sou · H8B347d2 · 2020-08-26 00:00:00 — –analysera för- och nackdelar med en gemensam biståndsbestäm- melse för försörjningsstöd (ekonomiskt bistånd) och för livsför- ing i övrigt, –analysera lagar och förarbeten för att se över om det, för bistånd för livsföringen i övrigt som inte utgör ekonomiskt stöd, finns behov av ett mer ändamålsenligt och vägledande begrepp än skälig levnadsnivå som tillmötesgår och förtydligar lagens intentioner. Eventuella förslag ska inte leda till en ambitionshöjning på området och ska inte ha några ekonomiska konsekvenser för det offentliga. Utredaren ska inte se över begreppet skälig levnadsnivå i förhål- lande till ”rätt till bistånd för sin försörjning” (försörjningsstöd) eller rätt till ekonomiskt stöd. Kompetens- och kunskapsbaserad socialtjänst som är anpassad till den enskildes behov har uppmärksamhet riktats mot den kunskap som ligger till grund för offentliga verksamheter, inte minst inom delar av . Regeringen anser att en stark statlig styrning med kunskap som stöder en utveckling mot en allt mer kunskapsbaserad verksamhet är önskvärd. För detta talar både kvalitets- och effek- tivitetsskäl. De kunskapsbaserade åtgärder, metoder och behand- lingar som ger bäst förväntat resultat ska komma till användning, vilket medför ett effektivt användande av offentliga resurser. Det är angeläget att tydliggöra professionens uppdrag och befogen- het samt ansvar för att verksamheten utvecklas och bedrivs på ett evi- dens- och kunskapsbaserat sätt liksom för möjligheten att följa upp insatser och resultat. finns det stora kunskapsluckor inom . Regeringen har därför i forskningspropositionen Kunskap i samver- kan (prop. 2016/17:50) föreslagit en satsning på klient- och praktik- nära forskning som svarar mot prioriterade kunskapsbehov i social- tjänsten. Härigenom ska samverkan stärkas mellan forskning och praktik. Kommunernas samverkan med och deltagande i forsknings- verksamheten behöver tydliggöras och stärkas. Många av de faktorer som avgör kvalitet i är rela- terade till tillgången på personal med rätt kompetens. Kravet på kom- petens och god kvalitet i gäller i hela kedjan från behovsbedömning till utformning och genomförande av insatser. Den enskilde ska erbjudas en socialtjänst som utgår från indivi- dens behov. Insatserna ska vara baserade på bästa tillgängliga kunskap och bygga på en vetenskaplig bas och beprövad erfarenhet. I detta utgör den enskildes erfarenheter en viktig kunskapskälla. Synen på den enskilde som enbart mottagare av välfärdstjänster behöver förändras. Ett professionellt och individbaserat förhållningssätt förutsätter att mötet med den enskilde sker på ett balanserat sätt där den enskildes erfarenheter och önskemål så långt möjligt tillvaratas. Utgångs- punkten ska vara att insatserna är till för den enskilde. ska ses som aktiv och central part i processen och en kunskapskälla för en bättre socialtjänst. –föreslå åtgärder som tydliggör professionens uppdrag, befogen- het och ansvar för att verksamheten bedrivs kunskapsbaserat samt säkerställer en evidens- och kunskapsbaserad socialtjänst i hela ked- jan – vid förebyggande, utredning, utförande och uppföljning. I detta utgör uppföljning och säkerställande av effektiva insatser en viktig del. Kompetens-, kunskaps- och verksamhetsutveckling är av central betydelse för möjligheter att erbjuda effektiva insat- ser av god kvalitet. I socialtjänstlagen anges att det för att