sou · H8B33 · 2020-01-17 00:00:00 — Flera kommuner har egna riktlinjer för utsläpp till spillvattennätet från industrier och annan verksamhet. har fastställt ett i det närmaste strikt 27Svenskt Vatten (2019). Råd vid mottagande av avloppsvatten från industri och annan verk- samhet. Publikation P 95, , s. 7 f. 2830 § samt prop. 2005/06:78, s. 92 ff. 2923 § och 2 § förordningen (2007:701) om allmänna vattentjänster. 30Svenskt Vatten (2007). ABVA 07, Allmänna bestämmelser för användande av kommuns allmänna vatten- och avloppsanläggning samt Information till fastighetsägare, Textförslag med kommentarer, Publikation P 94, . ansvar för abonnenten när det gäller utsläpp till spillvattennätet som orsakat skada eller kostnader för va-huvudmannen.31 Va-huvudmannen har vidare möjlighet att sluta avtal med abon- nent om särskilda villkor om fastighetens va-förhållanden påtagligt avviker från normalförhållanden i verksamhetsområdet.32 Det kan t.ex. gälla avtal med en industri som släpper ut processavloppsvatten som innehåller stora mängder av behandlingsbara ämnen, där mängd och kostnadsaspekter regleras. Avtalet ska inte avse sådant som re- dan regleras i ABVA eller va-taxan. Möjligheter till uppströmsarbete med stöd av Det finns möjlighet för va-organisationer att medverka i tillstånds- prövningen av miljöfarliga verksamheter som ansluts eller är an- slutna till va-anläggningen. Under prövningens gång hålls samråd, remiss och eventuell muntlig förhandling. Va-huvudmannen är sak- ägare och ska höras i processen. Även när det gäller verksamheter som inte är tillståndspliktiga finns det möjlighet för va-huvudman att vara aktiv genom att framföra synpunkter till tillsynsmyndig- heten. Detsamma gäller när dagvatten från förorenade ytor ska ledas i spillvattennät som är kombinerade. En allmän va-anläggning har som syfte att tillgodose hushållens behov av rening av avloppsvatten.33 I domar från mark- och miljö- domstol har det slagits fast att tillståndsmyndighet inte kan besluta om utsläpp till avloppsreningsanläggning mot va-huvudmans vilja.34 Detsamma gäller för tillsynsmyndigheter. Även industrispillvatten omfattas av före- skrifter (NFS 2016:6) om rening och kontroll av utsläpp av avlopps- vatten från tätbebyggelse, vilket genomför EU:s avloppsdirektiv35 och meddelats med stöd av 9 kap. . Enligt bestämmelsen ska industrispillvatten som leds till avloppsreningsanläggning ha un- dergått sådan rening som krävs för att säkerställa dels att driften av 31Svenskt Vatten (2019). Råd vid mottagande av avloppsvatten från industri och annan verk- samhet, publikation P 95, , s. 8. Se även prop. 2005/06:78, s 101 f. 33Se även prop. 2005/06:78, s. 43. 34Mark- och miljödomstolen i , mål nr M 66-17, , samt Mark- och mil- jödomstolen i , mål nr M 634-16, . 35Bilaga I.C i rådets direktiv /271/EEG av om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse (EGT L 135, 30.5.1991, s. 40, Celex 31991L0271). avloppsreningsanläggningen och behandlingen av avloppsslam inte störs, dels att slammet kan omhändertas på ett säkert och miljö- mässigt godtagbart sätt.36 Det förekommer att tillståndsmyndighet reglerar kemikaliean- vändning i tillståndet till avloppsreningsanläggning i stället för i till- stånd till sådan verksamhet där kemikalierna används. Mark- och har bedömt det som orimligt att ställa utred- ningskrav på avloppsreningsanläggningar om omfattande kartläggning av uppströms liggande kemikaliekällor, när resultaten inte kan leda fram till rimliga, miljömotiverade och tekniskt genomförbara villkor.37 Faroanalyser utgör ett viktigt inslag i kontrollen av föroreningar till råvatten i samband med uppströmsarbete avseende råvattentäkter. Så- dana analyser ska göras oberoende av om det finns ett rättsligt skydd eller inte för vattentäkten .38 Ett sätt att skydda råvattentäkter är genom att inrätta vattenskyddsområden.39 Föreskrifter tas då fram som be- gränsar vissa typer av aktiviteter inom ett avgränsat område. Det gäller inte bara själva vattentäkten utan även delar av tillrinningsområdet. Skyddsområdet delas in i zoner med anpassade föreskrifter för varje zon, baserat på skyddsbehov och de naturförhållanden som råder. 