sou · H8B357 · 2020-10-08 00:00:00 — Den förhärskande uppfattningen inom kriminologin och straff- rättsvetenskapen är, som vi har angett i våra allmänna utgångspunk- ter, att skärpta påföljder inte har någon påtaglig brottspreventiv effekt. framförs att straffskärpningar till och med kan vara kontra- produktiva, bl.a. eftersom möjligheterna till återanpassning i sam- hället blir sämre ju längre en person vistats i anstalt. Införandet av ett nytt hedersbrott kan därmed inte antas leda till minskat lidande Konsekvenser av utredningens förslag för brottsoffer och därmed sammanhängande minskade kostnader för samhället på kort sikt.1 Några positiva samhällsekonomiska konse- kvenser av detta slag kan alltså inte förväntas i närtid. Även om införandet av ett nytt hedersbrott inte leder till minskad brottslighet på kort sikt bedömer vi att den föreslagna lagändringen har ett viktigt signalvärde. Genom den nya straffbestämmelsen klar- görs att hedersrelaterat våld och annat sådant förtryck är oacceptabelt. På bedömer vi att det bidrar till förändrade attityder i sam- hället, vilket i sin tur kan leda till minskad hedersrelaterad brottslig- het. Sådana effekter kan dock förväntas ligga så pass långt fram i tiden att det är svårt att uppskatta de ekonomiska konsekvenserna av dessa. Förslaget kan inte förväntas leda till väsentligt mer omfattande utredning än vad som följer redan av annan ny lagstiftning Som vi har angett tidigare i betänkandet infördes så sent som en ny straffskärpningsgrund som tar sikte på heders- relaterad brottslighet i 29 kap. 2 § 10 . Enligt den bestäm- melsen ska det som försvårande omständighet vid bedömningen av brottets straffvärde beaktas särskilt om ett motiv för brottet varit att bevara eller återupprätta en persons eller familjs, släkts eller annan liknande grupps heder. Rekvisitet i straffskärpningsbestämmelsen har överförts till den av oss föreslagna nya straffbestämmelsen om hedersbrott i 4 kap. 4 b § . Det är alltså huvudsakligen samma slags omständigheter som kan leda till straffskärpning enligt 29 kap. 2 § 10 som kan leda till att upprepade brottsliga gärningar mot samma brottsoffer bedöms som ett hedersbrott. Så snart som det i ett brottmål påstås att det finns ett hedersmotiv måste den frågan alltså – i vart fall – utredas för att rätten ska kunna bedöma brottets eller brottslighetens straff- värde. Övriga rekvisit i den av oss föreslagna nya paragrafen är inte sådana att de kräver omfattande ytterligare utredning. Vi har gjort bedömningen att frågan om var och en av gärningarna utgjort led i en upprepad kränkning av den utsattes integritet och gärningarna varit ägnade att allvarligt skada hans eller hennes självkänsla ofta kan bedömas redan utifrån vilka brottsliga gärningar det rör sig om och det tidsmässiga sambandet mellan dessa. 1Se avsnitt 7.4.4. Se även SOU 2018:85 s. 329 f. Konsekvenser av utredningens förslag Vårt förslag innebär sammanfattningsvis inte någon påtaglig skill- nad i fråga om utredningskrav i förhållande till vad som har gällt i vart fall sedan den nya straffskärpningsgrunden i 29 kap. 2 § 10 brotts- balken infördes . Vårt förslag om att införa ett nytt hedersbrott i 4 kap. 4 b § brotts- balken, som liknar konstruktionen av grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning i 4 kap. 4 a §, innebär att hedersrelaterad brotts- lighet som upprepas mot samma brottsoffer kan bedömas som heders- brott i stället för att domstolen dömer för vart och ett av de konsti- tuerande brotten (exempelvis ett fall av misshandel, ett fall av olaga tvång och ett fall av ofredande). Det straffbara området utvidgas alltså inte genom förslaget. Även med den tidigare regleringen skulle det vara möjligt att döma för brottsligheten. Det som tillkommer är en möjlighet att tillämpa en betydligt strängare straffskala – fängelse till – för hedersrelaterad brottslighet som annars utifrån dagens rätts- praxis hade resulterat i exempelvis ett kortare fängelsestraff om ett fåtal månader eller