sou · H8B363d2 · 2020-11-12 00:00:00 — har uttalat att rätten till vila innebär att ett barn ges tillräckligt andrum från alla former av arbete, utbildning eller ansträngning för att barnets bästa möjliga hälsa och välbefinnande ska kunna säkerställas. Kommittén menar att rätten även innebär att ett barn ska ges tillfälle till tillräckligt med sömn. I båda fallen måste hänsyn tas till den fortlöpande utvecklingen av barns förmågor och deras utvecklingsbehov, enligt kommittén.22 Rätten till fritid har också sitt ursprung i artikel 24 i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna och artikel 7(d) i den in- ternationella konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Vad som avses med fritid framgår inte av ordalydelsen eller artikeln i övrigt. 20Jämför (2019) s. 1201. 21Artiklarna 2 och 3 i konvention (nr 79) och artikel 3 i konvention (nr 90). 22CRC/C/GC/17 p. 14 (a). Artikel 31 – rätt till vila, fritid, kultur m.m. Enligt barnrättskommittén innebär det tid då lek eller rekreation kan äga rum, dvs. tid som är fri eller utan förpliktelser och som inte innefattar formell utbildning, arbete, ansvar i hemmet, utförande av andra livsuppehållande sysslor eller inblandning i aktiviteter som in- dividen inte själv bestämmer över. Med andra ord handlar det mesta- dels om tid som barnet själv väljer vad den ska använda till.23 Ett barn ska enligt artikel 31.1 ha rätt att ägna sig åt (engage in) lek och rekreation anpassad till barnets ålder. Vad som menas lek framgår inte av artikeln. har uttalat att barns lek omfattar alla beteenden, aktiviteter eller pro- cesser som initieras, kontrolleras och struktureras av barnen själva. Lek äger rum närhelst och varhelst tillfälle ges. Enligt kommittén kan omvårdare bidra till att skapa miljöer där lek äger rum, men lekandet i sig självt är inte obligatoriskt, utan drivs av inneboende motivation och utförs för sin egen skull snarare än som ett medel för att nå ett mål. Kommittén framhåller att lek är en grundläggande och livsviktig dimen- sion av barndomens nöje och en avgörande del av den fysiska, sociala, kognitiva, emotionella och andliga utvecklingen.24 Av ordalydelsen i artikel 31 kan inte heller utläsas vad som menas med rekreation. har beskrivit rekreation som ett samlingsbegrepp som används för att beskriva ett mycket brett urval aktiviteter, som bl.a. kan röra musik, konst, konsthantverk, engage- mang i lokalsamhället, föreningar, idrott, spel, friluftsliv och hob- byer. Enligt kommittén handlar det om aktiviteter eller erfarenheter, frivilligt valda av barnet, antingen på grund av den omedelbara till- fredsställelse de ger eller för att barnet uppfattar att ett personligt eller socialt värde uppnås genom dem. Även om många rekreations- aktiviteter kan organiseras och skötas av vuxna bör rekreation enligt kommittén vara en frivillig aktivitet. Obligatoriska eller påtvingade spel och idrotter eller obligatoriskt deltagande i en ungdomsorgani- sation, utgör exempelvis inte rekreation, enligt kommittén.25 Nära kopplad till detta är artikel 15 om föreningsfrihet. 23CRC/C/GC/17 p. 14 (b). 24CRC/C/GC/17 p. 14 (c). Jämför (2019) s. 1203–1205. 25CRC/C/GC/17 p. 14 (d). Jämför (2019) s. 1205 och 1206. Artikel 31 – rätt till vila, fritid, kultur m.m. I artikel 31.1 betonas vikten av att lek och rekreation är anpassad till barnets ålder. Av ordalydelsen framstår det som att det endast är lek och rekreation som ska vara åldersadekvat. Genom att tolka arti- kel 31.1 i relation till konventionen i sin helhet och sett i sitt samman- hang bör emellertid även vila och fritid, liksom det kulturella och konstnärliga livet anpassas till barnets ålder. Vad anpassad till bar- nets ålder innebär framgår inte av ordalydelsen i artikel 31. Här kan konventionens övriga bestämmelser ge viss vägledning (jämför t.ex. med grundprinciperna i artiklarna 2.1, 3.1, 6 och 12 men även arti- kel 5 om föräldrarnas ledning och råd till barnet vid utövandet av sina rättigheter, artikel 17 [e] om skydd mot skadlig