sou · H8B357 · 2020-10-08 00:00:00 — Mot den bakgrunden bör ut- redaren, om han eller hon bedömer att det är ändamålsenligt, vara fri att presentera alternativa lösningar till hur det straffrättsliga skyddet mot hedersrelaterat våld och förtryck kan stärkas. Det kan t.ex. handla om att anpassa redan befintliga straffstadganden så att de blir bättre anpas- sade till att omfatta beteenden som förekommer i samband med sådant våld och förtryck. Oavsett utredarens ställningstagande när det gäller vilken lösning som bäst tillgodoser behovet av ett förstärkt straffrättsligt skydd mot hedersrelaterat våld och förtryck ska han eller hon dock lämna förslag på hur en särskild straffbestämmelse om hedersbrott skulle kunna ut- formas. Utredaren ska analysera hur den lösning som han eller hon föreslår förhåller sig till det straffrättsliga skyddet för vuxna och barn som lever i familjer eller befinner sig i relationer där det förekommer våld och hot utan att det finns någon uttalad problematik med hedersrelaterat våld eller förtryck och vid behov föreslå vilka lagstiftningsåtgärder det bör medföra. Utredaren ska också analysera hur den föreslagna regleringen förhåller sig till relevanta straffskärpningsgrunder i 29 kap. 2 § och till förslaget i SOU 2018:69 om en ny straffskärpningsgrund om moti- vet för brottet varit att bevara eller återupprätta en persons eller familjs, släkts eller annan liknande grupps heder. Utredaren ska dessutom överväga hur preskriptionstiden för ett nytt brott bör beräknas samt ta ställning till om särskilda regler bör gälla om brottet har begåtts mot en person . Slutligen ska utredaren i fråga om de förslag som utredningen lämnar i detta sammanhang analysera svensk domstols behörighet att döma över brott begångna utomlands. Det står utredaren fritt att lämna förslag i näraliggande frågor som identifieras. Utredningens uppdrag och arbete Straffskalan för de s.k. fridskränkningsbrotten Utredningen har också haft i uppdrag att •analysera om minimistraffet för grov kvinnofridskränkning och grov fridskränkning bör höjas, samt •lämna förslag på en höjning av minimistraffet oavsett ställnings- tagande i sak. Som en bakgrund till utredningens uppdrag i den delen kan nämnas att det när brottstyperna grov fridskränkning och grov kvinnofrids- kränkning infördes i 1998 angavs i bestämmelsen om grov fridskränkning – som bestämmelsen om grov kvinnofridskränk- ning hänvisade tillbaka till – att straffet skulle vara fängelse i lägst och högst sex år.5 höjdes straffminimum från fängelse till fängelse i nio månader.6 Straffskalan blev därmed fängelse till fängelse . har i en hemställan till 2018 föreslagit att minimistraffet för grov kvinnofridskränkning och grov fridskränkning ska höjas från fängelse till fängelse . Syftet är enligt att ge polis och åklagare bättre verktyg för att kunna samla in nödvändig stödbevisning i form av läkarjournaler och rättsintyg i de fall målsäganden inte ger sitt sam- tycke till detta. anser även att ett höjt straffmini- mum bättre skulle avspegla brottets allvarliga karaktär.7 I direktiven utvecklas utredningens uppdrag i denna del på följande sätt:8 Mot bakgrund av [] hemställan och frågans nära an- knytning till utredningens övriga uppdrag bör utredaren också få i upp- drag att med utgångspunkt i förslag analysera om minimistraffet för grov kvinnofridskränkning och grov fridskränkning bör höjas och vid behov föreslå en sådan höjning. Oavsett bedömningen ska ett sådant förslag lämnas. Vid sin bedömning ska utredaren beakta Brås skrift Effekter av straffskärpningen för fridskränkningsbrott och Brås rapport 2019:8 Grov kvinnofridskränkning – Brottets hantering och utveckling i rättskedjan 1998–2017. Lagändringen trädde i kraft . Lagändringen trädde i kraft . 7Se Ju2018/04259/L5. 