sou · H8B363d2 · 2020-11-12 00:00:00 — Det är inte förenligt med artikel 28 att grundskoleutbildningen, enligt svensk lag, inte är obligatorisk för alla barn som har rätt till utbildning, bl.a. asylsökande barn och barn utan tillstånd att vistas i landet. 1.Konventionsstaterna erkänner barnets rätt till utbildning. I syfte att gradvis förverkliga denna rätt och på grundval av lika möjligheter ska de särskilt: a)göra grundskoleutbildning obligatorisk och kostnadsfritt tillgäng- lig för alla, b)uppmuntra utvecklingen av olika former av gymnasial utbild- ning inklusive såväl högskoleförberedande utbildning som yrkes- utbildning, göra dessa tillgängliga och åtkomliga för varje barn samt vidta lämpliga åtgärder såsom införande av kostnadsfri ut- bildning och ekonomiskt stöd vid behov, c)genom varje lämpligt medel göra högre utbildning tillgänglig för alla på grundval av förmåga, d)göra utbildnings- och yrkesrelaterad information och vägledning tillgänglig och åtkomlig för alla barn e)vidta åtgärder för att uppmuntra regelbunden närvaro i skolan och minska antalet studieavbrott. Artikel 28 – utbildning 2.Konventionsstaterna ska vidta alla lämpliga åtgärder för att säker- ställa att disciplinen i skolan upprätthålls på ett sätt som är förenligt med barnets mänskliga värdighet och i överensstämmelse med denna konvention. 3.Konventionsstaterna ska främja och uppmuntra internationellt sam- arbete i utbildningsfrågor, särskilt i syfte att bidra till att avskaffa okunnighet och analfabetism i hela världen och för att underlätta till- gång till vetenskaplig och teknisk kunskap och moderna undervisnings- metoder. Särskild hänsyn ska härvid tas till utvecklingsländernas behov. Genom artikel 28 erkänns ett barns rätt till utbildning och hur den gradvis ska förverkligas. En stat ska bl.a. tillhandahålla en obligatorisk och kostnadsfri grundskola (primary education), uppmuntra gymnasial utbildning (secondary education), tillgängliggöra högre utbildning och göra utbildnings- och yrkesrelaterad information och vägledning åt- komlig för alla barn. Därutöver ska en stat vidta åtgärder för att upp- muntra regelbunden närvaro i skolan och för att säkerställa att disci- plinen i skolan upprätthålls på ett värdigt och konventionsförenligt sätt. Av artikeln följer också ett krav på att staterna ska främja ett internationellt samarbete i utbildningsfrågor. Vad barnets utbildning ska syfta till behandlas däremot i artikel 29. Rätten till utbildning slås fast i det grundläggande ramverket för de mänskliga rättigheterna (of Human Rights). Av artikel 26 i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättighet- erna1 framgår att var och en har rätt till utbildning och att utbildningen ska vara kostnadsfri, åtminstone på de grundläggande och elementära stadierna. Vidare stadgas bl.a. att den elementära utbildningen ska vara obligatorisk och att den högre utbildningen ska vara öppen för alla med hänsyn till deras förmåga. Enligt artikelns tredje punkt tillkom- mer rätten att välja utbildning för barnen i första hand deras föräld- rar. På motsvarande sätt som i erkänns rätten till utbildning i artikel 13 i den internationella konventionen om ekono- miska, sociala och kulturella rättigheter2. Häri redogörs också för hur rätten till fullo ska säkerställas, bl.a. genom att grundskoleutbildningen 1Antagen av genom resolution 3/217 . Artikel 28 – utbildning ska vara obligatorisk och kostnadsfritt tillgänglig för alla. Därutöver stadgas att en stat ska respektera föräldrarnas frihet att välja andra skolor för sina barn än de offentliga. Artikel 28 i uttrycker dock inte någon rätt att välja skola eller utbildning, varken för eleven eller vårdnadshavaren. I artikel 24 i konventionen om rättigheter för personer med funk- tionsnedsättning3 erkänns rätten till utbildning för personer med funk- tionsnedsättning. Här anges bl.a. att de på lika villkor som andra ska få tillgång till en inkluderande och kostnadsfri grundutbildning av kvalitet