sou · H7B369 · 2020-01-01 00:00:00 — Övergripande information om validering är viktigt för att struktu- rerna för validering ska bli överblickbara. Myndigheterna som ingår i Valideringsdelegationen har bedrivit ett myndighetsöver- gripande samarbete om kommunikation om validering. Myndigheter- nas samarbete har resulterat i att det nu finns tydligare, målgrupps- anpassad och mer enhetligt utformad information på respektive myndighets webbplats. Det finns också länkar som hjälper besökare att hitta vidare till rätt myndighet beroende på besökarens behov av information. Arbetsförmedlingen har haft i uppdrag att utveckla arbetet med vägledning, bland annat har man genomfört en förstudie i syfte att undersöka hur en digital vägledningsplattform kan etableras.20 I en sådan plattform skulle besökare även kunna ta del av övergripande information om möjligheter till validering. Regeringen har ännu inte tagit ställning till det fortsatta arbetet med att utveckla en digital vägledningsplattform. Arbetsförmedlingen presenterade en informerande och orienterande karriärvägledningstjänst på sin webbplats. Kom- pletterande information om möjligheter till validering skulle kunna läggas in i denna digitala karriärvägledningstjänst. Arbetsförmed- lingen planerar även att presentera en digital vägledningskurs om hur de olika vägledningsverktygen kan användas. Rådet bör ansvara för att övergripande information om validering finns tillgängligt. Detta kan eventuellt åstadkommas genom vidare- utveckling av Arbetsförmedlingens karriärvägledning, alternativt får rådet pröva andra möjliga lösningar. Samlad uppföljning och utvärdering Regelbundet återkommande uppföljning och utvärdering av valider- ing inom systemets olika delar behövs för att synliggöra resultatet av validering för individ och samhälle. Även en samlad uppföljning 20Regleringsbrev för avseende Arbetsförmedlingen. och utvärdering är dock viktig, inte minst för att genomförandet av validering är decentraliserat och utförs av många olika aktörer. Sta- ten saknar möjlighet att direkt styra vissa av dessa aktörer, vilket gör uppföljning och utvärdering särskilt betydelsefullt. En heltäckande uppföljning av den samlade utvecklingen av struk- turerna för validering är en förutsättning för att kunna avgöra hur arbetet fortskrider och för att regeringen vid behov ska kunna styra om det. Rådet bör ansvara för att ge en samlad bild av utvecklingen. Detta innebär att rådet också bör få en pådrivande roll avseende den fortsatta utvecklingen av statistik inom olika områden (se vidare av- snitt 9.2). Respektive myndighet rapporterar i enlighet med sina respektive uppgifter och uppdrag. Identifiera behov av validering och initiera insatser Behov av validering inom olika områden kan uppstå till följd av exempelvis företagsnedläggningar och omstruktureringar. Rådet bör genom omvärldsbevakning och kontakter med olika aktörer identi- fiera behov av validering på nationell och regional nivå inom olika yrkesområden, branscher med mera. Rådet bör även initiera insatser för att genomföra och utveckla validering. Rådet bör därutöver bedriva omvärldsbevakning vad gäller vali- dering och utveckling av validering på internationell nivå. Det övergripande ansvaret behöver tydliggöras i Genom delegationens förslag att tillkalla ett råd för validering blir också ansvaret för frågan tydligare inom . är ansvaret för kompetensförsörjning, livslångt lärande och validering delat i regeringen och inom . Detta medför en viss otydlighet och risk för att frågor faller mellan stolarna. Delegationen har noterat att det i arbetsordningarna för Arbets- marknadsdepartementet, och Närings- departementet saknas ett uttalat ansvar för validering. Inte heller nämns ansvar för övriga frågor som handlar om det livslånga läran- det. Däremot finns ett ansvar för näringslivets kompetensförsörj- ning angivet i arbetsordningen för . Med anledning av ovanstående bedömer Valideringsdelegationen att det övergripande ansvaret för