information, arti- kel 19 om skydd mot bl.a. visuellt våld och artikel 24 om rätt till bästa möjliga hälsa).26 har uttalat att barnets ålder måste beaktas när det bestäms hur mycket tid som ska ges för lek och rekreation, hur tillgängliga utrymmen och miljöer är beskaffade, former för sti- mulans och mångfald samt hur mycket tillsyn och engagemang av vuxna som behövs för att garantera säkerhet och trygghet. Vidare menar kommittén att i takt med att barn blir äldre utvecklas deras behov och önskemål bort från miljöer som erbjuder lektillfällen, mot miljöer som erbjuder möjligheter till umgänge, att vara med jämnåriga eller att vara ensam. De kommer också gradvis att utforska fler möj- ligheter som inbegriper risktagande och utmaningar. Dessa erfaren- heter är enligt kommittén utvecklingsmässigt nödvändiga för ung- domar och hjälper dem att upptäcka sin identitet och tillhörighet.27 Det kulturella och konstnärliga livet Ett barn ska enligt artikel 31.1 ha rätt att fritt delta i det kulturella och konstnärliga livet. Denna rätt har sitt ursprung i artikel 27.1 i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna och artikel 15 i den internationella konventionen om ekonomiska, sociala och kul- turella rättigheter. Av artikel 31.1 framgår inte vad ett kulturellt och konstnärligt liv innebär. Inte heller förarbetena till artikeln ger någon ledning. Enligt barnrättskommittén utformas och upplevs kulturella och konstnär- 26Jämför (2019) s. 1209 och 1210. 27CRC/C/GC/17 p. 14 (e). Jämför (2019) s. 1211. Artikel 31 – rätt till vila, fritid, kultur m.m. liga uttryck i hemmet, skolan, på gatan och i offentliga rum. Detta kan enligt kommittén ske genom dans, festivaler, hantverk, ceremo- nier, ritualer, teater, litteratur, musik, film, utställningar, digitala platt- formar och video.28 Viss inspiration kan även fås från för sociala, ekonomiska och kulturella rättigheter. Kommittén har i en allmän kommentar i relation till artikel 15 i den internationella kon- ventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter uttalat att begreppet kultur bl.a. innefattar livsstilar, språk, muntlig och skrift- lig litteratur, musik och sång, icke-verbal kommunikation, religion och trosuppfattningar, ritualer och ceremonier, sport och spel, pro- duktionsmetoder och teknik, naturliga och konstgjorda miljöer, mat och konst samt seder och traditioner.29 Artikel 31.1 bör också tolkas i ljuset av rätten till information och yttrandefrihet (artikel 13), tillgång till information och material (arti- kel 17), rätten till föreningsfrihet (artikel 15) och rätten till tanke-, samvets- och religionsfrihet (artikel 14). När det gäller barn som till- hör en etnisk, religiös eller språklig minoritet eller ett urfolk är även artikel 30 av relevans för tolkningen. Enligt artikel 30 ska inte ett barn som tillhör en minoritet eller ett urfolk förvägras rätten att tillsam- mans med andra av sin grupp ha sitt eget kulturliv, att bekänna sig till sin religion eller att använda sitt eget språk. Ett barn har rätt att fritt delta i det kulturella och konstnärliga livet. Enligt barnrättskommittén kräver detta att en stat respekterar och avstår från att lägga sig i barnets tillgång till, val av och engage- mang i kulturella och konstnärliga aktiviteter, dock med förbehåll för skyldigheten att säkerställa barnets skydd och främjandet av bar- nets bästa. Kommittén menar att en stat även måste säkerställa att andra inte begränsar rättigheten. Det är, enligt kommittén, barnet självt som fattar beslut om att utöva rättigheten eller inte.30 Här bör också nämnas föräldrarnas huvudansvar för sitt barn enligt artikel 18 och föräldrarnas ansvar enligt artikel 5 att, i överens- stämmelse med barnets fortlöpande utveckling, ge sitt barn lämplig ledning och råd då barnets utövar sina rättigheter enligt konventionen. 28CRC/C/GC/17 p. 14 (f). 