sou · H8B37 · 2020-02-11 00:00:00 — ACM dömdes för djurplågeri och för brott mot djurskyddslagen begångna –till villkorlig dom och 60 dagsböter. mål nr B 873-15 Åklagaren yrkade ansvar för FJ för djurplågeri under påstående att FJ till med uppsåt eller av grov oaktsamhet hade vanvårdat sitt nötkreaturbestånd om ca 250 nötkreatur genom att underlåta –att ombesörja utgödsling varpå djuren i vissa fall hade varit kraftigt gödselförorenade med svårigheter att röra sig p.g.a. gödselmängden samt i samtliga fall saknat rena och torra liggytor, –att tillse att djuren haft tillräckligt med vatten och foder av god kvalité anpassat för djurslaget, –att tillkalla veterinär till djur som insjuknat. Åklagaren gjorde gällande att djuren genom vanvården otillbörligen hade tillfogats ett kraftigt lidande varvid ca 50 djur självdött och lämnats kvar bland de levande djuren, i vissa fall så länge att förruttnelse uppstått. Vidare gjorde åklagaren gällande att ca 20 djur hade avlivats p.g.a. vanvården och ytterligare ca 15 djur bedömts vara i behov av att avlivas samt att ett antal djur hade dessutom p.g.a. vanvården varit kraftigt avmagrade och i behov av veterinärvård. Tingsrätten fann redan av FJ:s erkännande och hans egna uppgifter att han , fram till , inte hade skött nöt- kreaturen på sina två gårdar på ett godtagbart sätt. Tingsrätten be- dömde vidare att åklagaren hade bevisat att FJ, till , i ökande omfattning hade underlåtit att om- besörja utgödsling, att se till att djuren haft tillräckligt med vatten och foder av god kvalitet och att tillkalla veterinär till djur som in- sjuknat. Beroende på bl.a. automatisk utgödsling och vattning hade missförhållandena enligt tingsrätten haft olika omfattning avseende de olika djurbesättningarna. Tingsrätten konstaterade också att följ- derna hade varierat mellan djuren, bl.a. p.g.a. att djur med högre sta- tus i flocken hade haft lättare att klara sig. Tingsrätten fann dock utrett att samtliga djurbesättningar, utom fyra–fem utegångsdjur, vid inspektionen hade lidit av brister i av åklagaren påstådda avseenden och att dessa brister hade fått de påstådda följ- derna för djuren. Mot bakgrund av att vissa djurkroppar hade varit fullständigt förruttnade fann tingsrätten genom veterinärs uppgifter klarlagt att de måste ha dött före inspektionen. När det gällde djurens lidande konstaterade tingsrätten att djuren bedömdes av veterinär ha utsatts för ett synnerligen kraftigt fysiskt och psykiskt lidande vilket bedömdes ha pågått . Tingsrätten anslöt sig till denna bedömning. Vidare fann tingsrätten utrett att de djur som hade vistats tillsammans med svältande och döende artfränder måste ha utsatts för stark stress bl.a. p.g.a. de senare dju- rens desperata råmande efter mat. Slutligen ansåg tingsrätten att bevisat att FJ på åtminstone en av gårdarna hade försvårat för utomstående att upptäcka vanvården ge- nom att placera rundbalar framför porten till ladugården och därmed förhindra insyn. FJ bedömdes av tingsrätten ha likgiltighetsuppsåt till djurplågeri. I ett senare skede måste FJ dock enligt tingsrätten ha haft full insikt i djurens lidande till följd av hans underlåtenhet och han bedömdes därför i det skedet ha haft insiktsuppsåt till brottet. I påföljdsfrågan uttalade tingsrätten att FJ skulle dömas för att genom uppsåtligt djurplågeri ha orsakat ett stort antal nötkreatur synnerligen svårt lidande . Tingsrätten konstaterade att det hade varit fråga om nötkreatursbesättningar på två gårdar med sammanlagt mer än fem gånger så många djur som i rättsfallet NJA 2006 s. 339. Tingsrätten ansåg att vanvården av djuren måste anses som minst lika allvarlig som den i nämnda rättsfall. Till detta kom enligt tingsrätten att FJ, i något skede då han haft viss handlingskraft, inte hade vidtagit åtgärder för att avbryta vanvården av djuren utan i stället hade agerat för att försvåra upptäckt av den. Tingsrätten konstaterade att brottet var mycket allvarligt. Tingsrätten fann även att det förelåg