omständigheter i de enskilda fallen. Att legala företrädare för en juridisk person ska anses vara företrädare i den mening som avses i reglerna om företrädaransvar är klart. Även andra än legala företrädare, s.k. faktiska företrädare, kan dock komma i fråga för företrädaransvar. Att det finns en legal företrädare för en juridisk person utesluter inte heller att det jämte den legale företrädaren också finns en faktisk företrädare. Det är t.ex. inte ovanligt att familjemedlemmar hjälper varandra genom att ställa upp som legal företrädare i en juridisk per- son när den som borde vara företrädare av olika anledningar inte kan eller vill åta sig det uppdraget. Då kan det finnas förutsättningar för att påföra båda ett solidariskt betalningsansvar. har begreppet verkliga huvudmän tillkommit. Detta begrepp och dess förhållande till företrädarbegreppet berörs i avsnitt 4.4.5. 2002/03:128 s. 24 f. Det skatterättsliga företrädaransvaret – nuvarande reglering 4.4.2Legala företrädare för aktiebolag I ett aktiebolag är aktiebolagets styrelse och verkställande direktör () legala företrädare för bolaget, se 8 kap. 35 § aktiebolagslagen (2005:551), förkortad ABL. Såväl VD som den som är ordinarie leda- mot av en bolagsstyrelse kan i sin roll som legal företrädare för bolaget bli solidariskt betalningsskyldig med bolaget för obetalda skatter och avgifter enligt reglerna om företrädaransvar. Styrelsen i ett aktiebolag kan inte genom delegation, utfärdande av fullmakter eller på annat sätt avsäga sig det yttersta ansvaret för aktiebolagets organisation och förvaltning. Detsamma gäller för skyldigheten att sörja för en betryggande kontroll av aktiebolagets bokföring, medelsförvaltning och ekonomiska förhållanden.19 Det förhållandet att ett styrelse- uppdrag endast har varit av formell natur eller att styrelseledamoten inte har förstått innebörden av uppdraget innebär därför inte frihet från att fullgöra de förpliktelser som följer av uppdraget (NJA 1974 s. 297 och HFD 2017 ref. 12). Styrelseuppdrag registreras i aktiebolagsregistret. Högsta för- valtningsdomstolen (HFD) har ansett att registrering i aktiebolags- registret ger en särskild bevisverkan åt det som har registrerats. Enligt förarbetena till ABL torde en presumtion gälla för att en uppgift i aktiebolagsregistret om vilka som är styrelseledamöter i ett bolag överensstämmer med de verkliga förhållandena. Enligt domstolen måste stora krav ställas på bevisningen när någon hävdar att upp- gifterna i registret är felaktiga (HFD 2015 not. 47).20 I detta sam- manhang bör nämnas att det av 8 kap. 13 § första stycket ABL fram- går att ändringar i styrelsens sammansättning har verkan redan från den tidpunkt då anmälan om ändringen kom in till . Av detta följer således att när en sådan ändringsanmälan lämnats in men ännu inte handlagts kan detta innebära att registrerade uppgifter om styrelsens sammansättning inte motsvarar verkliga förhållanden. Den som är styrelsesuppleant i ett aktiebolag kan i denna egenskap endast göras ansvarig om denne inträder i styrelsearbetet (NJA 1985 s. 439). Det utesluter dock inte att en styrelsesuppleant kan göras ansvarig som faktiskt företrädare, se avsnitt 4.4.4. 19Se 8 kap. 4 § ABL, prop. 2004/05:85 Del 1 s. 310 och Del 2 s. 617 f. 20Jfr , Presumtion vid registrering av legal ställföreträdare i mål om företrädaransvar, SN Akademisk årsskrift 2019 s. 3–15. Det skatterättsliga företrädaransvaret – nuvarande reglering En likvidator träder enligt 25 kap. 30 § ABL in i styrelsens och den verkställande direktörens ställning och har därför samma ställ- ning som bolagets ställföreträdare under likvidationen och ersätter även en sådan särskild firmatecknare som har utsetts av styrelsen.21 Mot den bakgrunden är också en likvidator en sådan företrädare som kan åläggas betalningsansvar enligt bestämmelserna om företrädar- ansvar (HFD 2016 ref. 60). 