och till undervisning som följer efter grundutbildning på sina hemorter, samt att skälig anpassning erbjuds från personliga behov. Av konventionen om avskaffande av slags diskriminering av kvinnor4 (artikel 10) framgår bl.a. att en stat ska vidta alla lämpliga åtgärder för att avskaffa diskriminering av kvinnor för att tillförsäkra dem samma rättigheter som män när det gäller utbildning. Här framgår t.ex. att en stat ska säkerställa samma möjligheter att delta aktivt i idrott och gymnastikundervisning. Ytterligare en konvention av intresse är konvention mot diskriminering inom undervisningen5. ska ses som en helhet och artikel 4 ska beaktas i genomförandet av samtliga rättigheter i konventionen. Barnrättskom- mittén lyfter fram några s.k. grundprinciper, artiklarna 2.1, 3.1, 6 och 12, som de anser har en särskild relevans för genomförandet av rättig- heterna i konventionen.6 (Läs mer om dessa nedan.) Utöver att arti- kel 29, om vad barnets utbildning syftar till, är intimt förknippad med artikel 28, finns det flera artiklar som är relevanta för uttolk- ningen och genomförandet av artikeln. Artikel 30 tar bl.a. upp rätten för ett barn som tillhör en etnisk, religiös eller språklig minoritet eller ett urfolk att utöva sin religion och att använda sitt eget språk och att tillsammans med andra ha sitt eget kulturliv. Ett barn har också rätt till stöd för att kunna utvecklas vilket bl.a. tas upp i artikel 3.2 och i artikel 23 om rättigheter för barn med funktionsnedsättning. Andra artiklar som kan aktualiseras, beroende på omständigheterna, är artiklarna 19, 22 och 32–36, som ger ett barn skydd mot företeelser som kan hämma dess utveckling. Artiklarna 24 och 31 tar upp olika aspekter av ett barns utveckling och är på så sätt relevanta igenom- förandet av artikel 28. Detsamma gäller de fri- och rättigheter som 6CRC/GC/2003/5 p. Jämför (2019) s. 113. Artikel 28 – utbildning återfinns i artiklarna 13–17. Även artiklarna 5 och 18 om föräldrar- nas ansvar, skyldigheter och rättigheter är av relevans samt artikel 27 om en stats åtaganden vad gäller ett barns levnadsstandard. Nedan beskrivs i korthet hur de grundläggande principerna i konven- tionen förhåller sig till artikel 28. Läs mer om dessa i kapitlen om respektive artikel. Rättigheterna i gäller alla barn inom en stats juris- diktion utan någon åtskillnad av något slag (artikel 2.1). Detta inne- bär att även barn som inte är svenska medborgare, såsom ett barn med uppehållstillstånd, ett barn som söker asyl eller ett barn som be- finner sig utan tillstånd i , ska omfattas av rätten till utbildning i enlighet med artikel 28. Genom artikel 6 garanteras ett barn den grundläggande rätten till liv som uttrycks som en universell mänsklig rättighet i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna och den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter. Vidare ska ett barns överlevnad och utveckling säkerställas till det yttersta av en stats förmåga. Eftersom ett barns existens är en förutsättning för att det ska kunna åtnjuta övriga rättigheter i konventionen får artikel 6 en naturlig prioritet och blir på så sätt grundläggande för hela genom- förandet av konventionen. Artikel 28 bör förstås utifrån artikel 6 då rätten till utbildning bidrar till ett barns utveckling. menar att rätten till överlevnad och utveck- ling endast kan genomföras med ett holistiskt förhållningssätt. Det sker enligt kommittén genom att alla de andra bestämmelserna i kon- ventionen tillämpas och ses i relation till varandra.7 Barnrättskommit- tén förväntar sig att konventionsstaterna tolkar ordet utveckling i dess vidaste bemärkelse, som ett helhetsbegrepp som omfattar barnets fysiska, mentala, andliga, moraliska, psykologiska och sociala utveckling.8 7CRC/C/GC/7 p. 8CRC/GC/2003/5 p. Artikel 28 – utbildning I är det en utgångspunkt att familjen är den grundläggande och naturliga enheten för ett barn, vilket bl.a. framgår av konventionens inledning (preambel). Föräldrar