sou · H8B351 · 2020-09-02 00:00:00 — Informationen ska lämnas i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten. Denna paragraf är inte tillämplig på ett paket i den mening som avses i direktiv (EU) 2018/1972 av om inrättande av en europeisk kodex för elektronisk kommunikation, om delar av en internetanslutningstjänst eller en nummerbaserad interpersonell kommunikationstjänst ingår i paketet. Påföljder vid konsumentens dröjsmål 19 § Vid dröjsmål på konsumentens sida är näringsidkaren inte skyldig att tillhandahålla det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Näringsidkaren får välja mellan att kräva att konsumenten betalar eller, enligt 1 § 14, häva avtalet. Om näringsidkaren häver avtalet får han eller hon dessutom kräva skadestånd av konsumenten enligt 1 § 14. Vid hävning tillämpas 12–16 §§. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Genom lagen upphävs konsumentköplagen (1990:932). 3.Den upphävda lagen gäller dock fortfarande för avtal om köp, om varor som ska tillverkas efter avtalsslutet och om byte av lösa saker som har ingåtts före ikraftträdandet. 4.Bestämmelserna om avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll eller digitala tjänster i den nya lagen tillämpas på tillhandahållanden som äger rum , oavsett när avtalet om tillhandahållande ingicks. 10 kap. 18 § ska dock endast tillämpas om avtalet om tillhandahållande ingicks eller . 1.2Förslag till lag om ändring i lagen (1964:528) om tillämplig lag beträffande internationella köp av lösa saker Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1964:528) om tillämplig lag beträffande internationella köp av lösa saker ska ha följande lydelse. Denna lag tillämpas på sådana köp av lösa saker som har internationell karaktär. Från lagens tillämpningsområde undantas 1.köp av registrerade fartyg och luftfartyg, 2.köp av värdepapper, 3.försäljning genom judiciell myndighets åtgärd eller i exekutiv ordning, samt 4. köp som omfattas av lagen (0000:000) om konsumentskydd vid köp och vissa andra avtal eller av artikel 6 i förordning (EG) nr 593/2008 av nr 593/2008 av för avtalsförpliktelser (I). avtalsförpliktelser (I). Med köp likställs avtal om leverans av lösa saker som ska tillverkas, om materialet ska tillhandahållas av den som har åtagit sig leveransen. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelsen i 1 § andra stycket 4 tillämpas i dess tidigare lydelse om bestämmelserna i konsumentköplagen (1990:932) gäller för köpet. 2Senaste lydelse 2014:1450. Lagen gäller inte i fall då lagen (0000:000) om konsumentskydd vid köp och vissa andra avtal är tillämplig. 1.3Förslag till lag om ändring i köplagen (1990:931) Härigenom föreskrivs att 4 § köplagen (1990:931) ska ha följande lydelse. Lagen gäller inte i fall då konsumentköplagen (1990:932) är tillämplig. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelsen i 4 § tillämpas i dess tidigare lydelse om bestämmelserna i konsumentköplagen (1990:932) gäller för avtalet. 1.4Förslag till lag om ändring i produktansvarslagen (1992:18) Härigenom föreskrivs att 11 § produktansvarslagen (1992:18) ska ha följande lydelse. I den mån någon är skyldig att ersätta en skada enligt denna lag, har den som enligt 31 § konsumentköplagen (1990:932) eller 31 § fjärde stycket konsumenttjänstlagen (1985:716) har lämnat ersättning för skadan rätt att av honom återfå vad han betalat. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Om någon har lämnat ersättning enligt 31 § konsumentköplagen (1990:932) tillämpas i stället 11 § i dess tidigare lydelse. 3Senaste lydelse 1992:1137. Information ska även lämnas om att köparens rättigheter enligt lag inte påverkas av utfästelsen.Utfästelsen och informationen ska senast vid avlämnandet av produkten lämnas i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för köparen. 