sou · H8B356 · 2020-09-30 00:00:00 — Vissa studier pekar också på att det juridiska systemet, i form av utredning och åtal av brott som begås online, ligger långt efter det som gäller utanför internet. De bakomliggande skälen som framförts är bl.a. resursknapphet och det svåra bevisläget, men även brist på kunskap (Sackemark, 2015). Polisen har även själv uttalat att mer kunskap och resurser krävs för att få fler dömda. föreslår i sitt utbildnings- och informationsmaterial om stöd till utsatta för hot och hat att bör utveckla sitt arbete med demokratibrott så att de demokrati- och hatbrottsgrupper som finns i region , Syd och Väst finns i alla regioner. Dessa grupper bör ha ett särskilt fokus på att hjälpa och stödja samtliga deltagare i samhällsdebatten som utsätts för hot och hat (). Även Näthatsgranskaren har i sina rapporter riktat kritik mot samordning av arbetet mot demokrati- och hatbrott på internet. Organisationen menar att arbetet präglas av bristande engagemang och bristande kunskap (Näthatsgranskaren 2019). har flera åtgärder genomförts för att stärka polisens och kompetens och kapacitet att hantera itrelaterad brottslighet (2017). har också verkat för att utveckla arbetet mot demokrati- och hatbrott genom bl.a. åtgärder gällande styrning och organisation, förtroendeskapande, utbildning och kompetenshöjande åtgärder av personal (2019c). Kommitténs bedömningar om det framtida arbetet Behovet av en översyn av rättskedjan Kommittén har inte analyserat rättsväsendets förmåga att hantera näthat och kan därmed inte göra någon bedömning om vilka delar av rättskedjan som bör utvecklas för att stävja utvecklingen av näthat eller hur den låga anmälningsbenägenheten bör hanteras. Vår bedömning är däremot att mot bakgrund av näthatets omfattning, liksom dess utmaning mot demokratins funktionssätt, måste det vara en fråga som rättsväsendet prioriterar. När näthatet normaliseras och tilliten till att samhället kan bemöta det försvagas, kan en ond cirkel uppstå. Om diskrepansen mellan vad människor behöver för sin trygghet och vad samhället kan erbjuda blir för stor så riskerar anmälningsbenägenheten och tilliten till rättsväsendet att erodera. Detta kan i slutänden påverka medborgarnas engagemang för och tilltro till demokratin. Mot denna bakgrund är det viktigt att fortsatta åtgärder vidtas för att motverka förekomsten av näthat. En översyn kan behöva göras för att identifiera vilka delar av rättskedjan som behöver utvecklas och effektiviseras. Lagstiftningen behöver också följa med den digitala utvecklingen. Sammantaget måste individer som utsätts för brottsligt hat, hot och trakasserier över nätet kunna känna en trygghet i att dessa gärningar utreds och beivras. Kommitténs bedömning: Åtgärder för att upprätthålla och stärka såväl tilliten till samhällsinstitutioner som den mellanmänskliga tilliten bör vara en central del av arbetet för att motverka desinformation, propaganda och näthat. Ett övergripande strategiskt intresse med desinformation, propaganda och näthat är att skapa polarisering och motsättning i samhället och att därigenom störa demokratin. Det handlar om att bryta ner den mellanmänskliga tilliten, tilliten till information och till demokratins institutioner. I ett läge då människor saknar tillit till varandra, till fakta och till det offentliga blir det svårt att föra meningsfulla demokratiska samtal. Då hotas demokratins funktionssätt. Kommitténs bedömningar om det framtida arbetet Undersökningar visar att människor i har en relativt hög tillit till varandra och att de känner förtroende för det offentliga. Förtroendet för samhällsinstitutioner såsom rättsväsendet, statliga myndigheter och är stabilt (Strömbäck 2016; Medieakademin 2019; 2020). Även public service och dagspressen åtnjuter relativt sett ett högt förtroende, även om det finns grupper som hyser ett lägre förtroende (2019). vittnar flera politiker och opinionsbildare som kommittén samtalat med om ett hårdare debattklimat och en tilltagande