utföra uppgifter ska finnas personal med lämplig utbildning och erfarenhet. Kvaliteten i verksamheten ska också systematiskt och fortlöpande utvecklas och säkras. har vissa kommuner valt att införa kvalitets- säkrande funktioner med ansvar för insatser inom , liknande den inom hälso- och sjukvården reglerade funktionen medi- cinskt ansvarig sjuksköterska. Inom är denna funktion dock inte lagreglerad och har därför utformats på olika sätt i kom- munerna. Funktionen går också under flera namn, bl.a. socialt ansva- rig samordnare. kartläggning av kvalitetssäkrande funk- tioner (, Kartläggning av medicinskt ansvarig sjuksköterska och andra kvalitetssäkrande funktioner, 2014) har visat att socialt ansvarig samordnare ofta fångar upp ansvar som annars är spritt i andra delar av verksamheten och att funktionen får en bredare roll som kvalitetsansvarig. Funktionen upplevs av många kommuner ha skapat ett större fokus på kvalitet inom omsorgsfunktionerna. –se över om det finns behov av att införa ett formellt krav om att det ska finnas en funktion som socialt ansvarig samordnare inom verksamheter som utför socialtjänst. Utredaren ska vid behov lämna förslag på förändringar av gällande regelverk. Tillgängliga insatser på ett enklare sätt Enligt Kommuner och Landsting (SKL) är det många kom- muner som anser att det finns behov av att kunna erbjuda insatser på ett lättillgängligt sätt. Systemet är mer administrativt och resurs- krävande än det behöver vara, vilket får till följd att kommuner lägger mycket resurser på att utreda ärenden som uppföljningen av insatser blir mer begränsad. Ansökan, bedömning av behov och utredning av ärendet upplevs av enskilda som krånglig och byråkratisk. Regeringen anser att när människor behöver insatser från social- tjänsten bör dessa vara lättillgängliga. Att kunna ge stöd i ett tidigt skede kan handla om att förebygga behov av mer omfattande insatser men det handlar också om att människor ges makt och inflytande över sina egna liv. Att förenkla och på ett lättillgängligt sätt ge stöd till människor som har behov av det, kräver en lagstiftning som med- ger detta för de kommuner som vill. Det kan handla om familjestöd, hjälp med att hantera ett riskbruk eller några timmars hemtjänst. –se över möjligheten för kommuner att tillgängliggöra och erbjuda insatser på ett enklare sätt än och säkerställa en socialtjänst som är jämlik, jämställd, likvärdig och rättssäker, –se över möjligheten att förenkla handläggningen utan att rätts- säkerheten och kvaliteten i vården och omsorgen riskeras samt analysera konsekvenserna av en förenkling och redogöra för för- och nackdelar med en ändring. som en modell för förenklad biståndsbedömning eller lättillgängliga insatser kan underlätta och ge en ökad flexibilitet för kommuner, kan det med en sådan modell också finnas risk för att flexibiliteten ger incitament för privata utförare att driva upp kost- naderna. Utredaren ska därför särskilt analysera om förslagen kan förväntas leda till en generösare behovsbedömning. Utredarens för- slag ska sammantaget ge en konstruktion som möter den enskildes behov och där uppföljningen av beslut och insatser ingår som en viktig del. Ekonomiska och andra konsekvenser Utredaren ska redovisa förslagens konsekvenser i enlighet med kom- mittéförordningen (1998:1474). De förslag som utredaren lämnar ska bidra till ökad kvalitet utan att leda till kostnadsökningar, men om förslagen