1.5Förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486) Härigenom föreskrivs4 att 22 § marknadsföringslagen (2008:486) ska ha följande lydelse. En näringsidkare, som vid marknadsföringen erbjuder sig att genom en garanti eller liknande utfästelse svara för en produkt eller del därav eller för en egenskap hos produkten, ska vid försäljningen lämna köparen tydlig information om utfästelsens innehåll och de uppgifter som är nödvändiga för att köparen ska kunna göra den gällande. Information ska även lämnas om att köparens rättigheter enligt lag inte påverkas av utfästelsen. Utfästelsen och informationen ska lämnas i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för köparen. Denna lag träder i kraft . 4Jämför och rådets direktiv (EU) 2019/771 av om vissa aspekter på avtal om försäljning av varor, om ändring av förordning (EU) 2017/2394 och direktiv /22/EG samt om upphävande av direktiv /44/EG. 1.6Förslag till lag om ändring i kommissionslagen (2009:865) Härigenom föreskrivs att 25 § kommissionslagen (2009:865) ska ha följande lydelse. Har tredje man i egenskap av Har tredje man i egenskap av konsument köpt en vara av en konsument köpt en vara av en kommissionär, har tredje rätt att mot kommittenten rikta rätt att mot kommittenten rikta samma anspråk på grund av fel i samma anspråk på grund av fel i varan som han eller hon kan göra varan som han eller hon kan göra och förhållandena i övrigt är och förhållandena i övrigt är sådana sådana som sägs i 46 § första stycket som sägs i 9 kap. 5 § första stycket (1990:932). Det som sägs i 46 § andra stycket konsumentskydd vid köp och vissa konsumentköplagen gäller inte i ett Det som sägs i 9 kap. konsumentskydd vid köp och vissa andra avtal gäller inte i ett sådant En tredje man som med stöd En tredje man som med stöd rätt att rikta anspråk mot en konsumentskydd vid köp och vissa kommissionär i tidigare säljled andra avtal har rätt att rikta får göra samma anspråk gällande anspråk mot en kommissionär i mot dennes kommittent, tidigare säljled får göra samma kommittenten är näringsidkare. kommittent, om kommittenten Bestämmelserna i 46 § tredje i 9 kap. 5 § konsumentskydd vid köp och vissa anspråk mot näringsidkare i tidigare säljled gäller också när tredje man vill rikta anspråk mot någon som är kommittent. andra avtal om reklamation med anledning av anspråk mot näringsidkare i tidigare säljled gäller också när tredje man vill rikta anspråk mot någon som är kommittent. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Om konsumentköplagen (1990:932) gäller för köpet av varan tillämpas i stället 25 § i dess tidigare lydelse. 2Utredningens uppdrag och arbete beslutade EU om två direktiv på konsumenträttens område, ett avseende försäljning av varor och ett avseende tillhandahållande av digitalt innehåll och digitala tjänster. Utredningen har haft i uppdrag att ta ställning till hur direktiven ska genomföras i . I uppdraget har ingått att analysera hur svensk rätt förhåller sig till direktiven och föreslå nödvändiga författningsändringar och andra åtgärder. Det har varit möjligt att överväga andra närliggande frågor och vid behov föreslå även andra åtgärder. Enligt kommittédirektiven ska utredningsarbetet som utgångspunkt fokusera på de delar av varudirektivet där det krävs att de svenska reglerna ändras. Om det bedöms finnas anledning att, utöver vad som redan följer av svensk rätt, gå längre än vad direktiven föreskriver ska detta motiveras med en analys som tar hänsyn till och då särskilt den fria rörligheten. I kommittédirektiven anges att förslagen ska utformas i anslutning till den systematik och terminologi som används i svensk rätt. Bestämmelserna och begreppen i direktiven ska förklaras och tydliggöras, som den EU-gemensamma uppfattningen om direktivens innebörd beaktas. I uppdraget har ingått att överväga om de nya reglerna i direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll ska tas in i redan befintlig lagstiftning eller om det i stället bör föreslås en ny lag. Hänsyn ska särskilt tas till intresset av enhetliga regler för köp av varor och tillhandahållande av digitalt innehåll. Förslagen ska vidare säkerställa att direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll genomförs på ett sätt som förutsätter att ett civilrättsligt bindande avtal enligt svensk rätt måste ha ingåtts för att direktivets bestämmelser ska tillämpas. Utredningens uppdrag och arbete Uppdraget har även omfattat att överväga om köp av levande djur helt eller delvis bör undantas från tillämpningen av de regler som genomför direktivet och om andra åtgärder bör vidtas för att få till stånd en ordning som är ändamålsenlig för både näringsidkare och konsumenter. Kommittédirektiven återges i sin helhet i bilaga 1. Utredningen har till sin hjälp haft en expertgrupp bestående av två sakkunniga från och sju experter från näringslivet, universitet, organisationer och myndigheter. Utredningens arbete inleddes och har bedrivits på sedvanligt sätt med regelbundna sammanträden med expertgruppen. Sammanlagt har utredningen haft åtta sammanträden, varav de fyra som hållits efter på grund av pågående pandemi skett i digital form. Utredningens arbete har också förts framåt med hjälp av de underhandskontakter som sekreteraren har haft med utredningens sakkunniga och experter. Utredaren och sekreteraren har deltagit vid en konferens om konsumenträttens inverkan på kommersiella avtalsvillkor. Konferensen anordnades av och talarna kom från , , och . Sekreteraren har närvarat vid de två genomförandemöten1 som Europeiska kommissionen hållit samt vid ett webbinarium om de två direktiven som anordnades av kontor i . Utredningen har, i enlighet med kommittédirektiven, följt genomförandet i de berörda nordiska länderna och har hållit sig informerad om det pågående genomförandet av EU:s direktiv om inrättande av en europeisk kodex för elektronisk kommunikation2. Vidare har utredningen inhämtat uppgifter från bland annat Genom Lantbrukarnas Riksförbunds försorg har några djurorganisationer getts tillfälle att lämna synpunkter till utredningen. 11st and 2nd meeting of the for the transposition of Directives (EU) 2019/770 and (EU) 2019/771. 2Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/1972 av om inrättande av en europeisk kodex för elektronisk kommunikation. 3 EU-direktiven – en översikt Det blir allt vanligare att privatpersoner köper varor på internet och över nationsgränser. En stor andel av dessa köp sker från företag eller andra näringsidkare som kan vara baserade i , i ett annat EES-land eller i ett tredje land. Den digitala marknaden utvecklas också och näringsidkare tillhandahåller digitalt innehåll och digitala tjänster som konsumenter till exempel kan strömma eller ladda ned. ingår då att digitala element (innehåll eller tjänster) ska integreras i eller sammankopplas med en vara som inte fungerar utan det digitala elementet. Vid sidan av detta säljs alltjämt många varor i butik och utan digitalt inslag. I syfte att stärka den inre marknaden och möta utvecklingen antogs 2019 två EU-direktiv på konsumenträttens område; varudirektivet och direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll. Båda direktiven reglerar frågor om avtal mellan en näringsidkare och en konsument. Direktiven är i grunden fullharmoniserande förutom i de fall annat anges i direktiven (artikel 4 i respektive direktiv). De omfattar både inhemska och gränsöverskridande avtal. Direktiven har i stor utsträckning överensstämmande syfte. De ska bidra till en väl fungerande inre marknad och en hög konsumentskyddsnivå genom att fastställa gemensamma regler om vissa krav rörande köpeavtal mellan säljare och konsumenter respektive avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll eller digitala tjänster mellan näringsidkare och konsumenter, och särskilt regler om avtalsenlighet, avhjälpande åtgärder vid brist på sådan avtalsenlighet och formerna för att vidta dessa åtgärder (artikel 1 i respektive direktiv). EU-direktiven – en översikt Under förhandlingarna lades ett stort arbete ned för att direktivens skäl och bestämmelser skulle vara överensstämmande i den mån det var möjligt. Till exempel är definitionerna av begreppen digitalt innehåll, digital tjänst