polarisering. Erfarenheter från andra länder visar också att förtroendet för myndigheter och etablerade medier snabbt kan sjunka. Dessutom kan det vara svårt att återuppbygga ett förtroende efter att det har eroderat. Det finns därför anledning att verka för att tilliten till samhällsinstitutionerna värnas och hålls stark. Upprätthåll tilliten till statliga myndigheter och Respekten för de principer som råder i den svenska förvaltningsmodellen bidrar till det relativt sett starka förtroende som det offentliga åtnjuter. Det gäller bl.a. offentlighetsprincipen, myndigheternas iakttagande av saklighet och opartiskhet och att tydliga gränser mellan förvaltning och politik upprätthålls. För att bibehålla förtroendet har olika förvaltningspolitiska utredningar bl.a. framhållit betydelsen av tydliga principer för styrningen av myndigheterna, av att utnämningspolitiken präglas av förutsebarhet, öppenhet och spårbarhet och av att myndigheter inte bedriver opinionsbildning (se t.ex. SOU 1997:75; SOU 2007:107; SOU 2008:118). Medborgarna ska kunna lita på att myndigheterna leds professionellt och att den information som de sprider är saklig och korrekt. Värdegrundsdelegationen lyfte också fram betydelsen av ett offentligt etos, dvs. tjänstemannens oberoende och professionella agerande gentemot medborgarna (2016). Dessa principer har byggt upp den starka tilliten till den offentliga förvaltningen och är relevanta för såväl den statliga som den kommunala nivån. Regeringen har tagit flera förvaltningspolitiska initiativ som har haft till syfte att stärka förtroendet för statsförvaltningen. Ett sådant initiativ har varit att tillsätta Tillitsdelegationen, vilken har haft till uppdrag att utveckla en mer tillitsbaserad styrning Kommitténs bedömningar om det framtida arbetet av den offentliga förvaltningen (SOU 2019:43). En särskild svårighet i av ökad desinformation och propaganda är myndigheternas informationsansvar. I sin rapport för staten skriver Statskontoret att en utmaning när det gäller tilliten till myndigheterna är att deras informationsarbete utmanas av bl.a. det allt snabbare och mer splittrade informationsflödet, av att nya informationskanaler uppkommit och att olika påverkansoperationer blivit mer kraftfulla. Statskontoret förordar därför att gränserna för myndigheternas informationsansvar klargörs (Statskontoret 2017). En bredare förvaltningspolitisk översyn bör övervägas för att identifiera de olika utmaningar som myndigheter och står inför när det gäller att upprätthålla allmänhetens förtroende i av omfattande desinformation och propaganda. Förtroendet till de etablerade nyhetsmedierna måste hållas stark Allmänhetens förtroende för nyhetsmedierna är av betydelse för att samhället ska kunna stå emot desinformation och propaganda. Förtroendet kan upprätthållas genom att nyhetsmedierna värnar sitt oberoende och sin självständighet, producerar journalistik som håller hög kvalitet och som speglar den mångfald av åsikter och perspektiv som finns i samhället. Nyhetsmedierna kan också bidra med att avslöja desinformation och vilseledande uppgifter och bidra till stärkt medie- och informationskunnighet i samhället. Enligt har de senare årens utveckling lett till att flera ansvarstagande medieaktörer har svårt att finansiera den uppgift de har i att bevaka demokratin och granska makten (SOU 2016:80). Utredningen föreslog därför att presstödet bör vara i nivå med partistödet. Regeringen har också stärkt presstödet och sänkt mervärdesskatten på elektroniska publikationer (prop. 2018/19:73). Detta har bidragit till att skapa bättre förutsättningar för journalistiken och i synnerhet varit ett stöd till lokala medier. Det är också positivt att beslutat om en ny finansieringsmodell för public service-företagen (prop. 2018/19:136). Sammantaget innebär detta inte att de utmaningar som flera nyhetsmedier står inför är avvärjda. Det är oroande att nyhetsmedier har svårare att finansiera sin verksamhet som samhället utsätts för omfattande desinformation och