4.4.3Legala företrädare för andra juridiska personer Även företrädare för andra juridiska personer än aktiebolag kan om- fattas av reglerna om företrädaransvar. När en juridisk person försätts i konkurs uppstår en ny juridisk person, konkursboet. I samband med konkursbeslutet förordnas en konkursförvaltare för konkursboet. Konkursförvaltaren är legal före- trädare för konkursboet. Om konkursboet driver verksamhet och drar på sig skatte- och avgiftsskulder kan företrädaransvar bli aktuellt om konkursförvaltaren har agerat grovt oaktsamt eller med uppsåt. Ekonomiska föreningar regleras i lagen (2018:672) om ekonomiska föreningar, förkortad EFL. Bostadsrättsföreningar utgör en special- reglerad form av ekonomiska föreningar som regleras i bostadsrätts- lagen (1991:614), förkortad BrL. Företrädare för dessa föreningar är styrelsen och i förekommande fall VD:n, se 7 kap. EFL och 9 kap. 12 § BrL.22 Företrädare för stiftelser är styrelsen eller förvaltaren, se 2 kap. 2 § stiftelselagen (1994:1220). Ideella föreningar är inte reglerade i lag. Enligt praxis blir en ideell förening en juridisk person när ett medlemsmöte med minst tre per- soner antagit stadgar om föreningens ändamål och utsett en styrelse. Det är styrelsen som är företrädare för en ideell förening och före- trädaransvar kan göras gällande mot denna (NJA 1994 s. 170). Före- trädaransvaret kan rikta sig mot en eller flera i styrelsen. Ett dödsbo uppkommer i och med att en fysisk person avlider. Dödsboet är en självständig juridisk person även om det först året efter dödsfallet behandlas som ett självständigt skattesubjekt för in- komstskatten. Ett dödsbo företräds och förvaltas av dödsbodelägarna 2000/01:150 s. 108 och NJA 2012 s. 328. 22Även för ekonomiska föreningar gäller att ändringar i styrelsens sammansättning får verkan redan från det att anmälan kommer in till , se 7 kap. 13 § EFL. Det skatterättsliga företrädaransvaret – nuvarande reglering om inte en boutredningsman har förordnats, se 19 kap. . Om en boutredningsman är förordnad för dödsboet är det boutred- ningsmannen som är att se som företrädare för boet. Företrädare för ett dödsbo kan göras ansvariga för dödsboets obe- talda skatter och avgifter med stöd av reglerna om företrädaransvar. Handelsbolag är en juridisk person där bolagsmännen svarar soli- dariskt för bolagets förpliktelser, se 2 kap. 20 § lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag, förkortad HBL. kan med stöd av 59 kap. 11 § SFL besluta om betalningsansvar för del- ägare i ett svenskt handelsbolag enligt 2 kap. 20 § HBL avseende bo- lagets skatter och avgifter. Eftersom handelsbolag är en juridisk per- son är även reglerna om företrädaransvar tillämpliga. I de flesta fall torde dock beslut om ansvar enligt 59 kap. 11 § SFL vara den mest lämpliga åtgärden för att besluta om ansvar för en fysisk person som är bolagsman i ett handelsbolag. Bestämmelserna om företrädaransvar är i sin ordalydelse inte be- gränsade till svenska juridiska personer. Inte heller i förarbetena har några uttalanden gjorts som tyder på att bestämmelserna ska vara tillämpliga enbart på svenska juridiska personer. HD har gjort bedöm- ningen att en styrelseledamot i ett danskt bolag kan bli solidariskt betalningsskyldig för den svenska mervärdesskatt som bolaget inte betalat (NJA 1998 s. 44). När det gäller fasta driftställen för ut- ländska juridiska personer är det fasta driftstället inte en självständig juridisk person utan en del av den utländska juridiska personen. Detta innebär att det är företrädarna för den utländska juridiska per- sonen som kan bli betalningsskyldiga för det fasta driftställets obe- talda skatter och avgifter. 