kompetensförsörjning, livslångt lärande och validering i bör tydliggöras. Andra former av organisering som övervägts Delegationen har även övervägt andra former av organisering för en tvärgående funktion inom eller nära kopplat till . Tillfälliga myndigheter eller funktioner kan av regeringen tillsättas i form av en kommitté inom kommittéväsendet eller ett särskilt kansli eller en ansvarig sakenhet inom . Kommittéerna lyder under regeringen men arbetar självständigt inom ramen för sina direktiv och lägger fram resultat av sitt arbete i eget namn. Kommittéformen passar väl när uppdraget till stor del handlar om att ta fram kunskapsunderlag och förslag eller för att väga samman olika intressen. Kommittéformen kan fungera förhållandevis bra även för kom- mittéer med andra typer av uppgifter (Statskontoret 2019, s. 21). De är enkla att inrätta och avveckla, billiga i drift och förenar status som myndighet med en närhet till . En kommitté får också en viss tyngd och mandat genom att ha ett uppdrag från reger- ingen. Den otraditionella användningen av kommittéformen kan dock medföra vissa risker, bland annat i form av bristande transpa- rens och otydliga ansvarsförhållanden. Kommittéformen kan också vara en nackdel när det gäller att stödja genomförandet av insatser som berör flera olika politikområden. Detta på grund av avståndet till den dagsaktuella politiken. Med ett särskilt kansli eller ansvarig sakenhet inom skulle valideringsfrågan få en större politisk tyngd än i en kommitté. Det finns dock nackdelar även med en sådan organise- ring. Ett kansli eller en ansvarig sakenhet inom får inte samma fristående roll som en kommitté och kan också vara svår att förena med linjeorganisation (Statskontoret 2019, s. 23). Ansvarsområdet skulle till stor del överlappa andra enheters ansvarsområden, vilket riskerar att leda till att frågan ned- prioriteras i förhållande till andra, större sakområden. Ett råd är fristående från de ordinarie processerna i , vilket kan vara både en fördel och en nackdel. att olika intressen kan vägas samman innan frågor bereds inom . Nackdelen är att förslag från råd inte kommer in naturligt i beredningsprocesserna på samma sätt som förslag som lämnas av en kommitté eller en funktion inom . Det centrala är emellertid att koordinera genomförandet av olika insatser för att få ett sammanhållet, nationellt och permanent system för validering på plats, inte att lämna fler förslag. Råd och dess kansli placeras i vissa fall i , som exempelvis Nationella innovationsrådet. I andra fall placeras råden vid en befintlig myndighet, som till exempel () och det nationella vårdkompetensrådet (). 7.5.3Kompetensförsörjning – en grunduppgift i det regionala utvecklingsansvaret Förslag: En grunduppgift i det regionala utvecklingsansvaret ska vara att fastställa mål och prioriteringar för det regionala kom- petensförsörjningsarbetet, där validering ingår som en viktig del. I uppgiften ska även ingå att följa upp, utvärdera och redo- visa till regeringen resultaten av det regionala kompetensförsörj- ningsarbetet samt en bedömning av regionens kompetensbehov inom offentlig och privat sektor . Uppgifterna ska regleras i lagen (2010:630) om regionalt utvecklingsansvar. Förordningen (2009:145) med instruktion för ska ändras så att det tydligt framgår att myndigheten ska främja, stödja och samordna samt förmedla kunskap i frågor som rör regionalt kompetensförsörjningsarbete. Bedömning: I den nationella strategin för regional tillväxt 2021–2027 bör det framgå att det regionala arbetet ska fortsätta med att bidra till att etablera respektive upprätthålla regionala strukturer för validering. Validering bidrar till nytta i det regionala kompetensförsörjningsarbetet En väl fungerande kompetensförsörjning är central för att bidra till hållbar regional tillväxt genom att arbetsgivare i privat och offentlig sektor får tillgång till rätt kompetens. Validering syftar till att syn- liggöra och bekräfta en persons kunnande, oavsett hur det har