sou · H8B347d2 · 2020-08-26 00:00:00 — Detta trots att flera bestämmelser gäller just grup- per som kategoriseras utifrån sin ålder, såsom unga och äldre. I syfte att göra lagen mer enhetlig bör definitionen av begreppet barn upp- hävas även av denna anledning. 25.1.2Hur bör tillhandahålla sociala tjänster Utredningens förslag: Bestämmelsen i nuvarande 3 kap. 6 § andra stycket socialtjänstlagen – som anger att nämnden bör tillhandahålla sociala tjänster genom rådgivningsbyråer, socialcentraler och lik- nande, social jour eller annan därmed jämförlig verksamhet – upphävs. I 3 kap. 6 § andra stycket SoL anges att socialnämnden bör tillhanda- hålla sociala tjänster genom rådgivningsbyråer, socialcentraler och liknande, social jour eller annan därmed jämförlig verksamhet. Bestäm- melsen innehåller exempel på i vilken form verksamhet kan bedrivas. Uppräkningen är inte uttömmande.5 Bestämmelsen inne- bär inte någon skyldighet att tillhandahålla insatser på ett visst sätt, utan är snarare en rekommendation om hur verksam- het kan utformas. Rådgivningsbyråer är en verksamhetsform där erbju- der rådgivning.6 Såsom framgår av avsnitt 6.2.2 föreslår utredningen att socialnämnden ska erbjuda rådgivning till enskilda som behöver det. Sådan rådgivning kan erbjudas på olika sätt, t.ex. genom råd- givningsbyråer men även på andra sätt. Socialcentraler beskrivs inte särskilt utförligt i förarbetena. Det anges dock att sociala tjänster måste vara lätta att nå och att det där- för kan vara lämpligt att samordna förmedling av sådana tjänster med annan verksamhet. Socialcentraler ger också goda förutsättningar för lättåtkomlig allsidig service.7 Det rör sig således om en form av sam- lokalisering. Detta är ett arbetssätt som används men själva be- greppet socialcentral förekommer numera sällan.8 Social jour innebär att kontakt kan tas med och helger.9 Bestämmelsen i 3 kap. 6 § andra stycket SoL innebär inte något krav på att det ska finnas social jour i någon viss form. Där- emot måste ha någon form av beredskap dygnet runt för att kunna fullgöra sitt uppdrag.10 Detta gäller, enligt utredningen, oavsett rekommendationen i 3 kap. 6 § andra stycket SoL. 1979/80 :1 Del A s. 529. 6Utredningen har varit i kontakt med som inte heller känner till att begreppet rådgivningsbyråer används inom . 1979/80 :1 Del A s. 117. 8Utredningen har varit i kontakt med som inte heller känner till att begreppet socialcentraler används inom . 1979/80 :1 Del A s. 178 f. 10JO 1998/99 s. 243. ningen har i avsnitt 7.4 föreslagit en bestämmelse som anger att social- tjänsten ska inriktas på att vara lätt tillgänglig. Här avses att social- tjänsten ska vara lätt att komma i kontakt med. En lätt tillgänglig socialtjänst förutsätter att det i akuta situationer går att komma i kon- takt med efter ordinarie kontorstid, genom s.k. social- jour. Det kan ske på olika sätt och utredningens förslag förutsätter inte och anger inte heller att några bestämda åtgärder ska vidtas. Utredningens bedömning är att den nya socialtjänstlagen som ut- gångspunkt ska reglera vad ska göra men undvika bestäm- melser om hur uppdraget ska utföras. Detta gäller inte minst sådana be- stämmelser som anger att socialnämnden bör göra något på ett visst sätt. Då bestämmelsen i 3 kap. 6 § andra stycket SoL endast innehåller exem- pel på hur kan bedriva sin verksamhet bör den upphävas. Utredningens förslag: Bestämmelsen i nuvarande 5 kap. 6 § första stycket socialtjänstlagen – som anger att socialnämnden ska göra sig väl förtrogen med levnadsförhållandena i kommunen för äldre människor samt i sin uppsökande verksamhet upplysa om social- tjänstens verksamhet på detta område – upphävs. Bestämmelsen i nuvarande 5 kap. 8 § första stycket socialtjänst- lagen – som anger att socialnämnden ska göra sig väl förtrogen med levnadsförhållandena i kommunen för människor med fysiska och psykiska funktionshinder samt i sin uppsökande verksamhet upp- lysa om verksamhet på dessa områden – upphävs. I 3 kap. 1 § SoL anges att det till socialnämndens uppgifter hör att göra sig väl förtrogen med levnadsförhållandena i kommunen (p. 1), informera om i kommunen (p. 3) och genom uppsök- ande verksamhet och på annat sätt främja förutsättningarna för goda levnadsförhållanden (p. anges i 5 kap. 6 § första stycket SoL att socialnämnden ska göra sig väl förtrogen med levnadsförhål- landena i kommunen för äldre människor samt i sin uppsökande verksamhet upplysa om verksamhet på detta område. Vidare anges i 5 kap. 8 § första stycket SoL att socialnämnden ska göra sig väl förtrogen med levnadsförhållandena i kommunen för människor med fysiska och psykiska funktionshinder samt i sin upp- sökande verksamhet upplysa om verksamhet på dessa områden. I 5 kap. 6 § första stycket och 5 kap. 8 § första stycket SoL regleras ett ansvar för grupperna äldre och personer med funktions- nedsättning. Det ansvar som där anges för de specifika grupperna följer emellertid redan av den generella bestämmelsen i 3 kap. 1 § SoL. Utredningen har i avsnitt 8.3 föreslagit att socialtjänstlagens inled- ning i olika målgrupper bör tonas ner. Av detta skäl och då bestäm- melserna således överlappar varandra bör 5 kap. 6 § första stycket och 5 kap. 8 § första stycket SoL upphävas. 25.1.4Ny upplysningsbestämmelse om offentlighets- och sekretesslagen Utredningens förslag: Det införs en ny bestämmelse i social- tjänstlagen som upplyser om att det i offentlighets- och sekretess- lagen finns bestämmelser om tystnadsplikt i det allmännas verk- samhet och om förbud att lämna ut allmänna handlingar. Där finns även sekretessbrytande bestämmelser och bestämmelser om undan- tag från sekretess. Följande bestämmelser i nuvarande socialtjänstlag upphävs: –12 kap. 10 § första och andra stycket som anger att det av 10 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen framgår att social- nämnden utan hinder av sekretess kan polisanmäla brott som hindrar nämndens verksamhet. Av 10 kap. 21–23 §§ samma lag följer att sekretess även i vissa andra fall inte hindrar att uppgifter som angår misstanke om brott lämnas till en åklagar- myndighet, , Säkerhetspolisen eller annan myndighet som har till uppgift att ingripa mot brottet. Det- samma gäller enligt 10 kap. 19 § samma lag uppgifter som behövs för att förhindra ett förestående eller avbryta ett pågående brott som avses i den paragrafen. Av 10 kap. 18 a § samma lag framgår att sekretess inte heller hindrar att en uppgift som rör en enskild som inte har fyllt tjugoett år lämnas till Polismyn- digheten eller Säkerhetspolisen i brottsförebyggande syfte under vissa angivna förutsättningar. –15 kap. 3 § som anger att offentlighets- och sekretesslagen gäller i det allmännas verksamhet. I 12 kap. 10 § första och andra stycket SoL hänvisas till vad som följer av vissa bestämmelser i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL. I bestämmelsen anges att det av 10 kap. 2 § OSL framgår att socialnämnden utan hinder av sekretess kan polisanmäla brott som hindrar nämndens verksamhet. Av 10 kap. 21–23 §§ OSL följer att sekretess även i vissa andra fall inte hindrar att uppgifter som angår misstanke om brott lämnas till en åklagarmyndighet, Polis- myndigheten, Säkerhetspolisen eller annan myndighet som har till uppgift att ingripa mot brottet. Vidare anges att detsamma gäller en- ligt 10 kap. 19 § OSL uppgifter som behövs för att förhindra ett förestående eller avbryta ett pågående brott som avses i den para- grafen. Av 10 kap. 18 a § OSL framgår att sekretess inte heller hind- rar att en uppgift som rör en enskild som inte har fyllt tjugoett år lämnas till eller Säkerhetspolisen i brottsförebyg- gande syfte under vissa angivna förutsättningar. Bestämmelsens ursprungliga lydelse innehöll endast en erinran om att sekretess inte hindrar socialnämnden att polisanmäla brott som är riktade mot socialnämnden eller berör den verksamhet som nämnden har ansvar för. I förarbetena anförs att sekretess inte hind- rar en myndighet att lämna