påverkar kostnader och/eller intäkter för staten, kommu- ner eller landsting ska utredaren beräkna och redovisa dessa konse- kvenser i enlighet med kommittéförordningen. För förslag till nya och ändrade regler som inte är kostnadsdri- vande ska förslagens kostnadsmässiga och andra konsekvenser anges. Konsekvenserna ska anges på ett sätt som motsvarar de krav på innehållet i konsekvensutredningar som finns i 6 och 7 §§ förord- ningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning, se 15 a § kommittéförordningen. Om förslagen påverkar kostnader eller intäkter för staten, kom- muner eller landsting, ska utredaren beräkna och redovisa de ekono- miska konsekvenserna i enlighet med kommittéförordningen. Den kommunala självstyrelsen utgör grunden för skötseln av alla kommunala angelägenheter som bestäms i lag (14 kap. 2 § regerings- formen). En inskränkning i den kommunala självstyrelsen bör enligt 14 kap. 3 § regeringsformen inte gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål som föranlett den. Påverkar något av för- slagen som utredaren lämnar den kommunala självstyrelsen ska ut- redaren särskilt redovisa dessa konsekvenser och de särskilda avväg- ningar som enligt utredarens mening motiverar att inskränkningen görs. Om flera möjligheter finns för att nå samma mål, ska utredaren föreslå den som innebär den minst långtgående inskränkningen i den kommunala självstyrelsen. I konsekvensanalysen ingår att bedöma om den föreslagna regler- ingen överensstämmer med internationella åtaganden om mänskliga rättigheter. Vidare ska utredaren bedöma hur förlagen för- håller sig till principen om icke-diskriminering. Vid genomförandet av uppdraget ska utredaren beakta tidigare utredningars kartläggnings- och analysarbete som är av betydelse för utredningsuppdraget. Genomförande, samråd och redovisning av uppdraget Arbetet ska präglas av ett inkluderande arbetssätt. Utredaren ska samråda med de statliga myndigheter, nationella samordnare och på- gående utredningar som berörs av förslagen. Utredaren ska också samråda med Kommuner och Landsting samt företrädare för ett antal kommuner och landsting. Utredaren ska i sina förslag utgå ifrån flickors och pojkars respektive kvinnors och mäns behov och förutsättningar, samt i övrigt genomgående anlägga ett jämställd- hetsperspektiv i analyser och förslag. Riksdagspartier, landsting och kommuner samt organisationer som berörs av översynen, däribland företrädare för de nationella mino- riteterna, ska lämnas tillfälle att bidra med kunskap och ges möjlighet att framföra synpunkter under utredningens gång. En parlamenta- risk referensgrupp ska kopplas till utredningen. Utredaren ska vidare samråda med andra pågående utredningar som är relevanta för de frågeställningar och syften med översynen som anges i uppdraget. Utredaren ska löpande hålla (Socialdepartemen- tet) informerat om sitt arbete och regelbundet presentera förslag och resultat av arbetet. Uppdraget ska redovisas . Utredningen socialtjänst (S 2017:03) Regeringen beslutade kommittédirektiv om översyn av socialtjänstlagen (dir. 2017:39). Utredningen har antagit namnet Framtidens socialtjänst. Enligt direktiven ska en särskild utredare göra en översyn av socialtjänstlagen (2001:453) och vissa av social- tjänstens uppgifter. Syftet med uppdraget är att utforma en social- tjänst som bidrar till social hållbarhet med individen i fokus och som med ett förebyggande perspektiv ger