sou · H8B381 · 2020-12-15 00:00:00 — Villkoret innebär att en förälder under minst före barnets födelse eller den beräknade tidpunkten för födelsen måste ha varit försäkrad för sjukpenning och att han eller hon under alla skulle ha haft rätt till en sjukpenning som överstiger lägsta- nivån för föräldrapenning, 12 kap. 35 § SFB. Frågan är om detta gör att en förälder som är försäkrad för enbart arbetsbaserad föräldra- penning inte kommer att ha tillräckligt med tid som kan reserveras. Eftersom 240-dagarsvillkoret endast gäller räknat för samtliga dagar för barnet innebär det att det efter att dessa tagits ut återstår (390–180) som kan tas ut på sjukpenning- nivå eller grundnivå. Det finns alltså tillräckligt många dagar kvar för att för vardera föräldern ska vara reserverade, vilket är det som balansdirektivet föreskriver. 6.3Inga ändringar av tidsfrister och annan formalia Bedömning: Det behövs inte några lagändringar för att genom- föra direktivets bestämmelser om tidsfrister för anmälan, skriftlig motivering vid uppskjuten föräldraledighet och rätt att begära uttag av föräldraledighet på flexibla sätt. 6.3.1Rimliga tidsfrister för anmälan om föräldraledighetens början och slut Balansdirektivet föreskriver att medlemsstaterna ska fastställa rim- liga tidsfrister för när en arbetstagare ska anmäla föräldraledighetens början och slut till arbetsgivaren, artikel 5.3. Vid fastställandet ska hänsyn tas till både arbetsgivarens och arbetstagarens behov. Vidare ska det i begäran om föräldraledighet framgå när ledigheten avses inledas och avslutas. En arbetstagare som vill vara föräldraledig ska enligt 13 § för- äldraledighetslagen anmäla det till arbetsgivaren i förväg. Kan det inte ske ska anmälan göras . Arbetstagaren är skyldig att anmäla både föräldraledighet på heltid och deltid och även mammaledighet och ledighet med omvårdnads- bidrag. Däremot behöver en arbetstagare enligt 4 § tredje stycket inte i förväg anmäla ledighet för att amma barnet. När anmälan om föräldraledighet görs ska arbetstagaren ange hur länge han eller hon vill vara ledig. När föräldraledighetsdirektivet genomfördes gjordes bedöm- ningen att gällande rätt uppfyllde direktivets krav på en tidsfrist för anmälan av föräldraledighetens början och slut och att tidsfristerna var utformade med hänsyn till både arbetstagarnas och arbets- givarnas behov (Ds 2010:44 s. 21). infördes rätten att vara helt föräldraledig utan föräldra- penning till dess barnet blivit 18 månader (prop. 1977/78:104). Det infördes även en rätt att utan föräldrapenning förkorta arbetstiden till tre fjärdedelar av normal arbetstid till dess barnet fyllt eller till den senare tidpunkt då barnet avslutat sitt första skolår. fanns det en rätt att vara ledig på heltid eller deltid med föräldra- penning och med s.k. särskild föräldrapenning för vardera föräldern (prop. 1977/78:104 s. 33). som rätten att vara föräldraledig utökades förlängdes tiden för anmälan av föräldraledighet från en till dagens . När tiden sattes gjorde regeringen en avvägning mellan å ena sidan en förälders behov av att med relativt kort varsel kunna få ledigt och å andra sidan arbetsgivarens behov av en längre planeringstid inför ledigheten. Regeringen framhöll att föräldrarnas behov av icke planerad ledighet till stor del kunde tillgodoses genom rätten till ledighet för tillfällig vård av barn. Mot bakgrund av att en avsevärt för rätt till både hel- och delledighet infördes ansåg regeringen att underrättelsetiden borde förlängas. Detta efter- som den utökade omfattningen av ledigheten gjorde att det blev mer komplicerat för arbetsgivaren . Av remissvaren till lagför- slaget framgår att arbetstagarorganisationerna förespråkade en anmäl- ningstid på en månad, medan arbetsgivarorganisationerna ansåg att vore lämpligt. ansåg dock regeringen vara till för stor nackdel för föräldrarna och tidsfristen bestämdes (prop. 1977/78:104 s. 35 f.). Undantaget från tidsfristen som även funnits behölls och finns fortfarande