sou · H8B327 · 2020-05-08 00:00:00 — Många tjänstepersoner och förtroende- valda i kommuner och regioner känner möjligen till att det finns minoritetsrättigheter, men det kan fortfarande saknas en djupare förståelse för varför dessa rättigheter behövs och på vilket sätt mino- ritetsrättigheter kan påverka den egna organisationens verksamhet. Särskilt i kommuner och regioner som inte ingår i förvaltningsområ- den saknas det ofta kunskap om minoritetsrättigheter och även vart man ska vända sig för att söka information om minoritetsrättigheter. Utredningen föreslår därför att Isof ska ha i uppgift att verka för ökad kunskap om och förståelse för den judiska, romska, sverige- finska och tornedalska minoriteten och deras rättigheter. Utred- ningen föreslår att inom ramen för sitt minoritetspoli- tiska uppdrag ska ha motsvarande uppgift avseende samer och samiska rättigheter. Uppdraget avser kunskap och förståelse såväl bland allmänheten som inom förvaltningen och såväl på statlig nivå som på kommun- och regionnivå. Uppföljningsmyndigheterna behöver i första hand ha överblick över behovet av informerande och kunskapshöjande insatser och kunna göra bedömningar av i vilka sammanhang och av vilken aktör sådana behov bäst kan tillgodoses. Det är inte givet att det är uppföljningsmyndigheterna som ska producera eller sprida in- formation och kunskap. Beroende på situationen kan en annan myn- dighet således vara mest lämpad att tillgodose sådana behov av insat- ser. Beroende på målgrupp och sammanhang kan det vara lämpligare att till exempel , eller Forum för levande historia genomför insatser. Utredningen bedömer att det inte heller räcker med enbart infor- mationsinsatser. Det behövs även insatser för att motverka negativa attityder och fördomar mot de nationella minoriteterna och urfolket och för att öka förståelse för varför minoritetsrättigheter är viktiga. insatser ska till exempel komplettera och inte ersätta eventuella insatser som görs rörande dessa grupper inom ramen för regeringens nationella plan mot rasism och liknande former av fientlighet och hatbrott. Det kan bland annat handla om att initiera dialog med kommuner och regioner om minoritetsfrågor, att lyfta problemområden med andra statliga myndigheter och att bidra till att minoritetsfrågor synliggörs i olika sammanhang. Förslag: och folkminnen ska tillhandahålla en struktur för, och i övrigt främja, samverkan och erfarenhetsut- byte mellan statliga myndigheter, kommuner, regioner och andra aktörer. Bedömning: Arbetet med att främja samverkan och erfarenhets- utbyte är särskilt resurskrävande. Det är inte effektivt och ända- målsenligt att bedriver ett sådant arbete parallellt med och folkminnen. och institutet bör i stället genom samverkan säkerställa att även samiska rättig- heter och samiska språkets behov beaktas inom ramen för in- stitutets uppdrag. Som framgår av avsnitt 7 finns ett omfattande behov av stöd till samverkan mellan kommuner och mellan regioner. Isof ska därför ha i uppdrag att främja frivillig interkommunal och interregional sam- verkan. Samverkan skulle till exempel kunna handla om gemensamma kommunala insatser för att bygga minoritetsspråkig kapacitet inom respektive kommun genom fortbildning. En enskild kommun har kanske svårt att på egen hand bekosta sådan fortbildning inom ramen för nuvarande statsbidrag. Däremot skulle samverkan mellan flera kommuner kunna möjliggöra en sådan insats. Det kan också handla om att initiera dialog om möjligheter till avtalssamverkan inom minoritetspolitiken. I uppdraget bör även ingå att främja samverkan mellan den stat- liga nivån och kommun- och regionnivån. Det skulle kunna vara aktuellt då en sektorsmyndighet och ett antal kommuner behöver samverka för att undanröja strukturella hinder. Isofs roll skulle då kunna vara att initiera en dialog mellan aktörerna. Som framgår av avsnitt 3 berörs ett flertal statliga myndigheter av minoritetspolitiken i olika grad. I avsnitt 7 konstaterar utredningen att det kan finnas