förmildrande omständig- heter; främst att FJ hade varit mycket pressad av familjemedlemmars sjukdom och egen psykisk ohälsa. Vidare uttalade tingsrätten att han inte haft direkt avsikt att orsaka sina djur lidande, men att han hade underlåtit att göra sig av med djuren eller att uppdra åt någon annan att ta hand om dem när han själv inte klarade av det. Omständig- heterna kunde här enligt tingsrätten jämställas med Högsta domsto- lens fall. Ingen särskild hänsyn borde enligt tingsrätten tas till att FJ hade fått djurförbud. Tingsrätten bedömde att brottets straffvärde, även med hänsyn till de förmildrande omständigheterna, motsvarade fängelse. Mot bakgrund av vad har uttalat om valet av påföljd för djurplågeri fann tingsrätten att arten av FJ:s brott inte talade för ett fängelsestraff, men att brottet ändå som regel skulle medföra fängelsestraff p.g.a. det höga straffvärdet. Tingsrätten kon- staterade dock att FJ fortfarande led av utmattningsdepression och att ett fängelsestraff därför skulle drabba honom särskilt hårt, vilket det enligt tingsrätten fanns anledning att ta hänsyn till vid valet av påföljd. För att kunna döma till villkorlig dom i stället för fängelse var dock en förutsättning enligt tingsrätten att domen förenades med samhällstjänst. P.g.a. straffvärdet ansåg tingsrätten att antalet timmar samhällstjänst skulle vara det högsta möjliga. FJ dömdes för djurplågeri begånget – till villkorlig dom med samhällstjänst . Om fäng- else i stället hade valts som påföljd skulle fängelse ha dömts ut. mål nr B 427-15 Åklagaren yrkade ansvar för PGP för djurplågeri under påstående att han med uppsåt eller av grov oaktsamhet hade utsatt sina nötkreatur för lidande utan godtagbara skäl. Åklagaren gjorde gällande att PGP hade underlåtit att ge sina djur tillräckligt med foder och vatten, underlåtit att hålla stallar rena samt underlåtit att tillse att sjuka djur hade fått erforderlig vård. Av domskälen framgår att det fanns 37 djur på gården vid det första inspektionstillfället. Tingsrätten fann bl.a. utrett att en stor del av djuren hade varit avmagrade vid inspektionstillfällena och saknat till- gång till foder och vatten. Vidare befanns utrett att djuren hade tvingats stå i gödselsörja och inte haft någon möjlighet att lägga sig på torrt underlag; flera djur hade s.k. gödselpansar på sina kroppar, vilket orsakat frätskador. Vidare konstaterades utrett att ammoniak- halten varit anmärkningsvärt hög, vilket är skadligt för såväl djurens slemhinnor som för deras juver. Vidare var det utrett att en kalv med ett varigt öga och en ko med hälta inte hade fått vård. Tingsrätten fann således visat att PGP agerat på sätt åklagaren påstått och däri- genom otillbörligen utsatt djuren för lidande. Tingsrätten fann att PGP i vart fall av grov oaktsamhet hade gjort sig skyldig till djur- plågeri. I påföljdsfrågan uttalade tingsrätten att det inte förelåg några sådana omständigheter som pekar på i NJA 2006 s. 339. Tingsrätten fann att det fanns förutsättningar att bestämma påföljden till villkorlig dom. Med hänsyn till att PGP med anledning av att djuren omhändertagits hade ålagts betalningsskyldighet till ett mycket högt belopp ansåg tingsrätten att den villkorliga domen inte skulle förenas med dagsböter. PGP dömdes för djurplågeri till, under åberopade av 29 kap. 5 § första stycket 8 p , till villkorlig dom. mål nr B 2152-15 Åklagaren yrkade ansvar för för djurplågeri under påstående att han fram till och med med uppsåt eller av grov oaktsamhet genom vanvård hade utsatt i vart fall fyra nötkreatur för lidande utan godtagbara skäl. Åklagaren gjorde gällande att SR under nämnd tidsperiod som en del av vanvården hade underutfodrat djuren och inte tillsett att skadade och sjuka djur getts nödvändig vård. Vidare gjorde åklagaren gällande att det vid kontroll hade anträffats en avmagrad amko liggande på marken vilken hade blödande sår på kroppen och hade bakben och svans förfrusna, ur stånd att resa sig inte hade förmåga att försvara