sou · H7B369 · 2020-01-01 00:00:00 — Valideringsdelegationen har understrukit behovet av att UHR ges ett sådant uppdrag (se SOU 2018:29 och bilaga 3). Utan ett natio- nellt samordnat stöd riskerar det utvecklingsarbete som bedrivits inom högskolan att bli ytterligare ett i raden av till- fälliga projekt med begränsad inverkan på de långsiktiga förutsätt- ningarna för validering. av utveckling i EU och 4.3.1Fler valideras men omfattningen är fortfarande låg och statistiken är bristfällig Validering är i decentraliserat och genomförs av en mängd olika utförare inom respektive utbildningsform och i arbetslivet: ut- bildningsanordnare inom vuxenutbildning och yrkeshög- skola, universitet och högskolor samt valideringsutförare som god- känts av bransch, yrkesnämnd eller annan partsgemensam organi- sation. Valideringsdelegationen har i den nationella strategin för valider- ing (SOU 2017:18) formulerat att det övergripande målet för ut- vecklingsarbetet är att betydligt fler individer ska få sin kompetens validerad. Validering ska vara tillgängligt i hela landet, på samtliga nivåer i utbildningssystemet och mot en större bredd av kvalifika- tioner i arbetslivet. Validering som väg till en kvalifikation ska ha lika hög legitimitet som formell utbildning. Delegationens uppföljningar visar att tillgången till validering har ökat (se bilaga 3). Omfattningen är dock fortfarande begränsad, såväl inom formell utbildning som inom arbetslivet. Den statistik som finns har också låg kvalitet inom flera områden och för högskolan saknas uppgifter helt. Valideringsdelegationen har i sitt arbete att följa, stödja och driva på ett samordnat utvecklingsarbete inom valideringsområdet utgått från de fem prioriterade områden som fastställdes i den nationella strategin: •Överförbarhet mellan kvalifikationer. Den nationella referensramen för kvalifikationer bör utgöra den gemensamma utgångspunkten. •Tydligt ansvarstagande och samverkan mellan aktörer på natio- nell och regional nivå. Både myndigheter och arbetsmarknads- parter bör främja användningen av validering. Validering bör in- kluderas i det regionala arbetet för kompetensförsörjning. Metodstöd, tydliga riktlinjer och uppföljning av valideringsverksamheten bör utvecklas för att säkerställa legiti- mitet, likvärdighet och rättssäkerhet. av utveckling i EU och •Resurser och organisation. Stabil finansiering och organisatoriska lösningar som ger incitament för validering bör utvecklas i de ordinarie systemen. Utvecklingsprojekt bör kopplas till etablerade strukturer och förankras på nationell nivå. •Information och vägledning. Både myndigheter och arbetsmark- nadens parter bör lyfta fram information om validering. Vägleda- res kompetens om validering bör stärkas. I bilaga 3 återfinns delegationens senaste årliga redovisning . Nedan ges en kort sammanfattning av rapportens slut- satser om utvecklingen inom de fem prioriterade områdena. Validering genomförs av en mängd olika aktörer inom olika om- råden: utbildningsanordnare inom vuxenutbildning och yrkeshögskola, universitet och högskolor, samt valideringsutförare som godkänts av bransch, yrkesnämnd eller annan partsgemensam organisation. Kopplingen mellan validering som sker inom de olika områdena är dock svag, vilket sammantaget ger ett splittrat valider- ingssystem. Även överförbarheten av kvalifikationer mellan olika delar av systemet är begränsad. Tydligt ansvar och samverkan och Myndigheten för uppdrag att främja validering inom sina respektive ansvars- och verksamhets- områden har förtydligats . Universitets- och hög- skolerådet har däremot inget uppdrag att främja vali- dering inom högskolan, vilket ger sämre förutsättningar för att etablera varaktiga strukturer för arbetet med bedömning av reell kompetens inom högskolan. I alla regioner pågår utvecklingsarbete