sou · H8B313 · 2020-03-05 00:00:00 — Lagrådet förordar därför att genomförandeförordningen och öppenhetsdirektivet definieras såsom 12Genomförandeförordningen definierades som ”kommissionens förordning (EG) nr 1287/2006 av om genomförande av och rådets direktiv /39/EG vad gäller dokumenteringsskyldigheter för värdepappersföretag, transaktionsrapportering, över- blickbarhet på marknaden, upptagande av finansiella instrument till handel samt definitioner för tillämpning av det direktivet. 13Öppenhetsdirektivet definierades som ”och rådets direktiv /109/EG av om harmonisering av insynskraven angående upplysningar om emit- tenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad och om ändring av direktiv /34/EG. 14Definierat som: och rådets direktiv /39/EG av om marknader för finansiella instrument och om ändring av rådets direktiv /611/EEG och 93/6/EEG och och rådets direktiv /12/EG samt upphävande av rådets direktiv /22/EEG, senast ändrat genom och rådets direktiv /31/EG4. 15Lagrådets yttrande av , prop. 2006/07:115 s. 449. Hänvisningar till utfyllnadsnormer i straffbestämmelser (blankettstraffbud) avseende rättsakterna i deras ursprungliga lydelse (jfr prop. 2005/06:140 s. 138 och 216) I fråga om förordningar gäller i och för sig att dessa är direkt tillämpliga, men de innehåller ändå inte sällan dels olika valmöjligheter där det överlämnats åt den nationelle lagstiftaren att reglera vissa frågor, dels ställningstaganden i övrigt som är avgörande för hur de frågor för- ordningen behandlar skall hanteras på nationell nivå. I den föreslagna lagen om värdepappersmarknaden finns således ett flertal hänvisningar till genomförandeförordningen som det vid en ändring av förordningen från konstitutionell synpunkt framstår som mer korrekt att låta ta ställning till om hänvisningen kan kvarstå oförändrad och då med syftning på förordningen i dess ändrade lydelse eller i övrigt bör föranleda någon ändring av lagtexten. Sammanfattningsvis anser Lagrådet att det i varje sammanhang när det i svensk lagstiftning hänvisas till en gemenskapsrättslig rättsakt alltid bör klargöras vilken lydelse av rättsakten som åsyftas. Detta får särskilt anses gälla när rättsakten inledningsvis i en lag begreppsmässigt definieras. I Lagrådets yttrande av över bl.a. förslag till ändring i lagen om investeringsfonder, som avsåg genomförande av ett EU- direktiv, anförde Lagrådet att lagförslagen på flera ställen innehöll hänvisningar till olika artiklar i direktivet16. Dessa artiklar skulle där- med komma att bli direkt tillämpliga i . Att det i svensk lag hänvisas till bestämmelser i ett direktiv var enligt Lagrådet i och för sig inte helt ovanligt, särskilt när fråga är om definitioner av olika begrepp. Enligt Lagrådet har ett sådant förfarande den uppenbara fördelen att det är ägnat att trygga ett fullständigt genomförande av ett direktiv i allt fall enligt dess ordalydelse. Lagrådet påpekade att det också innebär att de oklarheter som finns i direktiv och den komplexa utformningen av direktivbestämmelser överförs till den svenska lagstiftningen. Den valda lagstiftningstekniken innebär också att ändringar som senare görs i direktivet i olika sammanhang kan komma att behöva beaktas utan att beretts tillfälle att ta ställning till i vilken omfattning framtida ändringar av direktivet bör påverka lagstiftningen på det område som direktivet behandlar. Lagrådet förordade därför, för att undvika en eventuell konflikt med regeringsformens bestämmelser om normgivning, att direktiv, möj- ligen med undantag av vissa direktivbundna definitioner, genomförs 16Europaparlamentets och rådets direktiv /65/EG av om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värde- papper (fondföretag). Hänvisningar till utfyllnadsnormer i straffbestämmelser (blankettstraffbud) utan hänvisning till hela eller delar av direktivets innehåll. Ett minimi- krav vid all hänvisning till innehållet i ett direktiv bör enligt Lagrådet åtminstone vara, att det framgår vilken