sig. Vidare hade enligt åklagaren anträffats en underutfodrad amko med svullen has och med ett stort öppet sår nedanför hasspetsen samt ytterligare två avmagrade och muskelfattiga nötdjur – ett levande och ett dött – vilka båda varit underutfodrade. Åklagaren yrkade vidare ansvar för för brott mot djurskydds- lagen under påstående att han med uppsåt eller av oaktsamhet hade underlåtit att ge nötkreatur tillräckligt med foder och vatten samt tillräcklig tillsyn, vilket medfört att flera av djuren varit underutfodrade. Vidare gjorde åklagaren gällande att ligghall samt torra och rena liggplatser saknades. Tingsrätten fann klarlagt att hade tre nötkreatur legat döda på SR:s mark samt att en amko hade avlivats eftersom den legat på marken, oförmögen att flytta på sig, varit avmagrad och med blödande sår samt med bakben och svans förfrusna. Vidare hade en avmagrad amko påträffats med ett stort och öppet sår nedanför has- spetsen. Tingsrätten fann att det inte rådde någon tvekan om att ett av de döda nötkreaturen samt ytterligare ett nötkreatur hade varit kraftigt avmagrade och muskelfattiga. Tingsrätten fann att djuren hade utsatts för ett lidande och att SR uppsåtligen hade gjort sig skyldig till djurplågeri. I fråga om åtalet för brott mot djurskyddslagen fann tingsrätten inte visat att SR i större utsträckning än vad som följde av djur- plågeribrottet hade brustit i sin tillsyn av djuren i fråga om under- utfordring. Tingsrätten fann dock klarlagt att det varken funnits ligghall eller någon anordnad torr och ren liggplats för nötkreaturen. Tingsrätten fann att SR uppsåtligen hade begått brott mot djur- skyddslagen. I påföljdsfrågan uttalade tingsrätten att SR var ostraffad och hade meddelats djurförbud. Mot denna bakgrund och med beaktande sär- skilt av det lidande som djuren utsatts för genom djurplågeriet be- dömde tingsrätten att påföljden skulle bestämmas till villkorlig dom och ett lägre antal dagsböter. SR dömdes för djurplågeri och brott mot djurskyddslagen begånget till villkorlig dom och 30 dagsböter. mål nr B 3696-15 Åklagaren yrkade ansvar för CL för djurplågeri under påstående att CL fram till uppsåtligen eller av grov oaktsamhet hade utsatt 16 får för lidande utan godtagbara skäl. Åkla- garen gjorde gällande att CL hade vanvårdat djuren genom att inte tillse att erforderlig vård av klövar hade utförts samt genom att inte tillse att tillräckligt foder funnits tillgängligt och genom att ej tillse att fåren kunnat tillgodogöra sig fodret. Åklagaren gjorde vidare gäll- ande att CL inte hade tillsett att får erhållit vård p.g.a. skada eller sjukdom. Åklagaren yrkade vidare ansvar för CL för brott mot djurskydds- lagen under påstående att CL fram till uppsåtligen eller av oaktsamhet hade brutit mot föreskrifter som meddelats med stöd av djurskyddslagen genom att underlåta att ge en anka, som genom sitt beteende visat tecken på ohälsa, nödvändig vård. Tingsrätten fann utrett att åtminstone femton får hade avlivats i samband med kontroll på CL:s gård. Av utredningen framgick enligt tingsrätten bl.a. att större delen av djuren hade varit av mycket dåligt hull, kraftigt avmagrade, samt att många saknat tänder, haft svullna leder och förvuxna klövar. Tingsrätten ansåg utrett att de får som avlivats varit av mycket dålig hälsa och att tillståndet måste ha varat . Tingsrätten fann inte styrkt att CL inte hade tillsett att fåren fått tillräckligt med foder men fann att det hade ålegat henne att se till att fåren kunde tillgodogöra sig fodret, vilket många av fåren inte kunnat göra p.g.a. bl.a. tandlossning. Tingsrätten fann vidare bl.a. utrett att vissa av djuren hade behov av veterinärvård p.g.a. skada eller sjukdom och att veterinärens bedöm- ning att djuren var i så dåligt skick att de inte kunde rehabiliteras visade att bristerna måste ha varit allvarliga. Bristen på agerande från CL:s sida hade enligt tingsrätten med- fört att hon utsatt djuren för vanvård och att hon otillbörligen or- sakat dem lidande. Tingsrätten