sou · H8B313 · 2020-03-05 00:00:00 — När den årliga nationella kvoten för en viss art i ett visst område är uttömd, meddelar Havs- och vattenmyndigheten föreskrifter om förbud mot fortsatt fiske samt informerar EU om att kvoten är uttömd. Skälen för att freda vissa arter och begränsa fångsten hör bl.a. samman med bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. Genom att yrkesfisket har en skyldighet att rapportera den mängd fisk som tas upp ur haven till Havs- och vattenmyndigheten har myndigheten vid behov möjlighet att stoppa fiske efter arter vars kvot är fylld eller i de fall arter av andra skäl är i behov av skydd eller temporärt eller permanent fiskestopp. Att fiska efter arter eller bestånd som om- fattas av fiskeförbud, moratorium eller fiskestopp kan få allvarliga konsekvenser för beståndens fortlevnad och den miljön. En sådan överträdelse i sig är så allvarlig att den kan vara på fängelsenivå även utan att ytterligare kvalificerande rekvisit ska vara uppfyllda. Efter införandet av landningsskyldighet stängs svenska kvoter formellt mera sällan. Istället stoppas fiske med vissa redskap eller genom att fiske efter vissa arter stoppas i vissa områden, i tillräckligt god tid för att bibehålla kontroll över infisk- ningen. Genom sådana stegvisa stoppföreskrifter har yrkesfiskarna möjlighet att följa bestämmelserna om landningsskyldighet som kvoterna löper lägre risk att överfiskas. 2Fastställande och fördelning av fiskemöjligheter i bl.a. och görs genom att fastställa maximal tillåten fångst (TAC) och kvoter samt därtill knutna villkor. 3Rådets förordning (EU) 2019/124 av om fastställande för av fiskemöjligheterna för vissa fiskbestånd och grupper av fiskbestånd i unionens vatten och, för unionsfiskefartyg, i vissa andra vatten. I de årliga TAC-förordningarna finns även materiella bestäm- melser om bl.a. fredningstid i vissa geografiska områden. Där fram- går exempelvis att det är förbjudet att fiska vissa kvoter för fiske- fartyg över viss storlek och med vissa fiskeredskap. Det finns också kompletterande materiella bestämmelser i och vattenmyndig- hetens föreskrifter4. Förbud mot fiske i avstängt område omfattar även att exempelvis fiska under en fastställd djupbegränsning. Fiske i område med fiskeförbud är kriminaliserat fiskeförbudet eller fiskestoppet gäller. Fiske i vissa geografiska områden kan således vara tillåtet respektive förbjudet olika perioder. Andra punkten omfattar den som fiskar med förbjudna fiskered- skap eller fiskemetoder eller fiskar med fiskeredskap som används eller har modifierats på ett sätt som inte är tillåtet eller fiskar med fler än högsta tillåtna antal fiskeredskap. Av artikel 3.1 e i IUU-förordningen framgår att ett fiskefartyg ska antas bedriva IUU-fiske om det kan visas att fartyget, i strid med bevarande- och förvaltningsåtgärderna i det område där det bedrivit verksamheten, har använt förbjudna fiskeredskap eller fiskeredskap som inte uppfyller kraven. Överträdelsen är av sådan typ som kan bedömas som allvarlig enligt artikel 42.1 a samma förordning och kan enligt bilaga XXX till genomförandeförordningen p. 2 ge 4 prickar i pricksystemet på fiskets område. Av artikel 7 i förordning (EU) 2019/12415 (teknisk ramförordning) om förbjudna fiskeredskap och fiskemetoder framgår att det är förbjudet att fånga eller skörda arter med giftiga, bedövande eller frätande ämnen, elektrisk ström (med vissa undantag), spräng- ämnen, tryckluftshammare eller andra slagredskap, släpredskap för att skörda koraller, gripredskap för att skörda koraller och alla typer av projektiler (med vissa undantag för avlivning m.m.). Av 2 kap. 6 § fiskeförordningen (1994:1716) följer att det också är förbjudet att fiska med skjutvapen eller de flesta redskap som spetsar fisk. föreskrifter (FIFS 2004.36) om fiske i , och Öster- sjön samt föreskrifter (FIFS 2004:37) fiske i sötvattensområdena. 5Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/1241 av om beva- rande av fiskeresurserna och skydd av ekosystem genom tekniska åtgärder, om ändring av rådets förordningar (EG) nr 2019/2006 och (EG) nr 1224/2009, och och rådets förordningar (EU) nr 1380/2013, (EU) 2016/1139, (EU) 2018/973, (EU) 2019/472 och (EU) 2019/1022, samt om upphävande av rådets förordningar (EG) nr 894/97, (EG) nr 850/98, (EG) nr 2549/2000, (EG) nr 254/2002, (EG) nr 812/2004 och (EG) nr 2187/2005. Lydelsen gör det straffbart att använda dels sådana fiskeredskap eller fiskemetoder som är direkt förbjudna, dels att använda fiske- redskap som i sig har varit godkända, men som har modifierats på ett sådant sätt att de är godkända eller i och för sig tillåtna redskap som används på sätt som inte är tillåtet. I propositionen 2007/08:107, Administrativa sanktioner på yrkes- fiskets område (s. 20), anförde regeringen att otillåten användning av fiskefartyg, fiskeredskap eller fiskemetod eller att det sätt på vilket fartyget, metoden eller redskapet används är otillåtet, är sådana brott som, jämte flera andra fiskeöverträdelser, till sin art utgör de allvar- ligaste överträdelser som kan förekomma på fiskeområdet. Vissa begränsningar avseende tillåtna rörliga fiskeredskap samt högsta antal tillåtna fiskeredskap som används framgår av 9 a § fiskelagen. Den nya lydelsen omfattar bl.a. även fritidsfiskare som fiskar med redskap utöver de som anges i 9 a § fiskelagen eller i föreskrifter som meddelats med stöd av 19 § fiskelagen. Tredje punkten omfattar den som fiskar utan giltig licens, god- kännande eller tillstånd för den fiskeverksamhet som bedrivs eller vid upprepade tillfällen eller i större omfattning fiskar utöver före- skriven eller individuellt fastställd tillåten fångstmängd. –Fiske utan giltig licens, godkännande eller tillstånd för den fiske- verksamhet som bedrivs: Av artikel 3.1 a i IUU-förordningen fram- går att ett fiskefartyg ska antas bedriva s.k. IUU-fiske om det kan visas att fartyget, i strid med bevarande- och förvaltningsåtgärderna idet område där det bedrivit verksamheten, har fiskat utan giltig licens, godkännande eller tillstånd utfärdat av flaggstaten eller kust- staten i fråga. Överträdelsen är av sådan typ som kan bedömas som allvarlig enligt artikel 42.1 a samma förordning och kan enligt bilaga XXX till genomförandeförordningen p. 7 ge 7 prickar i prick- systemet på fiskets område. Materiella bestämmelser finns i artiklarna 6 och 7 i kontrollför- ordningen och artiklarna 3 och 4 i genomförandeförordningen. Av dessa artiklar framgår att unionens fiskefartyg får användas för yrkesmässigt nyttjande av levande akvatiska resurser endast om de har en giltig fiskelicens samt i övrigt de regler och villkor som gäller för utfärdande och återkallelse av fiskelicenser och fisketillstånd under olika förutsättningar. IUU-förordningens definition av fiskefartyg är mycket vidsträckt. Enligt förordningen är fiskefartyg enligt artikel 2.5 ett fartyg, oav- sett storlek, som används eller som är avsett att användas för kom- mersiellt utnyttjande av fiskeriresurser, inklusive stödfartyg, fiskbered- ningsfartyg och fartyg som deltar i omlastning samt transportfartyg som är utrustade för transport av fiskeriprodukter, med undantag av containerfartyg. Av samma artikels sjätte punkt är unionens fiske- fartyg varje fiskefartyg som för en medlemsstats flagg och är regi- strerat i unionen. Definitionen av fiskefartyg i kontrollförordningen kan uppfattas som mer begränsad. Enligt kontrollförordningen är fiskefartyg enligt artikel 4.31 varje fartyg som är utrustat för yrkes- mässigt nyttjande av levande akvatiska resurser. Innehavare av en fiskelicens är enligt artikel 2.3 igenomförande- förordningen varje fysisk eller juridisk person till vilken det har utfärdats en fiskelicens enligt artikel 6 i kontrollförordningen. En fiskelicens är enligt artikel 4.9 i kontrollförordningen ett officiellt dokument som ger innehavaren rätt att i enlighet med nationella bestämmelser använda en viss fiskekapacitet för att yrkes- mässigt nyttja levande