2019:43 s. 7. Utredningens uppdrag och arbete Slutligen har utredningen haft i uppdrag att •överväga vilka förändringar i lagstiftningen avseende kontaktför- bud som bör genomföras med anledning av två tillkännagivanden från och lämna förslag på nödvändiga författningsänd- ringar, •analysera och vid behov föreslå de ytterligare förändringar på detta område som är lämpliga med anledning av den utvärdering av som expertgrupp Grevio genomfört i fråga om artiklarna 52 och 53 i Istanbulkonventionen, samt •analysera om det geografiska området vid särskilt utvidgat kon- taktförbud bör utvidgas och vid behov föreslå förändringar i lag- stiftningen. Som en första del av bakgrunden till uppdraget i denna del kan nämnas att lagstiftningen om kontaktförbud ändrades i syfte att stärka skyddet mot trakasserier och förföljelse. Då infördes bl.a. en möjlighet att övervaka utvidgade kontaktförbud elektroniskt om den som avses med beslutet har överträtt ett kontaktförbud. Vidare förlängdes den längsta möjliga förbudstiden för kontaktför- bud med villkor om elektronisk övervakning från till . Överträdelse av kontaktförbud med elektronisk övervakning in- fördes som särskild brottsbeteckning med straffskalan fängelse i högst två år.9 I samband med riksdagsbehandlingen av propositionen till- kännagav för regeringen det som anfört om att ett utvidgat kontaktförbud med elektronisk övervakning ska kunna beslutas som en förstahandsåtgärd.10 Därefter har även tillkännagett för regeringen det som samma utskott anfört om skärpt straff för överträdelse av kontaktförbud.11 Av betänkandet framgår att utskottet föreslår att regeringen ska ta initiativ till att straffen för överträdelser av kontaktförbud utan elektronisk övervakning skärps.12 2017/18:81, bet. 2017/18:JuU25, rskr. 2017/18:255. 2017/18:225 med hänvisning till bet. 2017/18:JuU25 punkt 4. 2018/19:182 med hänvisning till bet. 2018/19:JuU14 punkt 39. 2018/19:JuU14 s. 60. Utredningens uppdrag och arbete Som en andra del av bakgrunden till uppdraget i denna del kan nämnas att är bundet av konvention om före- byggande och bekämpning av våld mot kvinnor och våld i hemmet (Istanbulkonventionen).13 Konventionen trädde för del i kraft i . Konventionsländernas efterlevnad av konventionen ska, enligt artikel 66 i konventionen, övervakas av ett organ bestående av 10–15 ledamöter och benämnt Group of Experts on Action against Violence against Women and Domestic Violence (Grevio).14 lämnade regeringen en rapport om svenska förhållanden och insatser för att efterleva Istanbulkonven- tionen till Grevio.15 höll Grevio en dialog om detta arbete med en svensk delegation i och månaden därpå besökte Grevio för möten med företrädare för regeringen, myndigheter, kommuner, landsting och civilsamhället. Grevio upp- rättade ett dokument med sammanlagt 41 rekommendationer till , vilka antogs av den 25 januari 2019.16 Ett antal av dessa rekommendationer är särskilt starka, på så sätt att Grevio har ansett att bör åtgärda vissa brister. Av relevans här kan nämnas att Grevio i en särskild punkt pekar på system med kontaktförbud:17 GREVIO uppmanar å det starkaste de svenska myndigheterna att se över sitt system med kontaktförbud och ge den behöriga myndigheten befogenhet att i situationer av överhängande fara och som en akut skydds- åtgärd avlägsna den som utövar våld i nära relation från den gemen- samma bostaden som personen delar med brottsoffret och låta detta fortsätta att gälla för att brottsoffret ska känna sig trygg och för att kunna vidta andra åtgärder för att säkerställa säker- heten. Vidare uppmanar GREVIO de svenska myndigheterna starkt att upphöra med den tillämpning som möjliggör undantag från förbud mot kontakt (paragraf 229). 13På engelska benämns konventionen on preventing and combating violence against women and domestic violence. 15Se memorandum ”Rapport från om åtgärder för genomförande av bestämmelserna i konvention om förebyggande och bekämp- ning av våld mot kvinnor och av våld i hemmet” av . 16GREVIO/Inf(2018)15. Se även /artiklar/2019/01/europaradets-forsta- granskning-av-sveriges-arbete-med-istanbulkonventionen/. 