sou · H8B363 · 2020-11-12 00:00:00 — 1 och 4. Artikel 3 – barnets bästa och säkerställande att normer uppfylls Artikel 3.1 omfattar även lagstiftande organ. Principen om barnets bästa ska beaktas vid alla åtgärder som rör barn och därmed även vid utformning av reglering som rör sådant skydd och sådan omvårdnad som behövs för ett barns välfärd som avses i artikel 3.2 samt i beslut som fastställer sådana normer för institutioner, tjänster och inrätt- ningar som ansvarar för omvårdnad och skydd av barn som avses i artikel 3.3. Övriga rättigheter enligt ska också be- aktas i bedömningen av barnets bästa. Sådana bedömningar bör till viss del även bygga på barns egna upplevelser och åsikter i enlighet med artikel 12. I sin allmänna kommentar om barnets bästa lyfter barnrättskom- mittén särskilt fram den roll som lagstiftande organ har. Kommittén betonar att artikel 3.1 både gäller barn i allmänhet och barn som in- divider. Det innebär, enligt kommittén, att varje gång en lag eller en bestämmelse antas eller en internationell överenskommelse ingås som rör ett barn bör beslutet styras av hänsyn till barnets bästa.20 Enligt artikel 3.1 ska det i varje beslut som rör ett barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa. I förhållande till artikel 3 blir det aktuellt vid beslut om sådant skydd och sådan omvårdnad som behövs för ett barns välfärd som avses i artikel 3.2 och vid säker- ställandet av att institutioner, tjänster och inrättningar för omvård- nad och skydd av barn uppfyller fastställda normer om bl.a. säkerhet, hälsa, personalens antal och lämplighet samt behörig tillsyn enligt artikel 3.3. I en bedömning av barnets bästa ska hänsyn tas till alla de rättig- heter som ett barn har enligt och som är relevanta i sammanhanget. I enlighet med den grundläggande principen i arti- kel 3.1 ska vad som bedöms vara barnets bästa i första hand beaktas vid alla beslut som rör ett barn. En stat får t.ex. ingripa i privat- och familjelivet till ett barns skydd (jämför artiklarna 3.2, 9, 16 och 19). Det bör också nämnas att ett åtskiljande av ett barn från sina för- äldrar endast får ske om det är nödvändigt för barnets bästa, enligt 20CRC/C/GC/14 p. 31, se även CRC/C/GC/12 p. Artikel 3 – barnets bästa och säkerställande att normer uppfylls Även barnets åsikter ska tillmätas betydelse, i takt med ökad mognadsgrad, i enlighet med vad som anges i artikel 12. har understrukit att en bedömning av barnets bästa ska ske med utgångspunkt i barnets specifika omständigheter. Fokus måste enligt kommittén ligga på att identifiera möjliga lös- ningar som ser till barnets bästa med full respekt för rättigheterna i konventionen och dess fakultativa protokoll.21 Enligt kommittén måste en stat också vidta åtgärder för att stödja och hjälpa föräldrar och andra som har det dagliga ansvaret för att förverkliga ett barns rättigheter.22 Kommittén anser att det är av vikt att följa upp kon- sekvenserna av ett beslut och att det enskilda barnet som berörs ges möjlighet att medverka i uppföljningen.23 I praktiken innebär det t.ex. att ta reda på hur barnet upplevt åtgärderna och om barnet fått ett stöd och skydd som var till hans eller hennes bästa. Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myn- digheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3.1). En åtgärd omfattar även själva förfarandet. Förfaranden som rör sådant skydd och sådan omvård- nad som behövs för ett barns välfärd som avses i artikel 3.2 omfattas, likväl som förfaranden som rör säkerställandet av att institutioner, tjänster och inrättningar för omvårdnad och skydd av barn uppfyller fastställda normer enligt artikel 3.3. lyfter i en allmän kommentar fram att för att ett barns rätt att få sitt bästa bedömt och beaktat ska kunna förverk- ligas måste man införa och följa vissa barnanpassade förfaranden.24 Läs mer om barnanpassade förfaranden i de följande avsnitten om artikel 3.1. 