sou · H8B337 · 2020-06-17 00:00:00 — Inkomstuppgifter på individnivå i arbetsgivardeklarationer kortad SCB, för statistik om sysselsättning. Arbetsställenumret är kopplat till arbetsställets belägenhetsadress och används främst i den registerbaserade arbetsmarknadsstatistiken (RAMS) för att kunna knyta de anställda till rätt belägenhet och bransch.1 En mottagare som har ingått ett socialavgiftsavtal med sin arbets- givare ska endast redovisa den ersättning för vilka arbetsgivaravgifter betalas för samt avdrag med tillämpning av 2 kap. 21 § socialavgifts- lagen (2000:980) och periodens arbetsgivaravgifter. Om en felaktig uppgift har lämnats i en arbetsgivardeklaration ska den deklarationsskyldige ändra uppgiften . Samma skyldighet gäller om en uppgift skulle saknas i arbetsgivardeklarationen. Betal- ningsmottagaren kan ändra eller lägga till uppgifter skriftligen. Änd- ring eller tillägg kan inte göras efter utgången av det sjätte året efter det kalenderår som uppgiften avser. får ändra en felaktig identifikationsuppgift om en betalningsmottagare om det rör sig om en uppenbar felskrivning eller något annat uppenbart förbiseende. får i uppenbara fall komplettera deklarationen med en identifikationsuppgift som saknas. kan inte stå som garant för att uppgifter som lämnas och redovisas vidare till arbetslöshetskassorna är korrekta eller med- dela ändringar och tillägg per automatik. Det är upp till myndigheter och arbetslöshetskassor att bedöma tillförlitligheten i de uppgifter som lämnas via arbetsgivardeklarationerna, se vidare i Uppgifter på individnivå i arbetsgivardeklarationen2 för resonemang om detta. Om en skattedeklaration lämnas i rätt tid och på rätt sätt anses ett beslut om skatten och avgifterna ha fattats i enlighet med deklara- tionen (s.k. automatiskt beslut). Om ett automatiskt beslut har fattats och det därefter kommer in en arbetsgivardeklaration eller en 2016/17:58, s. 91. Inkomstuppgifter på individnivå i arbetsgivardeklarationer förenklad arbetsgivardeklaration , ska beslut om skatt och avgifter anses ha fattats i enlighet med denna deklaration (s.k. auto- matisk ändring). Detta gäller bara om en eller flera förenklade arbets- givardeklarationer har lämnats och omprövning inte har begärts eller beslutats (53 kap. 2 § skatteförfarandelagen). Om en uppgift är felaktig eller saknas i skattedeklarationen kan uppgiftslämnaren begära omprövning eller överklaga beslutet. Skatte- verket ska bara ompröva beslut som har någon rättslig eller faktisk verkan.3 En begäran om omprövning ska vara skriftlig och enligt huvud- regeln ha kommit in till senast det sjätte året efter utgången av det kalenderår då beskattningsåret har gått ut (66 kap. 6–7 § första stycket skatteförfarandelagen). Om beslutar att ompröva ett beslut till nackdel för den som beslutet gäller ska det meddelas från utgången av det kalenderår då beskattningsåret har gått ut (två-årsfristen). får fatta beslut om efterbeskattning under vissa förut- sättningar. Ett sådant beslut ska meddelas från utgången av det kalenderår då beskattningsåret har gått ut (66 kap. 21 och 27 §§ skatteförfarandelagen). beslut i en fråga som har betydelse för beskatt- ningen eller något annat förhållande mellan en enskild och det all- männa får överklagas av den som beslutet gäller (67 kap. 2 § första stycket skatteförfarandelagen). Ett överklagande ska enligt huvud- regeln ha kommit in till senast det sjätte året efter ut- gången av det kalenderår då beskattningsåret har gått ut (67 kap. 12 § första stycket skatteförfarandelagen). Om en uppgift som har lämnats i arbetsgivardeklarationen är felaktig eller saknas och uppgiften har betydelse för beskattningen eller något annat förhållande mellan den uppgiftsskyldige och det all- männa kan beslut, som har fattats med ledning av bl.a. innehållet i arbetsgivardeklarationen, omprövas eller överklagas. 