för- värvats. Validering kan därmed bidra till att skapa nytta ur ett regio- nalt kompetensförsörjnings- och sysselsättningsperspektiv genom att synliggöra och bekräfta den kompetens som finns i regionen. Genom validering ökar möjligheterna att ta tillvara den kompetens som finns bland anställda och arbetssökande i regionen. Regionerna har en roll i att driva på, samordna, stödja och öka kunskapen bland regionala aktörer när det gäller validering (Tillväxt- verket 2019b, s. 15). Regional samverkan om validering kan bidra till att tillgången till validering blir likvärdig mellan kommuner och att systemet för validering hålls ihop. När det gäller vuxenutbildning (komvux) har Utred- ningen om planering och dimensionering av komvux och gymna- sieskola (U 2018:01) i uppdrag att föreslå hur gymnasial utbildning bättre kan planeras och dimensioneras utifrån regionala och natio- nella kompetensbehov (dir. 2018:17). Syftet med utredningen är bland annat att trygga den regionala och nationella kompetensförsörj- ningen och förbättra tillgången till ett allsidigt utbud av utbildningar av hög kvalitet. Utredningens förslag kan komma att förbättra till- gången även till validering. Utredningen ska lämna sina förslag . Valideringsdelegationens uppföljning av regionernas arbete med att etablera strukturer för validering visar att de är på god väg. Många regioner har lyckats mobilisera relevanta samverkans- aktörer i regionen och fått igång ett gemensamt utvecklingsarbete (se bilaga 3). Den kommunala vuxenutbildningen, Arbetsförmed- lingen, kommunernas arbetsmarknadsenheter, Vård- och omsorgs- college och Teknikcollege är vanliga samverkansaktörer, men i många regioner medverkar också folkhögskolor, yrkeshögskolean- ordnare och högskolor. Nyttan av validering på regional nivå blir tydlig när den kopplas till det regionala kompetensförsörjningsarbetet. Samordningsan- svaret för att identifiera behov och driva kompetensförsörjnings- arbetet framåt ligger på regional nivå men de formella mandaten är som störst på nationell och nivå med begränsad rådighet på regional nivå (2015, s. 22). Reglering i lag ger ett tydligt mandat till regionerna att arbeta med kompetensförsörjning och validering För att strukturer för validering på regional nivå ska kunna etableras och fungera även på bör regionerna få ett långsiktigt upp- drag och mandat att arbeta med kompetensförsörjning och valider- ing. Flera regioner vittnar om att utvecklingsarbetet tenderar att avta till förmån för andra uppgifter som är reglerade eller mer priorite- rade när tillfälliga uppdrag upphör. Valideringsdelegationen föreslår därför att en grunduppgift i det regionala utvecklingsansvaret ska vara att, tillsammans med relevanta aktörer i regionen, fastställa mål för det regionala kompetensförsörj- ningsarbetet, där validering ska ingå som en viktig del. Uppgiften ska regleras i lag. I uppgiften ska därutöver ingå att följa upp, utvärdera och redovisa till regeringen resultaten av det regionala kompetensför- sörjningsarbetet, med utgångspunkt i de mål som satts upp för arbetet, samt en bedömning av länets kompetensbehov . Det sistnämna gör det möjligt för regionerna att signalera till regeringen om behov av stöd för att lösa eventuella akuta kom- petensbrister, som regeringen på årlig basis får en åter- koppling från samtliga län om regionala behov och utbud av kom- petens. I uppgiften ingår inte att ansvara för att samla in statistik om utbildning och validering. Det ansvaret ligger på nationell nivå (se avsnitt 9.2). i kompetensförsörjningsarbetet tydliggörs i instruktionen Delegationen har noterat att redan har kompetens- försörjning som ett av sex resultatområden som myndigheten sätter mål för och fördelar resurser till. Delegationen föreslår dock att förordningen (2009:145) med in- struktion för ska ändras så att det tydligt framgår att myndigheten ska främja, stödja och vara samordnande samt förmedla kunskap i frågor som rör regionalt kompetensförsörjningsarbete. Arbetet att etablera