propaganda. För att möta denna utmaning kommer det Kommitténs bedömningar om det framtida arbetet offentliga behöva vidta ytterligare åtgärder för att säkra den fria journalistiken . Det är också av betydelse att nyhetsmedierna har goda förutsättningar att granska och skildra beslutsfattandet på såväl , regional, nationell som på EU-nivå. Politiska företrädare och opinionsbildares ansvar för samhällstilliten Politiskt förtroendevalda, opinionsbildare och andra som deltar i den offentliga debatten har ett särskilt ansvar för att upprätthålla ett respektfullt demokratiskt samtal. En offentlig debatt som präglas av vilseledande påståenden, hatiska kommentarer, personangrepp eller ett aggressivt språkbruk kan i längden vara skadlig för demokratin. Sådana uttryck kan skada allmänhetens förtroende för demokratins institutioner och dessutom skapa djupgående polarisering i samhället. När ett hatiskt språkbruk normaliseras kan politiska motsättningar bli svåra att överbrygga och det kan bli svårt att föra ett meningsfullt demokratiskt samtal. Det finns tendenser mot att den offentliga debatten blivit mer aggressiv . Förtroendevalda och opinionsbildare som kommittén samtalat med vittnar om att hoten och hatet har tilltagit. Även om många politiska företrädare menar att debattklimatet politiker emellan oftast är gott är det också många på såväl lokal som nationell nivå som anser att samtalsklimatet har blivit hårdare. En del förtroendevalda som utsatts för hot och hat anger att förövaren är en annan förtroendevald. För att värna det demokratiska samtalet är det viktigt att de som deltar i den offentliga debatten, och i synnerhet politiskt förtroendevalda, bidrar till ett gott samtalsklimat. De politiska partierna bör därför föra en kontinuerlig dialog om hur de gemensamt kan ta ansvar för ett öppet och respektfullt demokratiskt samtal. Ett sätt kan vara att sluta principöverenskommelser om vad det innebär att hålla en god samtalston och föra en debatt som präglas av ömsesidig respekt för varandras olika ståndpunkter. Sådana överenskommelser kan slutas på lokal nivå med exempelvis inspiration från det arbete som kommun genomför tillsammans med SKR och . Även på nationell nivå bör ledande företrädare för de politiska partierna föra en dialog om samtalstonen, i synnerhet på nätet. En stark polarisering utgör en sårbarhet som kan utnyttjas av främmande makt Kommitténs bedömningar om det framtida arbetet och andra antagonistiska aktörer i syfte att underminera den demokratiska motståndskraften. Med ett respektfullt samtalsklimat som präglas av en grundtillit till den demokratiska processen får samhället en bättre förmåga att stå emot påverkansoperationer där desinformation, propaganda och näthat används. Utöver de åtgärder som görs för att upprätthålla förtroendet för den offentliga förvaltningen, det politiska samtalet och nyhetsmedierna finns det också andra verksamheter i samhället som kan bidra till att stärka tilliten mellan människor och till det offentliga. Att människor kommer samman och gemensamt agerar i ett fritt, självständigt och starkt civilsamhälle är en viktig del av att skapa det sociala kapital som bygger upp grundtilliten i samhället. Inom det civila samhället får människor gemensamt ta ansvar för olika verksamheter och tillsammans med andra delta i föreningsdemokratiska former. I sådana sammanhang kan också enskilda möta nya människor som har andra erfarenheter och ståndpunkter. Även kulturen och friluftslivet kan på liknande sätt bidra till att skapa erfarenheter som stärker den mellanmänskliga tilliten i samhället. Sammanfattningsvis bör åtgärder för att upprätthålla och stärka såväl tilliten till samhällsinstitutioner som den mellanmänskliga tilliten vara en central del av arbetet för att motverka desinformation, propaganda och näthat. 