sou · H8B337 · 2020-06-17 00:00:00 — Överklagandet ska dock ges in till arbetslöshetskassan, dvs. den beslutande instansen. Om det i stället handlar om ett beslut av förvaltningsrätten ska över- klagandet ställas till kammarrätten men ges in till den beslutande förvaltningsrätten. Det är den beslutande instansen som prövar om ett överklagande har kommit in i rätt tid (se nedan). Det kan alltså vara antingen arbetslöshetskassan, förvaltningsrätten eller kammar- rätten. I överklagandet ska den som överklagar ange vilket beslut som över- klagas och på vilket sätt han eller hon vill att beslutet ändras. I 3 och 4 §§ förvaltningsprocesslagen (1971:291) finns ytterligare bestämmelser om vad ett överklagande som ska prövas av allmän för- valtningsdomstol ska innehålla. Förslaget behandlas i avsnitt 20.5.6. I paragrafen finns bestämmelser om de formkrav som gäller för ett överklagande. Paragrafen motsvarar delvis 53 § andra stycket . Paragrafens har utformats med 43 § andra och tredje stycket förvalt- ningslagen som förebild. Bestämmelsen i första stycket anger vilken information som ska lämnas i överklagandet. Av bestämmelsen framgår att överklagandet ska innehålla uppgifter om vilket beslut som överklagas och på vilket sätt den som överklagar beslutet vill att det ska ändras. Att den som överklagar ska ange på vilket sätt han eller hon vill att beslutet ändras innebär inte att bestämmelsen ställer några höga krav på tydlighet och konkretion. Klagandens skriftligen uttryckta vilja bör tolkas väl- villigt av överinstansen. Bestämmelsen hindrar inte att ett ändrings- yrkande preciseras eller ändras senare under handläggningen. I andra stycket finns en upplysningsbestämmelse om att det i 3 och 4 §§ förvaltningsprocesslagen finns ytterligare bestämmelser om vad ett överklagande som ska prövas av allmän förvaltningsdomstol ska innehålla. Ett överklagande av ett beslut ska ha kommit in till beslutsinstansen från den dag då den som överklagar fick del av beslutet genom den instansen. Om den som överklagar är en part som företräder det allmänna, ska överklagandet ha kommit in från den dag som beslu- tet meddelades. Förslaget behandlas i avsnitt 20.5.7. I paragrafen finns bestämmelser om överklagandetiden vid över- klagande av ett beslut. Paragrafen motsvarar delvis 54 § andra meningen . Av första stycket följer att ett överklagande av ett beslut ska ha kommit in till beslutsinstansen från den dag då den som överklagar fick del av beslutet genom myndigheten. Det är alltså tidpunkten när den enskilde underrättades om beslutet genom beslutsmyndighetens åtgärder som är avgörande för beräkningen av tidsfristen. Enligt andra stycket ska överklagandet i stället ha kommit in från den dag då beslutet meddelades, om den som över- klagar är en part som företräder det allmänna. Utgångspunkten för beräkningen av fristen enligt bestämmelsen är tidpunkten för när beslutsinstansen meddela de sitt beslut. Detta inträffar normalt när instansen expedierar beslutet eller vidtar någon annan liknande åt- gärd för att göra beslutet tillgängligt för utomstående. Beslutsinstansen prövar om överklagandet har kommit in i rätt tid. Om det har kommit in för sent ska den instansen besluta att överklagandet inte får tas upp till prövning (avvisning). Ett överklagande ska dock inte avvisas om 1.förseningen beror på att beslutsinstansen inte har lämnat en korrekt underrättelse om hur man överklagar, eller 2.