11.2.2Uppströmsarbete i vidare mening Allmänna hänsynsregler och miljöfarlig verksamhet allmänna hänsynsregler gäller för alla verksamheter som är anslutna till en avloppsreningsanläggning. De behandlas när- mare i avsnitt 5.5.1. Hänsynsregler som aktualiseras i uppströmsar- betet är främst försiktighetsprincipen och bästa möjliga teknik, om hushållnings- och kretsloppsprincipen samt produktvalsprincipen. 364 § 9 kap. . 37Mark- och domar i mål nr M7841-13, , M125-15, och M133-15, . 382 b § föreskrifter (SLVFS 2001:30) om dricksvatten som hänvisar till ar- tikel 5.2 i och rådets förordning (EG) nr 852/2004 av om livsmedelshygien (EGT L 139, 5.12.1998, s. 1 Celex 32004R0852). Detta regleras i och rådets förordning (EU) 2017/625 av om offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet för att säkerställa till- ämpningen av livsmedels- och foderlagstiftningen och av bestämmelser om djurs hälsa och djurskydd, växtskydd och växtskyddsmedel (EUT L 95, , s. 1, Celex 32017R0625). 397 kap. 21 § . Miljökvalitetsnormer för vatten får betydelse vid prövning och till- syn av miljöfarlig verksamhet, se avsnitt 9.2.1. Prövning och tillsyn görs av miljöfarliga verksamheter som an- sluts till kommunala avloppssystem.40 Kravet på egenkontroll inne- bär att verksamhetsutövare regelbundet ska kontrollera verksam- heten och dess påverkan på miljön.41 Förordningen (1998:901) om verksamhetsutövarens egenkontroll samt före- skrifter (NFS 2000:15) om genomförande av mätningar och prov- tagningar i vissa verksamheter preciserar en del av kraven ytterligare. Tillstånds- och anmälningsplikt för avloppsreningsanläggningar be- handlas i avsnitt 10.2.2. Det är främst de större avloppsreningsverken som berörs av föreskrifter (NFS 2016:6) om rening och kontroll av utsläpp av avloppsvatten från tätbebyggelse.42 Där anges bland annat kraven på kontroll i form av provtagning på inkommande och utgående vatten samt bräddat avloppsvatten. EU:s ramdirektiv för vatten43 innebär en samlad reglering av vatten- frågorna inom EU, där syftet är att bevara och förbättra vattenmiljön i sjöar, vattendrag, kust- och grundvatten. Direktivet innebär att medlemsstaterna ska identifiera avrinningsområden och hänföra dem till avrinningsdistrikt. Vattnet ska därefter kartläggas och ana- lyseras. Miljömål ska fastställas för varje vattenförekomst. Miljömå- len avser som huvudregel att förekomsten beträffande ytvatten ska uppnå god ekologisk och kemisk status och beträffande grundvatten god kvantitativ och kemisk status. Åtgärdsprogram ska utarbetas i den utsträckning som behövs för att uppnå miljömålen. Program för övervakning av tillståndet i vattenmiljön ska också upprättas. 409 och 26 kap. och författningar som är utfärdade med stöd av dem. 4126 kap. 19 § . 42Föreskrifterna innehåller bestämmelser om rening och utsläpp av avloppsvatten som kom- mer från tätbebyggelse med 2 000 pe eller mer. Föreskrifterna innehåller även bestämmelser om kontroll av utsläpp från avloppsreningsanläggning med anslutning större än 200 pe samt kontroll av utsläpp från ledningsnät hörande till avloppsreningsanläggning med anslutning på 2000 pe eller mer. 43Europaparlamentets och rådets direktiv /60/EG av om upprät- tande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område (EGT L 327, 22.12.2000, s. 1, Celex 32000L0060). gen ska en förvaltningsplan fastställas för varje vattendistrikt. Arbe- tet med vattenförvaltningen sker i sexårscykler. Ramdirektivet för vatten kompletteras av dotterdirektiv. I direk- tivet om miljökvalitetsnormer, även kallat prioämnesdirektivet,44 fastställs miljökvalitetsnormer för runt 50 prioriterade ämnen och åtta andra förorenande ämnen som är utvalda för åtgärder inom EU för att förhindra förorening av ytvatten. Om miljökvalitetsnormerna över- skrids uppnås inte god kemisk status i ytvattenförekomsten och åtgär- der måste