29E/C.12/GC/21 p. 30CRC/C/GC/17 p. 14 (g). Artikel 31 – rätt till vila, fritid, kultur m.m. 34.1.3Lämpliga och lika möjligheter (artikel 31.2) Enligt artikel 31.2 ska en stat respektera ett barns rätt att till fullo delta i det kulturella och konstnärliga livet. Vad som avses med att till fullo delta framgår inte av artikeln. Även om ordalydelsen anty- der att det inte ska finnas några begränsningar i ett barns deltagande i det kulturella och konstnärliga livet måste bestämmelsen läsas till- sammans med konventionens övriga bestämmelser. Av artikel 13.2 framgår att rätten att ta emot information får begränsas. Enligt arti- kel 17 (e) ska en stat uppmuntra till att det skapas riktlinjer för att skydda ett barn mot skadlig information. Ett barn ska också, enligt artiklarna 19 och 34, skyddas från bl.a. visuellt våld och sexuella över- grepp och enligt artikel 32 ska ett barn skyddas från skadligt arbete. Även artikel 24 om ett barns rätt till hälsa kan vara av relevans här, bl.a. artikel 24.3 om att skydda ett barn från skadliga sedvänjor. Ett barn kan också begränsas genom den tid ett barn tillbringar i skolan (jämför artikel 28) eller genom föräldrarnas vägledning eller levnads- villkor (jämför artiklarna 5, 18 och 27). Enligt barnrättskommittén har rätten att delta tre dimensioner som är besläktade med och förstärker varandra: ett barn ska ha till- gång till, delta i och bidra till det kulturella och konstnärliga livet.32 En stat ska enligt artikel 31.2 uppmuntra tillhandahållandet av lämp- liga och lika möjligheter till kulturell och konstnärlig verksamhet samt till rekreations- och fritidsverksamhet. Att en stat ska uppmuntra tillhandahållandet indikerar att det kan vara andra aktörer än staten som tillhandhåller verksamheten. En stat ska dock uppmuntra till att verksamheten är lämplig och att alla barn får lika möjligheter att delta. Av artikel 4 framgår att en stat ska vidta alla lämpliga lagstiftnings- åtgärder, administrativa åtgärder och andra åtgärder för att genom- föra rättigheterna i konventionen. I fråga om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter ska en stat till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser för att vidta sådana åtgärder. Enligt barnrättskommittén kan ett barn inte förverkliga sina rättigheter om de nödvändiga lagstift- nings-, policy-, budget-, miljö- och tjänsteramarna inte finns.33 Enligt barnrättskommittén ska en stat möjliggöra snarare än tillhandahålla ett kulturellt och konstnärligt liv.34 31Jämför (2019) s. 1213 och 1214. 32CRC/C/GC/17 p. 15 (a). 33CRC/C/GC/17 p. 15 (b). 34CRC/C/GC/17 p. 14 (f). Artikel 31 – rätt till vila, fritid, kultur m.m. Vad som är lämpliga möjligheter framgår inte av artikeln. i relation till artikel 31.1 skulle det bl.a. kunna vara aktiviteter anpas- sade till ett barns ålder men även aktiviteter som barnet behöver för sin utveckling och som inte skadar barnet (jämför artiklarna 3.1, 3.2, 6, 17, 19 och 39). Det finns även vissa begränsningar av bl.a. ett barns yttrande- och föreningsfrihet samt religionsfrihet som anges i artik- larna 13, 14 och 15 (se ovan). Lika möjlighet innebär att varje barn i enlighet med artikel 2.1 har rätt till kulturell och konstnärlig verksamhet samt till rekreations- och fritidsverksamhet utan åtskillnad av något slag, oavsett barnets eller dess förälders eller vårdnadshavares ras, hudfärg, kön, språk, religion, politiska eller annan åskådning, nationella, etniska eller sociala ur- sprung, egendom, funktionsnedsättning, börd eller ställning i övrigt. Det kan noteras att varken vila eller lek omnämns i denna del av artikeln. Av förarbetena till konventionen framgår inte varför. i ljuset av artikel 2.1 har ett barn även rätt till vila och lek utan åtskill- nad av något slag och enligt artikel 4 ska, som ovan nämnts, alla lämp- liga åtgärder vidtas för att genomföra rättigheterna. I detta kapitel redogör vi för lagstiftning och åtgärder som rör ett barns rätt till vila, fritid, lek och rekreation och rätt att fritt delta i det kulturella och konstnärliga livet. När barn själva får berätta vad som är viktigt i livet kommer fritid högt upp på listan. finns det skillnader