ut uppgifter, om det är nödvändigt för att den ska kunna fullgöra sina egna åligganden.11 I sådana fall då brottet riktas mot socialnämnden och dess befattningshavare eller dess verk- samhet i övrigt, som fallet t.ex. är vid socialhjälpsbedrägeri eller våld mot tjänsteman vid nämnden, finns det inget hinder mot att nämn- den gör polisanmälan. Detta bör emellertid enligt förarbetena klart framgå av socialtjänstlagen.12 Därefter har bestämmelsen fyllts på med fler hänvisningar till nya bestämmelser som rör uppgifter om brott i då gällande sekretess- lagen (1980:100) och senare offentlighets- och sekretesslagen allt- eftersom dessa har trätt i kraft.13 Några särskilda överväganden till att införa dessa framgår inte av förarbetena.14 Det framgår inte heller varför andra sekretessbrytande bestämmelser har utelämnats. 111 kap. 5 § sekretesslagen (1980:100). 1979/80 :1 Del A s. 420 och 572. 13Sekretesslagen ersattes av offentlighets- och sekretesslagen. 1981/82:186 s. 67, prop. 2005/06:161 s. 106, prop. 2007/08:53 s. 99 och prop. 2011/ 12:171 s. 47. gäller t.ex. bestämmelsen i 10 kap. 20 § OSL om polisiärt ingripande mot unga. Första meningen i 12 kap. 10 § OSL skiljer sig något från de andra hänvisningarna då denna anger att det av regleringen i 10 kap. 2 § OSL – om att sekretess inte hindrar att en uppgift lämnas till en enskild eller till en annan myndighet om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten ska kunna fullgöra sin verksamhet – framgår att socialnämnden kan polisanmäla brott som hindrar nämn- dens verksamhet. Bestämmelsen förklarar således innebörden av en bestämmelse i en annan lag. Bestämmelsen tillkom som sekretesslagen vilket möjligen kan förklara varför lagstiftaren såg ett behov av att införa regleringen. Tystnadsplikt i det allmännas verksamhet I 15 kap 3 § SoL anges att för det allmännas verksamhet gäller offent- lighets- och sekretesslagen. Bestämmelsen är placerad tillsammans med bestämmelserna om tystnadsplikt i socialtjänstlagen vilka tar sikte på den som är eller har varit verksam inom yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet. I förarbetena anges endast att bestämmelsen är en erinran om att offentlighets- och sekretesslagen gäller för det all- männas verksamhet men något motiv för att reglera denna erinran anförs inte.15 Motsvarande erinran fördes in i den då nya lagen om behandling av personuppgifter inom och motiverades där med att frågan om utlämnande av uppgifter är en fråga som för den enskilde är av mycket stor betydelse och att det därför skulle föras in en uttrycklig erinran om de sekretessregler som ska beaktas vid utlämnande av personuppgifter inom socialtjänsten.16 Offentlighets- och sekretesslagens tillämpningsområde följer emellertid redan av den lagen och regleringen i socialtjänstlagen är således en ren upplysningsbestämmelse. 2000/01:80 s. 158 f. 2000/01:80 s. 158. I 12 kap. 10 § första och andra stycket SoL finns hänvisningar till vissa sekretessbrytande bestämmelser i offentlighets- och sekretess- lagen. Utformningen av 12 kap. 10 § första och andra stycket SoL – med flera olika hänvisningar till offentlighets- och sekretesslagen samt därutöver en förklaring av vad 10 kap. 2 § OSL innebär – kan göra att bestämmelsen uppfattas som svår att förstå. Detta även med tanke på att det finns fler sekretessbrytande bestämmelser i offent- lighets- och sekretesslagen som kan vara relevanta för . I syfte att underlätta tillämpningen och göra den nya socialtjänst- lagen lättare att förstå, anser utredningen att bestämmelsen i 12 kap. 10 § första och andra stycket SoL ska ersättas av en mer allmänt formulerad upplysningsbestämmelse. En sådan bestämmelse bör även ersätta 15 kap. 3 § SoL. Bestämmelsen i 15 kap. 3 § SoL är pla- cerad tillsammans med bestämmelserna om tystnadsplikt i enskild verksamhet. I den nya socialtjänstlagen kommer dessa emellertid att vara placerade tillsammans med andra bestämmelser om enskild verk- samhet. Bestämmelsen i 15 kap. 3 § SoL