2010/11:165 s. 1071. Inkomstuppgifter på individnivå i arbetsgivardeklarationer Underrättelseskyldighet mellan och myndigheter har i vissa fall en underrättelseskyldighet enligt lagen (2008:206) om underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen. Lagen gäller sådana bidrag eller ersättningar och lån som enligt lag eller förordning beslutas av , För- säkringskassan, , (), Arbetsförmedlingen, kommunerna eller arbetslöshetskassorna. Om det finns anledning att anta att en ekonomisk förmån har beslutats eller betalats ut felaktigt eller med ett för högt belopp, ska underrättelse om detta lämnas till den myndighet eller organisation som har fattat beslutet. Av underrättelsen ska det framgå vilka om- ständigheter som ligger till grund för antagandet att en ekonomisk förmån har beslutats eller betalats ut felaktigt eller med ett för högt belopp. lämnar ut vissa uppgifter i beskattningsdatabasen till arbetslöshetskassorna. Uppgifter per betalningsmottagare i arbets- givardeklaration eller förenklad arbetsgivardeklaration, identifika- tionsuppgifter för den uppgiftsskyldige och betalningsmottagaren och uppgift om redovisningsperiod ska lämnas om det har betydelse för kontroll och beräkning av ett ärende om arbetslöshetsersättning enligt lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring, förkortad . Arbetslöshetskassorna får inte ha direktåtkomst till beskattnings- databasen. I stället lämnas uppgifter ut i elektronisk form på medium för automatiserad behandling i den utsträckning som det behövs för beräkning eller kontroll av arbetslöshetsersättning enligt , vilket framgår av 8 d §, förordning (2001:588) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet. Däremot har både den enskilde betalningsmottagaren (om de upp- gifter som gäller de själva) och den deklarationsskyldige (om de uppgif- ter som de har lämnat) direktåtkomst till uppgifterna hos . Inkomstuppgifter på individnivå i arbetsgivardeklarationer 6.2Kontantprincipen innebär vissa utmaningar Uppgifterna i arbetsgivardeklarationerna om bl.a. utbetalda ersätt- ningar redovisas, som påpekats ovan, enligt kontantprincipen. Kon- tantprincipen innebär att inkomsterna redovisas för den period som inkomsten eller ersättningen betalats ut, till skillnad från periodi- serade uppgifter som redovisas med hänsyn till när arbetet utförts. Det innebär utmaningar för en arbetslöshetsförsäkring som grundas på dessa uppgifter. I detta avsnitt redovisas de praktiska följderna av kontantprincipen som bör beaktas vid utformningen av regelverket. Hur kontantprincipen en utmaning Kontantprincipen gör att redovisningsfrekvensen (dvs. hur ofta och när intjänade inkomster utbetalas och redovisas) får stor betydelse för vilka inkomster som ska beaktas och hur de ska beaktas i ärenden om arbetslöshetsersättning. Vid prövning av rätten till arbetslöshetsersättning uppstår utma- ningar bl.a. gällande om det är när inkomsterna har förvärvats eller när de har redovisats som ska beaktas. Redovisningsfrekvensen har även betydelse för inkomster under pågående arbetslöshet, då den sökande kan ha sysselsättning men sakna inkomster och vice versa. De problem som kan uppstå med anledning av hur inkomster redovisas kallas i det följande för minuslön, noll-lön och dubbel-lön. Det finns också utmaningar när det gäller hanteringen av inkomster som redovisas i form av klumpsumme-lön samt för- och efterskottslön. ”Minuslön” uppstår när ett avdrag för tidigare erhållen lön sker i efterhand. Ett exempel är när en arbetstagare har fått en månadslön, men varit sjukfrånvarande i slutet av samma månad. Arbetstagaren får då ett löneavdrag på nästkommande utbetalning. Om lönen från arbetsgivaren för är låg eller om arbetstagarens anställ- Inkomstuppgifter på individnivå i arbetsgivardeklarationer ning har upphört, riskerar han eller hon att bli återbetalningsskyldig till arbetsgivaren för den lön som utbetalats. Detta bör sannolikt vara ett mindre problem eftersom det sällan förekommer stora avdrag. Avdraget resulterar vanligen i reducerad lön eller kvittas mot andra innestående ersättningar, t.ex. semester- ersättingar. Utmaningen