kvar. Som exempel på när anmälan får göras inom än , men så snart det kan ske, nämns i förarbetena för tidig födsel, om den förälder som tar hand om barnet blir sjuk eller att barnet inte får den barntillsyn som planerats. Däremot ska undantagsregeln inte kunna åberopas i situationer som föräldrarna normalt kan förutse, t.ex. när skola och förskola börjar (prop. 1977/78:104 s. 36 f. och 48). I enlighet med de avvägningar som gjordes vid införandet av en anmälningstid är det utredningens bedömning att är en rimlig tidsfrist för när en arbetstagare ska anmäla föräldraledighetens början och slut till arbetsgivaren. När tidsfristen bestämdes togs det, på det sätt som redogjorts för ovan, hänsyn till både arbetsgivarens och arbetstagarens behov. Bestämmelsen är dessutom semidispositiv så att arbetsmarknadens parter kan anpassa den till de särskilda förhållanden som kan råda inom olika branscher om det görs genom kollektivavtal som har slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation. Detta innebär att i de fall arbets- marknadens parter kommit överens om än innebär det inte att balansdirektivets krav inte är uppfyllda så länge tidsfristen är rimlig. Det kan övervägas att förse bestämmelsen om semidispositivitet med en s.k. EU-spärr som innebär att avvikelser är tillåtna så länge det övergripande skyddet enligt respekte- ras. Vad som är rimligt ska emellertid enligt balansdirektivet avgöras utifrån arbetstagarens och arbetsgivarens behov. Om parterna kom- mer överens innebär det att båda sidor anser att deras behov är till- godosedda. Utredningen anser därför inte att det är nödvändigt med en EU-spärr. Av gällande rätt framgår att arbetstagaren i samband med sin an- mälan ska ange hur föräldraledigheten är planerad att pågå. Sammanfattningsvis är det utredningens bedömning att det inte behövs några lagändringar för att genomföra direktivets bestämmel- ser om rimliga tidsfrister för anmälan om föräldraledighetens början och slut. 6.3.2Skriftlig motivering om föräldraledighet skjuts upp Medlemsstaterna får enligt artikel 5.5 i balansdirektivet fastställa de omständigheter under vilka arbetsgivaren efter samråd i enlighet med nationell rätt, nationella kollektivavtal eller nationell praxis får skjuta upp föräldraledigheten med en rimlig tid, om uttaget av ledig- het allvarligt skulle störa arbetsgivarens verk- samhet. Arbetsgivaren ska i sådana fall skriftligen motivera varför föräldraledigheten skjuts upp. Enligt artikel 5.7 ska medlemsstaterna vidare säkerställa att arbetsgivaren ska erbjuda flexibla sätt till uttag av föräldraledighet om det är möjligt innan en begäran om föräldra- ledighet på heltid skjuts upp. Arbetstagaren får ta ut hel föräldraledighet den eller de dagar som han eller hon begär, 11 § föräldraledighetslagen. Bestämmelsen inför- des genom prop. 1976/77:117 om utbyggnad av föräldraförsäkringen m.m.och fanns ursprungligen i 10 §. Lydelsen var då ”Ledighet enligt 8 § ska förläggas till dag som arbetstagaren begär”. Bestämmelsen i 8 § innehöll bl.a. själva rätten till hel ledighet. Av specialmotiveringen till 10 § framgår att det är arbetstagaren som har rätt att avgöra vilka dagar ledigheten ska tas ut (prop. 1976/77:117 s. 61). flyttades 10 § till 8 § vars första mening löd ”Ledighet skall förläggas till dag som arbetstagaren begär”, se lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vård av barn, m.m. När bestämmelsen sedan omformulerades till lydelsen i nu gällande 11 § bearbetades den endast i språkligt hänseende, se propositionen Ny föräldraledighetslag m.m. (prop. 1994/95:207 s. 45). Bestämmelsen i 11 § är semidispositiv vad gäller tillämpningen, men de preciseringar som får göras får inte leda till en försämring av arbets- tagarens förmåner enligt lagen (prop. 1977/78:104 s. 44). De begränsningar som finns i föräldraledighetslagen är att arbets- tagaren måste anmäla ledigheten i förväg, eller så snart det är möjligt, och att rätten gäller tre ledighetsperioder per kalen- derår, se 13 § första stycket och 10 §. När det gäller förläggning av hel ledighet är huvudregeln att arbets- tagaren och arbetsgivaren ska samråda om hur ledigheten ska tas ut. En arbetstagare som vill vara helt ledig från sitt arbete i enlighet med 11 § ska enligt 14 § första stycket samråda med arbetsgivaren om ledighetens förläggning och om andra frågor som rör ledigheten. Arbetstagaren ska också, om det kan göras utan olägenhet för honom eller henne, lägga hel ledighet så att verksamheten hos arbetsgivaren kan fortgå utan påtaglig störning. Bestämmelsen handlar om samråd och om att arbetstagaren vid påtaglig störning av arbetsgivarens verk- samhet ska försöka lägga ledigheten på ett annat sätt. Arbetstagarens skyldighet att i sådana situationer lägga ledigheten gäller endast om det kan ske utan olägenhet för arbetstaga- ren. Bestämmelsen har sitt ursprung i den tidigare 8 § andra stycket 1. När den nya föräldraledighetslagen infördes framfördes att det var sättet och området för samrådet som ändrades, något som skulle ses som ett uttryck för den ökade betoningen av värdet av samråd mellan arbetstagare och arbetsgivare i ledighetsfrågor (prop. 1994/95:207 s. 45 f.). Bestämmelsen innebär alltså enligt utredningen inte någon egentlig möjlighet för arbetsgivaren att skjuta upp arbetstagarens begärda föräldraledighet, se även propositionen Föräldraledighets- direktivets genomförande i (prop. 1997/98:81 s. 13) och Ds 2010:44 s. 21. Eftersom det i föräldraledighetslagen inte finns någon bestäm- melse om att arbetsgivaren kan skjuta upp begärd hel föräldra- ledighet behövs det enligt utredningens bedömning inte några regler om att ett sådant beslut skriftligen ska motiveras. Det finns av samma anledning inte heller något behov av en reglering om att arbetsgivaren i möjligaste mån ska erbjuda flexibla uttag innan för- äldraledigheten skjuts upp. Bestämmelsen i 11 § föräldraledighetlagen om förläggning av hel ledighet är semidispositiv på så sätt att det får avtalas om den när- mare tillämpningen av bestämmelsen. I lagrådsremissen En enklare ledighetslagstiftning (beslutad ) föreslog reger- ingen att den möjligheten skulle tas bort eftersom den inte ansågs fylla någon funktion, se s. 43. Se även promemorian En enklare ledighets- lagstiftning (Ds 2009:15 s. 72). Förslaget har inte lett till lagstiftning. Det kan övervägas att ta bort bestämmelsen även i detta sammanhang. Utredningen lämnar inte ett sådant förslag eftersom de preciseringar som får göras inte får leda till en försämring av arbetstagarens för- måner enligt lagen och bestämmelsen därför inte påverkar utred- ningens bedömning att den aktuella bestämmelsen i direktivet är uppfylld. 6.3.3Begära uttag av föräldraledighet på flexibla sätt I artikel 5.6 i balansdirektivet finns det en bestämmelse om att medlemsstaterna ska säkerställa att arbetstagare har rätt att begära föräldraledighet på flexibla sätt. Medlemsstaterna får närmare ange hur detta ska omsättas i praktiken. Arbetsgivaren ska behandla och besvara en sådan begäran med beaktande av såväl arbetsgivarens som arbetstagarens behov. Arbetsgivaren ska vidare skriftligen motivera ett eventuellt avslag på en sådan begäran inom skälig tid efter det att ansökan lämnats in. Av skäl 23 i direktivet framgår att en arbets- tagare bör kunna begära att få vara föräldraledig på heltid eller genom ledighet del av dag, i form av perioder där sammanhållna veckor med ledighet växlas med perioder av arbete, eller i andra flexibla former. Utredningen uppfattar mot bakgrund av skälen att med flexibla sätt i direktivets artikel 5.6 om föräldraledighet avses en rätt att begära att vara föräldraledig på deltid och/eller eller på andra sätt. Att ta ut föräldraledighet på flexibla sätt är delvis något annat än flexibla arbetsformer i artikel 9, som enligt artikel 3.1 f definieras som en möjlighet för arbetstagare att anpassa sitt arbetsmönster, t.ex. genom distansarbete, flexibla arbetstider eller deltidsarbete. För utredningens överväganden om