behov av samordning i två frågor: informations- inhämtning om de nationella minoriteterna samt anordnande av samråd. När det gäller det sistnämnda erfar utredningen att de sam- ordnade samråd som i har anordnat i stort har varit uppskattade, såväl av företrädare för minoriteter som myndigheter, och att de har potential att utvecklas vidare. Att an- ordna samråd på egen hand kan vara svårt för en enskild myndighet. Det är mycket resurskrävande att bygga upp förtroendefulla och välfungerande samråd. Även andra frågor än informationsinhämt- ning och samråd kan kräva samverkan. Statliga myndigheter kan även ha behov av att utbyta erfarenheter från arbetet med nationella minoriteter. och folkminnen ska främja samverkan och erfarenhetsutbyte Om samverkan på området ska fungera väl krävs som grundför- utsättning ett informationsutbyte mellan myndigheter. saknas ett systematiskt arbete med att tillhandahålla en sådan informa- tionskanal. Det behövs en aktör som kan ha en överblick över fältet, förmedla information om planerade och pågående insatser, peka på samverkansmöjligheter och sammanföra olika aktörer med varandra. Det behövs en aktör som ansvarar för att tillhandahålla lämpliga forum för erfarenhetsutbyten och som stöttar nätverken på områ- det. I en struktur för samverkan kan, utöver en vidareutveckling av webbplatsen (se avsnitt 8.5.9), till exempel ingå att till- handahålla olika forum för erfarenhetsutbyten och att samordna sam- råd mellan myndigheter och de nationella minoriteterna. Arbetet med att främja samverkan och erfarenhetsutbyte är sär- skilt resurskrävande. Detta framgår särskilt av erfarenheterna från i arbete med att samordna samråd mellan nationella minoriteter och statliga myndigheter (se avsnitt 4.4.8). Det är inte effektivt och ändamålsenligt att både och Isof arbetar parallellt med att tillhandahålla en struktur för samverkan. Att ge båda myndigheterna ett gemensamt ansvar för detta riskerar att leda till otydliga ansvarsförhållanden såväl mellan de båda myn- digheterna som för de aktörer som de ska stödja. Denna uppgift bör därför lämnas till en av uppföljningsmyndigheterna. Eftersom roll ska renodlas till att bevaka frågor som rör samiska rättigheter och samiska språkets utveckling inom mino- ritetspolitiken kan inte ansvara för den aktuella uppgif- ten. Uppgiften bör därför ges till Isof. och institutet bör i stället genom samverkan säkerställa att även samiska rättigheter och samiska språkets behov beaktas inom ramen för de nätverk och strukturer som institutet ska ansvara för att stödja. Utredningen föreslår sammanfattningsvis att Isof ska ha i uppgift att tillhanda- hålla en struktur för, och i övrigt främja, samverkan och erfarenhets- utbyte mellan statliga myndigheter, kommuner, regioner och andra aktörer. Andra aktörer som kan ha intresse av att ta del av erfaren- hetsutbyte skulle till exempel kunna vara public service-bolagen. 8.5.7Stöd till myndigheter och andra offentliga aktörer Förslag: och folkminnen och ska bistå med rådgivning, metodstöd, utbildning och liknande stöd till myndigheter och andra aktörer. Utredningen bedömer att genomförandet av minoritetsrättigheter skulle kunna ta ytterligare steg framåt om kommuner, regioner och statliga myndigheter erbjuds ett effektivt och ändamålsenligt stöd i sitt arbete. Utredningens kartläggning visar att kommuner och regioner behöver och önskar mer vägledning, dels i tillämpning av minoritets- lagen, dels i arbetet att utveckla väl fungerande arbetssätt i minori- Behovet av stöd är särskilt stort i kommuner och regioner som anslutits till ett förvaltningsområde. Även införandet av 5 b § minoritetslagen om mål och riktlinjer har föranlett många frågor till nuvarande uppföljningsmyndigheter. Erfarenheterna visar att det görs goda insatser i många kommu- ner. Lärdomar, erfarenheter och framför allt ”best practices” av olika sådana insatser skulle behöva analyseras, dokumenteras och spridas. föreslås därför samla in, bearbeta och sprida erfarenheter och