17GREVIO/Inf(2018)15 punkt 36. Utredningens uppdrag och arbete har lämnat förklarande kommentarer till Grevios rapport som publicerats separat på . Senast be- räknas regeringen rapportera hur rekommendationer om Istanbulkonventionens genomförande har hanterats i . I direktiven utvecklas utredningens uppdrag i denna del på följande sätt:18 Frågan om förutsättningarna för att besluta någon form av kontakt- förbud kan ofta förväntas uppkomma inför eller i samband med en för- undersökning om hedersrelaterat våld och förtryck. Det är därför för det första ändamålsenligt att utredaren får i uppdrag att överväga och föreslå vilka förändringar av kontaktförbudslagstiftningen som bör genom- föras för att tillgodose tillkännagivanden. För det andra ska utredaren även analysera de slutsatser som Grevios rekommendation på detta område vilar på och göra en bedömning av om även dessa medför ett behov av förändringar av kontaktförbudslagstiftningen eller genom andra åtgärder. Vidare ska utredaren i detta sammanhang även analysera om regleringen kring vilket område ett särskilt utvidgat kontaktförbud får omfatta är ändamålsenligt utformad eller om det geografiska området bör utvidgas och vid behov föreslå förändringar i lagstiftningen. Arbetet har bedrivits enligt sedvanlig metod för utredningsarbete, även om formerna för möten har påverkats av den då pågående globala spridningen av viruset SARS- coronavirus-2 och riktlinjer med anledning av detta. Utredningen har haft nio sammanträden med expertgruppen och underhandskontakter med experterna i olika frågor. Genom expert- gruppen har vi löpande utbytt information med , arbete vid Linnéuniversitetet, Insti- tutionen för socialt arbete vid , vid , , Polis- myndigheten, , , TRIS – Tjejers rätt i samhället och . 2019:43 s. 9. Utredningens uppdrag och arbete Utredningens preliminära överväganden har presenterats och syn- punkter har inhämtats –vid lunchseminariet ”Gömd & glömd”, om hedersrelaterat våld och förtryck mot personer med intellektuell funktionsnedsätt- ning, arrangerat av TRIS – Tjejers rätt i samhället, i i , –vid och Samhälles (SNS) hearing om hedersbrott i , –vid en konferens om hedersvåld arrangerad av Kriminalvården, med representanter för olika delar av rättsväsendet, i och –vid ett möte med aldrig Pela och – GAPF i . Utredningen har därutöver vid olika tillfällen under utrednings- arbetets gång genom utredningssekreteraren presenterat preliminära överväganden och diskuterat straffrättsteoretiska frågeställningar med en akademisk referensgrupp bestående av doktoranden , jur.dr , universitetsadjunkten , doktoranden , doktoranden , docenten och professor , alla verk- samma vid . Utredningens förslag till ändringar i lag finns i avsnitt 1. Avsnitten 3–6 utgör bakgrunden till våra överväganden. I avsnitt 3 redogör vi för tidigare överväganden av relevans för vårt uppdrag. I avsnitt 4 följer en beskrivning av gällande rätt. Därefter gör vi i av- snitt 5 en internationell utblick. Avsnitt 6 innehåller resultatet av våra empiriska undersökningar avseende bl.a. definitioner av hedersrela- terat våld och annat sådant förtryck och förekomsten av sådana före- teelser. I avsnitt 7 presenterar vi utredningens allmänna utgångspunkter. De mer konkreta övervägandena och förslagen till ändringar i lag finns i avsnitten 8–10. Avsnitt 8 innehåller överväganden och förslag i frågor om införandet av en ny brottstyp avseende hedersrelaterade Utredningens uppdrag och arbete I avsnitt 9 följer sedan överväganden och förslag i frågor om straffskalan för de s.k. fridskränkningsbrotten. Frågor om kontaktför- bud behandlas i avsnitt 10. Konsekvenserna av utredningens förslag behandlas huvudsakligen i avsnitt 11. Andra konsekvenser än rent ekonomiska sådana behand- las i vissa fall även i direkt anslutning till de respektive förslagen i avsnitt 8–10. I avsnitt 12 finns utredningens överväganden i fråga om ikraftträ- dande och övergångsbestämmelser. Avsnitt 13 innehåller en kommentar till de författningsförslag som redovisas