6.3.8Åtgärder som rör plattformsföretagens påverkan på demokratin Kommitténs bedömning: En utredning bör tillsättas för att analysera hur de globala plattformsföretagen påverkar demokratin liksom om lagstiftning behöver utvecklas för att värna demokratin . sker en stor del av de demokratiska samtalen på arenor som kontrolleras av några få plattformsföretag. Dessa företag har stor påverkan på hur åsiktsbildningen tar sig uttryck genom bl.a. den inne- Kommitténs bedömningar om det framtida arbetet hållsmoderering som sker på plattformarna, vilket beskrivs närmare i avsnitt 3.2.4. Det har betydelse för hur samtalen förs och vilka åsikter som får genomslag. är det genom sociala plattformar som t.ex. Facebook, YouTube och Twitter som mycket av desinformationen, propagandan och näthatet sprids. Därutöver har plattformarna stor påverkan på den personliga integriteten. Att har begränsade möjligheter att reglera de arenor där en stor del av det demokratiska samtalet sker är i sig ett demokratiproblem. Vissa av plattformsföretagen har visat en viss förståelse för den betydelse de har för demokratin världen över. De har vidtagit en del åtgärder för att motverka att desinformation, propaganda och näthat sprids över de sociala medietjänster som de tillhandahåller, vilket redovisas översiktligt i avsnitt 5.5.2. Överlag har företagen argumenterat för att självreglering är att föredra framför lagstiftning. De uppförandekoder som slutits mellan och några plattformsföretag har gett en del positiva effekter, men utvärderingar har också visat att utmaningar kvarstår. De olika demokratiutmaningar som plattformsföretagen gett upphov till är så genomgripande att olika modeller av självreglering inte självklart kan anses vara tillräckliga. Det är delvis mot den bakgrunden som det i liksom inom EU sker en diskussion om hur reglering kan utvecklas och utformas, vilket beskrivs i avsnitt 5.5.1. Den nuvarande har också meddelat att den bl.a. kommer att fokusera på att utforma nya och reviderade regler för de digitala medieplattformarnas ansvar, däribland en översyn av e-handelsdirektivet. Initiativen som presenterats har varit formulerade på ett övergripande sätt och det är ännu oklart hur de eventuella reglerna kommer att utformas (EU- kommissionen 2020; 2020). Reglering av de globala plattformsföretagens ansvar är förknippat med flera svårigheter. För det första kan det finnas principiella invändningar mot att reglera internet och de digitala mötesplatser som används för åsiktsutbyte. Det kan också vara svårt att utforma reglering som är förenlig med yttrandefriheten och som är ändamålsenlig. Erfarenheter visar att reglering som utformats i enskilda EU- Kommitténs bedömningar om det framtida arbetet länder kan få negativa effekter (, 2019). Även EU:s dataskyddsförordning har kritiserats för att den överfört ansvar från företagen till individen. Utvecklings- och förändringshastigheten är i sig en utmaning när det kommer till frågor kopplade till reglering inom området. De plattformsföretag som dominerar , liksom rådande medieformat och nuvarande affärsmodeller, kommer inte med självklarhet vara de som gäller . Därutöver är det oklart vilka möjligheter det finns att verkställa och få globala plattformar att respektera nationell lagstiftning eller reglering som upprättats på EU-nivå. Kravet inom EU:s e-handelsdirektiv på att plattformar ska ta bort olagligt innehåll om de har fått kännedom om sådant har kritiserats för att vara otydligt och att det därmed inte fått stor effekt. Svårigheterna när det gäller regleringen av plattformar är en anledning till att ett arbete med medie- och informationskunnighet och stärkt motståndskraft ibland har ansetts vara en mer lämplig metod för att möta desinformation, propaganda och näthat. Kommittén har inte haft i uppdrag att analysera regleringen av plattformsföretagen och gör därför ingen bedömning av huruvida en reglering är nödvändig. Frågan är dessutom komplex och reglering måste i huvudsak ske på EU-nivå. Däremot kan vi konstatera att det också finns problem med en ansats som främst omfattar medie- och informationskunnighet och andra insatser som syftar till att stärka individers motståndskraft. För