eller andra vårdnads- havare har i första hand ansvaret för ett barns överlevnad och utveck- ling (artiklarna 5 och 18). I föräldrarnas ansvar ligger bl.a. att se till barnets bästa och att på ett sätt som står i överensstämmelse med den fortlöpande utvecklingen av barnets förmåga ge barnet råd och ledning då det utövar sina rättigheter. har staten det yttersta ansvaret för ett barns överlevnad och utveckling samt för att barnet ges det skydd och stöd som det behöver (jämför bl.a. artiklarna 3.2, 6, 9, 19, 20, 23, 26, 27, 32–36, 38 och 39). Enligt artikel 4 ska en stat vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgärder, administrativa åtgärder och andra åtgärder för att genomföra de rättig- heter som erkänns i konventionen. I fråga om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter ska en stat till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser för att vidta sådana åtgärder. Vid behov ska sådana åtgärder vidtas inom ramen för det internationella samarbetet. Rätten att uttrycka sin åsikt och få den beaktad Enligt artikel 12.1 ska en stat tillförsäkra ett barn som är i stånd att bilda en åsikt rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör det. Ett barns åsikter ska beaktas i förhållande till ålder och mognad. För att ett barn ska tillförsäkras denna rätt ska barnet enligt artikel 12.2 särskilt beredas möjlighet att höras. Det kan göras direkt eller genom företrädare eller ett lämpligt organ och gäller i alla domstolsförfaran- den och administrativa förfaranden som rör barnet. Barnet ska höras på ett sätt som är förenligt med nationella procedurregler. Detta kan t.ex. innefatta olika beslut och förfaranden som rör rätten till utbild- ning, studievägledning, disciplinära åtgärder och frågor om närvaro i skolan och studieavbrott. Enligt barnrättskommittén har ett barn även rätt att avstå från att utöva sin rättighet; att uttrycka åsikter är för barnet ett val, inte en skyldighet.9 9CRC/C/GC/12 p. Artikel 28 – utbildning Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myn- digheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3.1). I en bedömning och prövning av barnets bästa ingår att ta hänsyn till samtliga grundläggande prin- ciper och konventionen i sin helhet. Vid en sådan bedömning får bar- nets upplevelser och åsikter om sin situation särskild betydelse, i för- hållande till barnets ålder och mognad (artikel 12). Syftet med begreppet barnets bästa är enligt barnrättskommittén att säkerställa att barn både fullt och faktiskt kan åtnjuta alla de rättigheter som erkänns i konventionen. Kommittén understryker att en vuxen persons personliga bedömning av ett (eller flera) barns bästa inte får ha företräde framför rättigheterna enligt konventionen; ingen rättighet ska kunna inskränkas av en skönsmässig tolkning av bar- nets bästa. Vidare framhåller kommittén att barnets bästa är ett dyna- miskt koncept, som kräver att man gör bedömningar anpassade till det specifika sammanhanget.10 Nedan redogörs i korthet för i vilka sammanhang principen om barnets bästa kan bli relevant i förhållande till artikel 28. Artikel 3.1 omfattar även lagstiftande organ. Principen om barnets bästa ska i första hand beaktas vid alla åtgärder som rör barn och där- med även vid utformning av reglering som på olika sätt rör rätten till utbildning, studievägledning, disciplinära åtgärder och frågor om närvaro i skolan och studieavbrott. Övriga rättigheter enligt barnkon- ventionen ska också beaktas i bedömningen av barnets bästa. Sådana bedömningar bör till viss del även bygga på ett barns egna upplevel- ser och åsikter i enlighet med artikel 12. I sin allmänna kommentar om barnets bästa lyfter barnrättskom- mittén särskilt fram den roll som lagstiftande organ har. Kommittén betonar att artikel 3.1 både gäller barn i allmänhet och barn som in- divider. Det innebär, enligt kommittén, att varje gång en lag eller en 10CRC/C/GC/14 p. 1 och 4. Artikel 28 – utbildning bestämmelse antas