har därmed inte någon given placering, varför den också bör ersättas av en mer allmänt formulerad upplysningsbestämmelse. Utredningen föreslår därför att det i socialtjänstlagen ska införas en ny bestämmelse som upplyser om att det i offentlighets- och sekretesslagen finns bestämmelser om tystnadsplikt i det allmännas verksamhet och om förbud att lämna ut allmänna handlingar. Där finns även sekretessbrytande bestämmelser och bestämmelser om undantag från sekretess. Utredningen bedömer att en proposition med de författningsförslag som lämnas i detta betänkande kan överlämnas till tidigast . Därmed bör förslagen kunna träda i kraft . Vissa förslag påverkar emellertid sätt att arbeta. Det gäller t.ex. förslagen om att ska ha ett förebyg- gande perspektiv och inriktas på att vara lätt tillgänglig, att verksam- heten ska bedrivas i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet samt att insatser får tillhandahållas utan föregående indi- viduell behovsprövning. Det är därför angeläget att kommunerna får tid på sig att se över sina rutiner och ställa om verksamheten. Även behöver att utarbeta nya allmänna råd och före- skrifter för att stödja kommunerna i denna omställning. Författ- ningarna bör därför, enligt utredningen, träda i kraft . För att klargöra om den gamla eller nya socialtjänstlagen ska till- lämpas i redan påbörjade processer och vissa andra situationer bedö- mer utredningen att följande övergångsbestämmelser ska gälla: –Ett tillstånd eller förbud enligt den gamla lagen ska anses som ett tillstånd eller förbud enligt den nya lagen. –Ett beslut om fortlöpande bistånd som har fattats före ikraft- trädandet får inte ändras vid väsentligt ändrade förhållanden med stöd av 14 kap. 9 § i den nya lagen. –En ansökan om tillstånd att bedriva sådan verksamhet som avses i 24 kap. 1 § i den nya lagen – som har gjorts före ikraftträdandet men som gäller tid efter ikraftträdandet – ska prövas enligt bestämmelserna i den nya lagen. –Ett överklagande av socialnämndens eller Inspektionen för vård och omsorgs beslut som har fattats före ikraftträdandet ska prö- vas enligt bestämmelserna i den gamla lagen. –En ansökan om utdömande av särskild avgift som har gjorts före ikraftträdandet ska prövas enligt bestämmelserna i den gamla lagen. Utredningen bedömer inte att det behövs några övergångsbestämmel- ser till övriga författningsförslag. 27 Konsekvenser av förslagen I avsnittet redovisas konsekvenserna av utredningens förslag. Enligt kommittéförordningen (1998:1474) ska en utredning redovisa kon- sekvenserna av de förslag som utredningen lämnar. Om förslagen på- verkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, regioner, företag eller andra enskilda ska utredningen redovisa en beräkning av dessa konsekvenser. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt ska utredningen även redovisa dessa. När det gäller kostnadsökningar och intäktsminskningar för staten, kommu- ner eller regioner ska utredningen föreslå finansiering. Den kommu- nala finansieringsprincipen innebär att inga nya obligatoriska uppgif- ter från staten får införas utan medföljande finansiering till kommuner och regioner. Om förslagen har betydelse för den kommunala självstyrelsen ska utredningen redovisa detta. Detsamma gäller om förslagen har bety- delse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, syssel- sättning och offentlig service i olika delar av landet, små företags arbets- förutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företag, jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Då utredningen har i uppdrag att se över om barnrättsperspektivet behöver förtydligas i socialtjänstlagen har utredningen valt att här även särskilt redovisa vilka konsekvenser utredningens förslag får för barn. Av utredningens direktiv framgår också att utredningen ska be- döma om den föreslagna regleringen överensstämmer med internationella åtaganden om mänskliga rättigheter. Vidare ska utreda- ren bedöma hur förlagen förhåller