det första är det tveksamt om detta är ett tillvägagångssätt som är tillräckligt effektivt. De digitala verktyg som används för att påverka individer är mycket kraftfulla och sofistikerade och följaktligen kan det vara svårt att stå emot denna påverkan även för personer med god medie- och informationskunnighet. Dessutom kan det framstå som principiellt felaktigt att ansvaret för att värja sig mot informationspåverkan läggs på den enskilde individen. En jämförelse kan göras med de olika former av konsumentskydd som gäller livsmedel. Det offentliga kan delvis anses ha ett liknande ansvar att skydda individer mot desinformation och propaganda. Sammantaget har plattformarna en genomgripande påverkan på samhället och deras räckvidd och funktion väcker dessutom flera komplexa rättighets- och integritetsfrågor. Med den teknologiska utvecklingen av exempelvis artificiell intelligens, biometrisk teknik och ansiktsigenkänning kommer sådana frågor att få än större aktualitet. Likaså är det ur ett demokratiperspektiv problematiskt när åsiktsbildningen i viss utsträckning förs på plattformar som kontrolleras Kommitténs bedömningar om det framtida arbetet av stater som själva inte respekterar mänskliga rättigheter och grundläggande demokratiska principer. Mot denna bakgrund kan det finnas ett värde i att en utredning tillsätts för att analysera hur demokratin påverkas av globala plattformsföretag liksom om lagstiftningen behöver utvecklas för att värna demokratin . En sådan analys kan utgöra ett stöd vid utformning av nationella beslut och lagstiftning liksom vid formulerandet av svenska ståndpunkter inför de regelverk som tas fram inom EU. 2014/2015:109, Försvarspolitisk inriktning – försvar 2016–2020. 2016/17:222, Ett starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten. 2018/19:73, Extra ändringsbudget – Sänkt mervärdesskatt på elektroniska publikationer. 2018/19:136, Ett modernt public service nära publiken –villkor 2020–2025. 2018/19:154, Brott mot förtroendevalda. 2019/20:1, Budgetpropositionen, Utgiftsområde. 2019/20:168, En moderniserad radio- och tv-lag. 2017/18:47, Hur blir bäst i världen på att använda digitaliseringens möjligheter – en skrivelse om politikens inriktning. SOU 1997:75, Bosättningsbegreppet: skatterättsliga regler för fysiska personer: slutbetänkande. SOU 1997:75, Bosättningsbegreppet – skatterättsliga regler för fysiska personer. SOU 2007:107, Opinionsbildande verksamhet och små myndigheter. SOU 2008:118, Styra och ställa – förslag till en effektivare statsförvaltning. SOU 2016:5, Låt fler forma framtiden! SOU 2016:8, Ytterligare åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. SOU 2016:13, Palett för ett stärkt civilsamhälle. SOU 2016:80, En gränsöverskridande mediepolitik. För upplysning, engagemang och ansvar. SOU 2016:89, För digitalisering i tiden. SOU 2019:15, Komplementär och alternativ medicin och vård –säkerhet, kunskap, dialog. SOU 2019:39, En moderniserad radio- och tv-lag. SOU 2019:43, Med tillit följer bättre resultat – tillitsbaserad styrning och ledning i staten. SOU 2020:29, En ny myndighet för att stärka det psykologiska försvaret. Litteratur, rapporter m.m. Check, Chequeado, Full Fact (2020). Media and information literacy: Lessons from interventions around the world. , (2019). Högt förtroende för nyhetsmedier – men under ytan råder stormvarning. Ingår i: Storm och stiltje. , , , (red.). , , , (2019). Plattformssamhället: en definierande introduktion. Ingår i: Plattformssamhället: den digitala utvecklingens politik, innovation och reglering. , (red.). Askanius, (2017). Digitala medier, motoffentligheter och våldsbejakande extremism. Ingår i: Våldsbejakande extremism: En forskarantologi. Bartlett, (2018). The People vs Tech. How the internet is killing democracy (and how we save it). Bayer, (red. ), Bitiukova, , , , , , , , , (2019). Disinformation and propaganda – impact on the functioning of the rule of law in the EU and its Member States. Beställd och publicerad av: European