för att bidra till att etablera effektiva strukturer för validering på regional nivå. Uppdraget och finansieringen från staten för att genomföra uppdraget är dock tidsbegränsad till 2020. När Valideringsdelegationen nu slutfört sitt arbete saknas det ett långsiktigt ansvar för samverkan och samord- av utveckling i EU och ning av valideringssystemets olika delar på såväl nationell som regi- onal nivå. Hög kvalitet i genomförandet ger valideringen legitimitet. har Arbetsförmedlingen, , Myndigheten för yrkes- högskolan och Universitets- och högskolerådet alla haft särskilda uppdrag att utveckla stöd för kartläggning och bedömning av kompe- tens inom sina respektive områden för att höja kvalitet och likvärdig- het. har även haft i uppdrag att ta fram en webbutbildning och en högskolekurs för att ge möjligheter till kompetensutveckling för studie- och yrkesvägledare, lärare och andra utförare av valider- ing. Olika former av stöd finns nu på plats, helt eller delvis, för aktö- rer inom både arbetsliv och utbildning. Myndigheterna behöver dock också nå ut med information om att stödverktygen finns och stödja användningen av dessa. Den grundprincip som etablerats är att den aktör som initierar en validering också ska finansiera den. Individer som inte tillhör någon av de prioriterade målgrupperna eller vars arbetsgivare inte kan eller vill betala för en validering får dock inte tillgång till validering. Validering är ett arbetsmarknadspolitiskt program som arbetssökande som behöver få sin kompetens kartlagd och bedömd kan anvisas till. Inom och högskolan är det en rättighet att få sin reella kompetens bedömd för behörighet till och tillgodoräknande inom en utbildning. Yrkeshögskoleanordnare och lärosäten har dock svaga finansiella incitament för att bedöma reell kompetens för tillgodoräknande. Inom vuxenut- bildning saknas fortfarande en skyldighet för huvudmännen att er- bjuda validering, förutom vad gäller utbildning som medfinansieras genom statsbidrag för regional yrkesinriktad vuxenutbildning (regionalt yrkesvux). Med statsbidraget finns även möjlighet till statlig finansiering av validering om den genomförs inom ramen för en så kallad orienteringskurs. av utveckling i EU och Den statliga medfinansieringen av branschernas utveckling av valideringsmodeller är ryckig. Även medfinansieringen av regional samverkan om validering präglas av tillfälliga lösningar. Myndigheterna som ingår i Valideringsdelegationen har bedrivit ett myndighetsövergripande samarbete för att kommunika- tionen om validering ska bli enhetlig, lättillgänglig och kunna nås oavsett myndighetsingång. Som ett resultat av samarbetet finns nu tydligare, målgruppsanpassad och mer enhetligt utformad informa- tion på myndigheternas webbplatser. En undersökning om olika mål- gruppers kännedom om validering visar dock att även om begreppet validering är relativt välkänt så saknar många, särskilt bland allmän- heten, kunskap om vad validering innebär i praktiken. Informationen till sökande och studenter inom högskolan om möjligheten till validering behöver finnas mer lättillgänglig. Hos vissa lärosäten saknas information helt, vilket leder till en bristande nationell likvärdighet. 4.3.3Arbete återstår för överblickbara, effektiva och långsiktiga strukturer Valideringsarbetet har således utvecklats positivt, både inom utbild- ningssystemet och i arbetslivet. Det finns dock fortfarande påtagliga luckor, och på några områden riskerar utvecklingen även att gå åt fel håll. Sammanfattningsvis visar delegationens uppföljning att det åter- står arbete för att strukturerna för validering ska bli överblickbara, effektiva och långsiktigt hållbara. I budgetpropositionen framhöll regeringen att det finns behov av ett fortsatt statligt stöd för valideringsarbetet för att säker- ställa att det utvecklingsarbete