genomförandet av artikel 9 om flexibla arbetsformer, se avsnitt 9. Enligt föräldraledighetslagen har en arbetstagare rätt att vara för- äldraledig på deltid med eller utan föräldrapenning, 6 och 7 §§. För- äldrapenning kan betalas ut som tre fjärdedels, halv, en fjärdedels eller en åttondels ersättning och arbetstagaren har då rätt att vara föräldraledig i motsvarande mån, 12 kap. 9 § SFB. Föräldrapenning lämnas som längst till dess barnet har fyllt eller till den senare tidpunkt då barnet har avslutat det femte skolåret i , 12 kap. 13 § SFB. Vid delledighet utan föräldrapenning finns det enligt 7 § föräldraledighetslagen en rätt att förkorta normal arbetstid med upp till en fjärdedel för vård av ett barn som inte har fyllt eller som är äldre än så men ännu inte har avslutat sitt första skolår. Föräldraledighetslagen innehåller inte någon bestämmelse om att arbetsgivaren kan säga nej till en arbetstagares begäran om att vara föräldraledig på deltid. Detta gäller oberoende av om föräldra- penning betalas ut eller inte. Vid förkortning av arbetstid får ledigheten spridas över arbets- veckans samtliga dagar eller förläggas till en viss eller vissa av arbets- veckans dagar, 12 §. På samma sätt som vid hel ledighet är huvud- regeln att arbetsgivaren och arbetstagaren ska samråda om hur delledigheten ska tas ut. Det är arbetsgivaren som fattar beslut om själva förläggningen om arbetstagaren och arbetsgivaren inte kom- mer överens, se propositionen Föräldraförsäkring och föräldraledig- het (prop. 2000/01:44 s. 39). Kan överenskommelse inte träffas ska arbetsgivaren enligt 14 § andra stycket förlägga ledigheten i enlighet med arbetstagarens önskemål, om en sådan förläggning inte medför påtaglig störning i arbetsgivarens verksamhet. Arbetsgivaren får inte utan arbetstagarens samtycke förlägga ledigheten på annat sätt än att sprida den över arbetsveckans samtliga dagar, dela upp ledigheten under arbetsdagen eller förlägga den till någon annan tid än arbets- dagens början eller slut. Fattar arbetsgivaren beslut på annat sätt än enligt arbetstagarens önskemål ska arbetsgivaren enligt tredje stycket underrätta arbetstagaren och arbetstagarens lokala arbetstagarorga- nisation om beslutet. Detta ska om möjligt göras senast före ledighetens början. Rätten att vara föräldraledig på deltid begränsas av att ledigheten som högst får tas ut i tre perioder per kalenderår, se 10 § föräldra- ledighetslagen. Detta gäller också perioder med olika stora uttag av del- ledighet. När föräldraledighetslagen infördes fanns en rätt till två ledighetsperioder . När ledighetsperioderna sedan utökades från två till tre anförde regeringen i propositionen Om utbyggnad av föräldraförsäkringen och förstärkt föräldraledighet (prop. 1988/89:69 s. 23) att begränsningen till två perioder fått effekter som inte varit avsedda. Som exempel angavs att en arbetstagare varit föräldraledig på heltid för att sedan återgå till att arbeta halvtid en övergångs- period, vilket då innebar att två ledighetsperioder använts och någon rätt till delledighet inte fanns mer det kalenderåret. Möjligheten till ökad flexibilitet för arbetstagaren ansågs väga tyngre än de plane- ringsproblem som skulle kunna uppstå hos arbetsgivaren och därför utökades rätten till tre ledighetsperioder. En arbetsgivare kan alltid medge ytterligare ledighet. Sammanfattningsvis finns det i föräldraledighetslagen inte någon möjlighet för arbetsgivaren att helt avslå en arbetstagares begäran om föräldraledighet på deltid och en arbetstagare har rätt att ta ut föräldraledighet i tre perioder per kalenderår. Svensk lagstiftning sträcker sig här längre än direktivets krav på att en arbetstagare ska ha rätt att begära att ta ut föräldraledighet på flexibla sätt. Enligt utredningens bedömning finns det därför inte behov av några regler om att arbetsgivaren ska behandla och besvara en begäran om del- ledighet med beaktande av såväl arbetsgivarens som arbetstagarens behov. Av samma anledning behövs det inte heller någon bestäm- melse om att arbetsgivaren skriftligen ska motivera ett eventuellt avslag på en sådan begäran inom skälig tid efter det att ansökan läm- nats in. Att den närmare tillämpningen av 12 § föräldraledighetslagen om hur ledigheten får tas ut är semidispositiv ändrar inte utredningen bedömning eftersom de preciseringar som får göras inte får leda till en försämring av arbetstagarens förmåner enligt lagen (prop. 1977/78:104 s. 44). 