sou · H8B328 · 2020-04-27 00:00:00 — En naturlig fråga i sammanhanget är hur många skolorna som är svagare än andra är. Svaret är förstås beroende av vilka mätparametrar som tillämpas och det är svårt att ge en exakt siffra. och på tankesmedjan sammanställde 2017 följande tanke- väckande bild som kan ge en fingervisning om antalet:3 Figur 10.1 Utfall och utveckling av skolresultat –2014 Medelresidual 2009–2014 (x-axeln). Förändring medelresidual 2012–2014 i förhållande till hela perioden (y-axeln) Källa: (2017), s. 14. Figuren bygger på uppgifter om skolresultat för alla svenska grund- skolor där elever får avgångsbetyg, ungefär ett tusen skolor. Dessa skolor fördelar författarna utefter två skalor, den ena indikerande skolans prestation givet dess förutsättningar (SALSA-värden) och den andra indikerande om skolan förbättrar eller försämrar resultat i detta avseende. Alla de skolor som är på vänster sida av diagrammet presterar sämre än snittet givet sina förutsättningar. Alla de skolor som finns på diagrammet undre del kännetecknas av att utvecklingen dessvärre går åt fel håll, dvs. de är skolor som blir 3Bergström & Adenfelt (2017). Insatser för likvärdighet i ett bredare perspektiv allt sämre mätt på detta sätt. Den typ av kvalitet som här fångas handlar om att skolan i sin undervisning och övriga verk- samhet har sådana egenskaper att elever tenderar att prestera bättre än vad man kan anta utifrån uppgifter rörande elevernas familjebak- grund. Skolutveckling är inget nollsummespel och därmed är den enda rimliga strävan att skolorna bör röra sig mot diagrammets övre högra fält. Svaret på frågan om hur många skolor det är som väsentligen be- höver förbättras är å ena sidan att de är ganska många. Å andra sidan drar rapportförfattarna slutsatsen att det är 30 skolor som under- presterar under hela den undersökta perioden och 80 skolor som gör det under 4 av i perioden, alltså av skolorna. Hur många av skolor har väsentliga problem med kvalite- ten? Svaret är förstås beroende av vilka kriterier vi använder och var vidrar gränserna men kanske är det ett rimligt antagande att det handlar i storleksordningen en av tio skolor. För att öka likvärdig- heten i svensk skola behöver därmed kvaliteten i dessa skolors verk- samhet stärkas. I de föregående avsnitten beskrivs hur detta kan göras, allt för att ge alla elever goda möjligheter att lyckas i skolan. Skolans centrala process är undervisningen och ledarskapet ska sätta fokus på elevernas lärande som mål och undervisningen som medel. När de övergripande förutsättningarna för skolverksamheten är be- stämda så är det till slut i lärarens undervisning som skolans likvärdig- hets- och kompensatoriska ambitioner ska realiseras. Undervisning är en komplex verksamhet som kräver hög kompe- tens för ett fullgott utförande, dvs. en undervisning som i realiteten svarar mot de krav som skollagen ställer, inklusive likvärdighet och kompensatorisk förmåga. En generellt hög kompetensnivå är väsent- lig för att undvika att skolutbildningen förstärker de skillnader i kunskaper och lärandeförmåga som barn kan ha vid skolstart och i stället säkra att det initiala gapet minskar under skolgången. Men, det finns också ett behov av specifik kompetens rörande undervisning av elever med väsentligen sämre förutsättningar än andra elever.4 4Uttrycket ”sämre förutsättningar” är inte helt lyckat då delar av problematiken snarare rela- terar till ”andra förutsättningar” vilka i ett eventuellt möte med en bristande undervisnings- kompetens kan generera inlärnings- och skolproblem. Insatser för likvärdighet i ett bredare perspektiv För att i realiteten utveckla likvärdigheten är det därför be- tydelsefullt att utveckla själva undervisningen. Detta är förstås ingen nyhet och det är inte heller något som skolan inte har arbetat med. Det förefaller rimligt att anta, trots att vi har ett underskott på solida studier av faktiska undervisningskvaliteter, att