kvarstår emellertid, eftersom avdraget var- ken kommer att synas i arbetsgivardeklarationerna eller behöva rättas i dessa. ”Noll-lön” kan uppstå när arbetstagaren går från månadslön till timlön. Som exempel kan anges en person som under månad 1 har månadslön och som under månad 2 går över till en anställning som ersätts med timlön. En månadslön utbetalas vanligen för samma månad som arbetet utförts, dvs. Timlön utbetalas vanligen månaden efter det att arbetet utförts. Det arbete som utförts under månad 2 utbetalas alltså först månad 3. Redovisningsfrekvensen för arbetstagaren medför i detta fall att det ser ut som att arbetstagaren saknar inkomster under månad 2. Avbrott i redovisningen av inkomst- uppgifter uppstår i detta fall trots att arbetstagaren egentligen har haft ett anställningsförhållande till en arbetsgivare. Ett scenario som ligger nära ”noll-lön”-scenariot är dess motsats, ”dubbel-lön”. Ett sådant scenario uppstår vanligen vid övergång från timlön till månadslön. Arbetstagaren har i detta exempel en timlön under månad 1, och får därefter anställning med månadslön under månad 2. Lönen för månad 1 (timlön) utbetalas då under månad 2. Det gör emellertid också lönen för månad 2 (månadslön). Redovisningsfrekvensen medför då att det ser ut som att arbetstagaren har dubbel lön under månad 2. Inkomstuppgifter på individnivå i arbetsgivardeklarationer Det finns situationer, t.ex. vid avgångsvederlag, där inkomster eller ersättningar avser , men betalas ut som klump- summa. Företeelsen med större engångsutbetalningar kan även upp- stå mer eller mindre ofta för vissa kategorier av sysselsatta. Ett exem- pel är uppdragstagare, där uppdragstagaren och uppdragsgivaren kan komma överens om när och hur ersättningen utbetalas. Som en följd av detta ser det ut som att den sökande har en mycket hög lön , för att därefter helt sakna inkomster. Det finns även andra ersättningar som utbetalas i förskott eller i efterskott, t.ex. ferielön. I praktiken blir även den som arbetar med timlön ersatt i efterhand. Det kommer särskilt att bli tydligt i situa- tioner när anställningsförhållandet har upphört, men lön ändå har betalats ut (i efterskott). När kontantprincipen är en utmaning Om villkoren för rätt till arbetslöshetsersättning grundas på inkomst- uppgifter, blir arbetslöshetsförsäkringen som helhet en inkomstbort- fallsförsäkring. I detta sammanhang bör det övervägas vilka krav som ska finnas när det gäller arbetslöshet mätt . Det måste också övervägas hur inkomster som redovisas under pågående arbetslöshet ska beaktas. Arbetsvillkoret och beräkning av ersättningens storlek För att ha rätt till arbetslöshetsersättning krävs enligt den nuvarande lagen att den sökande har uppfyllt ett arbetsvillkor. Villkorets utform- ning innebär att prövningen av rätten till ersättning fokuserar på när arbetet utförts. Bara sådant arbete som utförts , löne- utbetalningar obeaktade, får räknas med. Detta gäller även vid beräk- ning av normalarbetstiden och, i förekommande fall, dagsförtjänsten. För den som får engångsutbetalningar i form av exempelvis avgångs- Inkomstuppgifter på individnivå i arbetsgivardeklarationer vederlag finns bestämmelser som räknar om ersättningen till arbetad tid. Detta gäller enligt praxis även vid exempelvis klumpsummor som utgör ersättning för uppdrag. Vid utformningen av nya kvalifikations- villkor bör det utredas om, och i så fall hur, dessa principer ska beak- tas. Det bör också utredas hur klumpsummor bör omräknas. Överhoppningsbar tid enligt den nuvarande lagen anger vilken tid som ska bortses från vid prövning av rätten till arbetslöshetsersätt- ning. Syftet med överhoppningsbar tid är att den arbetssökande inte ska hamna i ett sämre läge p.g.a. en längre tids sjukdom, föräldra- ledighet eller studier etc. Om inkomster som intjänats andra månader än den överhoppnings- bara redovisas den överhoppningsbara månaden, uppstår frågan om månaden bör tillgodoräknas eller hoppas över. Enligt den