21CRC/C/GC/14 p. 22CRC/C/GC/7 p. 23CRC/C/GC/12 p. 134 (i). CRC/C/GC/14 p. 24CRC/C/GC/14 p. Artikel 3 – barnets bästa och säkerställande att normer uppfylls 6.1.2Barnets bästa (artikel 3.1) Av artikel 3.1 framgår att vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, dom- stolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa. Artikel 3.1 får genom sin vida formulering, alla åtgärder som rör barn, en övergripande karaktär. Därigenom får den en tydlig betydelse vid uttolkningen av samtliga bestämmelser i konventionen. har identifierat artikel 3.1. som en av fyra grundprinciper för genomförande, tolkning och tillämpning av övriga bestämmelser i konventionen.25 Artikeln är, enligt ordalydelsen, inte begränsad till åtgärder som rör konventionen. Tvärtom gäller artikeln alla åtgärder som rör barn och som vidtas av någon av de organ som nämns i artikeln. Av för- arbetena till konventionen framgår att arbetsgruppen ville ha en bred formulering och inte en begränsning till t.ex. frågor som endast rörde ett barns välfärd.26 Omfattningen begränsas emellertid på andra sätt. Till att börja med träffar artikeln endast åtgärder som rör barn. Vilka åtgärder som avses och vilka åtgärder som rör barn definieras inte i artikeln. Med barn avses, i enlighet artikel 1, alla (omyndiga) personer . Vidare framgår det av artikel 2 att varje barn inom en stats jurisdik- tion omfattas av konventionens rättigheter. Det kan dock noteras att det i artikel 3.1 inte står barnet eller ett barn utan barn i plural, vilket indikerar att det kan röra sig om åtgärder som rör barn i all- mänhet.27 har uttalat att begreppet åtgärd inte bara gäller beslut utan också t.ex. andra handlingar, förslag, tjänster och för- faranden. Även en underlåtenhet att agera kan enligt kommittén om- fattas av begreppet.28 Kommittén menar att artikeln träffar alla beslut som direkt eller indirekt rör barn och att begreppet ska ges en vid betydelse. Uttrycket syftar enligt kommittén i första hand på åt- 25CRC/GC/2003/5 p. 12 och CRC/C/GC/14 p. 26HR/PUB/07/1, artikel 3, E 2 p. 27CRC/C/GC/14 p. 23 och 24. 28CRC/C/GC/14 p. 17 och 18. Jämför (2019) s. 77. Artikel 3 – barnets bästa och säkerställande att normer uppfylls gärder och beslut som direkt rör ett barn, barn som grupp eller barn i allmänhet (till exempel inom hälso- och sjukvårdstjänster, omvård- nad eller skolor). I andra hand syftar det på åtgärder som har indirekta konsekvenser för ett barn, en grupp barn eller barn i allmänhet (till exempel inom miljö, stadsplanering eller transporter). Det betyder inte, enligt kommittén, att varje åtgärd måste inbegripa en formell process för att bedöma och fastställa barnets bästa. Däremot anser den att huruvida en indirekt åtgärd rör ett barn, en grupp barn eller barn i allmänhet behöver klargöras i varje enskild fråga för att kunna värdera åtgärdens inverkan på barnet eller barnen.29 menar med en formell process för att bedöma och fastställa barnets bästa återkommer vi till i ett särskilt avsnitt nedan. Artikelns omfång begränsas även till åtgärder som vidtas av offent- liga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ. Alla domstolar och administrativa myndigheter berörs således av stadgandet i artikeln. Lagstiftande organ (legislative bodies) får, enligt vår mening, anses innefatta inte bara riks- dag, utan även regering och myndigheter som fått författningskom- petens delegerad till sig. Indirekt träffas också utredningsväsendet och andra som har som uppdrag att lämna lagförslag. Av förarbetena till konventionen framgår att formuleringen om lagstiftande organ tillkom i texten efter att det poängterats att flera av konventionens bestämmelser krävde att lagstiftningsåtgärder vidtogs, i syfte att säker- ställa en rättighet.30 menar att varje gång en lag eller en bestämmelse antas eller t.ex. bilaterala eller multilaterala avtal ingås som påverkar barn, bör barnets bästa beaktas. Kommittén under- stryker att ett barns rätt att