som kommit igång inte avstannar när Valideringsdelegationens uppdrag avslutas.16 Regeringen aviserade därför att Myndigheten för kommer att ges i upp- drag att upprätthålla ett visst statligt stöd för validering i väntan på ett mer permanent system. I budgetpropositionen föreslogs även att Myndigheten för stöd för branschvalidering ska 2019/20:1, utgiftsområde 16, s. 147. av utveckling i EU och förstärkas och att medel ska tillföras för utveckling av modeller för branschvalidering. Valideringsdelegationen har i uppdrag att föreslå åtgärder för att säkra ett sammanhållet system för validering på nationell och regio- nal nivå. För att få till stånd ett sammanhållet och permanent system för validering anser delegationen att tre övergripande institutionella förutsättningar behöver komma på plats: en tydligare reglering, en ändamålsenlig övergripande organisering samt finansieringslösningar som ger stabila förutsättningar för utveckling och incitament för att genomföra validering. I kapitel 6–8 återkommer vi med förslag och bedömningar avseende dessa institutionella förutsättningar. Vidare lämnar delegationen förslag för att stärka kunskapsutvecklingen om validering (kapitel 9). I kapitel 10 respektive kapitel 11 lämnas för- slag för vidareutveckling av validering inom två delar av systemet, validering mot arbetslivets kvalifikationer respektive validering inom den kommunala vuxenutbildningen. Utveckling av system för validering finns på den politiska agendan inom EU, men också i ett stort antal länder i resten av världen. Både inriktningen av valideringsarbetet och benämningen av företeelsen varierar dock mellan olika länder. (2015) understryker, i en diskussion om globala perspektiv om erkännande av icke-formellt och informellt lärande, att det inte finns en enskild, enkel väg som ett land bör välja för att uppnå de önskvärda effekterna. I stället betonar att det finns många varierade, framgångsrika exempel från arbetet med validering i olika länder. I Singhs rapport finns övergripande beskrivningar av valideringssystemen i 25 olika länder som framhålls som goda exempel. Detta kapitel inleds med en kort beskrivning av olika huvudin- riktningar för validering (avsnitt 5.1). Därefter följer fyra avsnitt om hur de övriga nordiska länderna har byggt upp sina system för vali- dering (avsnitt 5.2–5.5). De nordiska institutionerna inom utbild- nings- och arbetsmarknadsområdet är relativt likartade. Det gör att erfarenheterna från våra nordiska grannländer är särskilt värdefulla för betänkandets fortsatta diskussion om hur system för validering kan stärkas. , och återfinns också bland de goda exemplen som lyfts fram av (2015). I kapitlet görs även ett nedslag i som, i likhet med våra nordiska grannländer, framhålls som ett exempel på best practice på valideringsområdet (avsnitt 5.6). är även intressant genom att de från starten byggde upp arbetet med validering som en del i sitt kvalifikationsramverk. Lärdomar för presenteras i avsnitt 5.7. 5.1Perspektiv på validering i olika länder (2010) beskriver fyra huvudinriktningar för olika länders valideringssystem. En första inriktning exemplifieras av , där validering utvecklades tidigt som ett sätt att ge for- mellt erkännande åt kompetens från arbetslivet. Det franska VAE- systemet, Validation des Acquis de l’Expérience, beskrivs närmare i delbetänkandet Validering i högskolan (SOU 2018:29, avsnitt 4.3). och representerar en andra huvudinriktning. Där utvecklades validering som ett redskap för social rättvisa med inrikt- ning mot att bredda tillträdet till högre utbildning för personer från otraditionella grupper. De så kallade GED-testerna började användas iUSA (General ). Tes- terna har designats för att mäta generella kunskaper och färdigheter som normalt utvecklas i ett fyraårigt program i high school. Ett