och upprätthålla regionala strukturer för validering bör framgå av den nationella strategin Regionerna efterfrågar ett tydligt mandat för att samordna relevanta aktörer i arbetet med att etablera och upprätthålla strukturer för vali- dering på regional nivå. Att reglera en sådan mer specifik uppgift i lag är dock inte lämpligt. Uppgiften bör inte heller införas i förord- ningen (2017:583) om regional tillväxt, som främst reglerar den regi- onala utvecklingsstrategin och statliga myndigheters medverkan i det regionala tillväxtarbetet. Vikten av att regionerna fortsätter bidra till att etablera respektive upprätthålla effektiva regionala strukturer för validering, inom ramen för det regionala kompetensförsörjningsarbetet, bör däremot framgå av den kommande nationella strategin för regional tillväxt för perio- den –2027. Det arbete som påbörjats i regionerna kan därmed fortsätta även efter 2020, då det nuvarande uppdraget löper ut. 7.5.4Regioner ska kunna ansöka om medel för att etablera regionala strukturer för validering Förslag: Regioner ska enskilt eller gemensamt kunna ansöka om medel från för att bidra till att utveckla och etablera effektiva strukturer för validering på regional nivå. Regionala strukturer för validering fyller en viktig funktion. I inleddes valideringsverksamheten 1998 i form av ett pro- jekt inom ramen för . fördes verksamheten över till och efter ett antal ombildningar fick verksamheten 2012 namnet Validering Väst. En utvärdering visar att Validering Väst fungerar både som en motor i utvecklingen av valideringsarbetet och som nätverksskapande mäklare som underlättar samverkan mellan involverade aktörer (VGR 2019). Arbetet med att stödja, driva på, utveckla och sprida validering och valideringsmodeller bedöms som framgångsrikt, både sett till kvalitet, omfattning och spridningen av arbetet. En redan etablerad struktur kan underlätta när samverkan kring validering behöver byggas upp inom ett område. Universitets- och högskolerådets uppföljning av pilotverksamheten för bedömning av reell kompetens () pekar på att lärosätena inom Validerings- nätverk Väst21 har kommit långt i att skapa varaktiga strukturer för bedömning av reell kompetens (UHR 2019). Lärosätena har be- slutat om en gemensam stödmanual för arbetet med validering för behörighet och tillgodoräknande riktat till kartläggare, bedömare och beslutsfattare. hämtade stöd och exper- tis från Validering Väst, som också medverkade i den arbetsgrupp som tog fram stödmanualen. Utvecklingen av samverkan kring validering mellan vuxenutbildning och Arbetsförmedlingen i , den så kallade Valideringsbyrån, hade också operativt stöd av Validering Väst, vilket underlättade arbetet. Utveckling av regional samverkan om validering är viktigt för att öka tillgången till validering. och är två regioner som påbörjade detta arbete tidigt och som etablerade regionala stödstrukturer för valideringsarbetet. Valideringsdelega- tionens uppföljning visar att omfattningen av validering ökade i dessa regioner (se bilaga 3). Samtliga regioner har påbörjat arbetet med att etablera strukturer för validering men har kommit olika långt. Det tar tid att bygga upp strukturer, vilket uppbyggnaden av valideringsverksamheten i är ett exempel på. är inte tillräckligt för att etablera långsiktigt hållbara strukturer för validering. Vissa regioner är också för små för att bygga upp egna regionala strukturer (Tillväxtver- ket 2019b, s. 15). För vissa regioner kan det vara mer effektivt och ändamålsenligt att bygga upp en gemensam struktur. Valideringsdelegationen föreslår därför att regioner, enskilt eller gemensamt med andra regioner, ska kunna ansöka om medel från för att bidra till att utveckla och etablera effektiva strukturer för validering på regional nivå. 21Valideringsnätverk Väst består av , , Hög- skolan i , , , och Stiftelsen . 