akvatiska resurser. Licensen innehåller mini- mikrav för identifiering av, tekniska egenskaper hos och utrustning av unionens fiskefartyg. Ett fisketillstånd är enligt samma artikel (punkt 10) ett tillstånd som har utfärdats för ett av unionens fiske- fartyg som komplement till fiskelicensen och som ger det rätt att bedriva en specifik fiskeverksamhet , i ett visst område eller för ett visst fiskeri på särskilda villkor. Nationella bestämmelser om tillstånd och licenser finns bl.a. i fiskelagen. Eftersom 37 § fiskelagen har gjorts subsidiär till denna paragraf ska fiske utan tillstånd i första hand hanteras enligt denna paragraf. –Vid upprepade tillfällen eller i större omfattning fiskar utöver föreskriven eller individuellt fastställd tillåten fångstmängd: EU:s totala tillåtna fångstmängd beslutas årsvis på för jordbruk och fiske, för och för . Med dessa beslut som grund utfärdas nya EU-förordningar som reglerar mängden fisk som får tas ur haven, så kallade TAC- förordningar (Total allowable catch) och som fastställer medlems- staternas nationella tilldelning av fiskekvoter. Havs- och vattenmyndig- heten ansvarar för kontrollen av uppgifter om svenska fiskets fångs- ter, kvotuppföljningen och för vård av bestånd som är nationellt förvaltade. Myndigheten gör daglig uppföljning av rapporterade fångster som räknas av mot fiskekvoter och andra fiskemöjligheter När den årliga nationella kvoten för en viss art i ett visst område är uttömd, meddelar Havs- och vattenmyndig- heten föreskrifter om förbud mot fortsatt fiske samt informerar EU att kvoten är uttömd för innevarande förvaltningsår. Karakteristiskt för stoppföreskrifterna är alltså att de utfärdas löpande och tillämpas än . Fiske trots att kvoten är uttömd är ett allvarligt brott mot fiskereglerna (se även av- snitt 9.2.1). Om en förordnings beteckning jämte aktuella artiklar anges direkt i straffbestämmelsen måste således lagen behöva ändras , eller rent av . Havs- och vattenmyndigheten reglerar hur de tilldelade fiske- kvoterna nyttjas genom föreskrifter och beslut om fisket. Det sker antingen för fiskeflottan över lag eller för enskilda fartyg genom sär- skilda fisketillstånd. Tilldelade fiskekvoter kan regleras under fiske- året genom kvotbyten mellan medlemsstater så att den totala tillåtna fångstmängden inom EU inte överskrids. Om fiskestopp måste införas för att en kvot inte kommer att räcka året ut, kan Havs- och vattenmyndigheten skicka en förfrågan till en annan EU-medlems- stat. För att täcka eventuellt överfiske görs en plan för hur detta kan kompenseras med byten med andra länder.6 Av artikel 4.32 i kontrollförordningen framgår att en fiskemöjlig- het är en kvantifierad laglig rätt att fiska, uttryckt i fångster och/eller fiskeansträngning. Av artikel 7.3 i samma förordning framgår att om flaggmedlemsstaten har antagit nationella bestämmelser i form av en nationell ordning för fisketillstånd för att kunna göra en individuell fördelning till fartyg av de fiskemöjligheter som medlemsstaten till- delats, ska den till kommissionen på dess begäran sända in uppgifter om de fiskefartyg som har fått tillstånd för en fiskeverksamhet inom ett visst fiskeri, särskilt avseende distriktsbeteckningen, namnet på fiskefartyget i fråga och de individuella fiskemöjligheter som till- delats dem. Vad som omfattas av straffbestämmelsen är beroende av vilken typ av fiske ett överträdelseärende avser och hur fiskemöjligheterna är fördelade. I sker fördelningen av fiskekvoter enligt tre olika system: det pelagiska systemet med tioåriga fiskerättigheter för fiske efter 6Havs- och vattenmyndigheten, /hav/fiske--fritid/yrkesfiske/kvoter- och-fiskestopp/kvoter.html (). pelagiska arter7, det demersala systemet med årliga tilldelade fiske- möjligheter för fiske efter demersala arter8 samt kustkvoten. I både det pelagiska systemet och det demersala systemet fördelas kvoterna individuellt mellan de fiskelicensinnehavare som ingår i de respektive systemen och fiskelicensinnehavarna