sou · H8B33 · 2020-01-17 00:00:00 — En av de fem globala strategier som fokuserar på hållbar intensifiering av livsmedelsproduktion lyfter här nödvändigheten av att få till stånd förbättrade kretslopp av både fosfor och kväve.73 har goda förutsättningar att utveckla en långsiktigt hållbar och konkurrenskraftig livsmedelsproduktion som kan möta behoven av såväl inhemsk konsumtion som export till andra länder. Livsmedels- strategin har som utgångspunkt att också möta erforderliga klimat- och miljöutmaningar och anknyter till såväl miljömål som Agenda 2030. 71Naturvårdsverket (2013). Hållbar återföring av fosfor. Rapport 6580, s. 33 f. 72Rockström, J. m.fl. (2009). A safe operating space for humanity. Nature, 461: 472–475. 73EAT-Lancet Commission (2019). Food Planet – Healthy diets from sustainable food systems. Bygger på non-profit-medverkan från enskilda forskare med vetenskaplig granskning genom . Avloppsslam i ett systemperspektiv Det finns åtskilliga utmaningar i strävan mot ett fossilfritt sam- hälle med cirkulär och biobaserad ekonomi, det innebär också möjlig- heter för de gröna näringarna och landsbygden. Sektorn kan visa på ökad effektivitet, minskad användning av handelsgödsel och redu- cerad klimatpåverkan per producerad enhet. Strategins övergripande mål är en konkurrenskraftig livsmedels- kedja där den totala produktionen ökar, som relevanta natio- nella miljömål nås. Tillväxt och sysselsättning ska stimuleras och bidra till hållbar utveckling i hela landet. Produktionsökningen, konven- tionell och ekologisk, bör svara mot konsumenternas efterfrågan. Strategin pekar även på att detta skulle kunna bidra till ökad själv- försörjningsgrad av livsmedel och minskad sårbarhet inom livsme- delskedjan. Tre strategiska områden lyfts fram. Det gäller regler och villkor, konsument och marknad samt kunskap och innovation. Det innebär bland annat ändamålsenliga skatter och avgifter, regelför- enklingar, administrativa lättnader och andra åtgärder för att stärka konkurrenskraft och lönsamhet. Produktionen ska även vila på fun- gerande kunskaps- och innovationssystem samt ett gott förtroende från konsumenternas sida. Landets produktionsresurser ska förvaltas, det berör bland annat att jordbruksmarkens bördighet bör behållas och utvecklas.74 I de länsvisa handlingsplanerna kring en hållbar framtida livs- medelsstrategi lyfts i vissa fall de lokala kretsloppen och återvin- ningen av fosfor och andra näringsämnen fram. I tidigare avsnitt redovisades hur detta aktualiserats i i samband med källsorterade små avlopp och återföring till odlingsmark. HELCOM antog 2017 rekommendationer för hantering av avlopps- slam.76 I dessa betonas vikten av att vid slamspridning förhålla sig till de regelverk som gäller olika typer av gränsvärden. Deponi bör und- vikas med obehandlat avloppsslam. Läckage av näringsämnen och 2016/17:104. Se även bakomliggande utredningsarbete, SOU 2015:15. 75HELCOM (Baltic Commission) utgör styrorgan inom Convention on the Protection of the of the Baltic Sea Area, även känd som Helsingforskonventionen, som utgör en regional miljökonvention för , inklusive och gäller för hela avrinningsområdet. Parter är , , , , , , , , och EU. 76HELCOM Recommendation 38/1, . Avloppsslam i ett systemperspektiv gifter ska också undvikas, liksom negativa effekter av slamhantering med tanke på . Förbränning av avloppsslam ses som ett alternativ till att sprida slammet. Det bör ske med sikte på fosfor- återvinning. I avvaktan på lämpliga tekniker för detta bör aska tem- porärt kunna lagras. En rad ytterligare anvisningar ges i rekommendationerna, vilket anknyter till det synsätt som redan gäller vid spridning i . Sprid- ning av avloppsslam bör ske på sådant sätt att slammet är spårbart. Spridning ska ske från vattenförekomster, inte ske inom vattenskyddsområde, på betesmark, i naturreservat eller andra skyddade områden, inte heller på marker som nyttjas för frukt- och grönsaksodling. Rekommendationerna innehåller vidare riktlinjer