lydelse av direktivet som hän- visningen åsyftar.17 Av båda refererade yttranden framgår således att Lagrådet ansåg att när det i svensk lagstiftning hänvisas till en unionsrättslig rättsakt alltid bör klargöras vilken lydelse av rättsakten som åsyftas och att detta särskilt får anses gälla när rättsakten inledningsvis definieras begreppsmässigt i en lag. Gröna boken 2014 (Ds 2014:1) Vad är Gröna boken? Statsrådsberedningen är ansvarig för Gröna boken som innehåller riktlinjer för författningsskrivning. Riktlinjerna är främst av tekniskt slag men behandlar också frågor om hur man ska skriva t.ex. ansvars- och överklagandebestämmelser och bemyndiganden. Hänvisningar i författningstext till annan författning Enligt Gröna boken är det ofta tydligare att återge en bestämmelse (dvs. att skriva ut bestämmelsen) än att hänvisa till motsvarande bestämmelse i en annan författning eller på en annan plats i samma författning. Metoden underlättar för tillämparna, som kan finna alla relevanta bestämmelser i samma författning.18 Hänvisningar bör vara så precisa som möjligt. Hänvisningar bör alltså ske till paragrafer och helst även stycken. Däremot bör hänvis- ning inte ske till meningar.19 Hänvisningar i författningstext till EU-rättsakter När en hänvisning till ett direktiv ger en svensk författningstext materiellt innehåll ska det enligt riktlinjerna för hänvisning till direk- tiv också anges vilken lydelse av direktivet som införs i svensk rätt 17Lagrådets yttrande, bilaga i prop. 2010/11:135 s. 291. 18Ds 2014:1, s. 43. Hänvisningar till utfyllnadsnormer i straffbestämmelser (blankettstraffbud) Om hänvisningen sker till en artikel eller en bilaga i ett direktiv i en ändrad lydelse, hänvisas till rättsaktens fullständiga namn med tillägg av ”i lydelsen enligt …”. Det innebär att de ändringar omfattas som gjorts i artikeln respektive bilagan till direktivet fram till och med det ändringsdirektiv som anges. En sådan hänvisning be- nämns statisk. Även när det gäller motsvarande hänvisningar till EU-förord- ningar, t.ex. i fall då straffsanktioner krävs för överträdelse av bestäm- melserna i förordningen, är utgångspunkten att en statisk hänvisnings- teknik bör användas. I vissa fall kan det dock finnas skäl att använda sig av en annan hänvisningsteknik.20 Exempel på formuleringar av EU-förordningar i Ds 2014:1: … artikel xx i och rådets förordning (EG) nr 715/2009 av om villkor för tillträde till naturgasöver- föringsnäten och om upphävande av förordning (EG) nr 1775/2005, i lydelsen enligt och rådets förordning (EU) nr 347/2013. …artiklarna x–z i och rådets förordning (EU) nr 510/2011 av om fastställande av utsläppsnormer för nya lätta nyttofordon som ett led i unionens samordnade strategi för att minska koldioxidutsläppen från lätta fordon, i den ursprungliga lydelsen. Kompletterande riktlinjer till Gröna boken Statsrådsberedningen (SB Gransk) har kompletterat Gröna boken med en promemoria som är avsedd att komplettera rikt- linjerna för hänvisningar till EU-rättsakter i författningstext.21 Av de kompletterande riktlinjerna, som har tagits fram i samråd med och grundlagsenhet, framgår att de är avsedda att fungera som ett komple- ment till Gröna bokens avsnitt 5.3.4 (se ovan) och enbart avser bestämmelser med materiellt innehåll. Som framgått anges i Gröna boken att utgångspunkten är att en statisk hänvisningsteknik bör användas när hänvisningar sker till EU-förordningar, men att det i vissa fall kan finnas skäl att använda sig av en annan hänvisningsteknik. 20Ds 2014:1 avsnitt 5.3.4, s. 48. 