6.4Utvärdering av anpassade villkor för vissa grupper Bedömning: Det finns inte något behov av att ytterligare anpassa rätten till föräldraledighet för adoptivföräldrar, föräldrar med funktionsnedsättning eller föräldrar till barn med funktionsned- sättning eller långvarig sjukdom. Balansdirektivet ålägger medlemsstaterna att utvärdera behovet av att anpassa villkoren för tillgång till och den närmare utformningen av hur föräldraledighet ska tas ut till behoven hos adoptivföräldrar, föräldrar med funktionsnedsättning och föräldrar till barn med funktionsnedsättning eller långvarig sjukdom, artikel 5.8. Även föräldraledighetsdirektivet innehåller bestämmelser om att medlemsstaterna ska bedöma om villkoren för beviljande av för- äldraledighet och tillämpningsbestämmelser bör anpassas till de behov som föräldrar till barn med funktionsnedsättning eller kro- nisk sjukdom har. Medlemsstaterna och/eller arbetsmarknadens par- ter ska också enligt föräldraledighetsdirektivet bedöma om det krävs ytterligare åtgärder för att tillgodose de särskilda behov som adop- tivföräldrar har. Vid genomförandet av föräldraledighetsdirektivet gjordes bedömningen att någon ytterligare anpassning av gällande rätt för dessa grupper inte behövde införas med hänsyn till direktivet (Ds 2010:44 s. 22 f.). 6.4.1Anpassade villkor vid adoption Både föräldraledighetslagen och bestämmelserna om rätt till för- äldrapenning i SFB är anpassade till adoption. Blivande adoptivföräldrar likställs med förälder i föräldraledig- hetslagen, 1 § andra stycket 4. En arbetstagare som har adopterat ett barn eller tagit emot ett barn i avsikt att adoptera det har rätt att vara helt ledig från den tidpunkt då arbetstagaren fick barnet i sin vård. Arbetstagarens rätt till sådan ledighet upphör när barnet har fyllt eller vid den senare tidpunkt då barnet har avslutat det första skolåret. Vid adoption av arbetstagarens makes eller sambos barn har dock arbetstagaren enligt 5 § inte rätt till ledighet utöver vad som skulle ha gällt om adoptionen inte hade skett. Vid tillämpningen av bestämmelserna i om föräldrapen- ningsförmåner likställs blivande adoptionsförälder med förälder, 11 kap. 4 §. Med blivande adoptivförälder avses enligt 12 kap. 15 § den som efter socialnämndens medgivande har tagit emot ett barn för stadigvarande vård och fostran i syfte att adoptera barnet. På samma sätt likställs den tidpunkt när den som adopterat ett barn har fått barnet i sin vård med tidpunkten för ett barns födelse, dock inte vid beräkning av barnets ålder (11 kap. 7 §). När det kommer till rätten till föräldrapenningsförmåner ska vid adoption barnet anses bosatt i om den blivande föräldern är bosatt här (11 kap. 8 §). Bestämmelserna om föräldrapenning i SFB gäller alltså i tillämp- liga delar också vid adoption av barn, men det finns två undantag. Vid adoption av den andra makens eller sambons barn lämnas föräldrapenning inte utöver vad som skulle ha gällt om adoptionen inte hade ägt rum. Föräldrapenning i samband med föräldrautbild- ning enligt 12 kap. 6 § till den som avser att adoptera ett barn lämnas inte före den dag då föräldern har fått barnet i sin vård (12 kap. 8 §). För tillfällig föräldrapenning för tio dagars ledighet i samband med ett barns födelse gäller följande vid adoption (13 kap. 11–15 §§ Ersättningen lämnas till båda adoptivföräldrarna med hälften vardera och vad som föreskrivs om mor och far i 13 kap. 11 § SFB ska vid adoption i stället gälla adoptivföräldrarna. Om det bara finns en adoptivförälder har han eller hon rätt till alla . Vad gäller förmånstiden för de är den anpassad på så sätt att den vid adoption räknas från den tidpunkt då föräldrarna fått barnet i sin vård. Ersättningen lämnas endast fram tills barnet fyllt . Det finns också anpassade regler för föräldrapenning på grund- eller sjukpenningnivå vid utlandsvistelse när ett barn hämtas för adoption, se 6 kap. 16 § SFB. Slutligen finns det anpassade regler för den utvidgade rätten till tillfällig föräldrapenning vid förälders sjukdom eller smitta. Är det fråga om vård av adoptivbarn gäller åldersgränsen i stället (13 kap. 31 b § SFB). 