sou · H8B316 · 2020-04-01 00:00:00 — Ett barn som hålls i förvar enligt den nya lagen får avskiljas från andra förvarstag- na, om det är nödvändigt för att upprätthålla ordningen och säker- heten i lokalen. Reglerna om uppsikt förtydligas också, bl.a. genom bestämmelser om vad uppsikt innebär. Ett beslut om uppsikt ska även kunna inne- fatta ett förbud för utlänningen att lämna ett visst område, vistelse- området. Det är inte möjligt . Om uppsiktsbeslutet innebär en skyldighet för utlänningen att anmäla sig eller lämna ifrån sig sitt pass eller annan identitetshandling, ska den fullgöras hos Polismyn- digheten. Säkerhetspolisen ges rätt att besluta om inskränkningar eller tillfälliga lättnader i ett beslut om uppsikt, om förhållandena har förändrats. Möjligheterna att klaga på ett beslut om uppsikt kommer att vara desamma som för beslut om förvar, vilket är en nyhet. Tvångsmedel och andra tvångsåtgärder Tvångsmedel ska enligt den nya lagen få användas oavsett om utlän- ningen har utvisats på grund av att han eller hon kan komma att göra sig skyldig till en terrorismrelaterad gärning eller för att han eller hon på annat sätt utgör ett allvarligt hot mot säkerhet. Det är en utvidgning i förhållande till . Utöver de tvångsmedel som Säkerhetspolisen har tillgång till, får myndigheten enligt den nya lagen ansöka om tillstånd till hemlig kameraövervakning. Säkerhetspolisen ges också rätt att i vissa fall undersöka och kopiera innehållet i elektronisk kommunikationsutrustning som påträffas. Det blir även möjligt för Säkerhetspolisen att söka tillstånd till hem- lig övervakning av elektronisk kommunikation för att lokalisera en utlänning som inte har fullgjort sin anmälningsskyldighet. Säker- hetspolisen ska alltså också i fortsättningen kunna begära tillstånd till hemlig avlyssning och hemlig övervakning av elektronisk kom- munikation och postkontroll. Kravet för att få använda hemliga tvångsmedel sänks från synnerliga till särskilda skäl. I ett beslut om anmälningsskyldighet ska en utlänning i fortsätt- ningen kunna förbjudas att lämna ett bestämt vistelseområde. Säker- hetspolisen får möjlighet att i brådskande fall interimistiskt besluta om anmälningsskyldighet när myndigheten upphäver ett beslut om förvar. Säkerhetspolisen får vid ändrade förhållanden besluta om in- skränkningar och tillfälliga lättnader i ett beslut om anmälningsskyl- dighet. Myndigheten får också upphäva ett beslut om anmälnings- skyldighet eller ett generellt beslut om att tvångsmedel får användas mot utlänningen. Säkerhetspolisen får ansöka om ändring till nack- del för utlänningen av ett beslut om anmälningsskyldighet eller an- vändning av tvångsmedel. Möjligheterna att använda tvångsmedel för att underlätta verk- ställigheten av utvisningsbeslut utökas också. De rättssäkerhetsgarantier som finns i ska som ut- gångspunkt gälla också för tvångsmedel enligt den nya lagen. Säker- hetspolisen ska liksom företräda det allmänna vid allmän dom- stols handläggning av frågor om tvångsmedel. Bestämmelserna om granskning av material från användningen av hemliga tvångsmedel behålls men görs tydligare. Upptagningar och uppteckningar från hemlig avlyssning och övervakning av elektro- nisk kommunikation och från hemlig kameraövervakning ska i de delar de är av betydelse för kontrollen av utlänningen bevaras så länge de behövs för det ändamålet. Om uppgifterna får användas för något annat ändamål, ska de bevaras så länge som behövs för det än- damålet. I övrigt ska upptagningar och uppteckningar förstöras så snart som möjligt. Regleringen av användning av överskottsinfor- mation från hemliga tvångsmedel ska vara generell. Överskottsinfor- mation får användas även för andra ändamål än för att inleda förun- dersökning eller förhindra brott, såvida inte bestämmelser i annan lagstiftning hindrar användningen. Säkerhetspolisen ska besluta om användning av överskottsinformation. Den parlamentariska kontrollen över tillämpningen av den nya lagen ska vara densamma som över den nuvarande lagen. ska utöva tillsyn över Säkerhetspoli- sens hantering av tvångsmedel enligt den nya lagen. Nämnden ska också vara skyldig att på begäran av enskild kontrollera om använd- ningen har varit författningsenlig. Det införs ett uttryckligt krav på att mål och ärenden enligt den nya lagen ska handläggas skyndsamt. Åtgärder som rör förvar, uppsikt, tvångsmedel och andra tvångsåtgärder ska alltid – enligt en uttryck- lig regel om det – vara proportionerliga. Skyldigheten att skriftligen motivera beslut utvidgas till att omfatta fler beslut än . Det in- förs krav på att beslut om uppsikt och om anmälningsskyldighet ska delges utlänningen. Möjligheterna för en utlänning att komma till tals muntligen ut- vidgas i flera avseenden. ska som huvudregel inte få avgöra ett ärende om utvisning