eller en internationell överenskommelse ingås som rör ett barn bör beslutet styras av hänsyn till barnets bästa.11 Enligt artikel 3.1 ska det i varje beslut som rör ett barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa. I förhållande till arti- kel 28 blir det aktuellt bl.a. vid beslut som rör rätten till utbildning, studievägledning, disciplinära åtgärder och frågor om närvaro i skolan och studieavbrott. I en bedömning av barnets bästa ska hänsyn tas till alla de rättig- heter som ett barn har enligt och som är relevanta i sammanhanget. Ett barn ska också ges möjlighet att uttrycka sin åsikt inför att ett beslut tas (jämför artikel 12). har understrukit att en bedömning av barnets bästa ska ske med utgångspunkt i barnets specifika omständigheter. Fokus måste enligt kommittén ligga på att identifiera möjliga lös- ningar som ser till barnets bästa med full respekt för rättigheterna i konventionen och dess fakultativa protokoll.12 Vidare är det enligt kommittén av vikt att följa upp åtgärder och beslut,13 dvs. ta reda på hur barnet upplevt insatserna och om de varit till barnets bästa. Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myn- digheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3.1). En åtgärd omfattar även själva förfarandet. Det innebär att förfaranden vid beslut som rör rätten till utbildning, studievägledning, disciplinära åtgärder och frågor om närvaro i skolan och studieavbrott omfattas. lyfter i en allmän kommentar fram att man måste införa och följa vissa barnanpassade förfaranden för att ett barns rätt att få sitt bästa bedömt och beaktat ska kunna förverkligas.14 I en annan kommentar betonar kommittén att förutsättningarna för att 11CRC/C/GC/14 p. 31, se även CRC/C/GC/12 p. 12CRC/C/GC/14 p. 13CRC/C/GC/12 p. 134 (i) och CRC/C/GC/14 p. 14CRC/C/GC/14 p. Artikel 28 – utbildning ett barn ska kunna uttrycka sina åsikter är av betydelse. Hänsyn bör tas till barnets individuella och sociala situation och miljön bör vara sådan att barnet känner sig tryggt och respekterat. Vidare måste bar- net informeras om vad saken gäller, vilka valmöjligheter som finns, vilka beslut som kan komma att fattas och vad de kan få för följder.15 Vägledning om barnanpassade förfaranden kan även hämtas från protokollet om försäljning av barn, barnprostitution och barnporno- grafi. Av protokollet framgår bl.a. att processuella förfaranden ska anpassas till ett barns särskilda behov, oavsett om det är offer eller vittne till ett brott samt att en stat ska tillhandahålla lämpligt stöd till barnet under hela rättsprocessen. Läs mer i kapitlet om artikel 34. En mer utvecklad beskrivning av barnanpassade förfaranden finns i kapitlet om artikel 3. 31.1.2Rätten till utbildning (artikel 28.1) Rätten till utbildning följer av den allmänna förklaringen om de mänsk- liga rättigheterna, se ovan. Genom artikel 28 erkänns ett barns rätt till utbildning. Såsom skyldigheterna är uttryckta avser de utbildning och inte skolgång. Begreppet utbildning kan också tolkas som bre- dare än endast formell utbildning. har inte utfärdat någon allmän kommentar i relation till artikel 28. för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter har däremot utfärdat allmänna kommentarer, som i viss mån kan tjäna som vägledning, eller i vart fall inspiration, för att tolka innebörden av artikel 28 i . Kommit- tén har bl.a. uttryckt att både formell och icke formell utbildning avses och ska syfta till att till fullo utveckla människans personlighet och insikten om dess värde och stärka respekten för mänskliga rättighe- ter och grundläggande friheter (jämför artikel 13.1 i den internationella konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter).16 har i relation till artikel 29 i uttryckt att utbildning om sådana värden även bör ske inom famil- jen, men skolan och samhället måste också spela en viktig roll.17 I doktrin framhålls dock att även om informell utbildning omfattas 15CRC/C/GC/12 p. 22–25. 