21Nyhetsbrev från Statsrådsberedningen/Granskningskansliet med promemoria om hänvis- ningar i författningstext till EU-rättsakter av . Hänvisningar till utfyllnadsnormer i straffbestämmelser (blankettstraffbud) Den efter att de nya riktlinjerna i Gröna boken började tillämpas (2014) gjordes bedömningen att utrymmet för dynamiska hänvisningar i lag var mycket begränsat, men att regeringen därefter gått mot en mer nyanserad bedömning när det gäller vilken hänvis- ningsteknik som bör användas, vilket lett till ett större utrymme för dynamiska hänvisningar.22 Valet av hänvisningsteknik bör emellertid göras utifrån förutsättningarna i varje enskilt fall. När det gäller hänvisningar till EU-förordningar som görs i lagar bör det enligt promemorian alltid anges skäl för den valda hänvis- ningstekniken i lagrådsremisser och propositioner. Enligt samma promemoria hade dynamiska hänvisningar till EU- förordningar dittills (dvs. till och med ) använts när det gäller bestämmelser om utseende av behörig myndighet, överklagande och forum. Dynamiska hänvisningar hade också använts i handläggnings- och förfaranderegler och i bestämmelser som innehåller ordförklar- ingar samt i straffbestämmelser som innehöll en ram inom vilket det straffbara området angavs.23 Bakgrunden till de kompletterande riktlinjerna kan återfinnas i bl.a. de lagrådsuttalanden i nedan redovisade lagstiftningsärenden, där Lagrådet måste anses ha ändrat sin hållning jämfört med de yttranden som låg till grund för Gröna bokens riktlinjer ovan. 5.2.3Statiska och dynamiska hänvisningar – överväganden och uttalanden i förarbeten m.m. /16:160 – och EU:s kemikalielagstiftning Lagrådsyttrande 1 (): Lagrådet yttrade sig över förslag till ändringar i med an- ledning av nya EU-regler på kemikalieområdet som bl.a. innebar att bestämmelser som tidigare fanns i EU-direktiv skulle komma att regleras i EU-förordningar. I sitt yttrande konstaterade bl.a. att det remitterade lag- förslaget innehöll ett stort antal hänvisningar till artiklar i olika EU- förordningar. I den då gällande regleringen i var hänvis- 22Promemorian/nyhetsbrevet hänvisar här till bl.a. prop. 2015/16:160. 23Promemorian hänvisar här till propositionerna 2015/16:160 och EU:s kemikalie- lagstiftning och 2015/16:161 Nagoyaprotokollet om användning av genetiska resurser, se av- snitt 5.2.3 och närmare om och EU:s kemikalielagstiftning i 6.5.2. Hänvisningar till utfyllnadsnormer i straffbestämmelser (blankettstraffbud) ningarna emellertid utformade på så sätt att de avsåg EU-bestäm- melserna i den gällande lydelsen, dvs. I lagrådsremissen ändrades detta på så sätt att huvud- principen i stället var att merparten av hänvisningarna avsåg unions- reglerna i en viss angiven lydelse, dvs. Lagrådet konstaterade att remissen inte beskrev de överväganden som låg bakom den ändrade hänvisningstekniken eller valet av metod i de en- skilda fallen. Inte heller belystes vilka konsekvenser vid tillämpningen som de olika alternativen fick, vilket Lagrådet ansåg borde behandlas närmare i den proposition som skulle följa. Lagrådet ansåg att reger- ingen särskilt skulle belysa vad som blir följden av att den bakom- liggande förordningen ändras utan att motsvarande ändring sker i den hänvisning som finns i den svenska lagregeln. De statiska hänvisningarna i lagförslagen som omfattades av lag- rådsremissen hade utformats på olika sätt i olika bestämmelser. I det kapitel som innehöll straffbestämmelser hade hänvisningarna genom- gående låsts till den senaste ändring som gjorts av den aktuella förord- ningen. Detta gällde oavsett om denna ändring omfattade den artikel i förordningen som det hänvisades till i den svenska bestämmelsen. I övriga kapitel hade hänvisningarna i stället låsts till den senaste lydelsen av just den artikel som hänvisningen avsåg. Lagrådet efterfrågade överväganden om inte samma teknik borde användas genomgående i alla statiska hänvisningar, eller i vart fall borde det belysas vilka skäl som ligger bakom skillnaderna i hänvis- ningsteknik samt övervägas om det i lagtexten kan synliggöras vilken teknik som använts i varje enskilt fall. Lagrådsyttrande 224 (efter omarbetat förslag): Lagrådet anförde i detta yttrande att det låg i öppen dag att hänvis- ningar till EU-rättsakter aktualiseras i en komplex rättslig miljö och i så många olika situationer att det inte är möjligt att ge uttömmande anvisningar om valet av hänvisningsteknik.25 Lagrådet framhöll vidare, att en konsekvensanalys bör göras vid valet av hänvisningsteknik och redovisas för var och en av de hänvis- 24Delvis annan sammansättning i Lagrådet jämfört med yttrandet på samma område . 