i hur mycket olika barn deltar i olika typer av fritidsverksamheter beroende på deras socioekonomiska bakgrund och kön. Öppen fritidsverksamhet, t.ex. fritidsgårdar, används av grupper av barn som är underrepresentera- de i andra typer av fritidsverksamheter, såsom barn i områden med socioekonomiska utmaningar och unga med utländsk bakgrund. Regeringen har därför bl.a. gett stöd till kommunerna för ökad tillgäng- lighet och kvalitet i fritidsgårdar och annan öppen fritidsverksamhet.35 2019/20:1 utgiftsområde 17 s. 168 och 169. Artikel 31 – rätt till vila, fritid, kultur m.m. 34.2.1Rätt till vila, fritid, lek och rekreation I svensk rätt finns det inte några generella bestämmelser om hur mycket tid ett barn ska ges för att t.ex. vila eller leka. Däremot finns det bestämmelser som bl.a. reglerar hur barn får arbeta och hur länge de ska gå i skolan. Skola, förskola och fritidshem För ett barn som är bosatt i gäller som huvudregel skolplikt från det år då barnet fyller . Skolplikten upphör det tionde året efter det att eleven börjat fullgöra skolplikten (7 kap. 10 och 12 §§ skollagen, 2010:800). Plikten innebär att ett barn måste gå i skolan och delta i den verksamhet som anordnas där, om eleven inte har gil- tigt skäl att utebli. Under skoltid finns det ett begränsat utrymme för vila, fritid, lek och rekreation. I skollagstiftningen finns regler om bl.a. läsårets längd och antal timmar per dag som den obligatoriska verksamheten i skolan ska omfatta. Första delen av den obligatoriska utbildningen är förskoleklas- sen, som ska bedrivas under ett läsår och omfatta minst . Därefter följer , som ska ha nio årskurser och totalt omfatta minst undervisningstid för varje elev. Den obliga- toriska verksamheten får omfatta per läsår. Sådan verksamhet får inte förläggas till , eller andra helg- dagar. Läsåret ska ha minst och minst . Det ska börja och sluta . Liknande bestämmelser finns för grundsärskolan, specialskolan och sameskolan. (Se 9 kap. 3 och 7 §§, 10 kap. 3 och 5 §§, 11 kap. 4 och 7 §§, 12 kap. 3 och 5 §§, 13 kap. 3 och 5 §§ samt 7 kap. 17 § skollagen och 3 kap. 2 och 3 §§ skolförord- ningen, 2011:185.) Den efterföljande gymnasiala utbildningen är inte obligatorisk.36 Utbildningen i gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan ska genomgås under tre respektive fyra läsår. Varje läsår ska omfatta minst . Läsåret ska börja och sluta senast . (Se 15 kap. 7 §, 16 kap. 15 §, 18 kap. 10 och 19 kap. 17 § skollagen samt 3 kap. 1 § gymnasieförordningen, 2010:2039). 36Gymnasieutbildningen är öppen endast för ungdomar som avslutat sin grundskoleutbild- ning eller motsvarande utbildning och som påbörjar sin gymnasieutbildning senast det år de fyller (15 kap. 3 och 5 §§ skollagen). Artikel 31 – rätt till vila, fritid, kultur m.m. Den obligatoriska verksamheten i skolan får omfatta högst i förskoleklassen och årskurs 1 och 2. För årskurs 3–9 (års- kurs 3–10 i specialskolan) får den obligatoriska verksamheten om- fatta . Det är möjligt att besluta om andra lärotider för en elev i grundsärskolan och i specialskolan om det finns särskilda skäl med hänsyn till elevens fysiska och psykiska förut- sättningar. (Se 7 kap. 17 § skollagen och 3 kap. 5 § skolförordningen.) I skollagstiftningen är det inte angivet hur långa skoldagarna får vara i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan. Elevernas skolarbete ska emellertid förläggas och vara så jämnt fördelat över som möjligt. Skolarbetet ska också vara så jämnt fördelat över läsåret som möjligt. I får inte obligatorisk verksamhet förläggas till , eller andra helgdagar. Undervisningen i gymnasieskolan får inte förläggas . (Se 7 kap. 17 § skollagen, 3 kap. 4 och 5 §§ skolförordningen och 3 kap. 3 § gymnasieförordningen.) Skolans rektor bestämmer vilken tid skol- dagen ska börja och sluta. Det gäller i alla skolformer. (Se 2 kap. 9 och 10 §§ skollagen.) Under ett läsår ska eleverna få minst 12 lov- dagar. Det gäller i , grundsärskolan, specialskolan, same- skolan, gymnasieskolan och