16E/C.12/1999/10 p. 17CRC/GC/2001/1 p. 2 och 13. Jämför även (2019) s. 1063–1067. Artikel 28 – utbildning är det långtgående att tolka att även hemmet omfattas, såvida det inte är fråga om hemundervisning.18 31.1.3Förverkligande av rätten till utbildning (artikel 28.1) I artikelns inledande text framgår att ett barns rätt till utbildning ska förverkligas på grundval av lika möjligheter. Likabehandlingsprincipen följer även av artikel 2 där det framgår att en stat ska tillförsäkra varje barn inom dess jurisdiktion de rättigheter som anges i konventionen. (Läs mer under avsnittet ovan om de grundläggande principerna). Denna formulering har av flera, bl.a. barnrättskommittén, tolkats inne- bära en likabehandlingsprincip utifrån flera aspekter.19 Det ska inte finnas någon diskriminering i utbildningen på grund av t.ex. religion, etniskt ursprung, kön eller på grund av att ett barn tillhör en mino- ritet eller ett urfolk. Utbildningen ska vara likvärdig i alla delar av landet och oavsett om barnet bor på landsbygden eller i en stad. Alla barn, dvs. även barn med särskilda behov, sjuka barn och frihetsberö- vade, ska omfattas av rätten till utbildning. Av artikel 23 framgår dess- utom att barn med funktionsnedsättning ska få särskild omvårdnad och ges stöd för att säkerställa att barnet har en effektiv tillgång till och får utbildning. När det gäller inkluderande utbildning framgår det av artikel 23.3 att största möjliga integrering i samhället ska efter- strävas. Vidare anges i inledningen (preambeln) till konventionen att barn som lever under exceptionellt svåra förhållanden kräver särskild uppmärksamhet (jämför även artikel 22). har i sina allmänna kommentarer bl.a. yttrat sig om rätten till utbildning för barn med funktionsnedsättning, barn som drabbats eller påverkats av hiv eller aids, barn som tillhör ur- sprungsbefolkningen, gatubarn, ensamkommande barn och barn på flykt. Kommittén har bland annat uttalat att ett ensamkommande barn och andra migrerande barn ska få full tillgång till utbildning i det land som det har anlänt till, oavsett barnets status i landet. Vidare har kommittén framhållit att alla skolor bör vara fria från kommuni- kationshinder och från fysiska hinder som begränsar tillgängligheten för barn med nedsatt rörlighet och att många barn med funktions- nedsättning kan behöva särskilt stöd, t.ex. av lärare med särskild 18Tobin (2019) s. 1123. 19Jämför SOU 1997:116 s. 281 och 282 samt (2007) s. 413–415. Jämför även CRC/ C/GC/11 p. 59–61. Artikel 28 – utbildning utbildning eller genom särskilt undervisningsmaterial. Målet bör en- ligt kommittén vara en inkluderande utbildning för barn med funk- tionsnedsättning.20 Av artikeln framgår att rätten till utbildning gradvis ska förverkligas. Som framgår av artikel 4 i ska staterna vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgärder, administrativa åtgärder och andra åt- gärder för att genomföra de rättigheter som erkänns i konventionen. När det gäller ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter ska en stat till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser för att vidta sådana åtgärder. I artikeln används olika formuleringar som gör staternas åtagan- den olika starka. T.ex. ska staterna göra kostnadsfri men bara uppmuntra utvecklingen av gymnasial utbildning genom att vidta lämpliga åtgärder såsom kostnadsfri utbildning. Artikelns lista över åtgärder som staterna ska utföra är inte uttömmande. Det fram- går av den inledande formuleringen, att staterna särskilt ska utföra vissa åtgärder. Nedan redogörs för de olika delarna av artikelns första punkt och vad de mer konkret innebär. Grundskola, gymnasium och eftergymnasial utbildning (artikel 28.1 [a–c]) Staten har enligt artikel 28.1 (a–c) en skyldighet att tillhandahålla alla barn inom dess jurisdiktion utbildning (jämför artikel 2). Det ska finnas en obligatorisk och kostnadsfri (available free) grundskoleutbildning (primary eduaction) (artikel 28.1 [a]). Den ska vara fri