GED-certifikat accepteras för tillträde till de flesta universitet och högskolor i . av alla high school-diplom som utfärdas erhålls genom GED (2015, s. 112). Det är också vanligt förekommande att universitet och högskolor i ger möjlighet till validering för tillgodoräknande av kunnande som förvärvats i arbetslivet eller på annat sätt (Prior Learning Assessment, PLA). Verksamheten är frivillig för lärosätena och finansieras med avgifter som betalas av studenten eller av dennes arbetsgivare. Hjälp och stöd för att upprätta valideringsarrangemang erbjuds till både utbildningsinstitutioner och arbetsgivare av CAEL, , en icke-vinstdrivande organisation som bildades . Validering mot arbetsmarknadens kompetenskrav för anställnings- barhet utgör en tredje inriktning som vuxit sig allt starkare, inte minst inom EU (se avsnitt 4.1.4). De befintliga arrangemangen är till största delen uppbyggda för att ge möjligheter till validering inom ländernas formella utbildningsystem. Men kopplingen till referensramar för kvalifikationer har även öppnat för formellt erkännande av kunnande mot kvalifikationer inom arbetslivet. Utvecklingen inom EU går mot ett ökat fokus på validering för kompetensförsörjning och till- växt. En fjärde inriktning exemplifieras av , som efter apart- heidtiden uppmärksammat och utvecklat validering som ett verktyg för att förändra utbildningssystemet. 5.2.1Rätt till validering på samtliga utbildningsnivåer I finns en lagstadgad rätt till validering av reell kompetens1 (realkompetansevurdering, RKV) på alla formella utbild- ningsnivåer. Rätten till RKV gäller såväl för behörighet och tillträde till studier som för tillgodoräknande. För att ansöka till vuxenut- bildning och högskola med reell kompetens som grund måste den sökande ha fyllt , medan åldersgränsen för sökande till yrkes- skolor är 19 år.2 För yrkesskolor utanför det offentliga utbildnings- systemet finns det dock ingen formell skyldighet att pröva reell kompetens för tillgodoräknande. Rätten till validering har sin grund i kompetensreformen som presenterades 1998. Reformen syftade till att motverka kunskaps- klyftor och skapa vägar till kontinuerlig och systematisk kompetens- utveckling. Satsningen på livslångt lärande skulle stärka landets kon- kurrenskraft och den enskildes omställningsförmåga. Vuxna med kort formell utbildning var reformens främsta målgrupp. Som en viktig del i kompetensreformen startades ett nationellt RKV-projekt som skulle utveckla ett nationellt system för dokumentation och värder- ing av reell kompetens med legitimitet både i arbetslivet och på alla nivåer i utbildningssystemet (Sutherland m.fl. 2018, s. 32). Både i uppföljningar av kompetensreform och i senare ut- värderingar och propositioner (stortingsmeldinger) har kännedomen om RKV beskrivits vara låg. Det finns en stor variation mellan olika aktörer vad gäller det praktiska genomförandet av RKV. En åter- kommande fråga är behovet av att stärka samordningen mellan olika aktörer inom utbildning och arbetsliv för att uppnå ett mer enhetligt arbete med validering. 1Reell kompetens definierades i Kompetansereformen (St.meld. 42 1997–98) som ”den kompetansen som en person har skaffet seg gjennom betalt eller obetalt arbeid, etterutdan- ning, fritidsaktiviteter og annet, og som i tillegg til den kompetansen vedkommende har doku- mentert gjennom grunnutdanning”. Avgränsningen gjordes för att tydliggöra vilken kompetens som avsågs vara föremål för bedömning av reell kompetens (RKV). 