man med ett krafttag vad gäller att utveckla undervisningskompetens skulle nå en högre undervisningskvalitet och därmed med stor sannolikhet, högre skol- resultat och färre elever som misslyckas i skolan. En strategi för ökad lärar- och ledarkompetens måste inkludera såväl grundutbildning som fortbildning. En hög lärarskicklighet innebär två väsentliga förändringar av be- tydelse för likvärdigheten. En höjd lärarskicklighet medför att lägsta- nivån på undervisningen lyfts. Hög lärarskicklighet innebär per de- finition också att lärares förmåga att stödja elever som har svårare att tillgodogöra sig studierna än andra ökar. Således bör kraftfulla insat- ser inriktade på att generellt stärka lärarkompetens i termer av under- visningsskicklighet ses som väsentliga för att stärka likvärdigheten. Utredningen menar att kompetensutvecklande insatser är viktiga att prioritera trots den omfattande lärarbrist som råder och många lära- res pressade arbetssituation. Särskilt viktigt är självfallet att de många obehöriga lärarnas undervisningskompetens höjs för att elever ska få en likvärdig skola. I en situation av lärarbrist så blir det dels än mer väsentligt att verksamheten organiserar sig så att kompetensen ut- vecklas hos de som undervisar (oaktat om man är behörig eller ej) från månad till månad, dels att personal organiseras så att alla som undervisar finns i sammanhang där de samarbetar med mer erfarna kollegor på ett sätt höjer kvalitet och stödjer likvärdighet. På nationell nivå bör man därför se över de grundläggande lärar- utbildningarna med utgångspunkt i just undervisningsskicklighet och förmåga att i undervisningen realisera både skolans oändliga kun- skapsuppdrag (att varje elev ska få utvecklas så långt som möjligt) och det kompensatoriska uppdraget. behöver snart sagt varje lärare ha en mer utvecklad kompetens vad gäller undervisning av elever med såväl flerspråkig, och inte sällan språksvag, bakgrund lik- som av undervisning av elever från familjer med en svag utbildnings- bakgrund och undervisning av elever med neuropsykiatriska funk- Insatser för likvärdighet i ett bredare perspektiv tionsnedsättningar, NPF.5 Behovet är särskilt stort i vissa kommuner och vissa skolor men är inte obetydligt inom de flesta skolor. I det här perspektivet finns det skäl att erinra att det finns ett underskott i det svenska skolsystemet vad gäller kompetens inom ett område som internationellt ofta benämns culturally relevant teaching. Underskottet finns såväl inom grundläggande utbildning som fortbildning. Den typen av fördjupad kompetens att förstå och hantera hur lärande påverkas av kulturskillnader och olika former av utanförskap har internationellt visat sig betydelsefull för goda studieresultat inom minoritetsgrupper och i situationer av utanför- skap.6 Det är också angeläget att utveckla specialiseringar inom såväl grundläggande lärarutbildning (inte minst inom de lärarprogram som har inriktning mot undervisning av de yngsta barnen, inklusive för- skolebarn) som inom lärarfortbildning kring den typ av pedagogik och lärarroll som behövs för att lyckas med denna undervisning. Att undervisa på ett språkutvecklande sätt borde vara en grundbult i all lärarutbildning. Det finns många engagerade lärarstudenter och lärare som bärs av ett starkt patos vad gäller att få bidra till utveckling hos eleverna som har de svagaste förutsättningarna. Detta är en resurs som bör förvaltas och det görs bäst genom att etablera goda förutsätt- ningar för arbetet. I det perspektivet är kompetens grundläggande.7 För att öka likvärdigheten behöver ytterligare en aspekt beaktas, nämligen genus. Pojkar presterar i genomsnitt väsentligen sämre än flickor när man mäter utfall i betyg och meritvärden. Fenomenet är känt . och konstaterade redan på 1980- talet i en studie av skolsegregation att flickorna presterar väsentligen 5Notera den aktuella promemorian från Ökad kompetens om neuro- psykiatriska svårigheter och sex och samlevnad i lärarutbildningarna. 