villkorlig dom eller skyddstillsyn i kombination med samhällstjänst. måste vid de beräkningar som ska göras hållas i min- net att det i fall av upprepad brottslighet mot samma brottsoffer kan gå att döma för grov fridskränkning eller grov kvinnofridskränkning om gärningspersonen och brottsoffret är närstående i förhållande till varandra. Det finns alltså en inte obetydlig överlappning mellan de befintliga brottstyperna grov fridskränkning och grov kvinnofrids- kränkning och det föreslagna nya hedersbrottet. Det sagda innebär att införandet av det nya hedersbrottet kommer att leda till lägre kostnadsökningar än om kriminaliseringen skulle ta sikte på gärningar som inte redan är straffbelagda. Hur stor andel av brottsligheten är hedersrelaterad? Som har konstaterats i betänkandet SOU 2018:69 är det mycket svårt att uppskatta hur stor andel av brottsligheten i landet som är hedersrelaterad (se s. 271 f. i det betänkandet). Konsekvenser av utredningens förslag inte minst eftersom det var först som och enades om en definition och kodning av heders- relaterade ärenden påbörjades. Som vi har diskuterat i betänkandet, se t.ex. avsnitt 6, är denna polisens kodning också högst preliminär; den syftar till att markera ärenden i vilka det eventuellt kan finnas ett hedersmotiv för att inte missa någon sådan aspekt vid handlägg- ningen. Markeringen är alltså inte i första hand till för att uppgifterna ska användas för statistiska ändamål. Det finns över huvud taget ingen tillförlitlig och exakt statistik när det gäller förekomsten av hedersrelaterad brottslighet i . I SOU 2018:69 bilaga 3 utgås från att hederskomponenten före- kommer i omkring 45 domar . Vi bör dock utgå från att heders- aspekten uppmärksammas mer och mer och att den kan förväntas komma till uttryck betydligt oftare . Det måste beaktas att vårt preliminära förslag om ett nytt hedersbrott tar sikte endast på flerfaldig hedersrelaterad brotts- lighet, med de s.k. fridskränkningsbrotten som förebild. En enstaka ringa misshandel, ett enstaka ofredande eller en enstaka misshandel med hedersmotiv faller utanför tillämpningsområdet. Sannolikt kom- mer även två fall av sådana brott att falla utanför, sett till hur bestäm- melserna om grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning tillämpas . Även de grövsta brotten, som mord (”hedersmord”), synnerligen grov misshandel, grov misshandel, grovt olaga tvång osv., faller – i linje med allmänna straffrättsliga konkurrensprinciper – utanför det tänkta tillämpningsområdet eftersom domstolarna i sådana fall i enlighet med förarbetsuttalanden och tidigare rättspraxis dömer särskilt för det grova brottet. Vidare måste det beaktas att upprepat hedersrelaterat våld och annat sådant förtryck, dvs. sådan brottslighet som vårt förslag tar sikte på, ofta begås av en gärningsperson som kan anses närstående till brottsoffret i den mening som avses i bestämmelserna om grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning i 4 kap. 4 a § brotts- balken. Det innebär att en stor del av den brottslighet som kommer att kunna bedömas som hedersbrott tidigare hade gått att bedöma som grov fridskränkning eller grov kvinnofridskränkning. Denna betydande överlappning av tillämpningsområdena för den befintliga och den nya bestämmelsen innebär att det är endast de fall i vilka gär- ningsperson och brottsoffer inte är närstående i förhållande till var- andra som kommer att omfattas av den straffskärpande effekt som Konsekvenser av utredningens förslag vårt förslag syftar till. En rimlig uppskattning skulle kunna vara att den föreslagna nya brottstypen inledningsvis kan tillämpas – på så- dan brottslighet som når rättsväsendet – i 20 mål i domstol , utöver de mål i vilka brottsligheten hade kunnat bedömas som grov fridskränkning eller grov kvinnofridskränkning. Dessa 20 ytterligare mål – som alltså avser sådana upprepade hedersrelate- rade brottsliga gärningar mot samma brottsoffer som anmäls men där gärningsperson och brottsoffer inte är