människor lika möjligheter och rättigheter. Vidare ska erbjuda behovsanpassade in- satser med ett förebyggande och evidensbaserat perspektiv. Utredaren ska bl.a. se över och lämna förslag beträffande social- tjänstlagens struktur och konstruktion, tillgången till en jämlik, jäm- ställd och likvärdig socialtjänst, en hållbar socialtjänst som främjar långsiktigt strukturellt förebyggande arbete och minskar behovet av individuella insatser samt uppdrag. Inom ramen för uppdraget hanterar utredningen bl.a. frågor som rör skälig levnadsnivå, individuell behovsprövning samt tillgänglig- görandet av insatser för äldre. Utredningen överlämnade , på eget initiativ, del- betänkandet Ju förr desto bättre – vägar till en förebyggande social- tjänst (SOU 2018:32). Uppdraget ska enligt de ursprungliga direktiven redovisas . Utvidgat uppdrag och förlängd tid för uppdraget Förlängd tid för uppdraget Det är sedan socialtjänstlagen senast var föremål för en översyn och den trädde i kraft. Förväntningarna är höga på den översyn av socialtjänstlagen som pågår, översynen för- väntas lösa många av de problem möter. Utredningens ambition är att översynen ska ge underlag till en långsiktig och håll- bar förändring. Direktiven (dir. 2017:39) är omfattande. Samtliga delar hänger ihop och går in i varandra. Det gör det svårt att se över en del utan att också se över de övriga. Varje område är omfattande och innefattar flera komplexa frågor och ställningstaganden. Mot bakgrund av detta förlängs utredningstiden. Uppdraget ska slutredovisas i sin helhet . Det ingår i socialtjänstutredningens ursprungliga uppdrag att beakta förslag från den tidigare (SOU 2016:19). beslutade om att anta regeringens för- slag att göra till lag. En vägledning som kan utgöra stöd vid tolkningen av barnkon- ventionen kommer att tas fram och en kartläggning om hur svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med kom- mer att göras. För att ska få genomslag krävs vid sidan av inkorporering en fortsatt transformering av barnkonventio- nens bestämmelser i nationell rätt. I det fortsatta transformerings- arbetet bör särskilt fokus ligga på principen om barnets bästa som ett tillvägagångssätt i beslutsprocesser samt barnets rätt att uttrycka sina åsikter och få dem beaktade (prop. 2017/18:186 s. 92 f.). Barnrättsperspektivet kan mot denna bakgrund behöva förtydligas i socialtjänstlagen. Det handlar om att göra insatser tillgängliga och anpassade för barn utifrån deras behov. Utredningen bör även inhämta kunskap från övriga nordiska länder om hur de hanterat förhållandet mellan barnets rättigheter och vårdnadshavarnas bestämmanderätt i sin lagstiftning. Förtydligat uppdrag avseende äldreomsorgen och övriga insatser inom som är riktade till äldre Utredaren får nu ett förtydligat uppdrag att analysera och beakta vilken funktion en särreglering för äldre skulle ha. Utredaren ska se över och analysera hur en reglering av äldreomsorgen och övriga in- satser inom som är riktade till äldre enligt en särlag- stiftning respektive inom ramen för socialtjänstlagen påverkar förut- sättningar för socialnämnden att verka för –att äldre får möjlighet att leva och bo självständigt under trygga förhållanden och ha en aktiv och meningsfull tillvaro i gemenskap med andra, –en sammanhållen och effektiv vård och omsorg för äldre samt –att äldres behov av förebyggande och trygghetsskapande insatser tillgodoses. Utredaren ska se över och