vidtas. Miljökvalitetsnormernas påverkan vid prövning och tillsyn behandlas närmare i avsnitt 9.2.1. Ett annat dotterdirektiv är grundvattendirektivet45 som syftar till att hindra och reglera föro- rening av grundvatten. Direktivet innehåller kriterier för bedömning av god kemisk grundvattenstatus och kriterier för att upptäcka och vända oönskade uppåtgående trender. Ramdirektivets konstruktion inkluderar även flera andra EU- direktiv vars mål och syften ska uppnås genom och i överensstämmelse med ramdirektivet, t.ex. slamdirektivet, avloppsdirektivet, nitratdirek- tivet och dricksvattendirektivet. Direktiven är genomförda i svensk rätt främst i 5 kap. , vattenförvaltningsförordningen (2004:660) och i föreskrifter från Havs- och vattenmyndigheten samt geologiska undersök- ning.46 Den svenska utformningen av vattenförvaltningen och åtgärds- program behandlas närmare nedan i avsnitt 11.3.2. 44Europaparlamentets och rådets direktiv /105/EG av om miljö- kvalitetsnormer inom vattenpolitikens område och ändring och senare upphävande av rådets direktiv /176/EEG, 83/513/EEG, 84/156/EEG, 84/491/EEG och 86/280/EEG, samt om ändring av och rådets direktiv /60/EG (EUT L 348, 24.12.2008, s. 84, Celex 32008L0105). 45Europaparlamentets och rådets direktiv /118/EG av om skydd för grundvatten mot föroreningar och försämring (EUT L 372, 27.12.2006, s. 19, Celex 32006L0118). Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter (HVMFS 2013:19) om klassificering och miljökvalitetsnormer avseende ytvatten, Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter (HVMFS 2017:20) om kartläggning och analys av ytvatten enligt förordningen (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön, geologiska undersöknings föreskrifter och allmänna råd (SGU-FS 2017:1) om redovisning av förvaltningsplaner och åtgärdsprogram för grundvatten och geologiska undersöknings föreskrifter (SGU-FS 2013:2) om miljökvalitetsnormer och statusklassificering för grundvatten. EU:s ramdirektiv om en marin strategi47 syftar till att uppnå eller upprätthålla en god miljöstatus i hav. Direktivet innebär att medlemsstaterna ska bedöma miljöstatus i sina havsområden, defini- era vad god miljöstatus är, fastställa miljökvalitetsnormer och indi- katorer, ta fram program för övervakning av havsmiljön och om det behövs åtgärdsprogram för att nå eller upprätthålla god miljöstatus. Varje förvaltningsperiod är . Direktivet är genomfört i svensk rätt i 5 kap. , havs- miljöförordningen (2010:1341) och i föreskrifter från Havs- och vattenmyndigheten.48 Inom havsförvaltningen finns även två internationella konven- tioner. avser skydd av den miljön i Nordostatlanten () och Helsingforskonven- tionen skydd av miljö (Helsingforskonven- tionen). parter ska arbeta för att förhindra förorening av havet samt vidta nödvändiga åtgärder för att skydda havsmiljön. Människors hälsa ska skyddas och havets ekosystem be- varas och återupprättas i de fall havsområden har skadats. Målet med Helsingforskonventionen är dels att återställa miljön i Östersjöom- rådet, dels att bevara dess ekologiska balans. Konventionens styr- organ kallas Helcom och organet har tagit fram rekommendationer om bland annat avloppsslam, se avsnitt 5.3.7. EU:s avfallsdirektiv syftar till att skydda miljön och människors hälsa genom att bland annat förebygga eller minska de negativa följderna av att avfall uppstår och hanteras.49 Bakomliggande skäl för direktivet anges vara att det är nödvändigt att fastställa allmänna miljömål för avfallshanteringen inom gemenskapen. I enlighet med dessa principer ska ett ramverk inrättas för att förebygga, minska och i möjligaste mån 47Europaparlamentets och rådets direktiv /56/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på havsmiljöpolitikens område (Ramdirektiv om en marin strategi), EUT L 164, 25.6.2008, s. 19, Celex 32008L0056). 48Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter (HVMFS 2012:18) om vad som kännetecknar god miljöstatus samt miljökvalitetsnormer med indikatorer för och . 