utveckla metodstöd till kommuner, regioner, stat- liga myndigheter och andra aktörer som arbetar med genomförande av minoritetspolitiken. Genom att systematiskt samla in och sprida kunskap om fram- gångsfaktorer i arbetet, kan uppföljningsmyndigheten således under- lätta arbetet för kommuner, regioner och statliga myndigheter och bidra till lärande. Metodstöd behöver utvecklas i dialog med före- trädare för kommuner, regioner och statliga myndigheter för att vara relevant för dem. En systematisk samordning av främjandeinsatser bör leda till en mer effektiv resursanvändning av statsbidragen i kommuner och regioner. I stället för att varje kommun själv ska ta fram eget material eller egna verktyg för arbetet, skulle en samordning av det offent- ligas insatser och ett statligt samordnat stöd med rekommenderat material och metoder kunna underlätta och förenkla kommunernas och regionernas arbete. Exempel på konkret metodstöd, som efterfrågas av kommuner och regioner, är grundläggande utbildningsmaterial om minoritets- lagen och minoritetsrättigheter, gärna i form av målgruppsanpassade e-utbildningar. Behovet av utbildningsinsatser är kontinuerligt efter- som nya medarbetare och förtroendevalda tillkommer i arbetet. Främjandeinsatserna skulle också kunna handla om fram- tagande av standardiserade blanketter på minoritetsspråk och gemen- samt informationsmaterial om minoritetsrättigheter på minoritets- språk. Bara uppgick kommunernas insatser på informa- tionsområdet i förvaltningsområdena till dryga (i och , 2019). Hur mycket som användes till kompetenshöjande insatser har inte redovisats. Med enhetligt material ökar även förutsättningarna för likartad till- lämpning av regelverket i kommuner och regioner. Utredningen föreslår att och folkminnen och ska ha i uppgift att bistå med rådgivning, metodstöd, ut- bildning och liknande stöd till myndigheter och andra aktörer. Bedömning och förslag: och folkminnen ska ansvara för fördelning av statsbidraget till organisationer som företräder minoriteter samt övriga uppgifter enligt förordningen (2005:765) om statsbidrag för nationella minoriteter. I fråga om statsbidrag till kommuner och regioner behöver regeringen ta fram ett system med två bidrag – ett för samiskt förvaltningsområde och ett för övriga två förvaltningsområden. Iavvaktan på att det finns ett sådant system ska och folkminnen pröva frågor om statsbidrag till kommuner i förvaltningsområde för finska och meänkieli. ska pröva frågor om statsbidrag till övriga kommuner och till Region . Institutet ska pröva frågor om statsbidrag till övriga regioner samt meddela föreskrifter enligt förordningen. Statsbidraget till organisationer som företräder nationella minoriteter Isof fördelar statsbidrag enligt förordningen (2010:21) om statsbidrag för insatser till stöd för de nationella minoritets- språken. ska ta över det minoritetspolitiska uppdraget från i bör myndigheten även ta över ansvaret för fördelning av statsbidraget och andra uppgifter enligt förordningen (2005:765) om statsbidrag för nationella minoriteter. Statsbidraget till kommuner och regioner i förvaltningsområde Statsbidraget till kommuner och regioner till följd av skyldigheter i förvaltningsområdena regleras i förordningen (2009:1299) om natio- nella minoriteter och minoritetsspråk (fortsättningsvis minoritets- förordningen, närmare om konstruktionen med förvaltningsområ- den och statsbidraget, se avsnitt 3.5.2 och 3.5.3). i prövar frågor om detta statsbidrag. Den myndighet som beslutar om statsbidraget till en viss kommun eller region är även mottagare av den kommunens eller regionens redovisning enligt förordningen. Mottagandet av redovisningen ska inte förväxlas med uppföljningsansvaret som följer av minoritets- lagen och 2 respektive 3 §§ minoritetsförordningen och som avser respektive minoritet och minoritetsspråk. Uppföljningsansvaret är alltså – till skillnad från mottagandet av redovisningen och andra upp- gifter avseende statsbidraget – inte uppdelat kommun- och