i avsnitt 1. I avsnitt 14 finns ett alternativt författningsförslag – i fråga om straff- skalor – som diskuteras närmare i avsnitt 9. Vårt första huvudsakliga uppdrag, enligt direktiven, är att analysera och ta ställning till om det bör införas en särskild straffbestämmelse, med en egen brottsbeteckning, som uttryckligen tar sikte på heders- relaterat våld och förtryck. ska vi, om det bedöms ända- målsenligt, lämna förslag på hur ett effektivare straffrättsligt skydd mot hedersrelaterat våld och förtryck kan åstadkommas på något annat sätt än genom införande av en ny brottstyp. Vi har också i uppdrag att överväga vissa följdfrågor i denna del. I uppdraget ingår vidare att analysera om minimistraffet för grov kvinnofridskränkning och grov fridskränkning bör höjas och att lägga fram ett sådant förslag oavsett ställningstagande i sak. Som en sista övergripande del av uppdraget ska vi överväga förändringar i lagstiftningen avseende kontaktförbud.1 Karaktäristiskt för vårt uppdrags olika delar är att det i var och en av delarna har sagts mycket av relevans för våra överväganden i tidigare förarbeten. Vi har därför valt att redogöra förhållandevis utförligt för uttalanden i tidigare förarbeten i anslutning till respektive resone- mang i de egentliga förslagsavsnitten, avsnitt 8–10. Som en följd av detta har vi valt att redogöra endast summariskt för tidigare över- väganden i detta avsnitt. När det gäller hedersrelaterad brottslighet har diskussionen förts främst . En kort sammanfattning av tidigare överväganden i den delen finns i avsnitt 3.2. I fråga om de s.k. fridskränkningsbrotten – grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning – är vårt uppdrag begränsat till att avse straffskalan. Relevanta tidigare överväganden i den delen nämns kort i avsnitt 3.3. 1Se avsnitt 2.1. Vad slutligen gäller kontaktförbud, och det föregående besöks- förbudsinstitutet, finns en kort översikt över tidigare överväganden i avsnitt 3.4. Heder definieras i en ordbok som ”anseende som grundas på erkänt goda karaktärsegenskaper enl. vissa (ofta traditionella normer)”. En hedersman är enligt samma ordbok en ”pålitlig och hygglig person”. förekommer hedersbegreppet som en komponent i samman- sättningar som avser allvarliga brottsliga gärningar, exempelvis s.k. hedersmord, med vilket förstås ”mord som begås på grund av (upp- levd) kränkning av ngns heder enligt de normer som gäller i veder- börandes kultur; ofta om mord på kvinna som brutit mot äldre (icke- västerländska) (sexuella) normer”.2 Ett delvis angränsande begrepp är ära, vilket kan definieras som ”(högt) anseende som uppnås genom berömvärda handlingar”.3 Att ”kränka någons ära” kan tyckas vara närmast synonymt med att ”ta hedern av någon”. Att A förtalar B, eller att A i vart fall kriti- serar B offentligt, kan beskrivas som att A ”tar heder och ära” av B. En persons ära skyddas i viss mån av strafflagstiftningen. Fram- för allt kommer detta till uttryck genom de särskilda s.k. ärekränk- ningsbrotten – förtals- och förolämpningsbrotten – som beskrivs i 5 kap. . Den historiska utvecklingen av ärekränkningsbrotten har be- handlats ingående inom rättsvetenskapen. Här bör framför allt avhandling nämnas.4 Utvecklingen ska inte be- handlas närmare här. Det räcker som en bakgrund till våra över- väganden att konstatera att ärekränkningars betydelse varierar och mellan olika kulturer och andra kontexter. Det är till exempel lätt att inse att det – allt annat lika – är viktigare att vara fredad mot ärekränkningar i ett litet samhälle där en persons möjligheter att exempelvis skaffa arbete och försörja sig (och eventuellt sin familj) beror tydligt på personens anseende än i en större stad där varje per- 2Svenska , utgiven av –L, 2009 s. 1165 f. 3Svenska , utgiven av M–Ö, 2009 s. 3688. 