49Artikel 1 i och rådets direktiv /98/EG av om avfall och upphävande av vissa direktiv, (EUT L 312, 22.11.2008, s. 3, Celex 32008L0098). från början undanröja källor till förorening eller olägenheter genom att vidta åtgärder genom vilka erkända risker elimineras.50 Avfallshierarkin innebär att medlemsstaternas första prioritet ska vara att främja avfallsförebyggande åtgärder. Den är genomförd i svensk rätt i , se avsnitt 10.2.1. Varje medlemsstat ska ha nationella program både för att minska avfallsmängderna och för att minska mängden farliga ämnen i avfallet. Genom en ändring i avfalls- direktivet kommer kraven på medlemsstaternas avfallsförebyggande program framöver att bli mer omfattande. Ändringarna innebär att de avfallsförebyggande programmen får en mer central roll för en övergång till en resurseffektiv och cirkulär ekonomi.51 Det kan ses som en form av uppströmsarbete att minska mängden skadliga äm- nen i avloppsslam. Det förebyggande kemikaliearbetet, som bland annat innebär utfas- ning av farliga ämnen från marknaden, kan ses som en form av upp- strömsarbete. EU:s kemikalieförordning Reach52 utgör ett omfattande regelverk med syftet att garantera en hög skyddsnivå för människors hälsa och miljön som ämnen fritt ska kunna cirkulera på den inre marknaden. Reach kompletteras av svensk lagstiftning.53 Förordningen reglerar tillverkning, försäljning och användning av ämnen, blandningar och varor, vilket behandlas närmre i avsnitt 5.5.8. och 8.2.3. EU:s förordning om långlivade organiska föroreningar, den s.k. PoP-förordningen54, förbjuder eller begränsar tillverkningen och an- Se även (2019). Genomförande av reviderade EU-direktiv på avfallsområdet, dnr M2019/01776/R, . 52Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 av om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach), inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet, ändring av direktiv /45/EG och upphävande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 och kommissionens förordning (EG) nr 1488/94 samt rådets direktiv /769/EEG och kommissionens direktiv /155/EEG, 93/67/EEG, 93/105/EG och 2000/21/EG, (EUT L 396, 30.12.2006, s. 1, Celex 32006R1907). 5314 kap. och bland annat förordningen (2008:245) om kemiska produkter och biotekniska organismer och förordningen (1998:944) om förbud m.m. i vissa fall i samband med hantering, införsel och utförsel av kemiska produkter. 54Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 850/2004 av om lång- livade organiska föroreningar och om ändring av direktiv /117/EEG (EUT L 158, 30.4.2004, s. 7, Celex 32004R0850). vändningen av internationellt reglerade ämnen som är särskilt pro- blematiska på grund av sina hälso- och miljöfarliga egenskaper, även denna förordning behandlas närmare i avsnitt 5.5.8. och 8.2.3. EU:s växtskyddsmedelsförordning55 syftar till att säkerställa en hög skyddsnivå för både människors och djurs hälsa och för miljön, samt att förbättra den inre marknadens funktionssätt genom att har- monisera reglerna för utsläppande på marknaden av växtskydds- medel och förbättra jordbruksproduktionen. Även denna förordning kompletteras av svensk lagstiftning.56 För att få sälja eller använda ett bekämpningsmedel i krävs att det är godkänt av Kemikalieinspektionen. Ett medel godkänns bara om det är godtag- bart ur hälso- och miljösynpunkt. Godkända bekämpningsmedel får en behörighetsklass som visar vem som får använda det och som ställer olika kunskapskrav på användaren. Direktivet för hållbar användning av bekämpningsmedel57 fast- ställer en ram för sådan användning genom att minska risker och konsekvenser för människors hälsa och miljön. Medlemsstaterna ska se till att lämpliga åtgärder vidtas för att skydda vattenmiljön och dricksvattenförsörjningen mot effekterna av bekämpningsmedel. Åtgärderna ska omfatta åtgärder som minimerar risken för förore- ning utanför området till följd av vindavdrift, dräneringsflöde och ytavrinning. Direktivet genomförs i svensk rätt genom förordningen om bekämpningsmedel och förskrifter från Naturvårdsverket.58 55Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 av om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden och om upphävande av rådets direktiv /117/EEG och 91/414/EEG, (EUT L 309, 24.11.2009, s. 1, Celex 02009R1107). 