för jord- och slamanalys samt givor i de fall spridning sker på . Strävan mot att sluta kretsloppen och hushålla med strategiskt vik- tiga råvaror går i huvudsak väl att förena med samhällets klimatmål. För jordbruket är förutom den strategiskt viktiga fosforn även till- gång till kväve, kalium och svavel producerade med låg klimatpå- verkan avgörande för jordbrukets långsiktiga förmåga att producera råvaror för livsmedel. Såväl dagens linjära flöde av växtnäring som avloppssystemens leverans av detta innebär hög klimatpåverkan per kilo växtnäring. Det är då uppenbart att vissa målkonflikter kan upp- stå. Spridning av kvalitetssäkrat avloppsslam på har ansetts innebära vissa klimatfördelar. Det gäller t.ex. minskade behov av fos- forbrytning i andra länder, kortare transportvägar för inhemska göd- selgivor och att slammet även fungerar som kolsänka. Det spridda slammet innehöll organiskt material, vilket innebar att organiskt kol motsvarande CO2e inlag- rades in i mark.77 De emissioner som lagring och spridning av slam kan generera kan å andra sidan innebära klimatmässiga nackdelar. Detta är va-huvudmännen medvetna om och åtgärder vidtas också för att minska sådana effekter, t.ex. ureabehandling av slammet. Tek- nisk återvinning av den fosfor som inte låter sig återföras genom 77Jönsson, H. (2019). Fosfor, kväve, kalium och svavel – tillgång, sårbarhet och återvinning från avlopp, s. 28. och teknik, SLU. Avloppsslam i ett systemperspektiv spridning på , kan i vissa avseenden vara förhållandevis klimatpositivt men bedöms även innebära nackdelar. Tekniker som innebär storskalig monoförbränning av avloppsslam förutsätter t.ex. längre transportvägar, eftersom antalet anläggningar i landet sanno- likt blir få. Nedanstående matris ger exempel på klimateffekter som följd av slamhantering i kombination med fosforåtervinning. Ytter- ligare underlag ges i utredningens konsekvensbedömning i kapitel 14. För att göra en rättvis jämförelse mellan olika systemlösningar eller teknikval och deras klimateffekter behövs systematiska studier. En så- dan systemanalys eller LCA jämför hela system från vaggan till graven på ett enhetligt sätt. Matrisen ovan ger endast exempel på vilket sätt olika typer av handlingsvägar/tekniklösningar kan ge klimateffekter. Frågeställningarna diskuteras ytterligare i utredningens konsekvens- bedömningar kring vissa angivna handlingsalternativ för framtida slamhantering. Kunskapsläget och beräkningar av klimateffekter är dock än så länge behäftade med betydande osäkerheter. Det gäller bland annat bedömningen av effekter genom val av relevanta på- verkansfaktorer och hur data för dessa ska beräknas och värderas. Det är emellertid sannolikt att olika systemlösningar och vägar för att föra tillbaka fosfor till kan ge olika typer av klimatpåverkan och att denna påverkan kan uppstå i olika delar av systemen.78 Bildning av metan, lustgas och andra gaser i slammet under behandling, lagring och efter spridning visades i en studie kunna ha stor inverkan på både växthusgasutsläpp och andra miljöpåverkanskategorier.79 kan åtgärder vidtas som påtagligt minskar sådana negativa effekter. En framtida slamhantering bör utformas så klimatpositivt som möjligt, men behöver också utformas med avseende på andra mål och aspekter. Klimatpåverkan kan t.ex. vara direkt beroende av situation eller skala, då viss systemlösning tillämpas. Skillnader mellan olika planeringssi- tuationer kan därför avgöra vad som är bäst ur klimatsynpunkt, sna- rare än de generella beräkningar och nyckeltal som ibland kommuni- ceras. kan fossila drivmedel ha ersatts av biodrivmedel eller el. Klimatpåverkan blir lägre, men kostnader för transporter kan bli högre. Slammets bidrag till mullbildning och åkermarkens vatten- hållande förmåga kan vidare få betydelse för framtida planering, sär- skilt i ett torrare klimat. 