överklagandet har kommit in till överinstansen inom överkla- gandetiden. Förslaget behandlas i avsnitt 20.5.8. I paragrafen finns bestämmelser om rättidsprövning av ett över- klagande av ett beslut. Paragrafen motsvarar delvis 55 § och har utformats med 45 § förvaltningslagen som förebild. Enligt bestämmelserna i första stycket prövar beslutsinstansen frågan om ett överklagande har kommit in i rätt tid. Om överklagandet har kommit in för sent ska beslutsinstansen besluta att det inte får tas upp till prövning (avvisning). Bestämmelserna innebär att det ligger exklusivt på beslutsinstansen att pröva om överklagandet har kom- mit in i rätt tid. Med uttrycket rätt tid avses den frist som regleras i 13 §. Någon annan prövning av förutsättningarna för att överinstansen ska kunna ta upp överklagandet till sakprövning ska beslutsinstansen inte göra. Om överklagandet har kommit in för sent ska beslutsinstansen enligt huvudregeln meddela ett formellt avvisningsbeslut. I 15 § regleras vad beslutsinstansen ska göra om överklagandet inte avvisas. Av andra stycket 1 följer att ett överklagande inte ska avvisas om förseningen beror på att beslutsinstansen inte har lämnat en korrekt underrättelse om hur man överklagar. Kravet att underrättelsen ska vara korrekt innebär att beslutsinstansen måste ha lämnat en under- rättelse i ett fall när ett beslut får överklagas och att innehållet i underrättelsen ska vara sakligt sett riktigt när det gäller överklagande- tiden. Om underrättelsen är missvisande eller om beslutsinstansen inte har lämnat en sådan underrättelse i ett enskilt fall när den borde ha lämnats är kravet inte uppfyllt. I ett sådant fall behöver klaganden inte anlita det extraordinära rättsmedlet återställande av försutten tid för att överklaga. Av andra stycket 2 följer vidare att ett överklagande inte ska av- visas om överklagandet inom den tid som gäller för överklagande har kommit in till överinstansen. I 16 § andra stycket finns bestämmel- ser om förfarandet om ett överklagande av ett beslut felaktigt har kommit in till överinstansen i stället för till beslutsinstansen. Den får i dessa fall göra rättidsprövningen med utgångspunkt i de upp- lysningar som överinstansen lämnar om när överklagandet kom in dit. Om överklagandet inte avvisas ska beslutsinstansen skyndsamt över- lämna överklagandet och övriga handlingar i ärendet till överinstansen. Om beslutsinstansen ändrar ett beslut som har överklagats, ska den överlämna även det nya beslutet till överinstansen. Överklagandet ska anses omfatta det nya beslutet. Förslaget behandlas i avsnitt 20.5.9. Paragrafen reglerar beslutsinstansens överlämnande av ett över- klagande till överinstansen och vad beslutsinstansen ska göra om den i samband med ett överklagande ändrar sitt ursprungliga beslut. Para- grafen motsvarar delvis 56 § och har utformats med 46 § för- valtningslagen som förebild. I första stycket anges att om överklagandet inte avvisas ska besluts- instansen skyndsamt överlämna överklagandet och övriga hand- lingar i ärendet till överinstansen. Att överklagandet ska överlämnas skyndsamt innebär att beslutsinstansen så snart det kan ske, sedan rättidsprövningen har gjorts, ska överlämna handlingarna till över- instansen. Genom bestämmelsen markeras även att beslutsinstansen inte i onödan ska dröja med att ta ställning i rättidsfrågan. I andra stycket regleras vad beslutsinstansen ska göra om den i samband med ett överklagande ändrar sitt ursprungliga beslut enligt de förutsättningar som anges i 14 kap. 3 och 4 §§. I bestämmelsen anges att om beslutsinstansen ändrar ett beslut som har överklagats ska den överlämna även det nya beslutet till överinstansen. Det inne- bär att det nya beslutet ska överlämnas till överinstansen oberoende av hur beslutet ändras, dvs. både om beslutsinstansen ändrar beslutet endast delvis enligt klagandens begäran och om beslutet ändras helt enligt begäran. Vidare anges i stycket att överklagandet i en sådan situa- tion ska anses omfatta det nya beslutet. Det innebär att klaganden inte behöver överklaga även det nya beslutet för att detta ska omfattas av överinstansens prövning. Det innebär också att det nya beslutet alltid måste beaktas av överinstansen vid dess prövning. Överinstansen prövar frågor om att avvisa ett överklagande på någon annan grund än att det har kommit in . Om ett överklagande felaktigt har getts in till överinstansen, ska den instansen vidarebefordra överklagandet till beslutsinstansen och sam- tidigt ange vilken dag som överklagandet kom