Parliament’s ’ Rights and Constitutional Affairs. Begripsam (2020). Kognitiv tillgänglighet på bibliotek. Beställd av: . , , , , , , , (2018). Partierna i en ny tid. Bladini, (2017). Hot och hat på nätet. En kartläggning av den rättsliga regleringen i från ett jämställdhetsperspektiv. Nordisk information för kunskap om kön. Beställd av: . Bradshaw, , , (2018). Challenging Truth and Trust: A Global Inventory of Organized Social Media Manipulation. Working Paper 2018.1. (2020). Brå () (2015a). Polisanmälda hot och kränkningar mot enskilda personer via internet. Brå () (2015b). Hot och våld. Om utsatthet i yrkesgrupper som är viktiga i det demokratiska samhället. Brå () (2016). It-inslag i brottsligheten och rättsväsendets förmåga att hantera dem. Brå () (2018). Skolundersökningen om brott 2017 Om utsatthet och delaktighet i brott. Brå () (2019a). Politikernas trygghetsundersökning 2019. Förtroendevaldas utsatthet och oro för trakasserier, hot och våld under . Brå () (2019b). Hatbrott 2018: Statistik över polisanmälda brott med identifierade hatbrottsmotiv. Brå () (2019c). Nationella trygghetsundersökningen 2019. Om utsatthet, otrygghet och förtroende. Buckels, , , , Paulhus, Delroy (2014). Trolls just want to have fun. Personality and Individual Differences. Volume 67, , Pages 97–102. , , , , , (2015). Ungas politiska deltagande. Nya former och aktivitet genom sociala medier? Ingår i: forskarantologi fler forma framtiden! SOU 2015:96, , . Caulfield, (2020). Does Debunking Work? Correcting COVID-19 Misinformation on Social Media. , (2015) När offentligheten förändras. Yttrandefriheten, medierna och nyhetsförmedlingen, Nordicom Information. , (2019) Yttrandefrihet, medier och medborgarskap i den digitala tiden. Ett demokratiperspektiv, , medier och kommunikation (JMG), . , (2020). Yttrandefrihet och medier i en orostid. , medier och kommunikation (JMG), . Civil Rights Defenders (2019). När samhället tystnar. En rapport om hot och hat mot oberoende opinionsbildare i det svenska samhället. Colliver, , , , , , , (2018). Smearing – International Influence Campaigns in the 2018 Swedish Election. Beställd av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. , (2019). Filterbubblor – ett hotfullt och vilseledande begrepp. Ingår i: Fejk, filter och faktaresistens – hotar sociala medier demokratin? Dawson, , , (2019). How ’s Built its Disinformation Campaign. The Political Quarterly, 2019. de Kaminski, (2020). Strategier för ett samhälle som inte tystnar – erfarenheter från det civila samhället. Ingår i: Det demokratiska samtalet i en digital tid – En antologi om desinformation, propaganda och näthat. Utgiven av kommittén Nationell satsning på medie- och informationskunnighet och det demokratiska samtalet. Delmos (Delegationen mot segregation) (2020). En demokrati för alla? Deltagandet i demokratin bland boende i områden med socioekonomiska utmaningar jämfört med andra. D’Haenens, , , , Donoso, Verónica (2013). How to cope and build online resilience? EU Kids Online, . (2019). Delaktighet i en digital tid. En fördjupning med förslag. Dunkels, (2016). Nätmobbning, näthat och nätkärlek – kunskap och strategier för en på nätet. Erga (2020). ERGA Report on disinformation: Assessment of the implementation of the Code of Practice. , , , , , (2017). Hot mot kvinnliga opinionsbildare. Beställd av: Tidningsutgivarna. (2020). Special report update: short assessment of narratives and disinformation around the covid-19 pandemic (update –18 ). (2018). Bekämpande av desinformation online: en EU-strategi. den 26.4.2018 COM (2018) 236 final. (2019a). Bekämpande av olaglig hatpropaganda online – EU:s uppförande kod ger snabba resultat. (2019b). A Union that strives for more. Political Guidelines for the next European Commission 2019–2024 By candidate for President of Commission von der Leyen. (2019c). Lägesrapport om åtgärdsplanen mot disinformation. den (2019) 12 final. (2020). Shaping Europe’s digital future COM (2020) 67 final, , . EUvsDesinfo (2020).