fann att CL hade förfarit grovt oakt- samt och att hon skulle dömas för djurplågeri. I fråga om åtalet för brott mot djurskyddslagen fann tingsrätten utrett att ankan hade visat tydliga tecken på ohälsa genom sitt bete- ende och att ankans tillstånd varit sådant att det ålegat CL att sörja för att djuret kom till veterinärvård eller avlivades. Tingsrätten fann att CL skulle dömas för uppsåtligt brott mot djurskyddslagen. I påföljdsfrågan uttalade tingsrätten att det lidande som CL otill- börligen utsatt sina djur för visserligen inte hade varit av obetydlig grad eller varaktighet, men att varken brottslighetens straffvärde eller art utgjorde hinder mot att CL skulle dömas till villkorlig dom. Tingsrätten fann att det förelåg förutsättningar att bestämma påfölj- den till villkorlig dom och böter. CL dömdes för djurplågeri begånget och för brott mot djurskyddslagen begånget till villkorlig dom och 100 dags- böter. mål nr B 2178-15 Åklagaren yrkade ansvar för ZG för djurplågeri under påstående att ZG den 14–uppsåtligen eller av grov oaktsamhet ge- nom vanvård otillbörligen utsatt sex kaniner för lidande genom att inte ge dem tillräckligt med foder och vatten. Tingsrätten konstaterade att sex levande kaniner hade omhänder- tagits, samt att en död kanin skickats för obduktion. Av obduktions- rapporten framgick bl.a. att den döda kaninen helt saknat fettreserver och var utmärglad. Brist på lämplig föda angavs i rapporten vara den mest sannolika orsaken till kaninens död samt att det är att anse vara ett lidande för djuret att dö av svält. Vidare konstaterade tingsrätten att undersökande veterinär hade bedömt att de sex omhändertagna kaninerna hade fått för lite foder . Sammantaget fann tingsrätten styrkt att ZG under åtminstone den tid som åklagaren påstått av grov oaktsamhet hade underlåtit att ge sex kaniner till- räckligt med foder och vatten, vilket inneburit otillbörligt lidande för dem. Tingsrätten fann därmed att ZG skulle dömas för djurplågeri till villkorlig dom och böter. ZG dömdes för djurplågeri begånget –till villkorlig dom och 30 dagsböter. mål nr B 2668-15 Åklagaren yrkade ansvar för CJ för djurplågeri och för brott mot djurskyddslagen under påstående att CJ den 1 okto- ber 2013 till uppsåtligen eller av grov oakt- samhet hade vanvårdat omkring 20 katter och därigenom otill- börligen utsatt katterna för onödigt lidande. Åklagaren gjorde gäll- ande att vanvården hade bestått i att CJ hållit katterna i en otjänlig djurmiljö samt att katterna fått för lite samt otjänligt foder och vatten vilket lett till avmagring. Åklagaren gjorde vidare gällande att CJ därtill uppsåtligen eller av oaktsamhet till hade brutit mot förbud att inneha katter meddelat av enligt 29 § djurskyddslagen genom att ta hand om ca 10 katter. Tingsrätten fann klarlagt att CJ hade innehaft ca 20 katter under aktuell tidsperiod. Utredningen visade enligt tingsrätten en klart otjän- lig djurmiljö. Tingsrätten konstaterade att fodret hade varit blandat med urin och annan kattavföring samt att vätskan – i den mån det funnits sådan – varit otjänlig. Tingsrätten fann uppenbart att katt- erna hade fått för lite mat och att det lett till bl.a. avmagring. Tings- rätten fann styrkt att CJ av grov oaktsamhet hade vanvårdat katterna på det sätt som åklagaren påstått. Åtalet för djurplågeri befanns så- ledes styrkt. Tingsrätten fann vidare att CJ av oaktsamhet hade brutit mot meddelat djurförbud och att åtalet för brott mot djurskyddslagen således också var styrkt. Tingsrätten fann att påföljden kunde bestämmas till villkorlig dom och ett måttligt antal dagsböter. CJ dömdes för djurplågeri begånget – och för brott mot djurskyddslagen begånget – till villkorlig dom och 60 dagsböter. Praxisgenomgång – djurplågeribrott på bötesnivå Denna praxisgenomgång omfattar fällande domar avseende djur- plågeri där påföljden har bestämts till dagsböter. Materialet omfattar ett urval av tings- och hovrättsdomar som meddelats . har tio domar slumpmässigt