nuvarande lagen kan sökande som före arbetslöshetens inträde har utfört förvärvsarbete vid sidan om en heltidssysselsätt- ning få förvärvsarbetet klassat som bisyssla. Det betyder att arbetet kan utföras i samma utsträckning som tidigare, utan att det påverkar ersättningsrätten. Om ordningen ska bestå, bör det utredas hur in- komsterna, beroende på redovisningsfrekvens, ska beaktas vid pröv- ningen. Detsamma gäller begränsningsregler av hur länge en sökande kan uppbära arbetslöshetsersättning vid sidan om deltidsarbete. Redovisning av inkomster under arbetslöshet och kontroll Om inkomsterna ska redovisas när de inarbetas måste det övervägas om redovisning ska ske enligt nuvarande ordning, dvs. per dag under en given ersättningsvecka, eller om redovisningen av erhållen lön bör ske eller månatligen. Detta har i sin tur betydelse för ersätt- ningens form, dvs. om den nuvarande veckoförsäkringen ska bestå eller inte. Det har också stor betydelse för arbetslöshetskassornas kontroll av utbetalad arbetslöshetsersättning. 7 En ny arbetslöshetsförsäkring Detta kapitel innehåller utredningens övergripande utgångspunkter för utformningen av en ny arbetslöshetsförsäkring. I kapitlet lämnas också förslag på den rättsliga strukturen för den nya arbetslöshets- försäkringen. 7.2Övergripande utgångspunkter för utformningen av en ny arbetslöshetsförsäkring En försäkring förankrad i historien men konstruerad för nutiden Arbetslöshetsförsäkringen har vuxit fram parallellt med och i nära symbios med närliggande system och arbetsmarknadspolitiken i stort. Det är klokt att bygga en arbetslöshetsförsäkring på historiskt för- ankrade principer. Arbetslöshetsersättningen bör därför även i fort- sättningen utgöra ett ekonomiskt stöd till den som har förlorat sitt arbete och ställer om till ett annat. Arbets- löshetsförsäkringen bör med andra ord vara en omställningsförsäk- ring för den som har en tidigare förankring på arbetsmarknaden. Arbetslöshetsförsäkringen har historiskt kompletterats av en aktiv arbetsmarknadspolitik och det är en rimlig utgångspunkt att det, oavsett organisationsform, även kommer att finnas aktiva insatser som komplement och stöd till den som behöver detta för att kunna ställa om till ett nytt arbete. Arbetslöshetsförsäkringen bör slutligen även i fortsättningen vara administrerad av arbetslöshets- kassor och omfatta alla som uppfyller ersättningsvillkoren, som det bör vara frivilligt att via medlemskap skaffa sig ett starkare försäkringsskydd. Arbetslöshetsförsäkringen bör dock vara konstruerad så att den kan anpassas till utvecklingen på arbetsmarknaden och kan utjämna omotiverade skillnader i rätten till ersättning för olika former av för- värvsarbete. Mindre vikt bör läggas på hur arbetet utförs. Kopp- lingen mellan individens rätt till arbetslöshetsersättning och hans eller hennes bidrag till finansieringen av den gemensamma välfärden bör tydliggöras. Om så sker ökar legitimiteten både för arbetslöshets- försäkringen och skattesystemet. Villkor för rätt till ersättning bör därför formuleras så att det i normalfallet har inneburit att socialavgif- ter har inbetalats. Ett förutsebart försäkringsskydd och en lättadministrerad arbetslöshetsförsäkring Den som förvärvsarbetar ska kunna förstå under vilka förutsätt- ningar ersättning betalas ut i händelse av arbetslöshet. Även personer vars uppdragsformer varierar har behov av denna trygghet. Målet bör vara en arbetslöshetsförsäkring som är lika lätt att förutse för anställda som för företagare, uppdragstagare och kombinatörer. Det ska vara naturligt att försäkra sig även vid kortare påhugg. Det förutsätter ett tydligt och transparent regelverk med tydlig struktur och enhetliga begrepp. Arbetslöshetsförsäkringen ska vidare kunna digitaliseras och auto- matiseras så att den är tillgänglig och lätthanterlig för arbetsgivare, sökande och arbetslöshetskassor. Regelverket måste därför inriktas på att tillgängliga verktyg, framför allt uppgifter från om arbetsgivardeklarationer på