in till överinstansen. Förslaget behandlas i avsnitt 20.5.10. I paragrafen finns bestämmelser om överinstansens ansvar för att ta ställning till andra sakprövningsförutsättningar än rättidsfrågan vid ett överklagande. I paragrafen regleras också förfarandet när ett överklagande har kommit in till överinstansen i stället för till besluts- Paragrafen har inte någon motsvarighet i . Para- grafen har utformats med 47 § förvaltningslagen som förebild. Av första stycket följer att överinstansen prövar frågor om att avvisa ett överklagande på någon annan grund än att det har kommit in . Bestämmelsen innebär att det ligger exklusivt på över- instansen att pröva andra förutsättningar för att ta upp överkla- gandet till prövning i sak än frågan om överklagandet har skett i rätt tid. Det handlar t.ex. om att avgöra om det överklagade beslutet är överklagbart och om den som överklagar har rätt att överklaga och är behörig att föra talan i det enskilda fallet. Av bestämmelsen fram- går också indirekt att överinstansen inte prövar rättidsfrågan. Av andra stycket följer att om ett överklagande felaktigt har getts in till överinstansen, ska den myndigheten vidarebefordra överkla- gandet till beslutsmyndigheten och ange vilken dag som överklagandet kom in till överinstansen. Överklagandet ska vidare- befordras utan att överinstansen först gör en bedömning av övriga sakprövningsförutsättningar. För tillämpningen av bestämmelsen gäller också att den högre instansen inte själv ska pröva om överklagandet har kommit in i rätt tid. Skyldigheten att ange vilken dag överklagandet kom in kan fullgöras t.ex. genom att handlingen förses med en datum- stämpel eller på något annat sätt. Bestämmelsen i paragrafen kom- pletterar undantagsbestämmelsen i 14 § andra stycket. Överinstansen får bestämma att det överklagade beslutet tills vidare inte ska gälla. Förslaget behandlas i avsnitt 20.5.10. I paragrafen finns en bestämmelse om s.k. inhibition. Paragrafen har inte någon motsvarighet i . Paragrafen har utformats med 48 § förvaltningslagen som förebild. I paragrafen anges det att överinstansen får bestämma att det över- klagade beslutet tills vidare inte ska gälla. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Genom lagen upphävs lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring. 3.Den upphävda lagen gäller dock fortfarande för den som har en pågående ersättningsperiod vid ikraftträdandet. Förslaget behandlas i avsnitt 26.2 och 26.3. I paragrafen regleras när lagen träder i kraft och under vilka för- hållanden bestämmelser i den äldre lagen gäller efter ikraftträdandet. I punkt 1 anges att den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring trä- der i kraft . I punkt 2 anges att den gamla lagen om arbetslöshetsförsäkring upphör att gälla som den nya lagen träder i kraft. Av punkt 3 framgår att den upphävda lagen ska fortsätta att gälla för den som har en pågående ersättningsperiod vid ikraftträdandet. För att en ersättningsperiod ska anses påbörjad ska den sökande ha fått ut ersättning eller verkställt en eller . Ersätt- ningsperioden ska också anses påbörjad om den sökande helt eller delvis har verkställt ett beslut om varning eller avstängning från rätt till ersättning. Detsamma gäller ett beslut om frånkännande från rätt till ersättning. Ersättningsperioden, som normalt är , är inte längre pågående då en sökande har förbrukat i en ersätt- ningsperiod. Ersättningsperioden är förbrukad när en sökande fått ut ersättning för alla . Ersättningsperioden kan även förbrukas på andra sätt, t.ex. om en sökande fått ett beslut om frånkännande från rätt till ersättning för fler dagar än som finns kvar i ersättningsperioden. Detsamma gäller om en sökande har fått så många beslut om avstängning från rätt till ersättning att ersättnings- perioden har upphört av den anledningen. Ersättningsperioden är inte heller längre pågående när det har gått så att en sökande inte kan återknyta till perioden, dvs. om det gått än tolv måna- der sedan han eller hon senast fick ersättning eller aktivitetsstöd. 