6.4.2Anpassade villkor för föräldrar med funktionsnedsättning Föräldraledighetslagen saknar uttrycklig reglering gällande föräldrar med funktionsnedsättning. Av bestämmelserna om föräldrapenning framgår dock att om en förälder på grund av sjukdom eller funktions- hinder varaktigt saknar förmåga att vårda barnet, får den andra föräldern föräldrapenning , 14 kap. 16 § SFB. Enligt gällande rätt finns det en möjlighet att ansöka om andra former av ekonomisk ersättning eller stöd för föräldrar med funk- tionsnedsättning, former som inte är kopplade till föräldrapenning eller föräldraledighetslagen. Se t.ex. bestämmelserna om särskilda socialförsärsäkringsförmåner vid funktionshinder i 48–52 kap. SFB. 6.4.3Anpassade villkor för föräldrar till barn med funktionsnedsättning eller långvarig sjukdom Föräldraledighetslagen saknar uttrycklig reglering som rör barn med funktionsnedsättning eller långvarig sjukdom. Bestämmelserna om tillfällig föräldrapenning och därmed sammanhängande rätt till för- äldraledighet är dock i vissa delar generösare för dessa personer. Där- utöver finns även rätten till omvårdnadsbidrag och en därtill knuten rätt till ledighet. För barn som har ett särskilt behov av tillsyn eller vård på grund av sjukdom, utvecklingsstörning eller annan funktionsnedsättning är åldersgränsen för tillfällig föräldrapenning i stället (13 kap. 22 § SFB). I vissa fall kan också för varje barn och år lämnas, bl.a. vid sjukdom eller smitta hos barnet. För vård av barn som omfattas av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade finns det också en utökad rätt till tillfällig föräldrapenning (13 kap. 26 § SFB). Föräldrarna har då rätt till s.k. kontaktdagar från barnets födelse till dess att barnet fyller . Dessutom gäller i fråga om denna grupp av barn enligt 13 kap. 27 § SFB att tillfällig föräldrapenning kan lämnas i samband med sjukdom eller smitta ända till dess att barnet fyller . Om barnet efter att ha fyllt går i en gymnasieskola som är anpassad för svårt rörelsehindrade ungdomar eller i en gymnasiesärskola lämnas tillfällig föräldrapenning till och med vårterminen det år då barnet fyller . En arbetstagare har enligt 9 § föräldraledighetslagen rätt till för- kortning av normal arbetstid med upp till en fjärdedel om det för barnet lämnas omvårdnadsbidrag enligt 22 kap. SFB. En försäkrad förälder har enligt 22 kap. 3 § SFB rätt till omvårdnadsbidrag för ett försäkrat barn, om barnet på grund av funktionsnedsättning kan antas vara i behov av omvårdnad och tillsyn under minst sex måna- der. Utgår omvårdnadsbidrag har båda föräldrarna rätt att förkorta arbetstiden med upp till en fjärdedel oavsett i vilken omfattning om- vårdnadsbidraget lämnas. Enligt 13 kap. 30 och 31 §§ SFB har föräldrar till allvarligt sjuka barn rätt till ett obegränsat antal dagar med tillfällig föräldrapenning när de behöver avstå från förvärvsarbete för vård av barnet. Rätten gäller fram till dess att barnet har fyllt och båda föräldrarna kan ta ut tillfällig föräldrapenning för samma barn och tid. Utöver detta finns det enligt gällande rätt en möjlighet att ansöka om andra former av ekonomiskt stöd eller assistans för föräldrar som har barn med funktionsnedsättning, former som inte är kopplade till föräldrapenning eller föräldraledighetslagen. Se t.ex. rätten till mer- kostnadsersättning till en förälder som har ett barn med nedsatt funktionsförmåga, 48 kap. SFB.