från kostnader för alla, oavsett barnets och vårdnadshavarnas ekonomiska möjligheter (jämför artikel 2). Begreppet kostnadsfri kan tolkas innebära, utöver att utbildningen ska vara avgiftsfri, att det inte får finnas några indirekta kostnader, t.ex. för utbildningsmaterial eller skoluniform. Vid utformningen av artikeln föreslogs begreppet cost-free, men det ändrades efter invändningar från flera stater.21 som för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter har dock ansett att även indirekta kostna- der kan innebära att utbildningen inte är kostnadsfri på det sätt som 20CRC/GC/2003/3 p. 18, CRC/GC/2003/4 p. 19, CRC/C/GC/6 p. 41, CRC/C/GC/9 p. 62 och 65–69, CRC/C/GC/11 p. 59–61, CRC/C/GC/20 p. 68–71 och CRC/C/GC/23 p. 21HR/PUB/07/1, artikel 28, C 7. Artikel 28 – utbildning Det beror emellertid på vilket slags kostnad det är fråga om.22 Här bör också beaktas att rätten till utbildning gradvis ska förverk- ligas enligt artikel 28 (jämför även artikel 4). Sammantaget kan det inte uteslutas att mindre kostnader undantagsvis får förekomma utan att det strider mot konventionen.23 En stat ska dessutom som ovan nämnts gradvis förverkliga rätten i artikel 28 genom att till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser (jämför artikel 4). Som framgår av ordalydelsen i artikel 28.1 (a), jämförd med arti- kel 2, ska grundutbildningen vara obligatorisk för alla barn inom sta- tens jurisdiktion. Här bör också uppmärksammas att en stat har ett åtagande enligt artikel 32 att skydda ett barn från att utföra arbete som hindrar barnets utbildning vilket innebär att ett barn ska skyddas mot allt arbete som på något sätt hindrar ett barns skolgång, oavsett om det är skadligt eller inte. Även omfattande hushållsarbete kan således utgöra sådant arbete som avses i artikeln, beroende på om- ständigheterna.24 När det gäller t.ex. flyktingbarn har barnrättskommittén rekom- menderat staterna att utveckla effektiva ”brandväggar” mellan utbild- ningsinstitutioner och migrationsmyndigheter, för att information om eleverna inte ska delas, eftersom det kan begränsa möjligheterna till utbildning för barn som t.ex. vistas i landet utan tillstånd.25 Varken av artikelns ordalydelse eller sammanhang framgår några närmre krav på utbildningen. Det stadgas varken hur länge utbild- ningen ska pågå eller vad den ska innehålla. Vad utbildningen ska syfta till framgår emellertid av artikel 29, se vidare i det avsnittet. Här bör även ett barns rätt till vila enligt artikel 31 beaktas (Läs mer i kapitlet om artikel 31). har uttryckt att det bör finnas minst en sexårig grundskoleutbildning och därefter ytterli- gare gymnasial utbildning samt att skolåret bör omfatta 180 dagar.26 Det finns inget krav i artikeln på att den gymnasiala utbildningen (secondary education) ska vara obligatorisk eller kostnadsfri. 22Se barnrättskommitténs kritik mot (), refererad i (2007) s. 422, samt E/C.12/1999/4 p. 23Jämför (2019) s. 1090–1093. 24Se även barnrättskommitténs exemplifiering på skadligt arbete i CRC/C/GC/7 p. 25CRC/C/GC/23 p. 26Se (2007) s. 412 samt där gjorda hänvisningar. Artikel 28 – utbildning anges att staterna ska uppmuntra utvecklingen av sådan utbildning, t.ex. genom att göra den kostnadsfri (artikel 28.1 [b]). Högre studier ska finnas tillgängliga för alla på grundval av förmåga (28.1 [c]). De som ägnar sig åt dessa studier är oftast . Eftersom artikeln avser barnets rätt måste fokus därför främst ligga på möjligheterna att bli antagen till högre studier.27 Studierna ska göras tillgängliga på grundval av förmåga. Det finns alltså inte något krav på att alla ska ha rätt till högre utbildning. Vad som avses med förmåga är inte heller helt tydligt. Utöver förmåga att klara av högre studier (jämför artikel 13.2 [c] i den internationella konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter där begreppet fallen- het används) kan det inte uteslutas att både förmåga att ta till sig ut- bildningen och ekonomisk förmåga avses.