8Finansiering för genomförande och utveckling Långsiktig finansiering är en av grundförutsättningarna för att vali- dering ska komma till stånd och för att strukturer för validering ska kunna utvecklas. I detta kapitel diskuteras problem och möjligheter vad gäller finansiering för att genomföra validering respektive för ut- veckling av strukturer och modeller för validering. Genomförande av validering finansieras av den aktör som initierar insatsen. Det är en grundprincip som över åren utvecklats till praxis. Individer som inte tillhör någon av de prioriterade målgrupperna eller som arbetsgivaren inte kan eller vill betala för riskerar dock att inte få tillgång till validering. Det finns behov av insatser för att öka kännedomen bland arbetsgivare om nyttan av validering, särskilt bland mindre arbetsgivare. Ett annat problem är att de ekonomiska incitamenten att genomföra validering inom utbildningssystemet ofta är svaga (avsnitt 8.1). I har särskilda utvecklingsmedel avsatts för begränsade perioder inom både utbildning och arbetsmarknad. En mer långsiktig tillgång till utvecklingsmedel finns inom europeiska socialfonden, ESF. Medel för kompetensförsörjning och livslångt lärande har dock varit begränsade inom ESF (avsnitt 8.2). I avsnitt 8.3 gör Valideringsdelegationen bedömningen att vali- dering bör lyftas fram som ett verktyg för kompetensförsörjning och livslångt lärande inom ESF och att medel för kompetensför- sörjning och livslångt lärande bör utökas i den kommande program- perioden. 8.1Finansiering av genomförande av validering 8.1.1Grundprincip –validering finansieras av den aktör som initierar insatsen Den tidigare Valideringsdelegationen föreslog i sin slutrapport att den aktör som initierar en validering också ska finansiera den (Valider- ingsdelegationen 2008, s. 32–33). Denna grundprincip har utvecklats till praxis.1 Principen innebär följande: •Validering för arbetssökande vid Arbetsförmedlingen finansieras av myndigheten. •Validering för studerande inom formell utbildning finansieras av huvudmännen inom komvux, utbildningsanordnare inom yrkes- högskolan respektive högskola och universitet. •Validering för anställda som omfattas av omställningsavtal finan- sieras i aktuella fall av berörd omställningsorganisation. •Validering i samband med rekrytering och kompetensutveckling för anställda finansieras av arbetsgivaren, eftersom ansvaret för kompetensutveckling och vidareutbildning för anställda är arbets- givarens ansvar. Grundprincipen om att den aktör som initierar insatsen också finan- sierar den innebär dock att individer i vissa fall kan falla mellan stolarna. 8.1.2Individer utanför fastställda målgrupper får inte alltid tillgång till validering I de fall individen inte tillhör någon av de prioriterade målgrupperna finns en risk att individen inte får tillgång till validering. Det är där- för viktigt att validering är tillgängligt även för personer som på egen hand vill komma vidare i arbete eller utbildning. I dessa fall bör per- soner som vill genomgå en validering själva kunna köpa insatsen från en utförare. Denna möjlighet finns för många av branschernas modeller för validering av yrkeskompetens, men däremot inte för validering mot 1Se även (2018). En validering kan också vara kostsam, vilket innebär att alla inte har möjlighet att finansiera en validering på egen hand. Delegationen gjorde i delbetänkandet Validering i högskolan (SOU 2018:29) bedömningen att Universitets- och högskolerådet bör ges ett uppdrag att ansvara för utlåtanden med förhandsbesked om tillgodoräknande av tidigare lärande på eftergymnasial nivå och att myndigheten ska få ta ut avgifter för dessa utlåtanden. De flesta remissinstanserna ställde sig positiva till förslaget och angav även att det är rimligt att individen får betala en del av kostnaden själv. Arbetsgivaren, som ansvarar för finansiering av kompetensutveck- ling och vidareutbildning av sina anställda, kan i vissa fall betala för validering för anställda. Arbetsgivarens incitament att bekosta vali- dering för sina anställda och finansiera eventuella kompletterande utbildningsinsatser kan dock vara begränsade eftersom