får ett beslut som anger vilken mängd fångst den enskilde fiskelicensinnehavaren får ta upp ur havet. Beträffande kustkvoten är det en gemensam kvot för de som inte ingår i de två övriga systemen, vilket innebär att en enskild fiskelicensinnehavares rätt att ta upp fisk är beroende av hur mycket andra fångar inom kvoten. När den nationella kvoten är uppnådd beslutar som anförts ovan Havs- och vattenmyndigheten om fiske- stopp. Att fortsätta fiskeverksamhet efter att en nationell kvot har uppfiskats är således straffbart. De fördelade mängderna fisk inom det pelagiska och det demer- sala systemet kan överlåtas under förvaltningsåret. För det fall fiske- licensinnehavaren får så mycket fångst att den överstiger dess fiske- möjligheter (individuella kvoter), är det fiskelicensinnehavarens ansvar att se till att förvärva så stora mängder att fångsten täcks. För att undgå straffansvar måste således fiskelicensinnehavaren säkerställa att fiskeinsatsen bedrivs inom den fiskerättighet eller fiskemöjlighet han eller hon har tilldelats eller på förhand förvärvat. Att fiska helt utan individuellt tilldelade kvoter, i de fall sådana krävs, omfattas av paragrafens första punkt och är alltså otillåten fiskeverksamhet. Kravet på att överträdelserna ska vara upprepade eller av större omfattning har sin grund i att överträdelsen förutsätter att det har funnits fiskerättigheter eller fiskemöjligheter, men att dessa av någon anledning har överskridits. Begränsningen innebär att enskilda mer begränsade överträdelser (som inte är att betrakta som ringa och ska falla utanför paragrafen av den anledningen) inte ska anses så allvarliga att de bör kunna straffas med fängelse, utan kan hanteras i den rena bötesbestämmelsen. Om fiskeinsatser vid upprepade till- fällen resulterar i överfiske eller enstaka mer omfattande överträdel- ser av fiskemöjligheterna ska de omfattas av paragrafen. Fjärde punkten omfattar den som omlastar eller deltar i fiskeverk- samhet med fiskefartyg som har deltagit i olagligt, orapporterat eller oreglerat fiske. fiske i den fria vattenpelaren så som sill och skarpsill. Det pelagiska systemet omfattar arterna sill/strömming, skarpsill, makrill, tobis, blåvitling, taggmakrill och atlantoskandisk sill. arter som lever på eller nära havsbotten så som torsk, havskräfta och plattfiskar. Det demersala systemet omfattar arterna torsk, havskräfta, nordhavsräka, kolja, vitling och gråsej. Av artikel 3.1 j i IUU-förordningen framgår att ett fiskefartyg ska antas bedriva IUU-fiske om det kan visas att fartyget, i strid med bevarande- och förvaltningsåtgärderna i det område där det bedrivit verksamheten har ägnat sig åt omlastning eller deltagande i gemen- samma fiskeinsatser med andra fiskefartyg som bevisligen har del- tagit i IUU-fiske, främst fartyg som ingår i de förteckningar över som har upprättats av unionen eller en regional fiskeri- organisation eller stöd eller leveranser till sådana fartyg. Överträdelsen är av sådan typ som kan bedömas som allvarlig enligt artikel 42.1 a samma förordning och kan enligt bilaga XXX till genomförande- förordningen p. 11 ger 7 prickar i pricksystemet på fiskets område. –Olagligt fiske innebär enligt IUU-förordningen artikel 2.2 fiske- verksamhet som bedrivs a)av nationella eller utländska fiskefartyg i vatten under en stats jurisdiktion, utan den statens tillstånd, eller i strid med dess lagar och andra författningar, b)av fiskefartyg som för flagg från stater som är parter i en berörd regional fiskeriorganisation, men som verkar i strid antingen med de bevarande- och förvaltningsåtgärder som har antagits av den organisationen och som är bindande för staterna, eller med tillämpliga bestämmelser i internationell rätt, eller c)av fiskefartyg i strid med nationella lagar eller internationella åtaganden, även dem som samarbetande stater har ingått inom ramen för en regional fiskeriorganisation. –Orapporterat fiske innebär enligt IUU-förordningen artikel 2.3, fiskeverksamhet som