25Lagrådet hänvisar här till yttrandet Ändringar i lagen om tillämpning av Europeiska unionens statsstödsregler samt , EU & straffrätten, 2002, s. 286 ff. samt även Lagrådets yttrande Straff för överträdelser av EU-regler om kemikalier. Hänvisningar till utfyllnadsnormer i straffbestämmelser (blankettstraffbud) ningar som görs för att regleringen ska bli tydlig. Särskilt bör det belysas hur det nationella regelsystemet faktiskt ändras genom hän- visningen och hur ändringar av rättsakten kan komma att påverka den nationella regleringen. Enligt Lagrådet bör detta innebära att det ofta finns anledning att undvika att genom definitioner koppla rätts- akten i en viss angiven lydelse till olika författningsbestämmelser, alltså statiska hänvisningar. Den omarbetade lagrådsremissen innehöll vissa förändringar. För- slaget innehöll bl.a. genomgående dynamiska hänvisningar till de ifråga- varande förordningarna. Förändringen motiverades i den allmänna motiveringen med att hänvisningarna i straffbestämmelserna bör vara dynamiska för att säkerställa att ändringar i EU-förordningen skulle få genomslag vid tillämpningen av straffbestämmelserna, samt att den tekniken innebar en tillräcklig avgränsning av straffbestämmelsens räckvidd om den kombinerades med en ram inom vilken det straffbara området anges. Lagrådet hade inte någon erinran mot de ändringar som den om- arbetade remissen innehöll. I fråga om lämplig teknik för hänvisningar till EU:s förordningar (EU:s biocidförordning och EU:s växtskyddsmedelsförordning) anförde regeringen att regeringen sedan den första lagrådsremissen beslutades har gått mot en mer nyanserad bedömning när det gäller vilken hänvisningsteknik som bör användas, vilket lett till ett större utrymme för dynamiska hänvisningar. Hänvisningarna till EU:s biocidförordning och EU:s växtskyddsmedelsförordning i förklar- ingen av ordet bekämpningsmedel bör vara dynamiska. Den svenska regleringen av bekämpningsmedel är beroende av hur EU:s reglering av biocidprodukter och växtskyddsmedel är avgränsad. För att säker- ställa att ändringar i EU-regleringen får genomslag när det gäller tillämpningen av 14 kap. bör ordet bekämpnings- medel i svensk lagstiftning omfatta de produkter som anses som biocidprodukter och växtskyddsmedel enligt definitionerna i EU- förordningarna i deras vid varje tid gällande lydelse.26 2015/16:160 s. 36 f. Hänvisningar till utfyllnadsnormer i straffbestämmelser (blankettstraffbud) Enligt artikel 87 i EU:s biocidförordning ska medlemsstaterna in- föra sanktioner för överträdelser av förordningen och vidta de åtgärder som behövs för att se till att sanktionsbestämmelserna tillämpas. Sank- tionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Straffbestämmelserna skulle enligt regeringens mening, läsas som om handlingsregeln står i själva straffbestämmelsen. För ansvar är det därför tillräckligt att gärningsmannen har haft uppsåt till de för- hållanden som motsvarar rekvisiten i de normer till vilka det hän- visas. Det krävs inte uppsåt till själva normöverträdelsen. Hänvisningarna till EU-förordningarna i de föreslagna straff- bestämmelserna borde enligt propositionen vara dynamiska. Reger- ingen konstaterade att EU-förordningar inte får transformeras till nationell rätt och handlingsreglerna i EU-förordningarna således inte upprepas i svensk lag. Detta innebär att svenska straffbestäm- melser som kriminaliserar överträdelser av handlingsregler i EU-för- ordningar måste hänvisa till de artiklar där handlingsreglerna finns. För att säkerställa att ändringar i EU:s biocidförordning får omedel- bart genomslag vid tillämpningen av straffbestämmelserna var det enligt regeringen ändamålsenligt att hänvisningarna till EU-förordningen var dynamiska. En sådan hänvisningsteknik innebar