utan föregående muntlig handlägg- ning. Om ett beslut om förvar inte har föregåtts av muntlig hand- läggning, ska sådan handläggning genomföras efter det att förvarsbeslutet har verkställts. Ny prövning av beslut om förvar ska alltid föregås av en muntlig förhandling. Det gäller som huvudregel också vid ny prövning av beslut om uppsikt. Ett statsråds möjlighet att besluta om muntlig förhandling och uppdra åt Migrationsöverdomstolen att hålla den, ska gälla även i ärenden om uppsikt som handläggs av regeringen. Formerna för och innehål- let i muntlig handläggning och muntlig förhandling förtydligas. Offentliga biträden ska utses i samma utsträckning som , men kraven på biträdena skärps. Som huvudregel ska endast en ad- vokat, som är lämplig för uppdraget, få vara offentligt biträde. Det ska fortsatt vara kriminaliserat att bryta mot ett återreseförbud eller mot anmälningsskyldighet. Den som hjälper en utlänning som har återreseförbud att komma tillbaka till eller hindrar eller försöker hindra verkställighet av ett beslut om utvisning ska också i fortsättningen kunna straffas för det. För att inskärpa straffbestäm- melsernas betydelse höjs maximistraffet till fängelse för den utlänning som återvänder i strid med ett återreseförbud och för den som hjälper en sådan utlänning att återvända. På motsvarande sätt höjs maximistraffet för den som inte följer ett beslut om anmäl- ningsskyldighet. Den som bryter mot ett förbud att lämna ett visst område, som meddelats i anslutning till en anmälningsskyldighet, kan också dömas till fängelse i högst . Böter ska inte längre ingå i straffskalan för den som hjälper en utvisad utlänning att komma tillbaka till , eller hindrar eller försöker hindra verkställighet av ett utvisningsbeslut. Brotten är av den arten att påföljden normalt bör vara fängelse. Ändringar i utlänningslagen och utlänningsförordningen ska kunna återkalla ett främlingspass om det finns skäl för det med hänsyn till säkerhet eller allmän säkerhet. Ärenden om beviljande och återkallelse av främlingspass ska i fort- sättningen kunna utgöra säkerhetsärenden enligt 1 kap. 7 § utlän- ningslagen. beslut i en sådan fråga får överklagas till en migrationsdomstol. Säkerhetspolisen ges en utökad möjlighet att överklaga verkets beslut. Det gäller beslut i fråga om främlings- pass och om uppsikt i säkerhetsärenden. För en utlänning i ett säker- hetsärende – eller i ett ärende enligt den nya lagen – ska det inte längre gälla krav på att inneha pass för vistelse i . Det införs en uttrycklig regel om att uppehållstillstånd på grund av anknytning enligt 5 kap. 3 a § utlänningslagen får vägras en utlän- ning om det finns skäl för det med hänsyn till säkerhet eller allmän säkerhet. Ett uppehållstillstånd ska i vissa fall kunna återkal- las för en utlänning om det kan antas att han eller hon kommer att bedriva verksamhet med koppling till terrorism. Detsamma gäller en utlänning som kan antas komma att bedriva statsstyrt företagsspio- neri i eller något annat nordiskt land. lelse i dessa fall – och vid risk för sabotage, spioneri och olovlig underrättelseverksamhet – ska utökas till . Om det finns syn- nerliga skäl får ett uppehållstillstånd återkallas på sådan grund även efter den tidens utgång. Det förtydligas att ska verkställa beslut om ut- visning på grund av brott även om det är ett säkerhetsärende. Polis- myndigheten får dock rätt att överlämna verkställigheten av ett så- dant beslut till Säkerhetspolisen, om den myndigheten begär det. Även i vissa andra specifika fall får lämna ett ärende till Säkerhetspolisen för verkställighet. Elektronisk övervakning bör inte införas Utredningen har noga övervägt frågan om elektronisk övervakning av utlänningar bör införas, mot bakgrund av de erfarenheter som finns av sådan övervakning och de fördelar sådan övervakning skulle kunna ge. Ett system med elektronisk övervakning bör enligt utred- ningens mening inte införas för att kontrollera utlänningar som har utvisats på grund av att de utgör ett allvarligt säkerhetshot, men som trots det blir kvar i . Skälen mot att införa ett sådant system är starka. De är av såväl juridisk som teknisk och praktisk natur. Elektronisk övervakning kan bara ge information om var utlänningen befinner sig, inte vad han eller hon planerar att göra. Det finns flera utländska exempel där fotboja inte har hindrat personer från att begå terroristattentat. Lokaliseringsuppgifter kan dessutom fås genom hemlig övervakning av elektronisk kommunikation. Förslagen om utökade möjligheter att använda hemliga tvångsmedel ger Säkerhetspolisen mer effektiva verktyg för att förebygga och förhindra brott än vad elektronisk övervakning kan ge. Kontrollen över de aktuella utlän- ningarna förstärks också genom förslaget att anmälningsskyldighet ska kunna förenas med ett förbud