gymnasiesärskolan (3 kap. 2 § skolför- ordningen och 3 kap. 1 § gymnasieförordningen). Hur lång en lektion, rasten eller lunchen ska vara anges inte i skol- lagstiftningen, utan det är skolans rektor som bestämmer hur som ska avsättas för olika inslag under skoldagen. Alla elever har emellertid rätt till en god arbetsmiljö som präglas av trygghet och studiero. En grundregel i skollagstiftningen är också att all utbildning som rör barn ska ha barnets bästa som utgångspunkt. (Se 2 kap. 9 och 10 §§ skollagen, 1 kap. 10 § skollagen och 5 kap. 3 och 4 §§ skollagen.) Det finns vissa möjligheter till att bli befriad från delar av skol- plikten på grund av t.ex. religiösa skäl.37 Läs mer om skolplikten och befrielse från denna i kapitlet om artikel 28. För elever som avslutat årskurs 9 utan att vara behöriga att söka till ett nationellt gymnasieprogram ska det erbjudas lovskola. Det- samma gäller för elever som avslutat årskurs 8 och riskerar att i nästa årskurs inte nå kunskapskraven. Lovskolan ska pågå men är inte obligatorisk. Lovskolans verksamhet får omfatta högst 37Kammarrätten i , dom i mål 1492-12. Jämför rättsfallet HFD 2013 ref. 49. Artikel 31 – rätt till vila, fritid, kultur m.m. och får inte förläggas till , eller andra helgdagar. (Se 10 kap. 23 a–23 c §§ skollagen.) Fritidshem ska erbjudas till och med vårterminen det år då eleven fyller . Från och med höstterminen det år då eleven fyller får öppen fritidsverksamhet erbjudas i stället för fritidshem, om ele- ven inte på grund av fysiska, psykiska eller andra skäl är i behov av sådant särskilt stöd i sin utveckling som endast kan erbjudas i fritids- hem. Fritidshemmet ska stimulera elevernas utveckling och lärande samt erbjuda dem en meningsfull fritid och rekreation. En elev ska erbjudas utbildning i fritidshemmet i den omfattning som behövs med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete eller studier eller om eleven har ett eget behov på grund av familjens situation i övrigt. Även i övrigt ska en elev erbjudas utbildning i fritidshem, om eleven av fysiska, psy- kiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling i form av sådan utbildning. (Se 14 kap. 1, 5 och 7 §§ skollagen.) För barn som inte nått skolålder ska det erbjudas förskola. För- skolan ska stimulera barns utveckling och lärande samt erbjuda bar- nen en trygg omsorg. Verksamheten ska utgå från en helhetssyn på barnet och barnets behov och utformas så att omsorg, utveckling och lärande bildar en helhet. Barn ska från och med erbjudas förskola i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete eller studier eller om barnet har ett eget behov på grund av familjens situation i övrigt. Från och med höstterminen det år ett barn fyller ska det erbjudas förskola under minst 525 tim- mar . Barn vars föräldrar är arbetslösa eller föräldralediga be- höver bara erbjudas förskola (eller 3 tim- mar per dag). Barn ska även i andra fall erbjudas förskola om de av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveck- ling i form av förskola. (Se 8 kap. 2–7 §§ skollagen.) Artikel 31 – rätt till vila, fritid, kultur m.m. Förskolan, skolan och fritidshemmet styrs av bl.a. skollagen och läro- planer. Läroplanerna beskriver skolans och förskolans värdegrund och uppdrag och innehåller mål och riktlinjer för arbetet i skolan och för- skolan. I läroplanen för förskolan framgår att lek är grunden för utveck- ling, lärande och välbefinnande. Av läroplanen framgår också följande när det gäller barn och lek. För barn är det leken i sig som är viktigt. I leken får barnen möjlighet att imitera, fantisera och bearbeta in- tryck. På så sätt kan de bilda sig en uppfattning om sig själva och andra människor. Lek stimulerar fantasi och inlevelse. Lek kan också utmana och stimulera barnens motorik, kommunikation, samarbete och problemlösning samt förmåga att tänka i bilder och symboler. Därför är det viktigt att ge barnen tid, rum och ro att hitta på lekar, experimentera och uppleva. Lek ska ha en central plats i