få sitt bästa bedömt och i första hand beaktat uttryckligen bör finnas med i all relevant lagstiftning och inte bara i lagar som specifikt rör barn. Vidare menar kommittén att denna skyldighet gäller även när en budget ska godkännas.31 Vad som menas med offentliga eller privata sociala välfärdsinsti- tutioner är inte definierat i konventionen. Enligt barnrättskommittén ska begreppet välfärdsinstitutioner inte tolkas snävt eller begränsas till sociala institutioner i strikt bemärkelse. Kommittén anser i stället att begreppet omfattar alla institutioner vars arbete och beslut på- verkar barn och förverkligandet av deras rättigheter. 29CRC/C/GC/14 p. 18–20. CRC/GC/2003/5 p. Jämför även (2019) s. 77–80. 30HR/PUB/07/1, artikel 3, D 4 p. Jämför Detrick (1999) s. 91. 31CRC/C/GC/14 p. Artikel 3 – barnets bästa och säkerställande att normer uppfylls vata sektorn omfattas bl.a. institutioner som medverkar till att till- handahålla tjänster som är avgörande för ett barns rättigheter, enligt kommittén. Det gäller oavsett om institutionen är vinstdrivande eller inte och den verkar å det allmännas vägnar eller vid sidan av.32 Kom- mittén har vidare uttalat att en stat är skyldig att införliva och till- lämpa principen om barnets bästa i alla lagstiftande, administrativa och rättsliga förfaranden rörande näringslivets aktiviteter och verk- samheter som direkt eller indirekt påverkar barn. har också uttalat att artikel 3.1 är direkt tillämplig (directly applicable to) på företag som fungerar som privata eller offentliga sociala väl- färdsinstitutioner genom att tillhandahålla någon form av direkta tjänster för barn, t.ex. barnomsorg, familjehem, hälso- och sjukvård, utbildning och förvaltning av institutioner för frihetsberövade barn.33 De första utkasten till artikel 3 omfattade även föräldrar, men av förarbetena till konventionen framgår att avsikten inte var att reglera en familjs privata beslut.34 Bestämmelser som rör föräldrars och vård- nadshavares ansvar finns dock, som vi tidigare nämnt, bl.a. i artikel 18.1. Av den artikeln framgår det att föräldrarna ska låta sig vägledas av vad som bedöms vara barnets bästa. Läs mer om föräldrarnas ansvar i kapitlen om artiklarna 5, 9, 10 och 18. Barnets bästa är ett av de mest centrala begreppen när det gäller uttolk- ningen av . Begreppet är, som vi tidigare nämnt, inte något unikt begrepp för , men innebörden av begreppet är likväl omdiskuterad. Artikel 3 innehåller inte någon ledning av vad som menas med barnets bästa. Barnets bästa är på så sätt ett brett och öppet begrepp. Artikel 3.1 är snarare formulerad som en portalparagraf.35 Det fanns delegater under utarbetandet av konventionen som påpekade att den öppna och breda formuleringen öppnade upp för en subjektiv bedöm- ning av barnets bästa, bl.a. eftersom formuleringen inte relaterades till ett barns utveckling och behov. En annan delegat föreslog att 32CRC/C/GC/14 p. 33CRC/C/GC/16 p. 15 och 16. 34HR/PUB/07/1, artikel 3, C 4 p. 19–24. Jämför Detrick (1999) s. 90. 35Jämför SOU 1997:116 s. 129. Artikel 3 – barnets bästa och säkerställande att normer uppfylls barnets bästa skulle beaktas endast i relation till ett barns välfärd. Arbetsgruppen enades dock om att det skulle vara en öppen och bred formulering.36 Formuleringen kan sägas ge utrymme för flexibilitet. har påpekat att barnets bästa kan tillämpas på ett anpass- ningsbart sätt utifrån ett enskilt barns situation, förutsättningar och behov. har kommittén uttalat att flexibiliteten kan utnytt- jas för manipulation.37 Konventionens övriga bestämmelser kan dock sägas sätta en miniminivå för vad som är bra för ett barn i olika situa- tioner. Som alla andra bestämmelser i konventionen ska nämligen artikel 3.1 ses i ljuset av konventionens övriga bestämmelser och i synnerhet i relation till övriga grundläggande principer. Av förarbe- tena till konventionen framgår bl.a. att artikel 12 om ett barns rätt att få uttrycka sin