närstående i förhållande till varandra – ska läggas till grund för beräkningen av en eventuell kostnadseffekt. Utöver de nämnda tillkommande 20 målen bedömer vi att det, , kan tillkomma 10 helt nya mål om hedersbrott, avseende brottslighet som aldrig hade kommit till rättsväsen- dets kännedom. Detta på grund av att vi bedömer att vårt förslag om att införa ett särskilt hedersbrott kommer att ha en signalverkan som kommer att leda till att såväl offentliga som privata aktörer kommer att få upp ögonen för problematiken. Antalet ärenden hos och kommer att vara betydligt fler än de nämnda tillkommande 20 respektive 10 målen . Hur stora kostnadsökningar det blir för dessa myndigheter kan dock inte specificeras . Därför får de hanteras inom respektive myndighets befintliga budgetram. Det bör understrykas särskilt att de beräkningar som ska göras i det följande bygger på ovan gjorda uppskattningar av hur många mål som kommer att handla om hedersbrott. Eftersom det inte har varit möj- ligt att utgå från lagföringsstatistik är uppskattningarna mycket osäkra. Om vi utgår från att de ovan nämnda 20 målen – som hade bedömts som enskilda brott men som kan bedömas som hedersbrott – gäller flerfaldig brottslighet där brotten vart och ett för sig inte är särskilt straffvärda, så skulle vi kunna utgå från en genomsnittlig straffskärpning per mål . Vidare bör kunna förutsättas att vi i dessa fall talar huvudsakligen om fängelse- påföljder bl.a. eftersom brottsligheten redan med dagens lagstiftning kan förmodas betraktas som s.k. artbrott, dvs. brott där brottslig- hetens art talar för att påföljden ska bestämmas till ett fängelsestraff Konsekvenser av utredningens förslag i stället för en icke frihetsberövande påföljd som villkorlig dom eller skyddstillsyn. Det rör sig då i den delen om 6 × 20 = 120 ytterligare fängelse- månader , eller – uttryckt – 10 tillkommande fängelseår . Med hänsyn till att villkorlig frigivning som utgångspunkt ska ske efter två tredjedelar av straffet och en genomsnittlig kostnad i anstalt är blir den årliga kostnadsök- ningen (10 × 2/3 × 1,3 = 8,66…). Till detta kommer de ovan nämnda helt nya 10 målen . Vi kan i det sammanhanget utgå från en genomsnittlig strafftid på fängelse . Det rör sig då även i den delen om 10 tillkommande fängelseår . Med hänsyn till att villkorlig frigivning som ut- gångspunkt ska ske efter två tredjedelar av straffet och en genomsnitt- lig kostnad i anstalt är blir den årliga kostnadsökningen även i den delen (10 × 2/3 × 1,3 = 8,66…). Den uppskattade sammantagna effekten i dessa två delar blir en kostnadsökning för Kriminalvården på . Några av domarna skulle kunna avse icke frihetsberövande på- följder, som villkorlig dom eller skyddstillsyn i kombination med sam- hällstjänst, vilket i så fall skulle leda till en lägre kostnad. Det är därmed mer sannolikt att kostnaden är överskattad än att den är underskattad. Kostnadsökning avseende rättsliga biträden I denna del bör inledningsvis upprepas vad som har sagts ovan om att en stor del av den brottslighet som kommer att kunna bedömas som hedersbrott skulle kunna bedömas som grov frids- kränkning eller grov kvinnofridskränkning. Det finns stora överlapp- ningar av tillämpningsområdena för dessa tre brottstyper. I det närmast fortsatta utgås från de av oss uppskattade tillkommande 20 målen avseende hedersbrott där brottsligheten inte skulle kunna bedömas som grov fridskränkning eller grov kvinnofridskränkning, dvs. de 20 mål där gärningsperson och brottsoffer inte anses närstående i förhållande till varandra men där det av oss föreslagna hedersrekvi- sitet anses uppfyllt. Frågan i denna del handlar om i vilken utsträckning den omstän- digheten att brottsligheten i dessa 20 mål bedöms som heders- Konsekvenser av utredningens förslag brott – i stället för att domstolen dömer för vart och ett av de konsti- tuerande brotten (exempelvis två fall av misshandel, ett fall av olaga tvång och ett fall av ofredande) – kommer att leda till ökade kost- nader