analysera för- och nackdelar med att till- handahålla insatser inom äldreomsorgen och övriga insatser riktade till äldre enligt en särlagstiftning i stället för enligt socialtjänstlagen. Utifrån denna analys ska utredaren ta ställning till huruvida en sådan särlagstiftning är motiverad. Utredaren ska även se över och analysera om det för stöd-, vård- och behandlingsinsatser för äldre finns behov av ett mer ändamåls- enligt och vägledande begrepp än skälig levnadsnivå som tillmötes- går och förtydligar lagens intentioner. Utredaren ska samråda med andra pågående utredningar som är rele- vanta, bl.a. Samordnad utveckling för god och nära vård (S 2017:01) och Reglering av yrket undersköterska (2017:07). Utredaren ska i sin analys beakta det som framkommer i betänkandet Nästa steg? Förslag för en stärkt minoritetspolitik (SOU 2017:60). Utvidgat uppdrag avseende socialnämndens möjligheter att delegera beslutanderätt Utredaren får i uppdrag att analysera och se över socialnämndens möj- lighet att delegera beslutanderätt i ärenden som rör lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) och lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM) i enlighet med 10 kap. 4 § socialtjänstlagen, men även socialnämndens delegations- möjlighet i andra avseenden. Utredningen ska föreslå de författnings- ändringar som är nödvändiga. Bakgrund i fråga om förtydligat barnrättsperspektiv beslutade om att anta regeringens förslag att göra bankonventionen till lag. Genom inkorporering ges barn- konventionen ställning som svensk lag vilket innebär ett förtydligande av att rättstillämparna i mål och ärenden ska tolka svenska bestäm- melser i förhållande till . Med inkorporeringen vill regeringen tydliggöra att konventionsåtaganden enligt barn- konventionen ska säkerställas på alla nivåer inom offentlig verksam- het och att ett barnrättsbaserat synsätt ska genomsyra all verksamhet som berör barn och unga. Lagen träder i kraft . Bakgrund i fråga om äldreomsorg och övriga insatser inom som är riktade till äldre Vård och omsorg av äldre påverkar alla – den äldre personen själv, dennes anhöriga, personalen och oss alla, för att vi ska kunna se fram emot vår ålderdom med trygghet. Äldreomsorgens utformning är också en fråga om kvinnors villkor. Merparten av dem som arbetar inom äldreomsorgen är kvinnor och de flesta av brukarna av äldre- omsorg är också kvinnor. I fokus för äldreomsorgens framtida utmaningar ligger fram- för allt personer i de allra äldsta åldersgrupperna. Det är personer som är som är de stora vård- och omsorgskonsumen- terna. Antalet kvinnor och män som är beräknas öka med 255 000 , , vilket är en ökning (källa: SCB, ). Det innebär att behovet av hälso- och sjukvård och omsorg kommer att öka. Det krävs att både hälso- och sjukvården och omsorgen kan anpassa sig till att möta behoven hos denna växande befolkningsgrupp. Det är också angeläget att på nationell nivå verka för likvärdighet över landet. Mot bakgrund av att äldre är en stor och växande del av befolk- ningen, med betydande variationer i behov av stöd, service, vård och omsorg, finns skäl att se över och analysera vilka för- och nackdelar som finns med att samla bestämmelser om äldreomsorg i en särskild lag. Bakgrund i fråga om socialnämndens möjligheter att delegera beslutanderätt Socialtjänstlagen innehåller bestämmelser om delegation. Bland annat anges i 10 kap. 4 § socialtjänstlagen att socialnämnden får delegera