för utlänningen att lämna det nor- mala vistelseområdet. Elektronisk övervakning kan dessutom för- väntas bli mycket kostnadskrävande. Utredningens slutsats är att den begränsade nytta som elektro- nisk övervakning skulle kunna ge inte väger upp de övriga nackdelar och det betydande integritetsintrång som det skulle innebära för ut- länningen att ständigt vara övervakad elektroniskt. Utredningen redo- visar dock en skiss på hur sådan övervakning skulle kunna utformas. Handläggning av mål och ärenden som rör utlänningar som utgör kvalificerade säkerhetshot är generellt sett mer resurskrävande än andra utlänningsärenden. Det gäller främst för Säkerhetspolisen som utreder förutsättningarna för och ansöker om utvisning. Säkerhets- polisen ansvarar dessutom för kontrollen över de utlänningar som har utvisats på grund av säkerhetshot men som inte fått sina utvis- ningsbeslut verkställda. Även för , Migrationsöver- domstolen, regeringen och är målen och ärendena extra arbetskrävande. Den nya lagens bredare tillämpningsområde innebär att fler utlänningar kan komma att utvisas. Därmed blir det fler mål och ärenden som berörda myndigheter ska hantera. Det kan också krävas mer resurser för att kontrollera de utlänningar som har utvisats men ändå blir kvar i . Utökade kontrollmöjligheter genom både nya tvångsmedel och att tvångsmedel kan användas i fler fall effektiviserar dock Säkerhetspolisens arbete. Fler utlänningar än kan också – med lagens bredare tillämpningsområde – komma att tas i förvar. Det förhållandet att en utlänning kan förbjudas att lämna ett visst område innebär att kontrollen över honom eller henne förbättras. I vissa avseenden innebär förslagen att myndighe- ter får en minskad arbetsbörda. Det gäller bl.a. Migrationsöverdom- stolen som inte längre ska besluta om förvar eller uppsikt. Att beslut om förvar inte behöver prövas på nytt lika ofta minskar arbetsbördan för , Säkerhetspolisen och regeringen. Längre för- varstider gör dock att det kan bli fler nya prövningar i det enskilda fallet. Offentliga biträden kan komma att engageras i något högre utsträckning, bl.a. på grund av lagens bredare tillämpningsområde, men det rör sig fortfarande om ett begränsat antal mål och ärenden. De föreslagna ändringarna i utlänningslagen innebär att fler ären- den kan utgöra säkerhetsärenden. Det kan även bli något fler ären- den om återkallelse av uppehållstillstånd och fler överklaganden i så- dana frågor. Det kan också bli något fler överklaganden i fråga om främlingspass och uppsikt. Inte i något fall bedöms eventuella kostnadsökningar för myn- digheterna bli större än att de kan finansieras inom ramen för befint- liga anslag. För Säkerhetspolisens del kan dock resurser behöva om- fördelas inom myndigheten. Genom att utlänningar med eventuell avsikt och förmåga att an- gripa säkerhet avlägsnas eller ställs under hårdare kontroll, får Säkerhetspolisen bättre förutsättningar för att skydda landet. Skärpningen av anmälningsskyldigheten, att Säkerhetspolisen får tillgång till fler tvångsmedel och att tvångsmedel kan användas i fler situationer förstärker kontrollen över de utlänningar som har utvi- sats men där utvisningsbesluten inte har kunnat verkställas. Det be- döms vara positivt för det brottsförebyggande arbetet. Den nya lagen bör träda i kraft . Eftersom till- lämpningsområdet för den nya lagen till viss del bygger på att försla- get till terroristbrottslag genomförs, bör den nya lagen träda i kraft tidigast som terroristbrottslagen träder i kraft, vilket föreslås vara . Övriga författningsförslag bör träda i kraft som den nya lagen. Om ett beslut om förvar enligt den nuvarande lagen har verk- ställts före ikraftträdandet av den nya lagen, ska äldre bestämmelser tillämpas vid den första nya prövningen av förvarsbeslutet efter ikraftträdandet. Om utlänningen hålls kvar i förvar ska ny prövning därefter göras enligt de nya reglerna. Några andra övergångsbestäm- melser behövs inte. The Special Controls of Aliens Act (1991:572) entered into force on 1 1991. It is based on terrorist provisions incorporated in legislation in 1973. When the Act was introduced it had just over 25 sections. Since then it has undergone quite a number of changes and now contains almost 50 sections. The Act also contains a large number of references to provisions in the Aliens Act (2005:716) and the Code of Judicial Procedure. The regulatory framework is both unclear and inaccessible. So, there is a great need for amendments and clarifications. Even though only a small num- ber of cases and matters are processed each year under the Special Controls of Aliens Act, they are of great importance for ’s security. The Inquiry’s remit has been to make a systematic review of the Special Controls of Aliens Act. The purpose has been to create