regionvis mellan och . Enligt nuvarande ordning är bidraget till kommuner som ingår i två eller tre förvaltningsområden inte uppdelat per minoritetsspråk. prövar frågor om statsbidrag till kommuner som ingår i samiskt förvaltningsområde, även om de ingår också i förvaltnings- området för finska och meänkieli. i prövar således frågor om statsbidraget endast om kommunen inte ingår i förvaltningsområdet för samiska. Samma principer för an- svarsfördelningen mellan och gäller för statsbidraget till regioner som omfattas av skyldigheten att ge service på minoritetsspråk enligt 8 § minoritetslagen. har även bemyndigats att meddela vissa föreskrifter avseende bidraget. är det , , , , , och som ingår både i samiskt förvaltningsområde och i förvaltningsområde för ett eller båda de andra språken. Vidare är det regionerna i , Norr- bottens län, , och som omfattas av skyldigheten att ge service både på samiska och ett eller båda de andra språken. Enligt utgångspunkt 6 i utredningens direktiv ska an- svara för samiska rättigheter och samiska språkets utveckling inom minoritetspolitiken. Den nuvarande ordningen är i linje med utgångs- punkten eftersom en kommun eller region blir ansvar så snart den ingår i samiskt förvaltningsområde. har det fram- förts kritik mot ordningen från representanter för finsk- och meän- kielitalande eftersom ordningen innebär att en myndighet med särskilt ansvar för en annan minoritet och ett annat minoritetsspråk hanterar redovisningen enligt förordningen i förhållande till deras språk. Utredningen konstaterar att i egenskap av myndighet har att iaktta opartiskhet och saklighet. Oavsett detta framstår den nuvarande ordningen inte som en helt neutral lösning sett ur berörda minoriteters synvinkel, vilket kan påverka förtroendet för minori- tetspolitiken. Den nuvarande ordningen är även otillfredsställande med tanke på att den inte innebär att roll inom mino- ritetspolitiken är renodlad till att bevaka frågor som rör samiska rättigheter och samiska språkets utveckling (jämför avsnitt 8.4). Det innebär ett dilemma att mellan Isof och fördela det ansvar som följer av minoritetsförordningen ifråga om kommu- ner och regioner i förvaltningsområde. Den enda vägen ur detta dilemma är ett system med två statsbidrag – ett för samiskt förvalt- ningsområde och ett för övriga två förvaltningsområden. Det nuvarande systemet bygger inte på något särskiljande av åtgärder och resursfördelning mellan minoritetsspråk i de kommu- ner som ingår i mer än ett förvaltningsområde. Den typen av prio- riteringar görs på lokal nivå. En uppdelning av statsbidraget skulle således inverka på den kommunala självstyrelsen. Frågan kräver vidare ett ställningstagande i frågan om vad som skulle utgöra en rimlig bidragsnivå om en kommun ingår i ett respektive två förvaltnings- områden. Utredningens uppdrag omfattar frågor om organisering och uppföljning av minoritetspolitiken. Frågan om ett system med två statsbidrag ligger således utanför uppdraget. Utredningen gör därför bedömningen att regeringen behöver ta fram ett sådant system i särskild ordning. I avvaktan på att en ny ordning för statsbidraget tagits fram finns två tänkbara principer för ansvarsfördelningen mellan och Isof. Den ena lösningen är att låta nuvarande ordning fortsätta att gälla. Fördelen med den lösningen är att man gör så få ändringar som möjligt och att uppföljningen av frågor som rör samiska rättig- heter och samiska språket hålls samman. Den andra lösningen är att låta Isof överta ansvaret för pröv- ningen av frågor om statsbidrag och anslutande uppgifter i för- hållande till alla kommuner och regioner i förvaltningsområdena för finska och meänkieli, även de som också ingår i samiskt förvaltnings- område. Fördelen med det är att uppdrag blir renodlat –myndigheten behöver inte hantera frågor som rör förvaltnings- området för finska eller meänkieli. Som konstaterats i avsnitt 8.4 är renodlingen en förutsättning för att ge större frihet i uppdraget. Denna lösning framstår