4.4.4Faktiska företrädare för juridiska personer Även om det finns en legal företrädare för en juridisk person kan en annan person anses vara den som faktiskt styr verksamheten. Den personen betraktas då som den faktiska företrädaren för den juri- diska personen. Avgörande för om någon är att se som en faktisk företrädare är dennes faktiska maktposition och möjlighet att på- verka förvaltningen i den juridiska personen.23 2002/03:128 s. 24 f. Det skatterättsliga företrädaransvaret – nuvarande reglering Beträffande aktiebolag gäller enligt praxis att det avgörande är om företrädaren har haft ett betydande ekonomiskt intresse och be- stämmande inflytande över den juridiska personen. Ett eget eller någon närståendes aktie- eller andelsinnehav i ett fåmansaktiebolag har ansetts peka på att det har funnits ett ekonomiskt intresse och ett bestämmande inflytande, dvs. en maktposition i bolaget. Bedöm- ningen av om innehavet ska anses betydande påverkas av vilket in- flytande innehavet ger och om det finns andra ekonomiska intressen i verksamheten. När det gäller andra juridiska personer än aktiebolag går det inte alltid att tala om ett ägande i civilrättslig mening, t.ex. i en ideell förening. För att avgöra om någon ska ses som en faktisk företrädare för en sådan juridisk person får andra omständigheter beaktas. Sådana omständigheter kan vara att en företrädare t.ex. med stöd av en full- makt har getts rätt att förfoga över den juridiska personens tillgångar. Den som i ett aktiebolag eller annan juridisk person sätter en bul- van eller målvakt i sitt ställe för att inte synas utåt har normalt sett kvar ett sådant bestämmande inflytande att denne ska ses som fak- tiskt företrädare. Andra förhållanden som kan tyda på att någon ska ses som faktisk företrädare för en juridisk person är att vederbörande har ansvaret för driften eller arbetsfördelningen, uppträder som före- trädare gentemot myndigheter eller har en annan sådan position att han eller hon av anställda uppfattas som högste ansvarig. Om en per- son företräder en juridisk person utåt mot kunder eller andra borge- närer indikerar det också en maktposition i den juridiska personen som kan göra att en person kan bedömas vara faktisk företrädare. Det finns praxis från både HD och HFD som visar att en faktisk företrädare kan göras ansvarig genom reglerna om företrädaransvar (jfr bl.a. NJA 1979 s. 555, NJA 1993 s. 740 och RÅ 2008 ref. 75). trädde lagen (2017:631) om registrering av verk- liga huvudmän i kraft. I lagen, som följer av det fjärde penningtvätts- direktivet och syftar till att förhindra bl.a. penningtvätt, uppställs ett krav på registrering av verkliga huvudmän i juridiska personer och Det skatterättsliga företrädaransvaret – nuvarande reglering truster.24 När det gäller juridiska personer omfattar lagen, med vissa undantag, svenska juridiska personer och utländska juridiska perso- ner som bedriver verksamhet i , se 1 kap. 2 §. I 1 kap. 3 § anges att med verklig huvudman avses en fysisk per- son som, ensam eller tillsammans med någon annan, ytterst äger eller kontrollerar en juridisk person, eller en fysisk person till vars förmån någon annan handlar. I samma kapitel ges i 4–6 §§ vägledning om när en fysisk person ska presumeras inneha en sådan kontroll som i nor- malfallet gör att han eller hon bör betraktas som verklig huvudman. Där beskrivs kontroll genom ägarandel, genom rätt att utse eller till- sätta befattningshavare eller genom avtal m.m. Varje juridisk person är enligt 2 kap. 1 § skyldig att dokumentera vem som är dess verkliga huvudman eller att sådan verklig huvudman saknas. Uppgifterna ska enligt 2 kap. 2 och 3 §§ på begäran tillhandahållas myndigheter samt anmälas till för registrering i registret över verkliga huvudmän. Av bestämmelserna om verklig huvudman får anses framgå att den som registrerats som verklig huvudman i många fall också kan antas utgöra en företrädare i den mening som bestämmelserna om före- trädaransvar anger. De materiella bestämmelserna om företrädaransvar finns i 59 kap. 12–14 §§ SFL. Beroende på vilken sorts skatt eller avgift som är aktu- ell för ett företrädaransvar gäller olika regler. En gemensam förutsätt- ning för samtliga ansvar är dock att betalningsskyldigheten kräver att företrädaren handlat med uppsåt eller grov oaktsamhet.