5614 kap. och bland annat förordningen (2014:425) om bekämpningsmedel, Kemikalieinspektionen föreskrifter (KIFS 2008:3) om bekämpningsmedel och Jordbruks- verkets föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2014:42) om integrerat växtskydd. 57Europaparlamentets och rådets direktiv /128/EG av om upprät- tande av en ram för att uppnå en hållbar användning av bekämpningsmedel (EUT L 309, 24.11.2009, s. 71, Celex 32009L0128). 58Naturvårdsverkets föreskrifter (NFS 2015:2) om spridning och viss övrig hantering av växt- skyddsmedel. Reglerna om miljöhänsyn i jordbruket59 genomför EU:s nitratdirek- tiv60 i svensk rätt. Syftet med direktivet är att skydda vattenkvaliteten i EU genom att förhindra att nitrater från jordbruket förorenar grund- och ytvatten och genom att främja användningen av goda jordbruksmetoder. Enligt direktivet ska varje medlemsstat identi- fiera områden där det finns vatten som är känsliga för kväveförore- ningar och även upprätta särskilda åtgärdsprogram för dessa områ- den. För känsliga områden finns bestämmelser för att minska växt- näringsförlusterna från jordbruket som är längre gående än för övriga delar av landet. Tillstånd och förändringar i miljön dokumenteras genom den svenska miljöövervakningen. Den gör det möjligt att följa effekterna av arbetet mot miljökvalitetsmålen och bidrar till att upptäcka nya miljöstörningar. Miljöövervakningen spelar även en viktig roll när det gäller utvecklingen av miljökvalitetsnormer och bedömnings- grunder. På internationell nivå är resultaten från miljöövervakningen basen för internationell rapportering och officiell statistik om miljö- tillstånd.61 Det finns ingen övergripande lagstiftning som reglerar miljööver- vakning. Miljökvalitetsmål, specifika krav i miljölagstiftningen på olika områden och åtaganden om rapportering inom inter- nationella direktiv och konventioner avgör vad som undersöks. Inom vattenförvaltningen finns t.ex. föreskrifter om miljöövervak- ning av yt- och grundvatten.62 Miljöövervakning behandlas närmare i avsnitt 8.3.1. 5912 kap. , förordningen (1998:915) om miljöhänsyn i jordbruket samt Jordbruks- verkets föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2004:62) om miljöhänsyn i jordbruket vad avser växtnäring. 60Rådets direktiv /676/EEG av om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket (EGT L375, 31.12.1991, s 1, Celex 31991L0676). 61Se bl.a. SOU 2019:22. 62Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter (HVMFS 2015:26) om övervakning av ytvatten och geologiska undersöknings föreskrifter (SGU-FS 2014:1) om övervakning av grundvatten. 11.3Huvudaktörer och pågående aktiviteter I detta avsnitt beskrivs de aktörer som på olika sätt arbetar med upp- strömsarbete och vilka aktiviteter som pågår, bland annat inom vat- tenförvaltningens åtgärdsprogram. En mer fullständig genomgång av olika aktörer finns i kapitel 4. Det är svårt att särskilja myndighetens verksamhet då det gäller upp- strömsarbete eller förebyggande arbete från övriga uppgifter. En stor del av arbete utgörs i någon mening av före- byggande insatser vilket kan liknas vid uppströmsarbetet även om det inte tar sin utgångspunkt i avlopps- och slamfrågorna. Ett aktu- ellt exempel är arbetet kring mikroplaster. Frågan om mikroplaster har utvecklats i senare riktade uppdrag till myndigheten.63 Myndigheten föreslog i samband med regeringsuppdraget om fosforåterföring 2013, att krav skulle ställas på utveckling av lokala planeringsdokument för förebyggande arbete. 