även som mer neutral. ningen anser att den är den minst otillfredsställande övergångslös- ningen i avvaktan på ett system med två statsbidrag. Utredningen konstaterar avslutningsvis att uppgifterna enligt mino- ritetsförordningen främst sker som ett led i kontrollen av använd- ningen och effekterna av statens medel, även om detta indirekt kan få betydelse för minoriteterna. föreslås bevaka samiska rättigheter och samiska språkets utveckling inom minoritetspoliti- ken. Inget hindrar därmed myndigheten att ur ett samiskt perspektiv följa upp rättigheter i förvaltningsområde. och Isof ska enligt förslaget i avsnitt 8.6 även samverka. Förslag: och folkminnen ska överta ansvaret för webbplatsen från . Bedömning: Webbplatsen bör vidareutvecklas som en del i den förstärkta samordningen och främjandet av minoritetspolitiken. och folkminnen bör samråda med i arbetet med webbplatsen i den mån den används som plattform för förmedling av metodstöd, utbildning och liknande insatser som rör samtliga nationella minoriteter, inklusive urfolket samerna. Webbplatsen innehåller information som rör samtliga nationella minoriteter, inklusive urfolket samerna, och samtliga minoritetsspråk. Utredningen föreslår inte någon ändring i det avse- endet. Ansvaret för webbplatsen bör enligt utredningens bedömning flyttas till Isof eftersom minoritetspolitiska uppdrag ska renodlas och Isof föreslås ansvara för att tillhandahålla en struk- tur för, och i övrigt främja, samverkan och erfarenhetsutbyte mellan statliga myndigheter, kommuner, regioner och andra aktörer. Webbplatsen tillkom som en kunskapshöjande in- sats minoritetsreform. Syftet med webbplatsen är att öka den generella kunskapen om minoritetsrättigheter och att synliggöra de nationella minoriteterna i . Regeringen ansåg att en webb- plats var ett effektivt sätt att öka kunskapen och sprida information både på svenska och nationella minoritetsspråk. Genom att samla information på ett ställe skulle även arbetet inom förvaltningsområ- Regeringen avsåg också att webbplatsen skulle kunna användas av skolor för att leva upp till kraven i läroplanen rörande kunskap om de nationella minoriteterna (prop. 2008/09:158, s. 53). Webbplatsen innehåller främst information om minoritets- rättigheter och aktuella artiklar om de nationella minoriteterna och minoritetspolitik. Artiklar köps bland annat in från frilansande skri- . Material på minoritetsspråk finns inte . fanns en intern intranätssida kopplad till webbplatsen avsedd för samordnare inom förvaltningsområdena, men denna lades ned. Same- tinget har i sina budgetäskanden lyft fram att det behövs mer resur- ser för att kunna driva och utveckla webbplatsen på ett ändamåls- enligt sätt. Utredningen bedömer att webbplatsen är ett viktigt verktyg även i det fortsatta främjandearbetet. Som en del i den förstärkta sam- ordningen och främjandet bör webbplatsen också vidareutvecklas. Utredningen föreslår i avsnitt 8.5.4 att uppföljningsmyndigheterna ska främja genomförandet av minoritetsrättigheter genom att erbjuda statliga myndigheter, kommuner och regioner tillgång till rådgiv- ning, metodstöd, utbildning och annat liknande stöd som behövs för genomförande av minoritetspolitiken. Metodstöd för minoritets- politisk integrering skulle till exempel kunna tillgängliggöras genom webbplatsen. Bland annat tillgängliggör liknande metodstöd via webbplatsen jamstall.nu. Isof bör samråda med i arbetet med webbplatsen i den mån den används som plattform för förmedling av metodstöd, ut- bildning och liknande insatser som rör samtliga nationella minorite- ter, inklusive urfolket samerna. 