åsikt i frågor som rör det särskilt ska ses som intimt förknippad med artikel 3.1.38 (Läs mer i avsnittet ovan om de grund- läggande principerna.) har uttalat att genom att tolka och tillämpa artikel 3.1 tillsammans med konventionens övriga bestämmelser får begreppet barnets bästa en konkret innebörd. Vidare har kommittén understrukit att innebörden av barnets bästa måste avgöras från fall till fall utifrån det enskilda barnets eller de berörda barnens specifika situation och omständigheter. Kommittén har dock understrukit att en vuxen persons personliga bedömning av ett (eller flera) barns bästa inte får ha företräde framför rättigheterna enligt konventionen; ingen rättighet ska kunna inskränkas av en sköns- mässig tolkning av barnets bästa.39 En bedömning av ett barns bästa kan alltså inte innebära en lösning som strider mot någon av de andra bestämmelserna i konventionen. I första hand beaktas Vid alla åtgärder som rör barn ska i första hand beaktas vad som be- döms vara barnets bästa. Det betyder inte att det alltid ska vara ut- slagsgivande; även andra intressen kan ha samma eller större betydelse. Detta framgår tydligare i t.ex. den engelska och den franska original- 36HR/PUB/07/1, artikel 3, E 2 p. 120–126. Jämför SOU 1997:116 s. 127. 37CRC/C/GC/14 p. 38HR/PUB/07/1, artikel 3 E 2 p.127–129. HR/PUB/07/1 artikel 12 C 4 p. 39CRC/C/GC/14 p. Artikel 3 – barnets bästa och säkerställande att normer uppfylls Barnets bästa ska vara a primary consideration40 inte the primary consideration. Av förarbetena till framgår att i det första ut- kastet till artikeln föreslogs formuleringen the considera- tion. Formuleringen ifrågasattes som alltför långtgående och diskus- sioner fördes om att det kunde finnas situationer då andra intressen kunde vara av samma betydelse eller av större betydelse för samhället i stort. Arbetsgruppen enades mot den bakgrunden om formuleringen a primary consideration.41 Formuleringen i artikel 3.1 kan jämföras med den i artikel 21 om adoption. I artikel 21 stadgas att barnets bästa ska vara the consideration. har uttalat att det betyder att barnets bästa ska vara den avgörande faktorn när beslut fattas om adoption.42 Läs mer i kapitlet om artikel 21. Att i första hand beakta vad som bedöms vara barnets bästa inne- bär mot denna bakgrund att en avvägning ska göras i förhållande till andra intressen, men vad som bedöms vara barnets bästa ska ändå beaktas som ett centralt och tungt vägande intresse. Barnrättskom- mittén har uttalat att en beslutsfattare ska ha i åtanke att barnets bästa ska väga tungt – det är inte bara ett intresse bland andra, utan det är ett intresse som måste ges särskild vikt.43 Det ska också noteras att ett och samma beslut kan röra flera barn eller grupper av barn med olika intressen. Det kan t.ex. röra sig om prioriteringar mellan patienter i vården, en skolelevs intressen i förhållande till en skolklass eller var i ett samhälle ett HVB ska placeras. I dessa fall kan flera be- dömningar av barnets bästa behöva göras och vägas mot varandra och andra intressen. Sammanfattningsvis kan en tillämpning av artikel 3.1 gå till på föl- jande sätt. En beslutsfattare bedömer och fastställer först barnets bästa, bl.a. utifrån övriga artiklar och omständigheterna i det individuella fallet. Därefter gör beslutsfattaren en avvägning mellan barnets bästa och andra intressen. I denna bedömning ska barnets bästa vara ett tungt vägande intresse. har utarbetat en allmän kommentar kring artikel 3.1 i syfte att öka förståelsen för och stärka tillämpningen av 40Une considération primordiale i den franska versionen. 41HR/PUB/07/1, artikel 3, C 4 p. 23 och 24, D 3 och E 2 p. 117–126. Jämför SOU 1997:116 s. 128 och 129. 42CRC/C/GC/14 p. Jämför SOU 1997:116 s. 136 och 137. 