beslutanderätten i vissa ärenden enligt socialtjänstlagen, LVU och LVM till utskott. Även kommunallagen (2017:725), förkortad KL, innehåller be- stämmelser om delegation. I KL finns även bestämmelser som be- gränsar möjligheten att delegera beslut. En sådan begränsning är att beslutanderätten inte får delegeras när det gäller ärenden som rör myndighetsutövning mot enskilda om ärendet är av principiell be- skaffenhet eller annars av större vikt (6 kap. 38 § KL). har i ett ärende (HFD 2016 ref. 74) slagit fast att ett beslut om att inte röja den unges vistelseort enligt 14 § LVU är ett beslut som avser myndighetsutövning och är av prin- cipiell beskaffenhet eller annars av större vikt och således omfattas av delegationsförbudet i KL. Före avgörandet i HFD har uppfattningen varit att det inte funnits någon begränsning av möjligheten att delegera beslut om att inte röja den unges vistelseort. allmänna råd om tillämpningen av LVU (SOSFS 1997:15) innehåller inte heller några sådana begräns- ningar. Efter avgörandet från HFD råder osäkerhet om förhållandet mellan socialtjänstlagens och om delegation. Både Kommuner och Landsting och ombudsmän () har på- pekat att det finns behov av att se över socialnämndens delegations- möjligheter. När det gäller beslut enligt LVU ska en socialnämnd ta ställning till en mängd olika frågor av skiftande karaktär och det är vanligt att beslutanderätten delegeras till utskott. Utifrån den enskildes perspek- tiv finns det behov av att vissa beslut, även om de innebär myndig- hetsutövning och är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt, kan delegeras till utskott för att kunna hållas inom en trängre krets. Sådana behov kan även göra sig gällande i andra typer av besluts- fattande. Mot denna bakgrund finns det anledning att se över socialnämn- dens delegationsmöjligheter och föreslå de ändringar som utredaren anser nödvändiga. Att kunna delegera beslutsfattandet ligger även i linje med den förenkling av socialnämndens handläggning som ut- redningen i övrigt avser att se över. utredningen socialtjänst (S 2017:03) Förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade kommittédirektiv om översyn av socialtjänstlagen (dir. 2017:39). Uppdraget skulle enligt de ur- sprungliga direktiven redovisas . beslutade regeringen om tilläggsdirektiv (dir. 2018:69) som innebar bl.a. att utredningstiden förlängdes till . Uppdraget ska i stället redovisas . Socialtjänstlag (2001:453) Förslag till ny socialtjänstlag 1 kap. 1 § första stycket 2 kap. 1 § första stycket 1 kap. 1 § andra stycket 2 kap. 2 § 1 kap. 1 § tredje stycket 2 kap. 1 § andra stycket 1 kap. 2 § första och andra styckena 5 kap. 1 § 1 kap. 2 § tredje stycket 1 kap. 3 § 2 kap. 1 § första och andra styckena 3 kap. 1 § 2 kap. 1 § tredje stycket 10 kap. 2 § och 20 kap. 2 § 2 kap. 2 § 2 kap. 3 § 2 kap. 4 § första stycket första meningen 3 kap. 2 § första stycket 2 kap. 4 § första stycket andra meningen 2 kap. 4 § andra stycket 3 kap. 2 § andra stycket 2 kap. 5 § 3 kap. 3 § andra stycket 2 kap. 6 § 7 kap. 3 § 2 kap. 7 § första stycket 13 kap. 5 § 2 kap. 7 § andra och tredje styckena 13 kap. 6 § 2 a kap. 1 och 2 §§ 27 kap. 4 § 2 a kap. 3 § 27 kap. 1 § 2 a kap. 4 § 27 kap. 2 § 2 a kap. 5 § 27 kap. 3 § 2 a kap. 6 § 27 kap. 5 § 2 a kap. 7 § 27 kap. 6 § 2 a kap. 8 § 27 kap. 7 § 2 a kap. 9 § 27 kap. 8 § 2 a kap. 10 § 27 kap. 10 § 2 a kap. 11 § 27 kap. 11 § 2 a kap. 12 § 27 kap. 12 § 3 kap. 1 § första strecksatsen 6 kap. 1 § 3 kap. 1 § andra strecksatsen 6 kap. 2 § första stycket Socialtjänstlag (2001:453) Förslag till ny socialtjänstlag 3 kap. 1 § tredje strecksatsen 6 kap. 4 § 3 kap. 1 § fjärde strecksatsen 6 kap. 5 § första stycket 3 kap. 1 § femte strecksatsen 10 kap. 1 § första stycket 3 kap. 2 § första stycket 6 kap. 2 § andra stycket 3 kap. 2 § andra stycket 6 kap. 3 § 3 kap. 3 § första stycket 4 kap. 1 § första stycket första meningen 3 kap. 3 § andra stycket 4 kap. 2 § första stycket 3 kap. 3 § tredje stycket 4 kap. 1 § andra stycket 3 kap. 3 a § första stycket 26 kap. 1 § 3 kap. 3 a § andra och tredje styckena 4 kap. 3 § 3 kap. 3 b § 4 kap. 4 § 3 kap. 3 c § 4 kap. 5 § 3 kap. 4 § 6 kap. 5 § andra stycket 3 kap. 5 § 13 kap. 1 § 3 kap. 6 § första stycket 8 kap. 1 § 3 kap. 6 § andra stycket 3 kap. 6 a § första stycket 3 kap. 6 a § andra stycket 11 kap. 4 § 3 kap. 6 b § första stycket 11 kap. 5 § 3 kap. 6 b § andra stycket 11 kap. 6 § 3 kap. 6 c § 11 kap. 7 § 3 kap. 7 § första stycket 6 kap. 6 § 3 kap. 7 § andra stycket 6 kap. 7 § 4 kap. 1 § första stycket 11 kap. 1 § första stycket och 8 § första 4 kap. 1 § andra stycket 11 kap. 10 § 4 kap. 1 § tredje stycket 11 kap. 2 § 4 kap. 1 § fjärde stycket första meningen 11 kap. 1 § andra stycket och 8 § andra 4 kap. 1 § fjärde stycket andra meningen 13 kap. 2 § första stycket 4 kap. 1 a § 11 kap. 9 § 4 kap. 1 b § 11 kap. 11 § 4 kap. 1 c § 11 kap. 3 § 4 kap. 2 § 11 kap. 16 § 4 kap. 2 a § 4 kap. 3 § 11 kap. 12 § 4 kap. 4 § 11 kap. 13 § 4 kap. 5 § 11 kap. 14 § 4 kap. 6 § 11 kap. 15 § 5 kap. 1 § 1 och 2 18 kap. 1 § Socialtjänstlag (2001:453) Förslag till ny socialtjänstlag 5 kap. 1 § 3–8 18 kap. 2 § 5 kap. 1 § 9 och 10 18 kap. 5 § 5 kap. 1 a § 18 kap. 3 § 5 kap. 1 b § 18 kap. 6 § 5 kap. 1 c § 18 kap. 7 § 5 kap. 1 d § 7 kap. 2 § 5 kap. 2 § 18 kap. 8 § 5 kap. 3 § första stycket 10 kap. 7 § 5 kap. 3 § andra och tredje styckena 10 kap. 6 § 5 kap. 4 § första stycket 13 kap. 2 § andra stycket 5 kap. 4 § andra stycket 8 kap. 2 § 5 kap. 5 § första stycket 8 kap. 3 § 5 kap. 5 § andra och tredje styckena 8 kap. 4 § 5 kap. 5 § fjärde stycket 13 kap. 3 § 5 kap. 6 § första stycket 5 kap. 6 § andra stycket 7 kap. 1 § 5 kap. 6 § tredje stycket 8 kap. 5 § 5 kap. 7 § första och andra styckena 8 kap. 6 § 5 kap. 7 § tredje stycket 8 kap. 7 § 5 kap. 8 § första stycket 5 kap. 8 § andra stycket 7 kap. 1 § 5 kap. 8 a § 7 kap. 2 § 5 kap. 9 § 10 kap. 8 § 5 kap. 9 a § 7 kap. 2 § 5 kap. 10 § 10 kap. 9 § 5 kap. 11 § första och andra styckena 10 kap. 3 § 5 kap. 11 § tredje stycket 18 kap. 4 § första stycket 5 kap. 11 § fjärde stycket (delvis) 18 kap. 4 § andra stycket 5 kap. 12 § första stycket 10 kap. 4 § 5 kap. 12 § andra stycket 10 kap. 5 § 6 kap. 1 § första och andra styckena 9 kap. 1 § 6 kap. 1 § tredje och fjärde styckena 9 kap. 5 § 6 kap. 2 § 9 kap. 2 § 6 kap. 3 § första stycket första meningen 9 kap. 3 § första stycket 6 kap. 3 § första stycket andra och tredje 9 kap. 4 § första stycket 6 kap. 3 § andra stycket 9 kap. 4 § andra stycket 6 kap. 3 § tredje stycket 9 kap. 3 § andra stycket 6 kap. 4 § 9 kap. 6 § 6 kap. 5 § 20 kap. 1 § 6 kap. 6 § första och andra styckena 20 kap. 3 § Socialtjänstlag (2001:453) Förslag till ny socialtjänstlag 6 kap. 6 § tredje och fjärde styckena 20 kap. 4 § 6 kap. 6 a § 20 kap. 5 § 6 kap. 6 b § 20 kap. 6 § 6 kap. 6 c § 20 kap. 7 § 6 kap. 7 § 20 kap. 9 § 6 kap. 7 a § 20 kap. 10 § 6 kap. 7 b § 20 kap. 11 §