med avseende på rättsliga biträden. Det har under vårt utredningsarbete påtalats att införandet av ett nytt hedersbrott skulle leda till att målen i domstol skulle bli mer omfattande och tidskrävande än om åtalen i stället skulle avse de konstituerande brotten. Enligt vår uppfattning bör den nya bestämmelsen om hedersbrott ijuridisk-teknisk mening betraktas på samma sätt som bestämmel- serna om grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning, dvs. som en bestämmelse som möjliggör straffskärpning snarare än en bestämmelse som kriminaliserar ett område som inte tidigare varit kriminaliserat. Vi kan exempelvis jämföra ett tänkt åtal för heders- brott omfattande två fall av misshandel av normalgraden, ett fall av olaga tvång och ett fall av ofredande med ett åtal som i stället skulle avse dessa brott utan att rubriceringen hedersbrott skulle nämnas. En rimlig utgångspunkt är att det avseende var och en av de brotts- liga gärningarna – som måste bevisas oavsett om åklagaren har angett rubriceringen hedersbrott eller inte – kommer att åberopas lika mycket utredning. I fråga om sakframställningar, bevisupptagningar och plä- deringar beträffande de brottsliga gärningarna i och för sig går det alltså att utgå från att huvudförhandlingen kommer att ta ungefär lika i båda fallen. Vidare måste, som vi har angett ovan, frågan om rekvisitet av- seende heder är uppfyllt utredas redan med dagens lagstiftning, om det finns ett sådant påstående för att rätten ska kunna göra en be- dömning av brottslighetens straffvärde. Detta gäller i vart fall sedan den nya straffskärpningsgrunden infördes . Vårt för- slag innebär alltså inte något tillkommande arbete, i förhållande till numera gällande rätt, heller i den delen. Det som skulle kunna leda till en viss ökning av behovet av för- beredelsetid och förhandlingstid är utredningen av den övriga kon- texten, dvs. rekvisiten avseende upprepad kränkning av integritet och allvarligt skadande av brottsoffrets självkänsla. När brottslighet bedöms som grov fridskränkning eller grov kvinnofridskränkning tenderar ärendena hos och och målen i domstol att bli mer omfattande än om ärendet respektive målet skulle avse ”endast” de konstituerande brotten. Konsekvenser av utredningens förslag Det bör här understrykas att den relevanta jämförelsen är mellan åena sidan ett mål avseende brottslighet som rubriceras som heders- brott och å andra sidan ett mål som avser samma brottsliga gärningar utan att rubriceras som hedersbrott. Det är inte relevant att jämföra ett mål avseende hedersbrott, som typiskt sett avser tre eller fler kon- stituerande brott begångna av samma gärningsperson mot samma brottsoffer (exempelvis två fall av misshandel, ett fall av olaga tvång och ett fall av ofredande), med ett genomsnittligt mål avseende brott mot person, som ofta avser endast ett brott (exempelvis ett fall av misshandel). Kostnadsökningen för att hantera brottsligheten som ett påstått hedersbrott tar sikte endast på den tillkommande utredningen avseende kontexten och eventuella tillkommande frågor avseende på- följdsbestämning och skadestånd. Om vart och ett av de nu aktuella 20 målen skulle innebära ytter- ligare totalt 10 timmars arbete för offentlig försvarare och målsägande- biträde eller särskild företrädare för barn under förundersökning och handläggning i tingsrätt, så skulle det med beaktande av nu gällande s.k. timkostnadsnorm på innebära en mer- kostnad för staten på 20 × 10 × = knappt 280 800 kro- nor avseende förundersökning och handläggning i tingsrätt. För att ta hänsyn också till mål som överklagas till hovrätt bör göras ett tillägg med uppskattningsvis en fjärdedel av kostnaden beträffande förunder- sökningen och handläggningen i tingsrätt. Kostnadsökningen blir då avseende nämnda 20 mål. Om vi avseende de ovan nämnda 10 helt nya målen utgår från en tidsåtgång för rättsliga biträden på totalt för huvudför- handling och handläggning i tingsrätt, så uppkommer en merkost- nad för staten på 10 × 60 × = avseende förundersökning och handläggning i tingsrätt. För att ta hänsyn också till mål som överklagas till hovrätt bör även här göras ett tillägg med uppskattningsvis en fjärdedel av kostnaden beträffande förundersök- ningen och handläggningen i tingsrätt. Kostnadsökningen blir då avseende nämnda 10 mål. Den totala kostnadsökningen för rättsliga biträden blir alltså . Konsekvenser av utredningens förslag Kostnadsökning avseende handläggningen i domstol Styckkostnaden för en tingsrätts handläggning av ett brottmål 2019 var 15 257 kronor.2 Som vi har angett i samband med beräkningen av merkostnaden för rättsliga biträden bedömer vi att de 20 ovan nämnda målen – som bedöms som mål angående de enskilda under- brotten – kommer att ta att handlägga när de behandlas som mål om hedersbrott. Vi uppskattar att ett påslag med en sjättedel av styckkostnaden bör göras för att uppskatta merkost- naden för handläggning i tingsrätt av dessa mål. Det innebär en mer- kostnad på (20 × 1/6 × 15 257 = 50 856,66… kronor). Till detta kommer merkostnaden för de 10 helt nya målen. Merkostnaden i den delen kan uppskattas till (10 × 15 257 = ). Styckkostnaden för en hovrätts handläggning av ett brottmål 2019 var 54 454 kronor.3 Om vi utgår från att hälften av de ovan nämnda 20målen överklagas till hovrätt och handläggningstiden ökar med en sjättedel även i hovrätten, så rör det sig i den delen om en merkostnad på (20/2 × 1/6 × 54 454 = 90 756,66… kronor). Om även hälften av de 10 helt nya målen överklagas till hovrätt, så blir merkostnaden i den delen (10/2 × 54 454 = ). Den totala merkostnaden avseende handläggningen i domstolarna blir alltså . Vi bedömer inte att utbildningsbehov eller liknande bör betraktas som en särskild ekonomisk konsekvens eftersom det ligger i bl.a. , och domstolarnas allmänna uppdrag att hålla sig uppdaterade när det gäller ny lagstiftning. Några extraordinära utbildningsinsatser torde inte behövas eftersom vårt förslag i denna del rent tekniskt bygger i stor utsträckning på be- stämmelserna om de s.k. fridskränkningsbrotten och eftersom det har införts en ny straffskärpningsgrund i 29 kap. 2 § 10 brotts- 2Sveriges Domstolars Årsredovisning 2019, bilaga 2. 3Sveriges Domstolars Årsredovisning 2019, bilaga 2. Konsekvenser av utredningens förslag balken med en, i förhållande till vårt förslag till ny bestämmelse, iden- tisk formulering av hedersrekvisitet.4 Även om vårt förslag inte kräver någon omfattande ytterligare utbildning av rättsväsendets personal eller liknande så kan i detta sam- manhang framhållas att information till allmänheten och till olika aktörer som ska arbeta med den nya lagstiftningen i det brottsföre- byggande arbetet kan leda till förändrade attityder i samhället. 11.4.2Straffprocessuella förslag i fråga om rättsintyg m.m. Bedömning: Våra straffprocessuella förslag i fråga om rättsintyg m.m.kan förväntas leda till en endast marginell kostnadsökning för de som beställer rättsintyg. Vad beträffar de ekonomiska konsekvenserna av vårt förslag om att göra det lättare för polis och åklagare att begära in rättsintyg m.m. kan följande sägas. Vi föreslår, som framgår av avsnitt 9.3, att grän- sen för inhämtande av rättsintyg utan målsägandens samtycke ska sänkas från . Många nya brottstyper kan vid en första anblick tyckas aktualiseras. Det måste dock beaktas att det är endast vissa av brottstyperna med ett straffminimum på sex eller nio månaders fängelse som avser sådana brott mot person där ett rätts- intyg typiskt sett kan vara relevant. De tillkommande brottstyper som framstår som relevanta vid en sänkning av gränsen från är –grov fridskränkning, –grov kvinnofridskränkning, –grovt olaga tvång, –det föreslagna nya hedersbrottet, –människohandel, mindre grovt brott, och –grovt sexuellt övergrepp. Även om rättsintyg kan aktualiseras i ärenden som avser nämnda brottstyper, så aktualiseras i praktiken inte inhämtande av sådant i 4Jfr SOU 2018:69 avsnitt 9.2.2. Konsekvenser av utredningens förslag alla konkreta