78Svanström, M. m.fl. (2016). Livscykelanalys av slamhantering med fosforåterföring. Svenskt Vatten Utveckling, Rapport 2016-13. Avloppsslam i ett systemperspektiv I detta avsnitt görs en allmän beskrivning av de rättsliga utgångs- punkterna för utredningens frågeställningar om spridning av avlopps- slam och återvinning av fosfor. En mer detaljerad beskrivning av reglerna ges därefter i respektive kapitel. 5.5.1Miljöbalken och de allmänna hänsynsreglerna syfte är att främja en hållbar utveckling som innebär att nuvarande och kommande generationer tillförsäkras en hälsosam och god miljö.80 Det allmänna hänsynsreglerna har ett vitt tillämpningsområde och gäller alla som bedriver eller avser att bedriva en verksamhet eller 801 kap. 1 § . Avloppsslam i ett systemperspektiv vidta en åtgärd om denna kan innebära skada eller olägenhet för män- niskors hälsa eller miljön. Det innebär att de allmänna hänsynsreglerna alltid gäller även om det inte finns några särskilda regler på området. Även när det finns specifika regler kan de allmänna hänsynsreglerna leda till att högre krav än de som följer av de särskilda reglerna ställs i enskilda fall. Nedan följer en kortfattad redogörelse av de allmänna hänsynsreglerna. Kunskapskravet innebär att det är den som driver en verksamhet eller vidtar en åtgärd som ska ha tillräcklig kunskap om hur männi- skors hälsa och miljön påverkas och kan skyddas.81 Försiktighetsprincipen och bästa möjliga teknik innebär att redan risken för negativ påverkan på människors hälsa och på miljön med- för en skyldighet att vidta åtgärder för att förhindra en störning. Bästa möjliga teknik ska användas vid yrkesmässig verksamhet för att före- bygga skador och olägenheter.82 Produktvalsprincipen innebär att alla ska undvika att använda eller sälja produkter som kan vara skadliga för människor eller miljön om produkterna kan ersättas med andra, mindre farliga produkter.83 Hushållnings- och kretsloppsprincipen innebär att man ska hushålla med råvaror och energi samt utnyttja möjligheterna att minska mäng- den avfall, minska mängden skadliga ämnen i material och produkter, minska de negativa effekterna av avfall och återvinna avfall. I första hand ska förnybara energikällor användas.84 Lokaliseringsprincipen innebär att man ska välja en sådan plats att verksamheten kan bedrivas med minsta intrång och olägenhet för människors hälsa och miljö. Platsvalet har stor betydelse för vilka miljö- effekter och störningar som uppkommer i samband med en verksam- het.85 Skälighetsregeln innebär att de allmänna hänsynsreglerna ska tilläm- pas efter en avvägning mellan nytta och kostnader. Kraven som ställs ska vara miljömässigt motiverade utan att vara ekonomiskt orimliga att genomföra. I fråga om miljökvalitetsnormer för vatten får avväg- ningen inte leda till att verksamheten tillåts bedrivas så att den orsakar 812 kap. 2 § . 82Ibid., 3 §. 83Ibid., 4 §. 84Ibid., 5 §. 85Ibid., 6 §. Avloppsslam i ett systemperspektiv en otillåten försämring av ett vattens kvalitet eller äventyrar att rätt vattenkvalitet kan uppnås.86 Bevisregeln innebär att det är den som driver en verksamhet eller vidtar en åtgärd som ska visa att de allmänna hänsynsreglerna följs.87 5.5.2Lagen om allmänna vattentjänster Kommunen har ansvar för att tillhandahålla vattentjänster som består av vattenförsörjning och avlopp. I lagen om allmänna vattentjänster regleras att om det med hänsyn till skyddet för människors hälsa eller miljön behöver ordnas vattenförsörjning eller avlopp i ett större sammanhang för en viss bebyggelse, ska kommunen se till att behovet tillgodoses i verksamhetsområdet genom en s.k. allmän va-anlägg- ning.88 Kommunens ansvar knyts till ägandet av anläggningarna.89 En huvudman får sköta driften av va-anläggningar i andra kommuner.90 En allmän va-anläggning ska ordnas och drivas så att den upp- fyller de krav som kan ställas med hänsyn till skyddet för människors hälsa och miljön och med hänsyn till intresset av en god hushållning med naturresurser. En fastighetsägare får inte tillföra avloppet något som kan skada ledningsnätet eller anläggningens funktion eller medföra att huvud- mannen får svårt att uppfylla de krav som ställs på anläggningen.92 Detta kan t.ex. innebära att avloppsvatten från en industri måste förbehandlas på plats innan det avleds till ett reningsverk. Huvud- mannen kan i sådana fall träffa avtal med fastighetsägaren om sär- skilda villkor för användningen av va-anläggningen.93 Vattentjänsterna finansieras genom avgifter från det s.k. va-kol- lektivet enligt kommunallagens självkostnadsprincip.94 86Ibid., 7 §. 