6Jfr Banks m.fl. (2005); Villegas red. (2008); (2016); Banks & McGee (1995); (1994). Kompetensområdet förekommer inom t.ex. ämnet svenska som andraspråk men endast en liten del av blivande lärare studerar området i någon mer substantiell bemärkelse. 7Det förefaller också angeläget att utveckla exameninriktningar inom det specialpedagogiska fältet mot kompetensområden som är av särskild betydelse i sammanhanget, t.ex. culturally relevant teaching, mångspråkighet och andraspråksinlärning. Insatser för likvärdighet i ett bredare perspektiv bättre än pojkarna i varje socialgrupp.8 Studien betonar att den socio- ekonomiska bakgrunden relaterar starkare till studieresultaten än könstillhörigheten men noterar också att ”Skillnaderna mellan pojkar från de högre sociala skikten och flickor från lägre socialgrupper är små”.9 Fenomenet är alltså känt . Figu- ren nedan visar andelen flickor och pojkar som blir behöriga till ett gymnasialt yrkesprogram. Figur 10.2 Elever i åk 9 som är behöriga till yrkesprogram 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 Källa: Kolada, egen bearbetning. Trenden är nedåtgående både för pojkar och flickor men har varit något starkare vad gäller pojkar. Enligt senaste uppfölj- ning minskar dock numera skillnaderna genom att pojkarnas resultat förbättras något som flickornas försämras.10 till merit- värden så är skillnaderna fortfarande relativt stora, /19 8Arnman & (1983), s. 67. Jfr: (2005) ”Det skulle litet tillspetsat kunna hävdas att det inte är något nytt att pojkarna i de lägre socialgrupperna har svaga (läs)resultat; det nya är att pojkarna även i de övre skikten så tydligt ligger efter motsvarande grupper av flickor”, (s. 29). 9Arnman & (1983), s. 68. 10Sannolikt är det förändringen i andel pojkar med migrationsbakgrund i åk 9 som påverkar pojkars resultat. Andelen nyinvandrade pojkar eller pojkar med okänd bakgrund sjönk mellan åren 2016–2019. Insatser för likvärdighet i ett bredare perspektiv hade flickor ett genomsnittligt meritvärde om 243 poäng jämfört med att pojkar hade 217.11 En utvecklad lärarkompetens vad gäller pojkars lärande och utveckling skulle sannolikt påverka likvärdig- heten positivt precis som vad gäller kompetens för att utveckla under- visningen utifrån andra elev karaktäristika. 10.1.2Stärk skolans pedagogiska ledarskap Det för likvärdigheten så viktiga kompensatoriska arbetet är ett av rektors svåraste uppdrag och förutsättningar för att lyckas med uppdraget är i mångt och mycket en kompetensfråga. En utvecklad rektorsroll, byggd på högre kvalifikationer och med ett ännu tyd- ligare uppdrag skulle kunna vara mycket betydelsefullt. På samma sätt som en högre och delvis annan lärarkompetens bedöms vara av mycket stor betydelse för skolans likvärdighet och för hur det kom- pensatoriska uppdraget gestaltar sig i varje klassrum så gör också en högre och delvis annan ledarskapskompetens det. Rektor bär ansvaret för att skolans nationella mål och likvärdig- hetsambitioner kan realiseras lokalt, ett ansvar som kräver kraft och stort engagemang. Detta ställer krav på att huvudmannen ger rektor förutsättningar att klara detta men också att rektor ges möjlighet att utveckla ett personligt, effektivt och tydligt ledarskap.12 Därmed krävs det utbildning för rektorer som i högre utsträckning tar fasta på detta. Med stor sannolikhet skulle det inverka positivt på skolans likvärdig- het om det generellt, vad gäller rektorsanställningar, ställdes väsent- ligen högre krav på erfarenhet och utbildning före anställning. Det finns skäl att utveckla rektorsrollen både via justerade natio- nella regler och genom ett strategiskt arbete kring kompetens och kompetenssamverkan.13 Precis som både innehåll och former för grundläggande lärarutbildning behöver justeras så behöver rektors- utbildningen (befattningsutbildningen) förändras och bryta med tanken på att rektorer får sin huvudsakliga utbildning efter anställ- ning och i yrket. I stället bör en förberedande 11De skilda resultaten får i förlängningen konsekvenser för övriga delar av utbildningssystemet, är t.ex. av de högskolestuderande kvinnor. 