43CRC/C/GC/14 p. Artikel 3 – barnets bästa och säkerställande att normer uppfylls ett barns rätt att få sitt bästa bedömt och beaktat i första hand. Enligt kommittén sätter den allmänna kommentaren upp ramar för en be- dömning och ett fastställande av barnets bästa.44 Nedan har vi samman- fattat de mest relevanta delarna av den allmänna kommentaren som rör bedömning och fastställande av barnets bästa. Tillämpning av barnets bästa beskriver barnets bästa som tre delar: en mate- riell rättighet, en rättslig tolkningsprincip och ett tillvägagångssätt. Med materiell rättighet menar kommittén en rättighet för ett barn att få sitt bästa bedömt och beaktat som ett primärt intresse i beslut som rör barnet. Vidare menar kommittén att denna rättighet ska tillämpas både i enskilda beslut och beslut som rör grupper av barn eller barn i allmänhet. Kommittén anser att artikel 3.1 som materiell rättighet är direkt tillämplig (self-executing) och kan åberopas i dom- stol.45 Barnets bästa är också, enligt barnrättskommittén, en grundläg- gande rättslig tolkningsprincip. Om en rättsregel är öppen för mer än en tolkning ska den tolkning som mest verkningsfullt tillgodoser barnets bästa ha företräde. Tolkningsramarna ges enligt kommittén av konventionens övriga bestämmelser och dess fakultativa proto- koll.46 Kommittén understryker att en tolkning av barnets bästa inte kan åsidosätta eller gå före någon av de övriga bestämmelserna i kon- ventionen.47 Barnets bästa ska också ses som ett tillvägagångssätt för att be- döma och fastställa barnets bästa, enligt kommittén. Med detta menas att själva beslutsprocessen måste innehålla en utvärdering av vilka eventuella positiva och negativa konsekvenser det aktuella beslutet kan få för det eller de barn som berörs. Här betonas att bedömningen och fastställandet av barnets bästa kräver ett rättssäkert förfarande. Beslutsmotiveringen ska visa hur barnets bästa har beaktats och ut- ifrån vilka faktorer bedömningen gjorts. Det ska också framgå vilka avvägningar som gjorts mellan barnets bästa och andra intressen.48 44CRC/C/GC/14 p. 10–12. 45CRC/C/GC/14 p. 6 (a). 46CRC/C/GC/14 p. 6 (b). 47CRC/C/GC/14 p. 48CRC/C/GC/14 p. 6 (c). Artikel 3 – barnets bästa och säkerställande att normer uppfylls I de undantagsfall där den valda lösningen inte överensstämmer med barnets bästa måste även skälen till detta klargöras för att visa att barnets bästa har bedömts och i första hand beaktats trots resultatet. Det räcker enligt kommittén inte att i allmänna ordalag nämna att andra hänsyn överskuggar barnets bästa, alla hänsyn måste uttryck- ligen anges i relation till det aktuella fallet, och skälen till att de till- mätts större vikt än barnets bästa i det enskilda fallet måste klargöras. Resonemanget måste också på ett trovärdigt sätt visa varför barnets bästa inte vägde tyngre än övriga hänsyn. Kommittén understryker att om beslutet inte stämmer med barnets åsikter bör anledningen till detta också tydligt anges.49 Att bedöma och fastställa barnets bästa menar att en bedömning av barnets bästa består av två steg. Först behöver alla relevanta faktorer som behövs för be- dömningen identifieras, konkretiseras och viktas i förhållande till var- andra. Samtliga omständigheter som i det specifika fallet är nöd- vändiga för beslutet, även de åsikter som det berörda barnet (eller barnen) framfört i enlighet med artikel 12, behöver identifieras. För att alla nödvändiga aspekter ska tas med i bedömningen av barnets bästa måste information och fakta som är relevanta för ett specifikt fall samlas in, enligt kommittén. Det kan t.ex. handla om intervjuer med personer som står barnet nära, med andra människor som har kontakt med barnet eller med vittnen till vissa händelser. Insamlad information måste verifieras och analyseras innan materialet används i bedömningen av barnets eller barnens bästa, enligt kommit- tén. anser att själva konsekvensbedömningen kan grundas även på bidrag från civilsamhället, experter, relevanta myndigheter, akademisk forskning och dokumenterad erfarenhet.50 Nästa steg är att fastställa barnets bästa genom