64 Förslaget har dock ännu inte omsatts i ny reglering eller aktualiserats på annat sätt. Ge- nom miljöövervakning bedrivs arbete med att identifiera utsläpp av oönskade ämnen till recipienter. åtgärdsprogram riktas bland annat mot . Myndigheten ska identifiera behov av ökad til- lämpning och ändring av befintliga styrmedel samt behov av nya styrmedel och vägledning för att bidra till minskningen av utsläpp av fosfor och kväve samt prioriterade och särskilda förorenande ämnen via avloppsreningsverk och avloppsledningsnät. Åtgärden ska ge- nomföras i samverkan med Havs- och vattenmyndigheten, Kemika- lieinspektionen, andra berörda centrala myndigheter, länsstyrelser 63Naturvårdsverket (2017). Skrivelse till , Mikroplaster – Redovisning av regeringsuppdrag om källor till mikroplaster och förslag för minskade utsläpp i ., (2019). Redovisning av ett regeringsuppdrag. Skrivelse , NV-08867-17, s. 74. 64Naturvårdsverket (2013). Hållbar återföring av fosfor. redovisning av ett uppdrag från regeringen. Arbetet skulle påbörjas och därefter genom- föras kontinuerligt.65 Havs- och vattenmyndigheten anger i åtgärdsprogrammet för havsmiljön att ska identifiera de ämnen som kan förekomma i utgående vatten från avloppsreningsverk i sådana halter att de riskerar att påverka havsmiljön negativt. ska även vid identifierade behov ta fram generella utsläppskrav/väg- ledande riktvärden, tillämpliga kontroll-/mätmetoder samt vägled- ning för tillsyn och prövning.66 Myndighetens huvuduppgifter beskrivs i kapitel 4. Då det gäller Havs- och vattenmyndighetens centrala bidrag till uppströmsarbetet kan särskilt framhållas de uppgifter som bidrar till att begränsa miljöfarliga ämnen.67 •Övervaka och dokumentera tillstånden i hav, sjöar och vattendrag med avseende på miljögifter.68 •Delta i arbetet inom EU och de regionala havskonventionerna Helcom och Ospar för att bland annat ta fram indikatorer med gränsvärden för olika farliga ämnen. •Delta i arbetet med att bedöma ansökningar om tillstånd att bedriva miljöfarlig verksamhet (t.ex. avloppsreningsanläggning). Vid sådana prövningsärenden beaktas bland annat vattendirekti- vet, havsmiljödirektivet, förordningen om växtskyddsmedel, bio- cidförordningen och REACH-förordningen, som beskriver vilka halter av specifika ämnen som kan anses vara säkra och anger hur ämnen ska hanteras för att minimera utsläpp. 65Vattenmyndigheten (2017). Förvaltningsplan 2016–2021 för Norra vattendistrikt 4, Åtgärdsprogram 2016–2021 – Åtgärder riktade till myndig- heter och kommuner samt konsekvensanalys, s. 48 ff. 66Havs- och vattenmyndigheten (2018). Åtgärdsprogram för havsmiljön, ÅPH 18, åtgärd 18. 67Havs- och vattenmyndigheten, underlag till utredningen, . 68Övergripande sammanställningar av tillståndet i svenska vattenmiljöer finns i rapporterna Havet respektive Sötvatten. •Framtagande av kunskapsunderlag för beslut, bland annat genom utlysningar av forskningsanslag, t.ex. miljöforskningsanslaget, och genom finansiering av projekt som syftar till att utveckla tek- nik för att rena avloppsvatten från läkemedelsrester och miljö- farliga ämnen. •Tillsynsvägledning av operativa myndigheter om lämpliga till- synsåtgärder för att minimera spridning av miljögifter inom om- råden som rör dumpning, vattenbruk, små avlopp, vattenverk- samheter och skydd av grundvatten. Myndigheten tar vidare fram vägledning och föreskrifter om över- vakning, bedömningsgrunder och miljökvalitetsnormer som rör far- liga ämnen. Ytterligare ansvarsuppgifter med anknytning till uppströmsar- betet gäller rapportering till EU- kommissionen utifrån vattenmyn- digheternas samlade åtgärdsprogram för vattenförvaltning. Havs- och vattenmyndigheten ansvarar även för åtgärdsprogrammet för Havsmiljö, som bland annat berör utsläpp av miljöstörande ämnen från avloppsreningsverk.69 åtgärdsprogram riktas också mot Havs- och vattenmyndigheten. Myndigheten ska bland annat fortsatt arbeta med utveckling av styrmedel så att utsläppen av kväve och fosfor från enskilda avlopp minskas, med frågor kring prövning och tillsyn av enskilda avlopp samt fortsatt utveckla vägledningen till länssty- relser och kommuner. Myndigheten ska också utveckla vägledning för länsstyrelsernas och kommunernas arbete med långsiktigt skydd av dricksvattentäkter.70