valts ut. där omständigheter kring den tilltalades person har haft bestäm- mande inflytande på påföljdsfrågan har dock uteslutits. När det gäller hovrättsavgöranden har domar där endast den tilltalade överklagat tingsrättens dom uteslutits, under förutsättning att hovrätten har fast- ställt tingsrättens dom (domstolen har ju i ett sådant fall inte möj- lighet att bestämma strängare påföljd än vad tingsrätten har gjort). Referaten redovisar domarna i nedkortad form och endast såvitt avser den aktuella frågan som är relevant för utredningen. Reservation görs för att det kan förekomma att domar har överklagats till högre rätt utan att detta har framkommit vid sökningen i de olika rättsdata- baserna som utredningen haft till sitt förfogande. mål nr B 3511-17 RS dömdes för djurplågeri bestående i att han av grov oaktsamhet i vart fall under en månad fram till hade utsatt två tackor för lidande utan att det funnits godtagbara skäl genom att underlåta att tillse att de fått nödvändig vård eller avlivats trots att de varit magra, haft nedsatt allmäntillstånd, samt problem med att resa sig. Tingsrätten, som även dömde RS för djurplågeri avseende ett fler- tal andra djur, bestämde påföljden till villkorlig dom och 50 dagsböter. Hovrätten, som ogillade åtalet beträffande övriga djur, fann alltså att RS skulle dömas för djurplågeri i förhållande till två djur och att straffvärdet för denna gärning motsvarade ett högt bötesstraff. Hovrätten bestämde påföljden till 120 dagsböter. Hovrätten över Nedre mål nr B 515-18 BS dömdes för djurplågeri bestående i att hon den 21– av grov oaktsamhet hade utsatt ett får för lidande utan att det funnits godtagbara skäl genom att avliva djuret genom avblod- ning utan att bedöva det först. Tingsrätten ogillade åtalet. Hovrätten fann att straffvärdet av gärningen motsvarade dags- böter och bestämde påföljden till 120 dagsböter. Attunda tingsrätt mål nr B 3702-18 AKD dömdes för djurplågeri enligt följande beskrivning. Hon hade mellan och av grov oaktsamhet utsatt sina två katter för lidande utan att det funnits godtagbara skäl. AKD hade vanvårdat katterna då hon underlåtit att ge katterna tillräckligt med foder, vatten och tillsyn. Katterna hade genom sitt beteende och utseende visat tecken på ohälsa, då de varit mycket avmagrade och utmärglade samt haft pälsproblem, tandsten och öron- skabb. AKD hade inte gett katterna nödvändig vård eller vidtagit andra åtgärder , och katterna omhändertogs . I påföljdsfrågan konstaterade tingsrätten att AKD hade under- låtit att sköta sina katter och att vanvården hade resulterat i att katterna bl.a. har fått kroniska blåsor i örongången. Tingsrätten fann därför att brottet hade ett straffvärde motsvarande ett högt bötesstraff. Tingsrätten bestämde påföljden till 100 dagsböter. mål nr B 70-18 AJ dömdes för djurplågeri enligt följande beskrivning. AJ hade i vart fall mellan och av grov oakt- samhet utsatt en hund för lidande utan att det funnits godtagbara skäl. AJ hade underlåtit att tillse att hundens päls sköttes och hölls ren på ett tillfredsställande sätt samt att dess klor klipptes, vilket fick följd att pälsen hade filtat ihop sig så att det krävdes behandling hos veterinär vilket AJ hade underlåtit att sörja för. Tingsrätten bestämde påföljden till 100 dagsböter. mål nr B 996-18 YÖN dömdes för djurplågeri enligt följande beskrivning. YÖN hade genom vanvård otillbörligen utsatt en hund för lidande. Van- vården hade bestått av att YÖN mellan och hade underlåtit att ge hunden erforderlig veterinär- vård avseende hennes tänder. Vanvården hade till även bestått av att YÖN hade underlåtit att sköta hundens päls och klor samt ombesörja vete- rinärvård alternativt avlivning av hunden. Tingsrätten fann visat att YÖN agerat uppsåtligen till den 22 ja- nuari 2017 samt agerat av grov oaktsamhet från tiden 2016. I påföljdsfrågan konstaterade tingsrätten att djurplågeri oftast resul- terar i kraftiga dagsböter. Eftersom YÖN inte uppsåtligen hade ut- satt hunden för