28.2Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringsbalken 6 kap. 20 § Den som får någon av följande förmåner är försäkrad för inkomst- relaterad sjukersättning och inkomstrelaterad aktivitetsersättning enligt 6 § 5, inkomstgrundad ålderspension enligt 6 § 8 och inkomst- relaterad efterlevandeförmån enligt 6 § 9 och 11: 1.omvårdnadsbidrag enligt 5 kap. 9 § 5, 2.arbetslöshetsersättning från arbetslöshetskassa, 3.aktivitetsstöd till den som deltar i ett arbetsmarknadspolitiskt program, 4.ersättning till deltagare i teckenspråksutbildning för vissa för- äldrar (TUFF), 5.dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt och till andra som får dagpenning enligt de grunder som gäller för totalförsvarspliktiga, och 6.stipendium som enligt 11 kap. 46 § inkomstskattelagen (1999:1229) ska tas upp som intäkt i inkomstslaget tjänst. Förslaget behandlas i avsnitt 25.3. Paragrafen reglerar att den som får förmåner som räknas upp i paragrafen är försäkrad för inkomstrelaterad sjukersättning och in- komstrelaterad aktivitetsersättning, inkomstgrundad ålderspension och inkomstrelaterad efterlevandeförmån. I punkt 2 görs en följdändring med anledning av att begreppet ”dagpenning”, som bestämmelsen hänvisar till, har bytts ut mot ”arbets- löshetsersättning” i den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring. 25 kap. 7 a § För en försäkrad som har inkomst av anställning, bedriver närings- verksamhet i aktiebolagsform och som är företagare i den mening som avses i 4 kap. 5 och 6 §§ lagen (202X:XX) om arbetslöshetsför- säkring ska, räknat från den månad då anmälan för registrering enligt 7 kap. 2 § skatteförfarandelagen (2011:1244) har gjorts eller borde ha gjorts (uppbyggnadsskedet), den sjukpenninggrundande inkomsten av anställningen i aktiebolaget beräknas till minst vad som motsvarar skälig avlöning för liknande arbete för annans räkning. Om den försäkrade har bedrivit samma verksamhet i en sådan företagsform som avses i 9 § första stycket ska uppbyggnads- skedet räknas från den tidpunkt som följer av den paragrafen. Förslaget behandlas i avsnitt 25.3. I paragrafen regleras hur den sjukpenningsgrundande inkomsten ska beräknas för en försäkrad som har inkomst av anställning, be- driver näringsverksamhet i aktiebolagsform och som är företagare enligt regelverket för arbetslöshetsförsäkringen. I paragrafens första stycke görs en följdändring med anledning av att de paragrafer och den lag som bestämmelsen hänvisar till har ersatts av en ny lag och nya paragrafer. Ändringen innebär att hän- visningen till bestämmelserna om vem som anses vara företagare en- ligt justeras till att hänvisa till motsvarande bestämmelser i den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring. 59 kap. 13 § Som inkomst av anställning räknas följande sociala förmåner: 3.Ersättning från i form av sjuklönegaranti enligt 20 § lagen (1999:1047) om sjuklön. 4.Sjukpenning eller motsvarande ersättning enligt denna balk eller annan författning eller på grund av särskilt beslut av regeringen. Detta gäller i den utsträckning ersättningen har trätt i stället för en försäkrads inkomst som arbetstagare i allmän eller enskild tjänst. 5.Inkomstrelaterad sjukersättning och inkomstrelaterad aktivi- tetsersättning. 6.Livränta på grund av arbetsskada eller annan skada som avses i 41–44 kap. 8.Arbetslöshetsersättning från arbetslöshetskassa. 9.Aktivitetsstöd till den som deltar i ett arbetsmarknadspolitiskt program. 10.Ersättning till deltagare i teckenspråksutbildning för vissa för- äldrar (TUFF). 11.Dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt och till andra som får dag- penning enligt de grunder som gäller för totalförsvarspliktiga. 