4Alvar , Rätt och ära. Studier i svensk straffrätt, ak. avh., 1950. son blir mer anonym. I takt med utvecklingen mot ett sekulariserat storstadssamhälle har ärekränkningsbrotten minskat i betydelse och kommit att hamna i skymundan. Den trenden har dock bromsats – eller kanske rentav vänts – till följd av informationsteknologins fram- marsch. I en modern straffrättsvetenskaplig lärobok anges följande:5 Internet i allmänhet och sociala medier i synnerhet har inneburit dels att det är mycket lätt att sprida negativa budskap om andra människor, dels att dessa budskap får ett helt annat genomslag . Det sist- nämnda innebär att de brott som förövas inte sällan blir mer straffvärda än vad motsvarande brott varit tidigare. Så här långt kan alltså konstateras att strafflagstiftningen erbjuder ett skydd mot vissa kränkningar av äran eller, om man så vill, hedern. Detta skydd förutsätter att äran eller hedern baseras på normer som är accepterade i samhället. Ära eller heder som inte baseras på normer som är accepterade i samhället skyddas inte av lagstiftningen. I vissa fall kan det till och med vara så att en persons föreställning om heder är sådan att den kan motivera personen att utföra en viss gärning som betraktas som avskyvärd enligt rådande samhällsnormer, exempelvis ett s.k. heders- mord. Inom ramen för en intensifierad debatt om hedersrelaterat våld och andra sådana kränkningar har det diskuterats hur sådana företeelser kan motverkas. 3.2.3Straffskärpningsgrunden i 29 kap. 2 § m.m. Frågan om att införa en särskild straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv har diskuterats vid ett flertal tillfällen. Den nationella samordnaren mot våld i nära relationer gjorde 2014 i sitt betänkande om våld i nära relationer bedömningen att det behövde utredas när- mare om hedersrelaterade motiv för ett brott ska utgöra en försvå- rande omständighet vid bedömningen av straffvärdet enligt 29 kap. 2 § brottsbalken.6 5Nils Jareborg, , och , Brotten mot person och för- mögenhetsbrotten, 2 uppl., 2015 s. 91. Se även , ”Rätt och ära … några reflek- tioner ” i till , 2019 s. 269–276. 6Se SOU 2014:49. Se även SOU 2018:69 s. 78 f. Regeringen gav 2017 i uppdrag åt en särskild utredare att under- söka om det finns behov av åtgärder i syfte att säkerställa ett starkt skydd mot barnäktenskap, tvångsäktenskap och brott med heders- motiv (dir. 2017:25). Enligt direktiven skulle den del av uppdraget som avser erkännande av utländska barnäktenskap redovisas i ett del- betänkande. beslutade regeringen om tilläggsdirek- tiv för utredningen. Av dessa följde att utredaren även hade i uppdrag att bl.a. analysera och ta ställning till möjligheterna att införa mer effektiva verktyg för att förebygga och förhindra att personer med an- knytning till tvingas ingå äktenskap eller könsstympas utom- lands, liksom åtgärder för att framtvinga eller underlätta ett åter- förande till av den utsatta personen (dir. 2017:78). Utredningen tog namnet Utredningen om starkare skydd mot barn- äktenskap, tvångsäktenskap och brott med hedersmotiv (Ju 2017:06) och överlämnade 2017 delbetänkandet Utvidgat hinder mot erkännande av utländska barnäktenskap (SOU 2017:96) och 2018 slutbetänkandet Ökat skydd mot hedersrelaterad brottslighet (SOU 2018:69). Av särskild relevans för våra överväganden kan nämnas att Ut- redningen om starkare skydd mot barnäktenskap, tvångsäktenskap och brott med hedersmotiv dels föreslog en ny straffskärpnings- grund avseende brott med hedersmotiv, dels berörde frågan om att införa en ny brottstyp avseende hedersrelaterad brottslighet trots att det senare låg utanför ramen för utredningens uppdrag. Utredningen sammanfattade sin bedömning i den sistnämnda delen på följande sätt:7 Vi har […] funnit att det finns beaktansvärda invändningar mot införan- det av en sådan straffbestämmelse, för att omfatta hela vidden av det våld och förtryck som utövas i hederns namn skulle straffbestämmelsen till att börja med behöva konstrueras så pass brett att det kan ifrågasättas om en särskild brottsrubricering är den lämpligaste lösningen. Vidare kan avgränsnings- och konkurrensproblem uppstå eftersom ett sådant