12Se t.ex. (2017) och Nihlfors & red. (2014). Se också be- skrivningen av uppdraget i SOU 2015:22. 13Jfr SOU 2015:22, s. 199 ff. samt SOU 2018:17, s. 260 f. Insatser för likvärdighet i ett bredare perspektiv utbildning med fokus på att skapa skickliga pedagogiska ledare in- föras.14 Detta kan göras i kombination med att utveckla nuvarande befattningsutbildning till en kraftfull kompetensutvecklingsinsats och därmed som första del av rektors professionsprogram (jfr föregå- ende avsnitt). Högre kompetensnivåer inom skolledarområdet kan också utvecklas i en struktur där mer erfarna skolledare anställs som seniorrektorer och rektorscoacher för att ge stöd till mer oerfarna rektorer t.ex. om hur man skarpt arbetar med det kompensatoriska uppdraget. Det vore också värdefullt att skolchefers och rektorers ansvar och befogenhet ytterligare förtydligades rörande uppgiften att systematiskt arbeta med att förändra verksamhetspraxis så att både kvalitet och likvärdighet uppnås. För detta behövs sannolikt att ett tydligare frirum för professionellt agerande säkras på ett sätt som är adekvat i förhållande till uppdraget. 10.1.3Svåra utmaningar kräver hög kompetens och för att utveckla högre kompetensnivåer krävs kraftfulla insatser överlämnades ett förslag om att inrätta professions- program för lärare och rektorer till regeringen.15 Det betyder att det finns goda möjligheter att omgående göra stora insatser för att höja kompetens. Här finns dock ett dilemma som är värt att uppmärk- samma. I debatten heter det inte sällan att skolan inte behöver mer ekonomiska resurser utan att utvecklingen framför allt är avhängig andra arbetssätt. I den mån argumentet är hållbart innebär stånd- punkten ett hinder för utvecklingen. Att arbeta på andra sätt kräver insikt och kompetens och sådant bygger man genom olika former av utbildning och andra riktade insatser. Detta kan ske på olika sätt och behöver inte huvudsakligen innebära att personal skickas iväg till kurser inom högskolan utan kan med fördel också ske i verksam- heten. Ändå är det så att detta kostar. Att utveckla kompetens ge- nom kollegialt lärande kräver också tid för att bli verkningsfullt. Således behövs det både förändrade arbetssätt och resurstillskott för att utveckla de insikter och kunskaper som krävs för att för att för- ändra arbetssätt så att elever lär mer och så att likvärdigheten ökar. 14Det finns också generellt ett behov av att stärka det administrativa ledarskapet men i per- spektiv av att undervisningen är skolans centrala process framstår det rimligt att fokusera ut- vecklingsinsatser på det pedagogiska uppdraget i kombination med rekrytering av administra- tiva ledare med annan bakgrund än lärare. Insatser för likvärdighet i ett bredare perspektiv Självfallet krävs också att lärare och rektorer ges goda förutsätt- ningar att omsätta kunskapen i klassrummet. De föreslagna professionsprogrammen har potential att vara en kungsväg till ökad likvärdighet och i synnerhet så om etableringen av programmen inleds i anslutning till skolor i utsatta områden vilket beskrivs senare i kapitlet. Faktisk kompetens spelar roll och att höja nivån är av betydelse varför man bör etablera professionsprogram starkt och storskaligt. Lärares och skolledares utveckling av allt högre kompetens bör vara en prioriterad angelägenhet för ett skolsystem som strävar efter att uppnå såväl hög kvalitet som hög likvärdighet. Skolsystemet måste dessutom vara organiserat så att observationer i uppföljning kan omvandlas till insikter och handlingar. Det lite slitna uttrycket ”en lärande organisation” återstår till stora delar att realisera inom skolområdet och för likvärdigheten är detta helt avgörande.16 