8.5.10Årlig redovisning till regeringen Förslag: och folkminnen ska redovisa utvecklingen inom minoritetspolitiken under närmast föregående kalenderår såvitt avser de nationella minori- teterna judar, romer, sverigefinnar och tornedalingar samt de natio- nella minoritetsspråken finska, jiddisch, meänkieli och chib. ska redovisa utvecklingen inom minoritetspolitiken under närmast föregående kalenderår såvitt avser samiska rättigheter och samiska språket. I avsnitt 6.6.4 har utredningen diskuterat den periodiska uppfölj- ningen och konstaterat att det behövs en fördjupad bedömning av vilket informations- och analysbehov som finns på årsbasis respek- tive med längre intervall. Det kommer finnas behov av en fastställd årlig rapportering även framgent. Utredningen bedömer att den årliga rapporteringen bör inriktas på regeringens behov av dels underlag till budgetpropositionen, dels uppgifter om medelsanvändningen när det gäller de två minoritetspolitiska anslagen. Rapporteringen bör enligt utredningen även innehålla en översiktlig redogörelse för den ur minoriteternas synvinkel viktigaste händelseutvecklingen . Utredningen föreslår emellertid att uppföljnings- myndigheterna ska få i uppdrag att var för sig vidareutveckla rappor- teringsstrukturen för den periodiska uppföljningen av politiken (avsnitt 8.5.11). Detta hänger samman med att bör ges större frihet att arbeta med det minoritetspolitiska uppdraget rörande samer och samiska genom att ges möjlighet att självständigt rappor- tera om politiken och ge rekommendationer till regeringen (avsnitt 8.4). I enlighet med detta ska och Isof lämna var sin årlig rapport för respektive myndighets ansvarsområde. Rapporterna bör lämnas året de avser. 8.5.11Utveckling av den periodiska uppföljningen Förslag: Regeringen ska ge och och folkminnen i uppdrag att var för sig utveckla en rapporter- ingsstruktur för den periodiska uppföljningen av politiken, med utgångspunkt i utredningens iakttagelser och bedömningar. I upp- draget ska ingå att se över och ompröva minoritetspolitikens indi- katorsystem. Utredningen gör i avsnitt 6.6 ett antal bedömningar om behovet av förändring av uppföljningssystemet och dess övergripande inrikt- ning. Bland annat drar utredningen slutsatsen att den periodiska uppföljningen inte enbart bör bestå av en årlig rapportering utan behöver bygga på en eller flera rapporteringar med längre intervall. Utredningen konstaterar att det behövs en fördjupad bedömning av vilket informations- och analysbehov som finns på årsbasis respek- tive med längre intervall. Utredningen gör i anslutning till det vidare vissa övergripande uttalanden i fråga om vad som bör rapporteras med olika intervall. Utredningen drar även slutsatsen att indika- torsystemet för minoritetspolitiken bör omprövas och ses över. Det är uppföljningsmyndigheterna som även bör an- svara för den periodiska uppföljningen av minoritetspolitiken. Ut- redningen föreslår att regeringen ska ge uppföljningsmyndigheterna i uppdrag att vidareutveckla rapporteringsstrukturen för den perio- diska uppföljningen av politiken, med utgångspunkt i utredningens iakttagelser och bedömningar. I uppdraget ska ingå att se över och ompröva minoritetspolitikens indikatorsystem. Utredningen bedömer i avsnitt 8.4 att ska ges större frihet att arbeta med det minoritetspolitiska uppdraget rörande samer och samiska genom att ges möjlighet att självständigt rapportera om politiken och ge rekommendationer till regeringen. ska således inte längre vara skyldigt att lämna en rapport gemensamt med den andra uppföljningsmyndigheten. Uppdraget att vidareutveckla rapporteringsstrukturen för den periodiska uppföljningen ska därför ges till och Isof var för sig. Det är lämpligt att myndig- heterna får uppdragen parallellt så att de har möjlighet att samråda i frågan. Utredningen vill här betona vikten av de av regeringen utpekade nyckelfaktorerna långsiktighet och systematik. därför noga överväga hur man ger goda förutsättningar för upp- följningsmyndigheterna att ta fram en rapporteringsstruktur. Upp- följning av en tvärsektoriell politik är en svår och komplex uppgift och det kan därför finnas skäl att utveckla rapporteringsstrukturen i etapper. Exempelvis skulle myndigheterna först kunna ta fram en struktur för den årliga rapporteringen och därefter, med längre redo- visningstid, kunna arbeta med strukturen för de längre intervallen.