lidande mer än under en förhållandevis , fanns det enligt tingsrätten inte skäl att välja strängare påföljd än normalpåföljden. Tingsrätten bestämde påföljden till 100 dagsböter. mål nr B 1836-18 BG dömdes för djurplågeri enligt följande beskriv- ning. BG hade uppsåtligen utsatt en hund för lidande utan att det funnits godtagbara skäl genom att slå hunden med ett koppel på kroppen och över nosen. Vidare hade BG uppsåtligen utsatt sin hund för lidande utan att det funnits godtagbara skäl genom att slå hunden med ett koppel på kroppen. Tingsrätten fann att utifrån gällande praxis skulle påföljden bestäm- mas till kännbara dagsböter. Tingsrätten bestämde påföljden till 80 dagsböter. mål nr B 2114-17 JRA dömdes för djurplågeri bestående i att hon av grov oaktsamhet hade utsatt en katt för lidande utan att det fun- nits godtagbara skäl genom att ta ett stryptag eller liknande om kattens hals/huvud så att denne hade tappat medvetandet. Tingsrätten bestämde påföljden till 50 dagsböter. mål nr B 7312-18 MV dömdes för djurplågeri bestående i att han uppsåtligen hade utsatt en hund för lidande utan att det funnits god- tagbara skäl genom att utdela två kraftiga sparkar mot hunden. Tingsrätten fann att påföljden skulle bestämmas till dagsböter och med hänsyn till brottets allvar ansåg tingsrätten att antalet dagsböter skulle bestämmas till 40 stycken. mål nr B 5303-17 MJ dömdes för djurplågeri enligt följande beskrivning. MJ hade till och med av grov oaktsamhet utsatt en shetlandsponny för lidande utan att det funnits godtagbara skäl. Van- vården hade bestått i bristande tillsyn och hovvård, vilket fått till följd att hästen hade fått kraftigt förväxta hovar och för hästen med- fört smärta och svårigheter att röra sig. Tingsrätten bestämde påföljden till 60 dagsböter. mål nr B 4766-18 FFdömdes för djurplågeri bestående i att hon från till uppsåtligen genom vanvård hade utsatt sina två hundar samt sin katt för lidande utan att det funnits godtagbara skäl. Vanvården hade bestått i att FF inte hade gett djuren tillräckligt med mat av god kvalitet anpassad efter djuren och tillsyn samt inte sökt veterinärvård för hundarna trots att de var avmagrade och uppvisat sjukdomstecken. Tingsrätten fann att gärningens straffvärde motsvarade ett kraftigt bötesstraff och bestämde påföljden till 100 dagsböter. Attunda tingsrätt mål nr B 6817-15 POH dömdes för djurplågeri enligt följande beskriv- ning. Han hade och mellan samt med uppsåt utsatt en hund för lidande utan att det funnits godtagbara skäl. POH hade vid de två första tillfällena slagit hunden med ett koppel över nosen och/eller ansiktet samt vid det sista tillfällen slagit hunden med en piska. I påföljdsfrågan uttalade tingsrätten att det varit fråga om ett djur och begränsade gärningstillfällen. Vid en samlad bedömning fann tingsrätten att påföljden kunde stanna vid ett strängt bötesstraff. Tingsrätten bestämde påföljden till 120 dagsböter. mål nr B 63-17 dömdes för djurplågeri enligt följande beskriv- ning. hade –samt och uppsåtligen utsatt en häst, vilken led av sjukdomen fång, för lidande utan att det funnits godtagbara skäl. hade, trots att hästen uppvisat tecken på sjukdom eller ohälsa, underlåtit att ge den tillräcklig tillsyn och nödvändig vård genom att inte tillse att den fick den veterinär- och hovvård som krävdes för att undvika lidande. I påföljdsfrågan uttalade tingsrätten att inte hade haft något verkligt ont uppsåt och att det inte hade rört sig om flera djur. Tings- rätten ansåg att påföljden skulle bestämmas till ett kraftigt dagsbots- straff. Tingsrätten bestämde påföljden till 70 dagsböter. mål nr B 13531-17 ECL dömdes för djurplågeri enligt följande beskrivning. ECL hade uppsåtligen utsatt en hund för lidande utan att det funnits godtagbara skäl. ECL hade med ett grepp i hundens skinn, fram- och baktill, slungat hunden flera varv i luften för att därefter kasta den i en kanal. Från vattenytan till kanalens trappavsats hade hunden inte kunnat ta sig upp själv.