87Ibid., 1 §. 886 § lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster. 89Ibid., 3 §. 90Ibid., 57 §. 91Ibid., 10 §. 92Ibid., 21 §. 93Ibid., 22 §. 94Ibid., 24–38 §§. Avloppsslam i ett systemperspektiv Det är som utövar tillsyn över att kommunen full- gör sina skyldigheter att tillgodose behovet av vattentjänster.95 5.5.3Tillstånds- och anmälningspliktig verksamhet Många olika typer av verksamheter klassas som miljöfarlig verksamhet och omfattas av tillstånds- eller anmälningsplikt enligt miljöbalken.96 Avloppsreningsanläggning med en anslutning av fler än 2 000 per- soner eller som tar emot avloppsvatten med en föroreningsmängd som motsvarar mer än 2 000 personekvivalenter (pe) är tillståndspliktig (s.k. B-verksamhet). Detsamma gäller avloppsreningsanläggning som tar emot avloppsvatten från en eller flera s.k. anläggningar för indu- striutsläppsverksamhet. Tillstånd söks hos miljöprövningsdelegationen vid länsstyrelsen.97 utövar tillsyn över tillståndspliktig verksamhet.98 Anmälningsplikt gäller för avloppsreningsanläggning som tar emot avloppsvatten med en föroreningsmängd som motsvarar mer än 200 men mindre än 2 000 pe. Anmälan ska göras till den kom- munala miljönämnden som är tillsynsmyndighet för verksamheten (s.k. C-verksamhet).99 Den som vill inrätta en avloppsanordning med vattentoaletter som tar emot avloppsvatten från maximalt 200 pe måste ansöka om tillstånd för sin verksamhet hos den kommunala miljönämnden, som också i detta fall är tillsynsmyndighet för verksamheten. Det krävs en anmälan till den kommunala inrätta en avlopps- anordning som inte innefattar vattentoaletter om inte kommunen har meddelat föreskrifter om att det krävs tillstånd. Även en stor del av den verksamhet där spridning av avloppsslam förekommer är tillstånds- eller anmälningspliktig. Det gäller bland annat verksamhet i form av jordbruk, deponier, gruvor och täkter av 95Ibid., 51 §. 969 kap. 6–8 §§ och miljöprövningsförordningen (2013:251). 971 kap. 6 § och 28 kap. 1–3 §§ miljöprövningsförordningen (2013:251). 982 kap. 29 § miljötillsynsförordningen (2011:13). 991 kap. 10 § och 28 kap. 4 § miljöprövningsförordningen (2013:251) och 26 kap. 3 § miljö- balken. 10013 § förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd och 26 kap. 3 § . Avloppsslam i ett systemperspektiv Att återvinna och mellanlagra avfall är också ofta klassat som miljöfarlig verksamhet som är anmälnings- eller tillståndspliktig. ska i sitt tillstånd fastställa de villkor som behövs för bland annat utsläpp, begränsningsvärden och bästa möj- liga teknik samt hantering av kemiska produkter. Även de villkor som behövs för avfallshantering, återvinning och återanvändning samt med avseende på hushållningen med mark, vatten och andra naturresurser ska fastställas i tillståndet.102 Då det gäller anmälningsärenden ska den myndighet som hand- lägger ärendet, om det behövs, i ett föreläggande till verksamhetsut- övaren besluta om försiktighetsmått eller förbud eller förelägga verk- samhetsutövaren att ansöka om tillstånd.103 Ansvarsfrågan för tillsyn över avloppsreningsanläggningar relaterar till anläggningsstorlek. Kommunen utgör tillsynsmyndighet för små anläggningar med upp till 200 pe. Kommunen är dessutom tillsyns- myndighet för anmälningspliktiga anläggningar mellan 200 till 2 000 pe.104 ansvarar för tillsynen av tillståndspliktiga anläggningar över 2 000 pe. har möjlighet att överlåta tillsynen till kommunen, vilket skett i betydande omfattning.105 Avloppsslam från avloppreningsanläggningar