12.Bidrag från och i den utsträckning som regeringen föreskriver det. Förslaget behandlas i avsnitt 25.3. I paragrafen regleras att vissa i paragrafen uppräknade sociala för- måner ska räknas som inkomst av anställning. Inkomsterna är där- med pensionsgrundande enligt 59 kap. 3 § socialförsäkringsbalken. I punkt 8 görs en följdändring med anledning av att begreppet ”dag- penning”, som bestämmelsen hänvisar till, har bytts ut mot ”arbetslös- hetsersättning” i den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande när en försäkrad får dagpen- ning enligt den upphävda lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring. Förslaget behandlas i avsnitt 26.2 och 26.3. I punkt 1 anges att lagen träder i kraft . I punkt 2 anges att äldre föreskrifter fortfarande gäller när en för- säkrad får dagpenning enligt den upphävda . Av övergångsbe- stämmelserna till den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring framgår det att gäller så länge som en enskild har kvar ersättningsdagar i en ersättningsperiod som är beslutad innan lagens ikraftträdande. 28.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta Skattepliktig inkomst enligt denna lag är: 1.avlöning eller därmed jämförlig förmån, som utgått av anställ- ning eller uppdrag hos svenska staten, svensk kommun eller svensk region; 2.avlöning eller därmed jämförlig förmån, som utgått av annan anställning eller annat uppdrag än hos svenska staten, svensk kommun eller svensk region, i den mån inkomsten förvärvats genom verksam- het här i riket; 3.arvode och liknande ersättning som uppburits av någon i egen- skap av ledamot eller suppleant i styrelse eller annat liknande organ isvenskt aktiebolag eller annan svensk juridisk person, oavsett var verksamheten utövats; 4.ersättning i form av pension, med undantag av barnpension, sjukersättning och aktivitetsersättning enligt socialförsäkringsbalken till den del det totala beloppet av uppburna ersättningar för varje kalendermånad överstiger en tolftedel av 0,77 prisbasbelopp, samt annan ersättning enligt samma balk; 5.pension på grund av anställning eller uppdrag hos svenska staten, svensk kommun eller svensk region; 6.belopp, som utgår på grund av annan pensionsförsäkring än tjänstepensionsförsäkring, om försäkringen meddelats i här i riket bedriven försäkringsrörelse samt belopp som utbetalas från pen- sionssparkonto fört av ett svenskt pensionssparinstitut eller av ett utländskt instituts filial i enligt lagen (1993:931) om indivi- duellt pensionssparande samt avskattning av en sådan försäkring eller ett sådant pensionssparkonto; belopp, som utgår på grund av annan pensionsförsäkring än tjänstepensionsförsäkring samt avskattning av sådan annan försäk- ring, om försäkringen meddelats i en utländsk försäkringsrörelse i den utsträckning den skattskyldige vid den årliga beskattningen fått avdrag för eller om premierna inte räknats som inkomst för den försäkrade enligt inkomstskattelagen (1999:1229); 7.pension på grund av tjänstepensionsförsäkring eller avtal om tjänstepension som är jämförbart med försäkring inklusive avskatt- ning av sådan försäkring eller sådant avtal, samt annan pension eller förmån, om förmånen utgår på grund av förutvarande tjänst och den tidigare verksamheten huvudsakligen utövats i ; 8.ersättning enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller annan författning, som utgått till någon vid sjukdom eller olycks- fall i arbete eller på grund av militärtjänstgöring; 9.arbetslöshetsersättning från arbetslöshetskassa enligt lagen (202X:XX) om arbetslöshetsförsäkring; 10.annan härifrån uppburen, genom verksamhet här i riket för- värvad inkomst av tjänst; 11.