straffbud skulle riskera att överlappa de grova fridskränkningsbrotten. Utredningen om starkare skydd mot barnäktenskap, tvångsäkten- skap och brott med hedersmotivs förslag har beretts vidare och regeringen har i samma lagstiftningsärende lämnat propositionen Ökat skydd mot hedersrelaterad brottslighet (prop. 2019/20:131) till . Propositionen har lagts till grund för ny lagstiftning som trädde i kraft . Av särskild relevans för våra övervägan- 7SOU 2018:69 s. 17. Se även s. 95 f. den kan nämnas att det då infördes en ny straffskärpningsgrund av- seende brott med hedersmotiv i 29 kap. 2 § 10 . Framför allt övervägandena i fråga om definition av hedersbegreppet i nu nämnt lagstiftningsärende är av relevans även för våra övervägan- den. Denna fråga behandlas av oss i avsnitt 8.3. 3.3Straffskalan för grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning – som lade grunden till införandet av brottstyperna grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning – föreslog i sitt slutbetänkande straffskalan fängelse i lägst och högst . Kommissionen angav dock inte någon utförlig motiver- ing till den föreslagna straffskalan.8 Flera remissinstanser angav att den av kommissionen föreslagna straffskalan var alltför sträng.9 När regeringen i sin proposition till lade fram sitt förslag – som innefattade en straffskala på fängelse i lägst och högst – motiverades detta med att brottstyperna ”omfattar [även] förfaranden som, sedda för sig, nor- malt har ett begränsat straffvärde”.10 När brottstyperna grov fridskränkning och grov kvinnofrids- kränkning sedan infördes i 1998 bestämde i enlighet med regeringens förslag straffskalan till fängelse i lägst och högst sex år.11 Frågan om att skärpa straffskalan utreddes därefter av Frids- kränkningsutredningen, som genom tilläggsdirektiv hade fått i upp- drag att särskilt överväga straffskalan för de s.k. fridskränknings- brotten. angav i sitt betänkande – efter att ha analyserat kriminalstatistik och studerat domar avseende de s.k. fridskränkningsbrotten – att straffskalan för de s.k. fridskränk- ningsbrotten inte borde skärpas. Utredningen motiverade sitt ställ- ningstagande med att den dåvarande straffskalan gav utrymme för nyanserade bedömningar av straffvärdet i varje enskilt fall med beak- 8SOU 1995:60 s. 308. 1997/98:55 s. 74. 1997/98:55 s. 82. Lagändringen trädde i kraft . tande av de försvårande och förmildrande omständigheter som kan finnas.12 De flesta av remissinstanserna instämde i Fridskränkningsutred- ningens bedömning.13 Regeringen föreslog dock i sin efterföljande proposition till riks- dagen att straffminimum skulle höjas från fängelse till fängelse med hänvisning till att en höjning av minimi- straffet till nio månaders fängelse för grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning skulle innebära att straffet bättre skulle åter- spegla den samlade brottslighetens straffvärde på en lägsta nivå och därutöver leda till en generell höjning av straffnivån för brottstypen, vilket regeringen ansåg borde eftersträvas.14 beslutade att i enlighet med regeringens förslag höja straffminimum från fängelse till fängelse i nio månader.15 Dessa nu nämnda tidigare framförda argument för och emot änd- ringar av straffskalan kommer att beröras närmare i avsnitt 9.2. Införandet av institutet besöksförbud föreslogs 1987 av Justitiedeparte- mentet i departementspromemorian Besöksförbud (Ds Ju 1987:13). Regeringen föreslog att besöksförbud, föregångaren till dagens kon- taktförbud, skulle införas genom prop. 1987/88:137. Bestämmelserna, som tog sikte på att en viss person kunde förbjudas att besöka en viss annan person, infördes i en särskild lag – lagen (1988:688) om besöks- förbud. Dess ursprungliga innehåll ska inte behandlas närmare här. 12SOU 2011:85 s. 130–134. 2012/13 :108 s. 16. 2012/13:108 s. 18 f. Lagändringen trädde i kraft . Omfattande ändringar lag om besöksförbud gjordes 2011. Lagens namn ändrades då till lagen (1988:688) om kontaktförbud.