klassas normalt som verksamhetsavfall. Slam från enskilda avloppsanläggningar för ett fåtal fastigheter klassas dock som hushållsavfall, vilket innebär att tillsynsfrågor hanteras i andra former då det gäller sådant slam än vad som sker beträffande avloppshantering. Kommunen har tillsynsan- svaret i fråga om all avfallshantering lokalt.106 Länsstyrelser har till- synsansvar då det gäller avfall och farligt avfall i verksamheter som är tillståndspliktiga enligt miljöprövningsförordningen eller bilagan till förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd.107 101Miljöprövningsförordningen (2013:251). 10219 kap. 5 § och 22 kap. 25 § . 10327 § förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. 10426 kap. 3 § och 2 kap. 31 och 32 §§ miljötillsynsförordningen (2011:13). 1052 kap. 29 och 30 §§ miljötillsynsförordningen (2011:13) och (2017), Till- syn enligt – möjligheter till utveckling och förbättring, s. 53. 10626 kap. 3 § . 1072 kap. 29 och 30 §§ miljötillsynsförordningen (2011:13). Avloppsslam i ett systemperspektiv Tillsyn över miljöfarliga verksamheter som använder slam på olika sätt, t.ex. spridning på jordbruksmark eller produktion av anlägg- ningsjord utövas av eller kommunen. har tillsyn över tillståndspliktiga verksamheter. Kommunen har tillsyn över anmälningspliktiga verksamheter och verksamhet som varken är anmälnings- eller tillståndspliktig.108 En tillsynsmyndighet har möjlighet att i enskilda fall meddela för- bud eller förelägganden om försiktighetsmått. Mer ingripande åtgär- der än vad som behövs i det enskilda fallet från inte användas.109 Det finns även krav på att verksamhetsutövare ska bedriva egen- kontroll. Det innebär bland annat att verksamhetsutövaren regelbundet ska kontrollera verksamheten och dess påverkan på miljön.110 För tillstånds- eller anmälningspliktig verksamhet gäller särskilda regler om egenkontroll. Det ställs bland annat krav på att företaget ska göra en riskvärdering av verksamheten och upprätta en ansvarsfördelning för de delar av verksamheten som påverkar miljön.111 5.5.5Föreskrifter om miljöfarlig verksamhet Utöver de allmänna hänsynsreglerna och de villkor som ställs i till- stånd respektive förelägganden vid anmälan och tillsyn finns gene- rella föreskrifter för vissa miljöfarliga verksamheter som utfärdats med stöd av 9 kap. . Föreskrifterna kan bland annat gälla förbud, skyddsåtgärder, begränsningar och andra försiktighetsmått. Med stöd av detta kapitel har det bland annat utfärdats föreskrifter om avloppsvatten och spridning av avloppsslam på jordbruksmark. 10826 kap. 3 § och miljötillsynsförordningen (2011:13). 10926 kap. 9 § . 11026 kap. 19 § . För tillstånds- och anmälningspliktig verksamhet gäller också för- ordningen (1998:901) om verksamhetsutövarens egenkontroll. 11126 kap. 19 § och förordningen (1998:901) om verksamhetsutövares egen- kontroll. Avloppsslam i ett systemperspektiv Ett EU-direktiv som har stor betydelse för kraven på utsläpp av avloppsvatten är direktivet om rening av avloppsvatten från tätbe- byggelse, det s.k. avloppsdirektivet.112 Direktivet gäller hopsamling, rening och utsläpp av avloppsvatten från tätbebyggelse samt rening och utsläpp av avloppsvatten från vissa industrisektorer. Syftet med direktivet är att skydda miljön från skadlig inverkan till följd av så- dana utsläpp av avloppsvatten. I direktivet anges att slam som upp- kommer vid rening av avloppsvatten ska återanvändas när det är lämpligt.113 Direktivet är genomfört i svensk rätt i främst Natur- vårdsverkets föreskrifter (NFS 2016:6) om rening och kontroll av utsläpp från avloppsreningsverk i tätbebyggelse och i miljöprövnings- förordningen. En utvärdering av avloppsdirektivet har genom- förts.114 Kommissionen kan nu komma att besluta att direktivet öppnas för revidering. Det finns vidare en särskild hänsynsregel när det gäller avlopps- vatten i . Den innebär att avloppsvatten ska avledas och renas så att inte olägenhet för människors hälsa eller miljön upp- kommer. För