10.1.4De svåraste utmaningarna behöver de skickligaste lärarna Ovan kommenterades betydelsen av kompetens för likvärdigheten och för att lyckas med det kompensatoriska uppdraget. Det perspek- tivet bör kompletteras av ett annat perspektiv – nämligen betydelsen av att matcha hög kompetens med de största utmaningarna. Studier har visat att lärare har ett karriärmönster som inte natur- ligen kopplar samman ökad erfarenhet och skicklighet med svårare arbetsuppgifter.17 En konsekvens av det sätt som lärares yrkesbanor formas i dagens skola är dessvärre att lärare med stigande erfarenhet undervisar i allt mindre utmanande skolmiljöer, elever med större utmaningar får alltså i högre grad undervisning av mindre välutbil- dade och mindre erfarna lärare. talar vi om att detta som peda- gogisk segregation.18 Det finns tecken på en liknande utveckling vad gäller skolans ledarskap vilket är lika oroande. Det finns med andra ord möjligheter att stärka likvärdighetenen genom att på olika sätt bättre matcha högre lärar- och rektorskompetens med elever och skolor som har större utmaningar och sämre resultat. I stort sett det enda medel tillgängligt för detta är att gå in- citamentsvägen och erbjuda högre löner vilket är problematiskt av 16Senge (1995). Se även t.ex. Bryk m.fl. (2016). 17Se t.ex. (1952). 18Vad gäller pedagogisk segregation, se t.ex. , 1983, s. 60; Böhlmark & Holm- lund (2011), s. 45f; (2016); m.fl. (2018); SOU 2019:40, kapitel 4. Insatser för likvärdighet i ett bredare perspektiv flera skäl, framför allt för att modellen inte förefaller fungera. Men det stämmer också till eftertanke när man konstaterar att skolan är organiserad på ett sätt som medför att den saknar förmåga att fördela den viktigaste resursen, undervisningsskickliga lärare, i enlighet med verksamhetens uppdrag. Att utveckla mer verkningsfulla former för att samla de skickligaste lärarna och rektorerna kring de svåraste uppgifterna framstår som en av de mest nödvändiga reformerna av den svenska skolan. Det finns en rad möjligheter att åstadkomma detta på mer effektiva och verkningsfulla sätt än att locka med löne- medel. I avsnitt 10.3.2 ges flera exempel på hur attraktiva tjänster kan skapas på skolor med särskilda utmaningar. Att generellt öka kontakterna mellan olika skolor och skoltyper kan också bidra till att stärka likvärdigheten och det kompensatoriska arbetet. Detta kan t.ex. ske genom att stärka olika former av arbets- cirkulation, utbytesmöjligheter och anställningssamverkan mellan skolor. Det kan t.ex. handla om långsiktig kompetenssamverkan i glesbygd eller att lärare från utsatta skolor tjänstgör i skolor med mindre erfarenhet av t.ex. mångkulturell och flerspråkig undervisning. Det finns också skäl att överväga att förändra arbetssätt och an- ställningar inom skolmyndigheterna på sätt som gynnar likvärdighet genom kompetensuppbyggnad såväl i skolor och skolförvaltningar som i skolmyndigheterna. Skolmyndigheterna kan arbeta systema- tiskt med anställningar som innebär att vissa av arbetsuppgifterna inom myndigheten utförs av aktiva lärare och skolledare vilka tjänst- gör i myndigheterna t.ex. en tvåårig anställ- ning och kopplas till deras egen kompetensuppbyggnad.19 Sådana modeller som innebär att personen ifråga inte permanent övergår till en annan tjänst utan bidrar i myndigheten den egna kompetensen utvecklas är inte okända internationellt.20 I praktiken är det så vissa lärare och skolledare gör , de söker sig till vikariat för att utveckla sig själva och kanske för att kvalificera sig till andra anställningar. Inte sällan leder denna typ av egna initia- tiv dock bort från skolan. i perspektiv av ett behov av tydligare karriärvägar och ökad likvärdighet är det förvånande att inte model- ler av detta slag redan etablerats. 