ärenden som avser sådana brott. Exempelvis kan ju ett s.k. fridskränkningsbrott uteslutande bestå av gärningar som inte lett till några fysiska skador eller anmäls långt efter att spåren efter fysiska skador försvunnit. Vidare uppstår en merkostnad bara i de fall mål- säganden inte samtycker till att rättsintyg inhämtas. Vad gäller mål- sägande under finns också en särreglering, i 5 § andra stycket 3 lagen om rättsintyg i anledning av brott, som gör att frågan om sam- tycke är irrelevant vid alla brott mot 3, 4 och 6 kap. där målsäganden är . En merkostnad – i förhållande till kostnaderna – uppstår endast om brottet tillhör någon av ovan listade brottstyper som har minimi- straff på sex eller nio månaders fängelse, rättsintyg över huvud taget är relevant eftersom det finns fysiska skador som kan dokumenteras efter anmälan, målsäganden frivilligt har sökt sjukvård (ett rättsintyg kan inte upprättas om det inte finns en vårdkontakt och lagen om rättsintyg i anledning av brott innehåller inget tvångsmedel som gör att målsäganden kan vårdas mot sin vilja), målsäganden inte samtycker till att rättsintyg inhämtas men brottsutredande myndigheter anser att det finns förutsättningar för att ändå, trots att målsäganden inte medverkar till utredningen, bedriva förundersökning och som ett led i detta inhämta rättsintyg. Vi kan utgå från att det i praktiken rör sig om ytterst få fall i vilka alla de sex ovan nämnda kriterierna är uppfyllda. Även om det skulle röra sig om uppemot 50 fall , så skulle det utgöra endast cirka en procent av antalet rättsintyg i dag.5 Vi bedömer mot den bak- grunden att kostnadsökningen bör betraktas som endast marginell. Rättsintyg kan utfärdas av rättsläkare anställda antingen inom eller utom . Såväl som andra sjukvårdsinrättningars verksamhet beträffande utfärdande av rätts- intyg är avgiftsfinansierad med full kostnadstäckning. Konsekvenser av utredningens förslag att det är beställarna, främst , som kommer att bära den marginella kostnadsökningen. 11.4.3Skärpning av straffskalan för överträdelse av kontaktförbud m.m. Bedömning: Den årliga kostnadsökningen för Kriminalvården av att genomföra våra förslag i fråga om skärpt straffskala för överträ- delse av kontaktförbud kan uppskattas till . förekom 95 domslut där brott mot lagen om kontaktförbud var huvudbrott, enligt statistik från (Brå). Enligt uppgifterna från Brå blev påföljden i de 95 domsluten –fängelse i 21 fall, –rättspsykiatrisk vård i 4 fall, –skyddstillsyn i 18 fall, –villkorlig dom i 6 fall, –ungdomsvård i 1 fall och –böter i 39 fall.6 Den av oss föreslagna straffskärpningen innebär att de fall som har ansetts ha straffvärden på bötesnivå som utgångspunkt kommer an- ses ha straffvärden på fängelsenivå, nära fängelseminimum (fängelse ). Om vi utgår från statistiken avseende 2019 rör det sig om 39 fall där påföljden i stället för böter som utgångspunkt kommer att be- stämmas till ett kort fängelsestraff, villkorlig dom eller skyddstillsyn. Av dessa är fängelsestraff dyrast. Om det – i syfte att ta höjd för de högsta kostnader som skulle kunna uppstå – förutsätts att alla de 39 fallen som 2019 ledde till böter i stället skulle ha lett till ett fängelsestraff på en månad, så skulle det röra sig om tillkommande 39 × 1 = 39 tillkommande fängelsemåna- der eller, uttryckt i fängelseår, 3,25 tillkommande fängelseår. I fråga om så korta fängelsestraff förekommer inte villkorlig fri- 6Se /statistik/kriminalstatistik/personer-lagforda-for-brott.html, tabell 420La. Konsekvenser av utredningens förslag Med viss modifiering av det i avsnitt 11.4.1 angivna sättet att räkna skulle det innebära en ökad kostnad avseende fängelsestraff på (3,25 × 1,3 = 4,225…). Om vårt förslag i denna del genomförs så skulle staten visserligen också gå miste om bötesintäkter avseende de fall som efter ändringen kommer att leda till en strängare påföljd än böter. innebär förslaget att sådana ringa fall av överträdelse av kontaktförbud som är straffria ska bestraffas med böter.