detta ändamål ska lämpliga avloppsanordningar eller andra inrättningar utföras.115 Det är som huvudregel även förbjudet att släppa ut avloppsvatten från vattentoalett eller tätbebyggelse i vattenområde, om avloppsvattnet inte har genomgått längre gående rening än slamavskiljning.116 Ett nytt regelverk om återanvändning av avloppsvatten utarbetas f.n. inom EU. Den föreslagna EU-förordningen innehåller minimi- krav på kvalitet, kontroller och riskhantering för återanvändning av avloppsvatten för jordbruksbevattning.117 112Rådets direktiv /271/EEG av om rening av avloppsvatten från tät- bebyggelse (EGT L 135, 30.5.1991, s. 40, Celex 31991L0271). 114Europeiska kommissionen (2017). Evaluation of the Directive 91/271/EEC (UWWTD), tives/ares-2017-4989291_en, , samt water-urbanwaste/evaluation/index_en.htm, . 1159 kap. 7 § . 11612 § förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. 117Proposal for a regulation of parliament and of requirements for water reuse, KOM (2018) 337. Avloppsslam i ett systemperspektiv Spridning av avloppsslam på jordbruksmark För avloppsslam finns ett särskilt EU-direktiv som reglerar sprid- ning på jordbruksmark.118 Direktivet föreskriver gränsvärden för innehåll av metaller dels i åkermarken, dels i avloppsslammet som ska spridas, samt gränsvärden för tillförsel av metaller till åkermar- ken via slammet. Direktivet är genomfört i svensk rätt i förordningen (1998:944) om förbud m.m. i vissa fall i samband med hantering, in- försel och utförsel av kemiska produkter samt kungörelse (SNFS 1994:2) med föreskrifter om skydd för miljön, sär- skilt marken, när avloppsslam används i jordbruket. Reglerna behandlas närmare i avsnitt 8.2.2 och 9.2.2. För övriga typer av gödselmedel, som stallgödsel, rötrest (biogödsel) och animaliska biprodukter, saknas bestämmelser som reglerar t.ex. metallinnehåll eller metallmängder som får tillföras marken. Det finns dock reglerat att animaliska bi- produkter med höga dioxinvärden utgör s.k. kategori 1-material.119 Sådana produkter får inte spridas på mark. Föreskrifter om miljöhänsyn i jordbruket Regler om miljöhänsyn i jordbruket finns i 12 kap. , för- ordningen (1998:915) om miljöhänsyn i jordbruket samt Jordbruks- verkets föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2004:62) om miljö- hänsyn i jordbruket vad avser växtnäring. Reglerna genomför bland annat EU:s s.k. nitratdirektiv i svensk rätt.120 Enligt direktivet ska varje medlemsland identifiera områden där det finns vatten som är känsliga för kväveföroreningar och även upprätta särskilda åtgärds- program för dessa områden. föreskrifter och allmänna råd täcker alla göd- selmedel när de används inom jordbruk och därmed även avlopps- slam. Föreskrifterna begränsar bland annat den mängd fosfor som får tillföras och innehåller försiktighetsmått vid spridning. De behand- las närmare i avsnitt 8.2.2 och 9.2.2. 118Rådets direktiv /278/EEG av om skyddet för miljön, särskilt marken, när avloppsslam används i jordbruket (EGT L 181, , s. 6, Celex 31986L0278). 119Artikel 8 d i förordning (EG) nr 1069/2009. 120Rådets direktiv /676/EEG av om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket (EGT L375, 31.12.1991, s. 1, Celex 31991L0676). Avloppsslam i ett systemperspektiv Villkoren för att tillhandahålla gödselmedel på den inre marknaden har delvis harmoniserats genom dagens EU-förordning om gödsel- medel.121 Den omfattar nästan enbart gödselmedel från utvunnet eller kemiskt framställt mineraliskt material. En ny EU-förordning om gödselprodukter har beslutats och kom- mer att ersätta den nuvarande . Förutom mine- ralgödsel omfattar den även gödselprodukter som tillverkas från åter- vunnet och organiska material. Den bidrar därmed till att skapa en cirkulär ekonomi och minska beroendet av råmaterial från tredje- land, t.ex. beträffande fosfor. Förordningen innefattar även bestäm- melser för produkter som inte i sig själva är gödselmedel men används för att förbättra växternas näringsutnyttjande.