ett rättssäkert och formellt förfarande. För att bedöma och fastställa barnets bästa har barnrättskommittén uttalat att det måste ske utifrån varje enskild individs eller en grupp av barns situation och förutsättningar. En be- dömning och ett fastställande av barnets bästa bör enligt kommittén göras med full respekt för rättigheterna i konventionen och dess 49CRC/C/GC/14 p. 50CRC/C/GC/14 p. 46, 47, 92 och 99. Jämför (2019) s. 85–98. Artikel 3 – barnets bästa och säkerställande att normer uppfylls Genom att tolka och tillämpa artikel 3.1 tillsam- mans med konventionens övriga bestämmelser kan begreppet bar- nets bästa klargöras och användas konkret. Hänsyn bör även tas till andra relevanta konventioner.51 Kommittén rekommenderar att en icke-uttömmande lista med faktorer upprättas som kan användas som ett stöd vid en bedömning av barnets bästa. Alla relevanta faktorer måste bedömas och vägas mot varandra för att barnets bästa ska kunna fastställas. De faktorer som barnrättskommittén nämner i sin allmänna kommentar om barnets bästa är:52 –bevarandet av familjemiljön och upprätthållandet av relationer –omsorg om barnet och barnets skydd och säkerhet –barnets rätt till hälsa –barnets rätt till utbildning. Alla faktorer kommer, enligt kommittén, inte att vara relevanta i varje enskilt fall och kommer att variera både vad gäller innehåll och betydelse, beroende på omständigheterna. I ett enskilt fall kan olika faktorer komma att stå i konflikt med varandra. Som exempel nämns att bevarandet av familjemiljön kan stå i konflikt med behovet att skydda ett barn från risken för våld eller övergrepp från sina föräld- rar. Kommittén menar att när de olika faktorerna vägs mot varandra ska man ha i åtanke att avsikten med att bedöma och fastställa bar- nets bästa är att ett barn, en grupp barn eller barn i allmänhet fullstän- digt och faktiskt ska åtnjuta rättigheterna som erkänns i konventio- nen och dess fakultativa protokoll. När ett barns bästa ska bedömas måste man också ta hänsyn till hur barnets förmågor kommer att utvecklas. Därför bör det inte fattas definitiva och oåterkalleliga be- slut. I stället bör åtgärder som kan revideras eller anpassas i takt med barnets utveckling övervägas. Överväganden om vad som är barnets 51CRC/C/GC/14 p. 32, 33, 46–49 och 75. Jämför (2019) s. 87, 88 och 95. 52CRC/C/GC/14 p. 50 och 52–79. Artikel 3 – barnets bästa och säkerställande att normer uppfylls bästa bör enligt kommittén göras utifrån vad som är bäst för barnet både på kort och lång sikt.53 menar att principen om barnets bästa liknar en processuell rättighet. Rättigheten innebär att en stat måste införa förfaranden som säkerställer att barnets bästa beaktas i alla åtgärder som rör ett barn. Vidare menar kommittén att de ansvariga för åtgär- derna är skyldiga att lyssna på barnet inom dessa förfaranden, i enlig- het med artikel 12.54 Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myn- digheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3.1). En åtgärd omfattar även själva förfarandet. För att ett barns rätt att få sitt bästa bedömt och beaktat ska för- verkligas anser barnrättskommittén att en stat även måste införa och följa vissa barnanpassade förfaranden. Ett barnanpassat förfarande innebär enligt kommittén t.ex. att ge förutsättningar för ett barn att kunna uttrycka sina åsikter i frågor som rör det (jämför artikel 12). Artikel 3 är intimt förknippad med artikel 12 och dessa principer kompletterar varandra. Enligt kommittén fastställer den ena målet att uppnå det bästa för barnet, och den andra innehåller metoden för att nå målet, dvs. genom att barnet blir hört.55 Barnanpassade förfaranden bör enligt kommittén finnas för alla åtgärder som rör barn, i alla domstolsförfaranden och administrativa förfaranden (jämför artikel 3 och artikel 12). Alla domstolsförfaran- den innebär att såväl civil- och förvaltningsrättsliga som straffrätts- liga förfaranden omfattas.