a)inte har rapporterats eller har rapporterats på felaktigt sätt till den behöriga nationella myndigheten, i strid med nationella lagar och andra författningar eller b)har bedrivits inom behörighetsområdet för en regional fiskeri- organisation, men som inte har rapporterats eller har rapporterats på felaktigt sätt, i strid med den organisationens rapporterings- förfaranden. –Oreglerat fiske innebär enligt IUU-förordningen artikel 2.4, fiske- verksamhet a)som bedrivs inom en relevant regional fiskeriorganisations tillämpningsområde av fiskefartyg utan nationalitet, eller av fiske- fartyg som för flagg från en stat som inte är part i organisationen, eller av en annan fiskeenhet, på ett sätt som inte är förenligt med eller står i strid med den organisationens bevarande- och förvalt- ningsåtgärder eller b)som bedrivs i områden eller efter fiskbestånd för vilka det inte finns några tillämpliga bevarande- eller förvaltningsåtgärder av fiskefartyg på ett sätt som inte är förenligt med statens ansvar för bevarandet av levande resurser i enlighet med internatio- nell rätt. Materiella bestämmelser finns bl.a. i artiklarna 37 och 39 i IUU- förordningen. Av bl.a. denna artikel framgår de åtgärder som gäller med avseende på fiskefartyg som förts upp på EU:s förteckning över (IUU-fiskefartyg). Sådana åtgärder kan exempelvis vara att flaggmedlemsstaterna inte får skicka någon begäran till kom- missionen om fisketillstånd för IUU-fiskefartyg eller att gällande fisketillstånd eller särskilda fisketillstånd som har utfärdats av flagg- medlemsstater för IUU-fiskefartyg ska dras in. Av artikeln framgår även att fiskefartyg som för en medlemsstats flagg inte på något sätt får bistå , bereda fisk eller delta i omlastning eller gemen- samma fiskeinsatser med IUU-fiskefartyg. De överträdelser som ska omfattas av brottsbeskrivningen, och därmed kunna leda till fängelsestraff, är något mer begränsade jäm- fört med IUU-förordningen och omfattar den som omlastar eller deltar i gemensamma fiskeinsatser med fiskefartyg som har deltagit iolagligt, orapporterat eller oreglerat fiske. I IUU-förordningen anges även ”eller stöd eller leveranser till sådana fartyg”, vilket kan motsvara svensk strafflagstiftnings bestämmelser om medhjälp. Med- hjälp till brott mot fiskelagen är inte kriminaliserat enligt nuvarande straffbestämmelser i fiskelagen. Utredningen föreslår ingen ändring iden delen, varför endast sådant deltagande som når upp till gärnings- mannaskap ska vara kriminaliserat genom omlastning eller deltagande ifiskeinsatser enligt denna bestämmelse. –Fiskeverksamhet ska på samma sätt som i artikel 4.1 i kontroll- förordningen anses vara all sådan verksamhet som innebär sökande efter fisk, utsättning, utplacering, släpning och upptagning av fiske- redskap, ombordtagning av fångster, omlastning, bevarande ombord, beredning ombord, överföring, placering i bur, gödning och landning av fisk och fiskeriprodukter. –Omlastning innebär enligt artikel 4.16 i kontrollförordningen överföring av alla eller en del av fiskeri- eller vattenbruksproduk- terna ombord på ett fartyg till ett annat fartyg. Femte punkten omfattar den som vid upprepade tillfällen eller i större omfattning kastar ut fångst som omfattas av landningsskyl- dighet eller vid upprepade tillfällen eller i större omfattning behåller ombord, omlastar eller landar fångst som ska återutsättas. Av artikel 90.1.c i kontrollförordningen framgår att utöver vad som anges i artikel 42 i IUU-förordningen, ska såsom en möjlig all- varlig överträdelse även betraktas underlåtenhet att på fiskefartyget ta ombord och bevara samt landa fångster som omfattas av landnings- skyldigheten i artikel 15 i grundförordningen, om inte ombordtagan- det, bevarandet ombord och landningen av sådana fångster strider mot de skyldigheter eller omfattas av de undantag som fastställs i bestämmelserna om den gemensamma fiskeripolitiken, inom fiskerier eller fiskezoner där dessa bestämmelser är tillämpliga. EU:s