och varor med digitala delar i princip likalydande i direktiven (artikel 2.6, 2.7 och 2.5 b respektive artikel 2.1–2.3). Eftersom det är fråga om två direktiv som delvis kan överlappa varandra finns vidare bestämmelser som noggrant anger tillämpningsområdet (artikel 3.3 respektive artikel 3.4). Stora likheter mellan direktiven finns när det gäller bestämmelserna om krav på varan/det digitala innehållet eller den digitala tjänsten, avtalsenlighet och bristande avtalsenlighet samt vissa påföljder vid bristande avtalsenlighet (artiklarna 5–7, 9–11 och 13 respektive artiklarna 6–8, 10–12 och 14). I stort sett likalydande är de bestämmelser som reglerar att medlemsstaterna ska se till att det finns lämpliga och effektiva medel för att säkerställa efterlevnaden av direktiven (artikel 19 respektive artikel 21), att bestämmelserna ska vara tvingande till konsumentens förmån (artikel 21 respektive artikel 22) och om införlivande (artikel 24 i respektive direktiv). Detsamma gäller vissa mer administrativa bestämmelser (artikel 22 respektive artikel 23 samt artiklarna 25–27 i respektive direktiv). Direktivet innehåller 27 artiklar och har en bilaga med en jämförelsetabell mellan artiklarna i direktivet och i konsumentköpsdirektivet1. Konsumentköpsdirektivet, som delvis reglerar samma frågor som varudirektivet, ska upphävas som medlemsstaterna ska börja tillämpa de bestämmelser som genomför varudirektivet, det vill säga (artiklarna 23 och 24). Artikel 2 innehåller definitioner av centrala begrepp i direktivet, som vem som ska anses vara konsument, säljare och tillverkare i direktivets mening samt vad som ska avses med köpeavtal, varor och varor med digitala delar. Vidare finns definitioner av bland annat begreppen digitalt innehåll, digital tjänst och kompatibilitet. 1Europaparlamentets och rådets direktiv /44/EG av om vissa aspekter rörande försäljning av konsumentvaror och härmed förknippade garantier. EU-direktiven – en översikt I artikel 3 anges direktivets tillämpningsområde. Direktivet ska tillämpas på köpeavtal mellan en konsument och en säljare. Ett avtal mellan en konsument och en säljare om tillhandahållande av varor som ska tillverkas eller produceras ska också anses vara köpeavtal i enlighet med direktivet. Det ska inte tillämpas på avtal om till- handahållande av digitalt innehåll eller digitala tjänster, förutom när det är fråga om varor med digitala delar. Direktivet ska inte heller tillämpas på ett fysiskt medium som endast fungerar som bärare av digitalt innehåll, exempelvis en cd-skiva med musik. Från tillämpningsområdet undantas även varor som säljs exekutivt eller på annat sätt tvångsvis med stöd av lag. Medlemsstaterna får också undanta avtal om försäljning av begagnade varor som säljs på vissa typer av auktioner och av levande djur. Direktivet påverkar inte medlemsstaternas frihet att reglera allmänna avtalsrättsliga aspekter, exempelvis regler om utformning av avtal eller följderna av hävning, i den mån dessa inte regleras i direktivet, eller rätten till skadestånd. I artikel 5 anges att säljaren är skyldig att tillhandahålla konsumenten avtalsenliga varor, det vill säga varor som inte är behäftade med fel. Artikel 6 och 7 reglerar de subjektiva krav (enligt köpeavtalet) respektive objektiva krav (utöver köpeavtalet) som ska uppfyllas för att varorna ska vara avtalsenliga. Som objektiva krav anges bland annat att varorna ska lämpa sig för de ändamål för vilka varor av samma typ normalt används, att de ska levereras med sådana tillbehör som konsumenten rimligen kan förvänta sig och att de ska överensstämma med vad som är normalt för varor av samma typ och som konsumenten rimligen kan förvänta sig med hänsyn till varornas art och med beaktande av eventuella offentliga uttalanden om dem från bland annat säljaren. Det regleras särskilt vad som ska gälla avseende uppdateringar av varor med digitala delar. Avvikelse från de objektiva kraven och från kraven på uppdateringar är möjligt om konsumenten vid köpeavtalets ingående särskilt