sig till principen om icke-diskri- minering. I fråga om enskilda förslag så har denna bedömning gjorts i respektive avsnitt när det varit påkallat och redovisas således där. Detta då dessa bedömningar är tätt sammankopplade med skälen för att lägga fram ett förslag eller inte. Detsamma gäller andra konse- kvenser vilka inte följer av kommittéförordningen men som är av betydelse för förslagens utformning. Utredningen har i sitt arbete utgått från såväl individ- som verksam- hetsperspektiv och arbetat utifrån en bred referensram för att belysa och påvisa hur utredningens olika delar och förslag är sammanlän- kade. Utredningen har haft som mål att åstadkomma förbättringar för den enskilde människan som berörs av och social- tjänstens insatser. Ambitionen är att få till stånd förändringar på ett sätt som påverkar både människor och kommuner positivt och ger förutsättningar för en hållbar socialtjänst. Konsekvenserna av utredningens större och mer genomgripande förslag måste därför ses på och beakta indirekta effekter . En hållbar socialtjänst förutsätter enligt utredningens bedömning att samhällets resurser används till största möjliga nytta för med- borgarna och att arbetar förebyggande (se avsnitt 7.3). Utredningen lämnar fyra större förslag som tillsammans utgör grunden för en hållbar socialtjänst: –Förebyggande perspektiv i vilken ingår lätt tillgänglig. –Övergripande planering i vilken ingår samhällsplanering och pla- nering av insatser. –En kunskapsbaserad socialtjänst i vilken ingår vetenskap och be- prövad erfarenhet, systematisk uppföljning och nationell statistik. –Insatser utan föregående individuell behovsprövning. Genom förslagen ska ges bättre förutsättningar att åstadkomma de förändringar och resultat som verksamheten ska uppnå. behöver både tillgodose befintliga behov hos människor och bidra till att förebygga eller minska behoven i ett senare skede. Det handlar om att – genom att identifiera risker och erbjuda stöd och hjälp tidigt – ska kunna motverka att befintliga problem och behov blir större. För att kunna göra det behöver social- tjänsten bl.a. sänka trösklarna, öka tillgängligheten och nå människor i ett tidigare skede. behöver också ha tillgång till kun- skap om vilka insatser som ger önskat resultat och vilka insatser som inte fungerar. En risk med utredningens förslag är att det förebyggande arbetet tillsammans med en ökad tillgänglighet och sänkta trösklar, kan göra att sociala behov omsätts i en efterfrågan som eventuellt underskat- tas av kommunen Om kommunen tillgängliggör och når personer i den omfattning som är rimligt för att uppnå lagens mål kan en kost- nadsökning, i vart fall inledningsvis, uppstå. Risken är att kostnads- ökningen överstiger den initiala kostnadsminskningen som kommu- nen uppnår genom exempelvis minskad administration. Kommunen har då förstås all möjlighet att dämpa kostnadsökningen genom be- fogenheten att tillhandahålla socialtjänst på det sätt som bäst gagnar kommunen och kan på så sätt stoppa de erbjudanden som anses vara för generösa. Det blir dock lite egendomligt om kommunen sam- tidigt faktiskt når dem man vill nå i ett tidigt skede och kan arbeta mer proaktivt och förebyggande. Det finns en risk att kommunen inte anser sig ha råd att invänta de långsiktigt positiva effekterna och att kommunerna därmed kapar kostnaderna kortsiktigt och skjuter de högre kostnaderna framför sig. Den mänskliga vinsten värderas lägre än den ekonomiska kostnaden. 27.2.1Bakomliggande faktorer som påverkar står cirka 800 000 personer i kontakt med och blir föremål för någon form av insats. Det är av befolkning. Enligt siffror från Kommuner och Regioner (SKR) omsatte 250 miljarder. Det utgör av kommunernas samlade kostnader på 685 mil- jarder. Av dessa svarar äldreomsorgen för 126 miljarder (det vill säga drygt hälften av kostnader), insatser för personer med funktionsnedsättning 76 miljarder (30,), ekonomiskt bistånd 14,4 miljarder (5,) samt individ och familjeomsorg 33,6 mil- jarder (13,). Som jämförelse kan nämnas att kommunernas kostnader för all skolverksamhet uppgår till av kom- munernas budgetar eller 293 miljarder. har kostnaderna för ökat från 182 till 250 miljarder, det vill säga . underlaget för kommunerna inte ökat i motsvarande takt. Socialtjäns- ten ökar såväl i reala kostnader som andel av kommunernas kostnader. av kostnaderna är lönekostnader. 