bestäm- melser om landningsskyldighet utgår från artikel 15 i grundförord- ningen. Av artikeln framgår att alla fångster av arter som omfattas av fångstbegränsningar som fångas vid fiskeverksamhet som bedrivs i unionens vatten eller av unionsfiskefartyg utanför unionens vatten i vatten som inte omfattas av tredjeländers överhöghet eller jurisdik- tion, i de fisken och geografiska områden som förtecknas i artikeln, ska tas ombord och behållas ombord på fiskefartygen, registreras, landas och i tillämpliga fall räknas av från kvoterna, utom om fångs- terna används som levande bete, enligt särskilda bestämmelser. Land- ningsskyldigheten innebär således sammantaget att all fisk som fångas och har en kvot inom EU ska tas ombord och landas. Landningsskyldigheten har införts inom EU för att minimera ut- kast och oönskade fångster samt för att påskynda utvecklingen av ett mer selektivt fiske. Alla fångster av kvoterade arter ska registreras, landas och räknas av kvoterna oavsett storlek. ten införs stegvis för olika havsområden, arter och fisken inom EU och ska vara helt införd 2019.9 Grundförordningens artikel 15.4 innehåller också fyra undantag från landningsskyldigheten. Landningsskyldighet gäller inte för arter som är förbjudna att fånga enligt EU-bestämmelser, rovdjursskadad fångst, arter som har hög överlevnad (krävs vetenskapligt stöd) vid återutsättning från det aktuella redskapet och inte för arter som endast kan behållas ombord till en oproportionerligt hög kostnad, s.k. ”de minimis”-undantag. Undantagen för hög överlevnad och de minimis måste föreskrivas särskilt, antingen i en särskild förordning (utkastplan) eller i en förvaltningsplan. Bestämmelsen motsvarar det som är kriminaliserat i nuvarande 39 a § fiskelagen som särskilt avser överträdelser av EU:s bestämmel- ser om landning. Av motiven till bestämmelsen (se prop. 2013/14:184, Ändringar i fiskelagen, s. 71 ff.) anförde regeringen bl.a. att det fram- går av artikel 15 i grundförordningen, att alla fångster av arter som omfattas av fångstbegränsningar i de fisken och geografiska områden som anges i artikeln tas ombord och behållas ombord på fiske- fartygen, registreras, landas och i tillämpliga fall räknas av från kvo- terna. Att fisk fångas och kastas överbord innebär att mer fisk fångas än den som redovisas och avräknas på den tilldelade kvoten. Detta kan leda till stor skada på de fiskbestånd som berörs. För att för- hindra att fisk kastas ut i strid mot bestämmelserna bör en över- trädelse följas av en sanktion. Utkast sker ute till havs och över- trädelser av förbud mot utkast är svåra att komma till rätta med. Det krävs ofta omfattande utredning och bevisning. Det är därför inte lämpligt att beivra sådana överträdelser med en sanktionsavgift. Det är dessutom överträdelser som direkt påverkar beståndens storlek och överlevnadsförmåga. Det bör således enligt regeringens tidigare uttalanden straffbeläggas att bryta mot EU-bestämmelser om skyl- dighet att ta ombord och föra i land fisk som har fångats. En sådan straffbestämmelse hörde enligt regeringen samman med övriga be- stämmelser om straff för överträdelser av bestämmelser i gemensamma fiskeripolitik. För att överträdelser som innebär att fångst inte landas eller kastas i strid med gällande bestämmelser ska anses så allvarliga att de ska kunna bestraffas med fängelse ska överträdelserna ha skett vid 9Havs- och vattenmyndigheten, /hav/fiske--fritid/yrkesfiske/regler- /information-om-landingsskyldigheten.html (). upprepade tillfällen eller i större omfattning. Överträdelser som saknar dessa försvårande omständigheter sanktioneras inom ramen för den rena bötesbestämmelsen eller med administrativa sanktionsavgifter. Överträdelsen kan enligt bilaga XXX till genomförandeförord- ningen p. 5 ge 5 prickar i pricksystemet på fiskets område. Det andra momentet i denna punkt skiljer sig från landningsskyl- digheten på så sätt att momentet avser fångst som ska återutsättas, det vill säga inte får behållas ombord.