enligt regeringen en tillräcklig avgränsning av straffbestämmelsernas räckvidd om den kombinerades med en ram inom vilken det straffbara området anges, varför regeringen valde att föreslå en reglering utformad på detta sätt. Den valda tekniken innebär att en ändring i EU-reglerna behöver underställas prövning endast om ändringen tillför någon handlingsregel som går utanför den angivna straffbestämmelsens ram. Den närmare utformningen av straffbestämmelsen, handlings- reglernas ram m.m. behandlas vidare i avsnitt 6.5; Lagstiftningsteknik 4 –Sluten och dynamisk hänvisning. Proposition 2015/16:161 – Nagoyaprotokollet om användning av genetiska resurser Enligt regeringens förslag skulle den som använder en genetisk resurs eller en traditionell kunskap och med uppsåt eller av oaktsamhet bry- ter mot EU-förordningen genom att inte följa ömsesidigt överens- komna villkor eller söka efter, bevara eller överföra information dömas till böter eller fängelse i högst . Hänvisningar till utfyllnadsnormer i straffbestämmelser (blankettstraffbud) Hänvisningen till EU-förordningen i straffbestämmelsen borde enligt regeringen vara dynamisk. Lagrådet yttrade sig inte specifikt i denna fråga i detta lagstiftningsärende. Liksom i prop. 2015/16:160 konstaterade regeringen att EU-förordningar inte får transformeras till nationell rätt och att handlingsreglerna i EU-förordningar alltså inte får upprepas i svensk lag och att det därför är ändamålsenligt att hänvisningen till förordningen är dynamisk. På samma sätt som i prop. 2015/16:160 ansåg regeringen att en sådan hänvisningsteknik innebär en tillräcklig avgränsning av straffbestämmelsens räckvidd om den kombineras med en ram inom vilken det straffbara förfarandet anges. 5.3.1En guide till handlingsnormerna bakom blankettstraffbudet Som anförts tidigare kan EU:s förordningar innehålla krav på att medlemsländerna inför effektiva, proportionella och avskräckande sanktioner mot överträdelser. I de fall väljer att sanktionera överträdelser genom kriminalisering sker detta som huvudregel genom straffbestämmelser i de lagar som kompletterar respektive för- ordning. Dessa kompletterande svenska lagar inleds vanligen med be- stämmelser som anger lagens syfte och tillämpningsområde. Lagarna kan därtill innehålla bestämmelser om att regeringen i svensk författ- ningssamling (SFS) ska tillkännage vilka EU-rättsakter lagen kom- pletterar. Sådana tillkännagivanden (regeringens tillkännagivanden, jfr tillkännagivanden) innebär i dessa sammanhang att reger- ingen således tillkännager i SFS vilka grundförordningar lagen kom- pletterar. Tillkännagivanden kan användas när det finns behov av att upp- lysa en större krets om faktiska förhållanden. Det får inte vara fråga om normgivning utan enbart om att lämna information i en viss fråga om gällande rätt (normspridning/normupplysning). Regeringens tillkännagivanden är ett flexibelt sätt att ange vilka EU-rättsakter som kompletteras av en viss lag eftersom varje för- ändring av motsvarande uppräkning i lag skulle kräva behandling och beslut i . Hänvisningar till utfyllnadsnormer i straffbestämmelser (blankettstraffbud) Regeringens tillkännagivanden kan vara öppna, t.ex. genom att ange hela förordningar, eller slutna genom att ange vissa bestämmelser samt ange dessa i en viss lydelse, dvs. statiskt, eller utan att ange vilken lydelse som gäller, dvs. Straffbestämmelser i lagar med bestämmelser om tillkännagiv- anden kan utformas som att den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot skyldigheter, villkor eller förbud som finns i de EU-bestäm- melser som kompletteras av lagen ska dömas till straff, dvs. gärningar som strider mot de tillkännagivna EU-rättsakterna. En del lagar som använder tekniker med tillkännagivanden kompletterar på detta sätt ett stort antal EU-bestämmelser utan att dessa behöver anges när- mare i den kompletterande lagen. Straffbestämmelserna i livsmedelslagen, lagen om foder och ani- maliska biprodukter och djurskyddslagen