det kan öka de anställdas attraktivitet för andra arbetsgivare (se avsnitt 3.2.1). Parterna på arbetsmarknaden kan i kollektivavtal eller genom så kallade kompetenskonton eller liknande komma överens om möjlig- heten till validering i samband med kompetensutvecklingsinsatser. Det ligger dock utanför Valideringsdelegationens uppdrag att lämna något förslag med anknytning till detta. Frågan om hur validering kan finansieras för individer som inte ingår i de prioriterade målgrupperna, eller för anställda som inte får en validering finansierad via avtal eller av arbetsgivaren, bör hanteras inom ramen för den nationella strategin för kompetensförsörjning och livslångt lärande (se avsnitt 7.5.1). 8.1.3Kännedomen om nyttan med validering bland mindre arbetsgivare behöver öka Arbetsgivarens incitament att validera sina anställda och finansiera eventuella kompletterande insatser kan även bero på om arbetsgivaren uppfattar att det finns en koppling mellan kompetensutveckling av de anställda och verksamhetens mål. Om arbetsgivaren inte förstår nyttan med validering finns få argument för att finansiera validering och kompetensutveckling. Den målgruppsanalys som genomförts inom ramen för Validerings- delegationens myndighetssamverkan om validering visar att känne- domen om begreppet validering generellt är god bland arbetsgivare (se bilaga 3). Av dem som känner till begreppet var det dock 72 pro- cent som svarade att de inte visste vart de skulle vända sig för att få information och stöd i hur validering kan användas som verktyg för rekrytering, kompetensutveckling och långsiktig kompetensförsörj- ning. Framför allt var det företag och organisationer med färre anställda samt inom privat sektor som inte känner till hur och var de kan få information och stöd. har i uppdrag att stimulera arbetet med kompe- tensförsörjning i små och medelstora industriföretag och industri- nära tjänsteföretag genom kompetenskartläggning och validering.2 ska genom information och erbjudande om stöd sprida kunskap om nyttan med komptenskartläggning och valider- ing, besluta om stöd till kartläggning och validering samt följa upp och identifiera förändrade kompetensbehov hos de företag som om- fattas av uppdraget. För att genomföra uppdraget har fått använda 2016 och 2017, 5 miljoner kro- nor 2018 samt 2019. genomför uppdraget genom att dels finansiera fem pilotprojekt i sju regioner (, , , , , och ), dels utveckla ett digitalt verktyg där små företag får möjlighet att implementera effektiva hr-proces- ser i sin verksamhet samt information, inspiration och verktyg på webbplatsen . 8.1.4Få länder i har öronmärkta pengar för validering Europeiska centret för utveckling av yrkesutbildning, Cedefop, tar fram tematiska rapporter om vissa aspekter som anses vara särskilt relevanta för utvecklingen av validering i . En av slutsatserna i en temarapport om finansiering är att det finns begränsad information om finansiering av validering, eftersom få länder (inklusive ) har öronmärkta pengar avsatta för detta (Cedefop 2016a, s. 56). I länder utan öronmärkta resurser förväntas utbildningsanordnare leverera validering inom ramen för den befint- liga ersättningen för utbildning. Hur mycket som fördelas till vali- dering blir därmed svårt att urskilja. Information om kostnader är 2Regeringsuppdrag N2016/06227/FÖF och N2018/04198/FÖF. också svårt att få fram på grund av fragmenterade strukturer för vali- dering. En svaghet som Cedefop lyfter fram med generell finansiering som är integrerad i ersättningen för utbildningen är att det blir svårt att följa upp i vilken utsträckning validering genomförs. En annan svaghet är att en generell ersättning inte ger incitament som kan bidra till att förändra attityderna bland utbildningsanordnare till kunnande som utvecklats i andra sammanhang. Särskilt om utbild- ningsanordnare uppfattar att valideringsprocessen är tidskrävande och kostsam finns en risk att de är motvilliga till att erbjuda valider- ing, eller inte erbjuder det alls.