utbildningen. Ett förhållningssätt hos alla som ingår i arbetslaget och en miljö som uppmuntrar till lek bekräftar lekens betydelse för barnens utveckling, lärande och välbefinnande. Barnen ska ges förutsättningar både för lek som de själva tar initiativ till och som någon i arbetslaget introducerar. Alla barn ska ges möjlighet att delta i gemensamma lekar utifrån sina förutsättningar och sin förmåga. När någon i arbetslaget följer eller leder lek på lämpligt sätt, antingen utanför leken eller genom att själva delta, kan faktorer som begränsar leken uppmärksammas samt arbets- sätt och miljöer som främjar lek utvecklas.38 Läroplanen för föreskriver att skapande och under- sökande arbete samt lek är väsentliga delar i det aktiva lärandet. Sär- skilt under de tidiga skolåren har leken stor betydelse för att eleverna ska tillägna sig kunskaper. Skolan ska även sträva efter att erbjuda alla elever daglig fysisk aktivitet inom ramen för hela skoldagen.39 Av läroplanerna för förskoleklassen och fritidshemmet framgår att lekar, fysiska aktiviteter och utevistelse är ett centralt innehåll i undervisningen.40 38Läroplanen finns i förordningen (SKOLFS 2018:50) om läroplan för förskolan, Lpfö18. 39Läroplanen finns i förordningen (SKOLFS 2010:37) om läroplan för , förskole- klassen och fritidshemmet, Lgr 11. 40Läroplanen finns i förordningen (SKOLFS 2010:37) om läroplan för , förskole- klassen och fritidshemmet, Lgr 11. Artikel 31 – rätt till vila, fritid, kultur m.m. I svensk rätt finns det bestämmelser som reglerar i vilken omfattning ett barn får arbeta och de villkor som gäller för ett barn som arbetar. Förutsättningarna för att ett barn ska få arbeta och reglering kring arbetsmiljön finns främst i arbetsmiljölagen (1977:1160) och arbets- miljöförordningen (1977:1166). Därutöver regleras en stor del av för- hållandena på arbetsplatsen och i övrigt för anställda genom kollek- tivavtal. I arbetsmiljölagen finns ett eget kapitel som rör barn.41 Ett barn kan inte ingå ett avtal om anställning eller annat arbete utan en vårdnadshavares samtycke. Har ett giltigt avtal ingåtts kan barnet eller vårdnadshavaren när som helst säga upp avtalet med omedel- bar verkan, om det behövs med hänsyn till barnets hälsa, utveckling eller skolgång. (Se 6 kap. 12 § FB.) Ett barn får inte anlitas som arbetskraft förrän det år det fyller För att få arbeta krävs även att barnet har fullgjort sin skol- plikt. Förbudet gäller även arbete som ett barn utför på eget initiativ. Däremot gäller det inte föreningsverksamhet, idrott eller andra fri- tidssysselsättningar. (Se 5 kap. 2 § arbetsmiljölagen. Från 16-årsgränsen finns det ett antal undantag. Har ett barn fyllt får det utföra lätt arbete som inte är av sådant slag att det kan inverka skadligt på den minderåriges hälsa, utveckling eller skolgång. Även det barn som är kan i vissa fall tillåtas att arbeta.43 Inget barn får emellertid anställas till eller utföra arbete på ett sätt som medför risk för olycksfall, överansträngning eller annan skadlig inver- kan på barnets hälsa eller utveckling (5 kap. 3 § arbetsmiljölagen). har utfärdat föreskrifter med mer detaljerad reglering kring arbetsförhållanden för barn.44 Bestämmelserna är an- passade efter ett EU-direktiv.45 I föreskrifterna finns även detaljerad reglering kring arbetstider. T.ex. måste ett barn ha minst 14 timmars dygnsvila och vara ledig minst . Arbete som utförs under en skolvecka får totalt omfatta högst per skoldag eller per skolfri dag och högst . Barn får inte utföra arbete . För ett barn som uppfyllt sin skolplikt gäller andra regler från det år barnet fyller , t.ex. ska 41Kapitel 5 i arbetsmiljölagen rör minderåriga, dvs. personer (5 kap. 1 §). 1989/90:60 s. 25. 43Se 5 kap. 2 och 3 §§ arbetsmiljölagen, 12 och 13 §§ AFS 2012:3 och prop. 1989/90:60 s. 25. Läs mer om bestämmelserna i arbetsmiljölagen i kapitlet om artikel 32. 45Rådets direktiv /33/EG av om skydd av minderåriga i arbetslivet. Artikel 31 – rätt till vila, fritid, kultur m.m. dygnsvilan vara minst .