är exempel på lagstiftning som innefattar straffbestämmelser som kriminaliserar överträdelser av de EU-rättsakter som kompletteras av lagarna, som även innefat- tar bestämmelser om tillkännagivande av grundförordningar (se av- snitt 6.3.3 och ytterligare exempel i 6.3.4). Om regeringen vill ge ett tillkännagivande ett nytt/ändrat inne- håll måste tillkännagivandet ersättas av ett nytt tillkännagivande, Det går alltså inte att ändra i ett tillkännagivande, dvs. att publicera ett ändringstillkännagivande. Om informationen i ett tillkännagivande är inaktuell och inte ska ersättas med någon annan information, går det dock att i ett nytt tillkännagivande låta det gamla tillkännagivan- det utgå.27 Livsmedelslagen (2006:804) innehåller, med ett undantag28, inte några materiella bestämmelser. Lagens materiella innehåll finns i stället i de EU-bestämmelser lagen kompletterar. Vilka EU-bestämmelser som kompletteras av lagen ska tillkännages av regeringen (livsmedelslagens 5 §). utfärdade regeringen tillkännagivande (2014:1526) om de EU-bestämmelser som kompletteras av livsmedels- lagen. Tillkännagivandet innehåller 38 grundförordningar. 27Ds 2014:1 s. 14. 28Livsmedelslagens 10 § som anger att utöver vad som följer av de EG-bestämmelser som kompletteras av lagen är det förbjudet att släppa ut vissa livsmedel på marknaden. Hänvisningar till utfyllnadsnormer i straffbestämmelser (blankettstraffbud) grundförordningar tillkommer ett antal tillämpningsförordningar som inte tas upp i tillkännagivandet. Tillkännagivandet omfattar ett antal områden, bl.a. 16 grundför- ordningar om ämnen i livsmedel, veterinärkontroller av produkter från tredje land m.m., som i sin helhet kompletteras av livsmedelslagen: Tillkännagivande (2014:1526) om de EU-bestämmelser som kom- pletteras av livsmedelslagen (2006:804) Regeringen tillkännager enligt 5 § livsmedelslagen (2006:804) att följ- ande bestämmelser i förordningar kompletteras av livsmedels- lagens bestämmelser. Grundförordningar som i sin helhet kompletteras av livsmedelslagen 1.Rådets förordning (EEG) nr 315/93 av om fastställande av gemenskapsförfaranden för främmande ämnen i livs- medel. 2.Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2232/96 av om gemenskapsregler för aromämnen som används eller är avsedda att användas i eller på livsmedel. 3.Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 258/97 av om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser. 16.Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 609/2013 av om livsmedel avsedda för spädbarn och småbarn, livs- medel för speciella medicinska ändamål och komplett kostersättning för viktkontroll och om upphävande av rådets direktiv /52/EEG, kommis- sionens direktiv /8/EG, 1999/21/EG, 2006/125/EG och 2006/141/EG, och rådets direktiv /39/EG och kommissionens förordningar (EG) nr 41/2009 och (EG) nr 953/2009. Tillkännagivandet innehåller därtill på liknande sätt ytterligare 22 punk- ter med grundförordningar som i varierande omfattning kompletterar livsmedelslagen. 5.4Blankettstraffbud med koppling till EU-rättsakter – krav på subjektiv täckning En av flera frågeställningar som blankettstraffbud som företeelse har väckt är frågan om krav på subjektiv täckning i förhållande till existensen av och innehållet i de bakomliggande handlingsnormerna (dvs. i detta fall EU-förordningarna). Huruvida det för ansvar för överträdelser är tillräckligt med sub- jektiv täckning i förhållande till de omständigheter som utgör över- Hänvisningar till utfyllnadsnormer i straffbestämmelser (blankettstraffbud) trädelsen, eller om det även ska uppställas krav på subjektiv täckning i förhållande till själva regelöverträdelsen av handlingsnormer som uppställts av EU, har diskuterats i förhållande till legalitetsprincipens krav på tydlig lagstiftning. , som är av intresse även i detta betänkande, har bl.a. diskuterats med anledning av ogillande domar i (se avsnitt 6.3.2 och 8.2.3) samt i uppsats på ämnet i Svensk Juristtidning29.