individnivå, ska kunna användas så effektivt så möjligt, som grundläggande villkor för rätten till arbetslöshetsersättning värnas. Arbetslöshetsförsäkringen ska vara hållbar men skalbar Arbetslöshetsförsäkringen bör vara förutsebar och inte behöva reformeras i grunden vid t.ex. politiska skiften eller stora förändringar i ekonomin och på arbetsmarknaden. Det innebär att försäkringen bör vara skalbar och kunna förändras efter politisk vilja och ekonomiskt behov, utan att den i grunden förändras. Det förut- sätter tydliga principer som samlar en bred politisk majoritet, sam- tidigt som exempelvis ersättningsnivåer och tillgången till försäk- ringsskydd kan förändras . Utredningens utgångspunkt är därför en annan än vad som skulle vara fallet om arbetslöshetsförsäkringen var konjunkturbaserad. Möj- ligheten att införa en konjunkturbaserad arbetslöshetsförsäkring diskuterades bl.a. långtidsutredning1. Tanken med detta är att förstärka arbetslöshetsförsäkringens roll som en automatisk sta- bilisator i lågkonjunktur, t.ex. genom att låta ersättningsperioden förlängas eller ersättningens storlek höjas per automatik i vissa situa- tioner. Utredningen föreslår i stället en hållbar arbetslöshetsförsäk- ring, med tydliga regler som gör det möjligt att förändra exempelvis kvalifikationsvillkoren och ersättningens storlek och längd, utan att försäkringen förlorar sin karaktär. Utredningen menar att detta är att föredra framför en försäkring där det redan är förutbestämt hur ersättningen ska förändras. Med utredningens förslag kan varje kris bemötas utifrån de utmaningar som föreligger just där och då. En annan fråga som lyfts återkommande är möjligheten att in- dexera arbetslöshetsförsäkringen. Den nuvarande försäkringen är inte indexerad, vilket har bidragit till att ersättningens tak har varit oför- ändrat . Trots de fördelar som en indexering skulle kunna medföra anser utredningen inte att ett eventuellt reform- utrymme för arbetslöshetsförsäkringen bör intecknas i förväg och på ett förutbestämt sett, oavsett den ekonomiska utvecklingen. Det kan i vissa fall t.ex. vara motiverat att låta ersättningen vara lägre, men ersättningsperioden längre, eller att låta fler få ersättning eller ett högre försäkringsskydd än att per automatik höja ersättningens tak. Även här menar utredningen att det är bättre att tillåta ett flexibelt system än att försäkringen förändras per automatik. En tillitsfull men tillförlitlig kontroll Dagens arbetslöshetsförsäkring är detaljinriktad, men kontrollen av om rätt ersättning utbetalas baseras ofta på uppgifter som inte kan eller är mycket svåra att kontrollera. Försäkringen bör vara utformad med tillit till den enskildes uppgifter, men med en reell möjlighet för arbetslöshetskassorna att kontrollera om uppgifterna stämmer. 1Se t.ex. , SOU 2011:2, bilaga 9. viktig del i tillförlitligheten är att rätten till ersättning och beräk- ningen av ersättningens storlek baseras på uppgifter från . 7.3Ett nytt regelverk för arbetslöshetsförsäkringen Förslag: Lagen om arbetslöshetsförsäkring ska ersättas av en ny lag. Den nya lagen ska göras tydligare och mer användarvänlig än den nuvarande lagen, bl.a. genom att den förses med en innehålls- förteckning och delas upp i kapitel med underrubriker. Den nya lagen ska innehålla bestämmelser som i huvudsak motsvarar de som finns i den nuvarande lagen, bl.a. bestämmelser om villkoren för rätt till ersättning, bestämmelser om hur ersätt- ningens storlek och längd ska fastställas samt bestämmelser om handläggning av ärenden och överklagande av beslut. Den nya lagen ska benämnas lagen om arbetslöshetsförsäkring. Bedömning: Förordningen om arbetslöshetsförsäkring bör ersättas av en ny förordning. Den nya förordningen bör innehålla bestäm- melser som i huvudsak motsvarar de som finns i den nuvarande förordningen. Den nya förordningen bör benämnas förordningen om arbetslöshetsförsäkring. Skälen för förslaget och bedömningen Arbetslöshetsförsäkringen regleras i huvudsak