informerats om avvikelsen och konsumenten då uttryckligen och separat godkände den. Bristande avtalsenlighet kan även under vissa förutsättningar föreligga vid felaktig installation av varor (artikel 8) och när varorna är belastade med någon tredjemansrättighet (artikel 9). Artikel 10 innehåller bestämmelser om tidpunkten för bedömningen av varornas avtalsenlighet. Säljaren ska ansvara gentemot konsumenten för all bristande avtalsenlighet som föreligger då varorna levererades och som framkommer från den EU-direktiven – en översikt tidpunkten eller den medlemsstaten föreskriver. Vid varor med digitala delar finns en särreglering när köpeavtalet föreskriver ett kontinuerligt tillhandahållande av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Vidare anges vad som ska gälla när medlemsstaternas nationella lagstiftning innehåller särskilda preskriptionsfrister avseende avhjälpande åtgärder. En möjlighet ges till undantag i vissa hänseenden vid köp av begagnade varor. I artikel 11 finns bestämmelser om omvänd bevisbörda. Det anges att varje brist på avtalsenlighet som framkommer från den tidpunkt då varorna levererades ska presumeras ha förelegat då varorna levererades, om inte motsatsen bevisas eller denna presumtion är oförenlig med varornas karaktär eller den bristande avtalsenlighetens natur. Medlemsstaterna får i stället behålla eller införa en period . För varor med digitala delar där köpeavtalet föreskriver kontinuerligt tillhandahållande av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten finns en särreglering. Artikel 12 möjliggör för medlemsstaterna att behålla eller införa en reklamationsfrist från den dag då konsumenten upptäckte den bristande avtalsenligheten. I artikel 13 regleras konsumentens rätt till påföljder vid bristande avtalsenlighet, det vill säga när konsumenten kan kräva reparation, utbyte eller prisavdrag eller häva avtalet. Medlemsstaterna får fastställa villkoren och formerna för hur konsumenten kan utöva sin rätt att hålla inne betalningen till dess att säljaren har fullgjort sina skyldigheter samt huruvida och i vilken utsträckning konsumentens bidrag till felet påverkar dennes rätt till avhjälpande åtgärder. Närmare bestämmelser om påföljderna finns såvitt avser reparation eller utbyte i artikel 14, prisavdrag i artikel 15 och hävning i artikel 16. Artikel 17 behandlar garantier. Det uppställs bland annat krav på garantibevisets tillhandahållande och innehåll. Om de villkor som fastställts i den tillhörande reklamen avviker från dem i garantibeviset så ska de mest fördelaktiga vara bindande för garantigivaren om inte rättelse skett. Artikel 18 innehåller bestämmelser om säljarens regressrätt mot personer i tidigare led i transaktionskedjan. EU-direktiven – en översikt Slutligen framgår av artikel 20 att medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att konsumenterna får tillgång till information om sina rättigheter och om medel för att hävda dessa rättigheter. 3.4Direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll Direktivet innehåller 27 artiklar. Det ska genomföras genom bestämmelser som börjar tillämpas som föreskrivs i varudirektivet, det vill säga (artikel 24). Artikel 2 innehåller definitioner av centrala begrepp i direktivet, som vem som ska anses vara näringsidkare i direktivets mening. Ett flertal av definitionerna finns även i varudirektivet och är likalydande eller mycket likartade, bland annat begreppen konsument, digitalt innehåll, digital tjänst, varor med digitala delar och kompatibilitet. Det finns också ett antal definitioner som saknas i varudirektivet, till exempel begreppet pris (ett penningbelopp eller en digital värderepresentation som ska betalas som motprestation för tillhandahållande av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst) och begreppet personuppgifter (personuppgifter enligt definitionen i artikel 4 led 1 i dataskyddsförordningen, GDPR). I artikel 3 anges direktivets tillämpningsområde. Direktivet ska tillämpas på varje avtal där