an appropriate, effective and clearly arranged regulation that is, at the same time, consistent with well-functioning protection of funda- mental rights and freedoms. The remit has also included investiga- ting certain specifically identified questions, including the scope of the act and the time limits for enforcement detention. The Inquiry was also to analyse and take a position on certain amendments and clarifications proposed by the of provisions in the Aliens Act and the Aliens Ordinance (2006:97). This concer- ned matters including alien’s passports, and work permits and what authority should be the enforcing authority. The Inquiry’s remit has also included making an assessment of how the control of persons who are a security threat can be strengthened by, for in- stance, using electronic tagging. A completely new law The Inquiry proposes replacing the Special Controls of Aliens Act with a new law, the act on special controls of certain aliens. Like the present Act, the new law would apply instead of the Aliens Act to aliens who are a high-level security threat. The new law has been designed to meet the special challenges involved in processing aliens matters regarding persons who are a serious threat to ’s security. For this reason, the new law is much more independent in relation to both the Aliens Act and EU law. As a result, there are considerably fewer references to sections of the Aliens Act. The Inquiry stresses that careful consideration will continue to be need- ed before the new law is adapted to amendments made in other parts of alien’s legislation. The Inquiry proposes supplementing the new law with a new ordinance, the ordinance on special controls of certain aliens. The new law will make it possible to expel an alien if there is reason to believe that they will commit an act that is punishable under the recently proposed terrorist offences act (2021:000). The require- ment for expulsion on this ground is lower than in the present Act. In addition, the reference to the terrorist offences act is made general so that not only terrorist offences are covered. So, in the future, the risk that an alien may commit other terrorism-related offences, e.g. financing of or recruitment to terrorism, can also lead to expulsion. If more acts are made punishable in the terrorist offen- ces act in the future, they will therefore also automatically be able to lead to expulsion. An alien may also be expelled if they can be a serious threat to ’s security in some other way than on account of the risk of terrorism-related acts. will also continue to initiate an expulsion matter at the , which decides in the first instance whether the alien will be expelled. In the same way as at present, the Agency’s decision will be appealable to the Govern- ment. will enforce all expulsion orders under the new law but can commission the Swedish Authority to handle the practical procedure. An expulsion order always has to contain a ban on the alien re- entering . The starting point is that there should be no time limit on the re-entry ban but time-limited bans can be ordered. An alien who is expelled under the new law will be able to make a declaration that they accept the order. Their declaration of accep- tance then also covers the re-entry ban. If an alien has been expelled, but there is an impediment to en- forcement under Chapter 12, Sections 1–3 a of the Aliens Act or the expulsion order should not be enforced for some other special rea- son, the decision-making authority shall order that the expulsion order must not be enforced for the time being (stay of enforce- ment). In the future the Agency will only be able to grant the alien a temporary permit (which can then be valid for at most one year) if there are special reasons. When the permit has expired, the will no longer re-examine the expul- sion order but will only examine the question of enforcement. It will be possible for an alien who has been expelled to make an application to the Government to have the expulsion order set aside. The expulsion order will have been enforced by that time, which means that the alien will be outside . An application may be made no earlier than after ten years. The conditions for placing an alien in detention are clarified. An alien may be placed in detention either if it is probable that the alien will be expelled or if there already is an expulsion order and deten- tion is needed to prepare and carry out the enforcement of the order. For an alien who has attained 18 years, there is also the requirement that there is reason to expect that the alien will otherwise abscond, stay in hiding or otherwise impede enforcement or conduct criminal activities in or that the alien’s identity is unclear. For a child to be placed in detention the