i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring, förkortad , och i förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäkring, förkortad ALFFo. Lagen och förord- ningen kompletteras av myndighetsföreskrifter utfärdade av Inspek- tionen för arbetslöshetsförsäkringen, förkortad IAF. Merparten av regelverkets bestämmelser finns i . Bland annat regleras i stor utsträckning de villkor som ska vara uppfyllda för att en sökande ska ha rätt till arbetslöshetsersättning i lagen. De allmänna villkoren som gäller för att en sökande ska ha rätt till ersättning framgår av 9–11 §§ . De övriga villkoren som ska vara uppfyllda regleras i 12–§§ , vilka omfattar bestämmelser om arbetsvillkor, ram- tid och överhoppningsbar tid, ersättningens form, karenstid och ersättningstidens längd samt normalarbetstid. I lagen regleras även principerna för att fastställa dagpenningens storlek (24–32 §§ ). Det finns även särskilda bestämmelser som gäller för företagare och sökanden som deltidsarbetar (34–41 §§). Utöver detta finns bestäm- melser om sanktioner, som delvis återknyter till de allmänna villkoren (43–46 b §§). Lagen innehåller vidare bestämmelser av mer processuell natur, t.ex. om ansökan (47–47 c §§), uppgiftsskyldighet (48 a–48 i §§) samt om överklagande, omprövning och ändring av beslut (49–65 §§). Slutligen innehåller lagen bestämmelser om återkrav av felaktigt ut- betald ersättning (68–68 e §§). Även om de allra flesta bestämmelserna för arbetslöshetsför- säkringen regleras i lag finns det vissa bestämmelser av central betydelse i förordning, t.ex. om dagpenningen storlek (3 och 4 §§ ALFFo). Även andra till lagen kompletterande bestämmelser finns i förordning, bl.a. vissa regler om företagare (5 a–5 c §§) och regler om sökanden som deltar i utbildning (14–16 §§). I förordningen förtydligas även vissa begrepp som förekommer i lagen, t.ex. vad som kan vara giltig anledning att lämna ett arbete (19 c § ALFFo). I förordningen finns även flera bemyndiganden till IAF som innebär att myndigheten bl.a. kan meddela föreskrifter om hur en sökande ska vara anmäld hos Arbetsförmedlingen (2 § ALFFo), hur pension som avser annan tid än månad eller år ska omräknas till ett dagbelopp (5 § ALFFo) och beräkning av ersättning vid deltidsarbete (10 § ALFFo). Förord- ningen innehåller även bestämmelser om föreskriftsrätt för IAF att meddela verkställighetsföreskrifter (31 § ALFFo). Enligt utredningens direktiv ska utredningen lämna förslag till en ny effektivare arbetslöshetsförsäkring grundad på inkomster. Regel- verket ska bli mer ändamålsenligt med ökad förutsebarhet och minskad administration, anpassat till nya förutsättningar. I utredningens upp- drag ligger att se över hur fler ska kunna kvalificera sig för och ansluta sig till försäkringen. Utredningen ska lämna förslag på en ny lag och förordning. Centralt för utredningens uppdrag är att föreslå ett nytt regelverk för arbetslöshetsförsäkringen som grundar sig på inkomster i stället för, som , . Om uppgifter om bl.a. utbetalda ersätt- ningar för arbete som lämnas i arbetsgivardeklarationerna skulle kunna användas i arbetslöshetsförsäkringen skulle försäkringen kunna förenklas, administrationen effektiviseras och förutsebarheten för enskilda öka. Att använda uppgifter om bl.a. utbetalda ersättningar för arbete som lämnas i arbetsgivardeklarationerna inom arbetslös- hetsförsäkringen skulle dessutom ge förutsättningar för bättre kon- troll och därmed kunna leda till att motverka fusk och fel i för- säkringen så att rätt ersättning betalas ut. En arbetslöshetsförsäkring grundad på inkomster skulle kräva betydande förändringar i dagens regelverk, men skapa förutsättningar för ett nytt försäk- ringssystem och en översyn av systematik, etablerade begrepp och föreskriftsnivå inom försäkringen. Bland annat skulle dagens struk- tur där försäkringen är uppdelad mellan en grundförsäkring och en inkomstbortfallsförsäkring behöva ses över och ersättas av en sam- manhållen inkomstbortfallsförsäkring.