245 000 perso- ner är anställda inom varav 25 000 är socialsekreterare. En ökande andel, nu , av verksamhet är utlagd på privata och, i mindre del, ideella utförare. Utredningen föreslår i avsnitt 7.3 att det införs en ny bestämmelse som anger att ska ha ett förebyggande perspektiv. Oavsett om kommunerna avsätter resurser till förebyggande arbete eller inte så belastas både den offentliga budgeten och hela samhället av kostnader för olika sociala problem och mer ingripande insatser. I där både behov och förväntningar ständigt ökar blir vikten av att hushålla med våra gemensamma resurser än större. Det är därför angeläget att så långt möjligt säkerställa att samhällets resurser an- vänds effektivt och till största möjliga nytta för medborgarna. En effektiv användning av offentliga resurser ligger inte bara i kommu- nens utan också i statens intresse. Trots att satsar stora resur- ser på den generella välfärden finns utmaningar som samhället har svårt att möta. Den demografiska utvecklingen, ökade inkomstskill- nader, långtidsarbetslöshet, psykisk ohälsa, gängkriminalitet, mäns våld mot kvinnor och hemlöshet är exempel på utmaningar som ingen enskild offentlig aktör kan lösa på egen hand. Tillsammans och var och en för sig utgör de faktorer som direkt påverkar kommunens socialtjänst och kostnaderna för den. Sociala problem och behov av vård- och omsorgsinsatser för med sig stora kostnader för samhället i stort och för kommunerna. Ju det tar innan effektiva åtgärder sätts in, desto mer fördju- pas problemen och ökar behoven på såväl en övergripande nivå som på individnivå. Det i sig ökar kostnader för stöd och hjälp, behandling, vård och omsorg, rehabilitering m.m. vars syfte är att åtgärda dem. Därtill uppkommer förluster när personer står utan- för arbetsmarknaden och samhället har kostnader för att delvis kom- pensera inkomstbortfallet för individen. Förebyggande arbete består av åtgärder och insatser som sätts in tidigt innan problem uppstår eller för att motverka och förhindra mer omfattande behov av stöd och hjälp. Tidiga och lätt tillgängliga insatser är viktiga och ofta en förutsättning för att förebyggande arbete ska ha någon effekt och uppnå resultat. Målet med tidiga och förebyggande insatser är att färre personer ska behöva insatser från och att behoven av mer ingripande insatser ska minska alternativt skjutas fram i tiden. Utredningens bedömning är att lagförslaget avseende förebyg- gande perspektiv och dess implementering är förenat med begrän- sade kostnader. Den möjliga nyttan och besparingarna för såväl kom- muner som stat och övriga delar av samhället kan bli betydligt större och uppväga kostnaderna. Det finns relativt få utvärderingar av effek- terna av förebyggande insatser där dessa anges i ekonomiska termer. Bilden är likväl entydig: de initiala kostnaderna överskrids, ofta mång- faldigt, av framtida besparingar på kort såväl som lång sikt. Värdet och nyttan för den enskilda människan går inte att beräkna. Det handlar ytterst om livskvalitet. Exempel på kostnader som kan påverkas och undvikas genom förebyggande arbete Ett livslångt utanförskap för en person till pension beräknas innebära en ackumulerad kostnad för olika delar av samhället på mellan 11–per individ. Det motsvarar en kostnad på och individ. Kostnaden fördelar sig enligt följande: förlorat produktionsvärde , finansiella kostnader (ekonomiskt bistånd, bostadsbidrag) och offentliga insatser för sjukvård, socialtjänst, försäkringskassa, arbetsförmedling med mera totalt något mer än . Det är diskonterade värden med en diskonteringsränta på .