requirement is instead that there is a considerable risk that the child will otherwise abscond, stay in hiding or otherwise impede enforcement or conduct criminal activities in . The Migration Court of Appeal will no longer decide on Instead, the , the Government or the is the competent authority depen- ding on how far the processing of the matter has advanced. The period for which an alien may be held in detention is changed both by making it clear that detention always has to run for as short a time as possible and by considerably extending the time limits for enforcement detention and expanding the possibilities of extension. In the future, it will be possible to hold an alien who has attained 18 years for up to one year in enforcement detention. In special circumstances that period may be extended to a maximum of three years. The period for when a detention order has to be re-examined is extended, to four weeks for probable cause detention and three months for enforcement. For as long as the alien is being held in detention, the order has to be re-examined continuously within the same time periods. Detention orders will be enforced by the . However, the Service will be given the possibility of turning to the Swedish Authority for assistance in handling the practical procedure. A ban is introduced on placing children being held in detention in prison-like facilities. An alien who has not attained 18 years shall instead be placed in the ’s detention premises. A child who is being held in detention under the new law may be separated from other detainees if this is necessary to main- tain order or security in the premises. The rules about supervision are also clarified, partly through provisions stating what supervision entails. It should be possible for a supervision order to include a ban on an alien leaving a certain area, their area of stay. This is not possible today. If the supervision order entails an obligation for the alien to report or to surrender their passport or some other identity document, this obligation has to be met at the Swedish Authority. is given the possibility of deciding on restrictions or temporary relaxations of a supervision order if circumstances have changed. The possibilities of appealing a supervision order will be the same as for detention orders, and this is a new point. Coercive investigative measures and other coercive measures Under the new law it will be possible to use coercive investigative measures irrespective of whether the alien has been expelled since they may commit a terrorism-related act or because they are a serious threat to ’s security in some other way. This is an expansion in relation to the present position. In addition to the co- ercive investigative measures that the already has access to at present, the Service will be able, under the new law, to apply for permission for camera surveillance. will also be given the right in certain cases to examine and copy the content of electronic communication equipment encountered. It will also be possible for the to apply for permission for surveillance of electronic communication in order to locate an alien who has not complied with their reporting obligation. So, the will continue to be able to request permission for in- terception and surveillance of electronic communication and postal control. The requirement for the use of coercive inves- tigative measures is reduced from exceptional to special reasons. In an order imposing a reporting obligation it will be possible, in the future, to prohibit an alien from leaving a defined area of stay. In urgent cases the are given the possibility of making interim reporting obligation orders when the Service lifts a detention order. If circumstances change, the Ser- vice will be able to decide on restrictions in and temporary relaxa- tions of a reporting obligation order. will also be able to lift a reporting obligation order or a general decision that coercive investigative measures may be used against the alien. will be able to apply for an amendment to the disadvantage of the alien of a reporting obligation order or the use of coercive investigative measures. The possibilities of using coercive investigative measures to facili- tate the enforcement of expulsion orders are also increased. Legal safeguards in the use of coercive investigative measures The starting point is that the legal safeguards in the Code of Judicial Procedure will also apply to coercive investigative measures under the new law. As is the case today, the will represent the public institutions in the processing by a general court of questions of coercive investigative measures. The provisions on the examination of material from the use of coercive investigative measures is retained but made clearer.