19Detta behöver inte organiseras som anställningar utan kan genomföras på annat sätt, det är funktionen som är det väsentliga. använder modellen systematiskt. Insatser för likvärdighet i ett bredare perspektiv Möjligheter att skapa attraktiva tjänster För det kompensatoriska arbetet är det helt centralt att på alla vis understödja att mer erfarna lärare tar sig an de svåraste utbildnings- uppdragen. Det finns en rad möjligheter att åstadkomma detta på mer effektiva och verkningsfulla sätt än att locka med lönemedel. Moti- vation handlar i hög grad om andra saker, t.ex. om att få uppleva meningsfullhet, att vara del av något större och att få utvecklas, en- skilt och tillsammans med andra.21 En möjlighet är att göra samlade rekryteringar till skolor med stora utmaningar och att forma dessa anställningar på ett adekvat sätt. En annan är att skapa program med särskilda anställningar som kombinerar vanligt lärararbete med att läraren (på kanske 3–) utbildas inom speci- fika områden i form av kurser, handledning, studiebesök och särskilt designade former av kollegialt lärande. Detta kan också ge möjlighet för lärare som gjort den traditionella läraryrkeskarriären bort från svårare elevutmaningar att återvända till de svårare utmaningarna. En annan möjlighet är att skapa en sorts garantitjänster i så måtto att en erfaren lärare får vara tjänstledig för att ta ett undervisningsuppdrag inom en skola med större utmaningar. Det är ett stort steg för en lärare som har en eftertraktad lärar- anställning att överge den till förmån för en större utmaning (dvs. svara mot behovet av en bättre matchning mellan kompetens och behov), men detta skulle kunna ge positiva effekter som det bidrar till att läraren får möjlighet att ytterligare utvecklas. 10.1.5Ökat lärande genom kompletterade undervisning i andra former ser vi inte skogen för alla träd. Den mest naturliga lärar- reflexen när en elev har missförstått något är att förklara. Det läraren gör då är att dels försöka fokusera på den specifika elevens problem, dels öka undervisningskvantiteten. Man kan, om man så vill, tala om undervisningens kvantitativa lag: ju mer undervisning – ju mer lärande. Självfallet spelar kvalitet in men mervärdet ligger också i att det blir ett individuellt samtal om ett avgränsat problem. Just denna kombination av mer tid i ett mer individuellt orienterat sammanhang har historiskt visat sig särdeles effektivt. Det är en naturlig lösning 21Se t.ex. Pink (2009) och Fullan (2001/2020). Insatser för likvärdighet i ett bredare perspektiv på ett naturligt problem. När man undervisar en större antal indi- vider i grupp så kommer förståelse med olika djup att uppstå liksom olika missförstånd – och det rättas bäst till genom individuellt rik- tade förklaringsinsatser (undervisning) eller behandling av saken i mindre grupper, en praktik som de främsta universitetsutbildningarna i världen historiskt praktiserat.22 publicerade artikeln The 2 Problem: The Search for Methods of Group Instruction as Effective as One-to-One Tutoring. I artikeln redogör för Bloom för den forsk- ning som låg bakom utvecklingen av en vid tiden uppmärksammad undervisningsmetod, mastery learning, som visat sig mer effektiv än vanlig undervisning. Artikeln behandlar en upptäckt som å ena sidan borde väckt stor uppmärksamhet och lett till omfattande föränd- ringar av hur undervisning organiseras och å andra sidan endast be- kräftar en historiskt sett väl etablerad insikt om kunskapsgynnande praxis. Vad studien pekar på är att elever med ett tillägg till den van- liga undervisning i form enskild undervisning kan nå oerhört mycket längre vilket framgår av illustrationen figur 10.3.23 Illustrationen är särskilt intressant ur ett likvärdighetsperspektiv som innefattar kompensatoriska ambitioner. Variationen i kunskaps- utfallet är i det närmaste halverad och det har helt och hållet skett på det sättet att de med de svagaste kunskaperna efter enskild undervis- ning nått samma kunskapsnivå som medelstudenten som också de studerande med de starkaste resultaten naturligen utvecklats ännu längre.