återfört avdrag för egenavgifter enligt socialavgiftslagen (2000:980), arbetsgivaravgifter och egenavgifter som satts ned genom ändrad debitering, i den utsträckning avdrag har medgetts för avgif- terna samt avgifter som avses i 62 kap. 6 § inkomstskattelagen och som satts ned genom ändrad debitering, i den utsträckning avdrag har medgetts för avgifterna och dessa inte hänför sig till närings- verksamhet; 12.sjöinkomst som avses i 64 kap. 3 och 4 §§ inkomstskattelagen iden utsträckning inkomsten förvärvats genom verksamhet på –ett handelsfartyg som ska anses som svenskt enligt sjölagen (1994:1009), utom i de fall fartyget hyrs ut i huvudsak obemannat till en utländsk redare och sjömannen inte är anställd hos fartygets ägare eller hos en arbetsgivare som ägaren anlitar, eller –ett utländskt handelsfartyg som en svensk redare hyr i huvud- sak obemannat, om sjömannen är anställd hos redaren eller hos arbetsgivare som redaren anlitar. Som inkomst enligt första stycket 1–3 och 12 anses också för- skott på sådan inkomst. Verksamhet på grund av anställning eller uppdrag i svenskt före- tag eller vid ett utländskt företags fasta driftställe i anses ut- övad här i riket även om den enskilde inom ramen för verksamheten –gör tjänsteresor utomlands, eller –utför arbete utomlands i sin bostad under förutsättning att tiden för arbetet där uppgår till högst hälften av den enskildes totala arbetstid Skattepliktig inkomst enligt denna lag är dock endast sådan in- komst som skulle ha beskattats hos en obegränsat skattskyldig enligt inkomstskattelagen. Förslaget behandlas i avsnitt 25.3. I paragrafen regleras vilka inkomster som är skattepliktiga för fysiska personer som är bosatta utomlands. I första stycket 9 görs en följdändring med anledning av att be- greppet ”dagpenning”, som bestämmelsen hänvisar till, har bytts ut mot ”arbetslöshetsersättning” i den nya lagen om arbetslöshetsför- säkring. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för dagpenning som har beslu- tats enligt den upphävda lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring. Förslaget behandlas i avsnitt 26.2 och 26.3. I punkt 1 anges att lagen träder i kraft . I punkt 2 anges att äldre föreskrifter fortfarande gäller för dag- penning som har beslutats enligt den upphävda . Av övergångs- bestämmelserna till den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring fram- går att gäller så länge som en enskild har kvar ersättningsdagar i en ersättningsperiod som är beslutad innan lagens ikraftträdande. 28.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor Arbetslöshetsförsäkringen enligt lagen (202X:XX) om arbetslös- hetsförsäkring handhas av arbetslöshetskassor som har registrerats enligt 7–14 §§. Arbetslöshetskassor är föreningar för vilkas bildande och verksamhet det finns närmare bestämmelser i denna lag. En arbetslöshetskassas verksamhet ska omfatta ett visst verksam- hetsområde. Ett verksamhetsområde omfattar en viss yrkeskategori eller bransch eller vissa närbesläktade sådana. Förslaget behandlas i avsnitt 25.3. I paragrafen regleras att arbetslöshetsförsäkringen handhas av arbets- löshetskassor som har registrerats enligt 7–14 §§ LAK. I första stycket görs en följdändring med anledning av att den lag som bestämmelsen hänvisar till har ersatts av en ny lag om arbetslös- hetsförsäkring. I övrigt görs vissa språkliga ändringar. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen får förelägga arbetslös- hetskassan att inom avge yttrande eller vidta rättelse, om inspektionen finner att ett beslut som anmäls för registrering eller en handling som bifogas anmälan 1.inte har tillkommit i behörig ordning, 2.till sitt innehåll strider mot lagen (202X:XX) om arbetslös- hetsförsäkring, mot denna lag, mot föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa lagar eller mot arbetslöshetskassans stadgar, 3.i något viktigare hänseende har formulerats otydligt eller vilse- ledande. Om en arbetslöshetskassa inte följer ett sådant föreläggande, ska anmälan avskrivas. En underrättelse om att så kan ske ska tas in i föreläggandet. Förslaget behandlas i avsnitt 25.3. I paragrafen regleras IAF.s möjligheter att under vissa förutsätt- ningar förelägga en arbetslöshetskassa att avge yttrande eller vidta rättelse i ärenden om registrering av en arbetslöshetskassa. I första stycket görs en följdändring med anledning av att den lag som bestämmelsen hänvisar till har ersatts av en ny lag om arbets- löshetsförsäkring. I övrigt görs vissa språkliga ändringar.