näringsidkaren tillhandahåller eller åtar sig att tillhandahålla ett digitalt innehåll eller en digital tjänst till konsumenten och konsumenten betalar eller åtar sig att betala ett pris alternativt tillhandahåller sina personuppgifter. Från tillämpnings- området undantas situationen då konsumentens personuppgifter behandlas av näringsidkaren enbart för att tillhandahålla det digitala innehållet eller den digitala tjänsten i enlighet med direktivet, eller för att göra det möjligt för näringsidkaren att uppfylla de rättsliga krav som gäller för näringsidkaren, och näringsidkaren inte behandlar uppgifterna för något annat ändamål. Direktivet ska tillämpas i fall där ett digitalt innehåll eller en digital tjänst utvecklats i enlighet med konsumentens anvisningar och, med vissa undantag, på varje fysiskt medium som endast fungerar som bärare av digitalt innehåll. Direktivet ska inte tillämpas på varor med digitala delar. Vidare finns bestämmelser om undantag från tillämpningsområdet avseende vissa EU-direktiven – en översikt särskilt angivna typer av avtal. Det framgår att en bestämmelse i en annan unionsakt som reglerar en särskild sektor eller ett särskilt ämne har företräde om direktivets bestämmelser strider mot bestämmelserna i den andra unionsakten. Artikel 5 innehåller bestämmelser om tidpunkten för tillhandahållande av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten och när näringsidkaren ska anses ha fullgjort sin tillhandahållandeskyldighet. I artikel 6 anges att näringsidkaren är skyldig att tillhandahålla konsumenten digitalt innehåll eller digitala tjänster som är avtalsenliga. Artikel 7 och 8 reglerar de subjektiva krav (enligt avtalet) respektive objektiva krav (utöver avtalet) som ska uppfyllas för att det digitala innehållet eller den digitala tjänsten ska vara avtalsenliga. Som objektiva krav anges bland annat att innehållet eller tjänsten ska lämpa sig för de ändamål för vilka digitalt innehåll eller digitala tjänster av samma typ normalt används, att de ska tillhandahållas med de tillbehör och instruktioner som konsumenten rimligen kan förvänta sig att få och att de ska överensstämma med vad som är normalt för samma typ av digitalt innehåll eller digital tjänst och som konsumenten rimligen kan förvänta sig med hänsyn till det digitala innehållets eller den digitala tjänstens karaktär och med beaktande av eventuella offentliga uttalanden om dem från bland annat näringsidkaren. Det är särskilt reglerat vad som ska gälla avseende uppdateringar. Avvikelse från de objektiva kraven och från kraven på uppdateringar är möjligt om konsumenten vid avtalets ingående särskilt informerats om avvikelsen och konsumenten då uttryckligen och separat godkände den. Det digitala innehållet eller den digitala tjänsten ska tillhandahållas i den senaste version som fanns tillgänglig då avtalet ingicks, om inte parterna kommit överens om något annat. Bristande avtalsenlighet kan även under vissa förutsättningar föreligga vid felaktig integration av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten i konsumentens digitala miljö (artikel 9) och när det digitala innehållet eller den digitala tjänsten är belastad med någon tredjemansrättighet (artikel 10). Artikel 11 innehåller bestämmelser om näringsidkarens underlåtenhet att tillhandahålla det digitala innehållet eller den digitala tjänsten och om dennes ansvarsperiod för bristande avtalsenlighet. Om ett avtal föreskriver ett enskilt tillhandahållande eller en rad enskilda tillhandahållanden ska näringsidkaren ansvara för all bristande avtalsenlighet som föreligger för EU-direktiven – en översikt Om ett avtal föreskriver kontinuerligt tillhandahållande ska näringsidkaren ansvara för bristande avtalsenlighet som uppstår eller framkommer inom den tidsperiod då det digitala innehållet eller den digitala tjänsten ska tillhandahållas enligt avtalet. Det finns särreglering för det fall att nationell rätt har bestämmelser om preskriptionsfrister för konsumentens rätt till avhjälpande åtgärder.