2Regeringen har aviserat ändringar av antagningsreglerna till yrkesskolorna, bland annat en höjning av åldersgränsen till för tillträde genom RKV. 5.2.2Validering är en del i den nationella kompetenspolitiska strategin Regeringen beslutade om en nationell kompetenspolitisk strategi för åren 2017–2021. Strategin baseras på en överenskommelse mellan regeringen, arbetsmarknadens parter, folkbildningen och och syftar till att stärka samarbetet mellan olika sektorer och politikområden inom kompetensförsörjningsområdet. Områ- den som omfattas är utbildningspolitik, arbetsmarknadspolitik, integration, näringspolitik, hälsa och regional utveckling. Strategin avser vuxna och har avgränsats till områden som är relevanta för både arbets- och samhällslivet och där resultatet är beroende av insatser från flera aktörer. Arbetet med att ta fram strategin inleddes efter att (2014) analyserat utmaningar på kompetensförsörjnings- området. framhöll bland annat behovet av att stärka kompe- hos grupper med svaga grundfärdigheter och att utveckla verktyg för att möta stora kommande omställningsbehov, inte minst inom oljeindustrin. förespråkade en ”Whole of government approach”, det vill säga att regeringen borde ta ett samlat grepp om kompetensfrågorna i stället för att dessa delas upp mellan olika poli- tikområden. tog fasta på . Strategiarbetet drevs gemensamt av samtliga berörda departement och med en bred med- verkan från arbetslivet och andra aktörer i temakonferenser, arbets- grupper och referensgrupper. Strategins mål uttrycks som att bidra till att enskilda människor och verksamheter har en kompetens som ger ett konkurrens- kraftigt näringsliv, en effektiv och välfungerande offentlig sektor, och gör att så få som möjligt står utanför arbetslivet (Kunnskapsde- partementet 2017, s. 4). I strategin lyfts betydelsen av validering (RKV) fram som ett sätt att synliggöra kompetens som förvärvats i arbets- livet, som kan ge tillträde till utbildning och anpassa och förkorta utbildningsinsatser. Det betonas att validering är särskilt viktigt i den pågående omställningen av arbetslivet. Strategin framhåller också betydelsen av validering för att kartlägga kompetensen i arbetslivet och att synliggöra utvecklingsmöjligheter för de anställda. Regeringen har aviserat en ny kompetensreform 2020, och flera statliga utredningar (utvalg) har pågått som ska ge underlag för re- formen. 5.2.3En myndighet för samordning ”på tvärs” Kompetanse är den myndighet som ansvarar för frågor om livslångt lärande och kompetensförsörjning. Myndigheten sorterar formellt under Kunnskapsdepartementet men har även uppdrag från andra departement. hette myndigheten (Insti- tutet för vuxnas lärande). Namnbytet skedde i syfte att bättre spegla det bredare uppdrag som myndigheten fick i samband med att den kompetenspolitiska strategin beslutades. Kompetanse har också en högre status som ett direktorat, medan Vox var ett institut under Utdanningsdirektoratet. Myndighetens uppdrag är både att arbeta för att höja individers kompetens och att arbetsgivare ska ha tillgång till den kompetens de söker. Målgruppen är bred, men man fokuserar framför allt på vuxna personer som har kompetensutmaningar. Myndigheten ansvarar för kontakter med branschorganisationer, samordning och stöd för vali- dering av reell kompetens (RKV) och genomförandet av den natio- nella kompetenspolitiska strategin. Man arbetar också med att stötta kompetensutveckling i arbetslivet och med prognoser över kompe- tensförsörjningsbehov. Ytterligare ett uppdrag är att etablera ett nationellt centrum för karriärvägledningsfrågor, som bland annat kan ge stöd till kommunerna i frågor om vägledning. Kompetanse utgör kansli för det , som består av företrädare för arbetslivet och för flera olika departe- ment. Rådet träffas och har i uppdrag att följa upp genomförandet av den nationella kompetenspolitiska strategin. Myn- digheten är även sekretariat åt flera av de pågående utredningarna på kompetensområdet, bland annat en utredning som –2019 hade i uppdrag att utreda kompetensbehov. 5.2.4Inga öronmärkta pengar för validering och ofta kostnadsfritt för individen I finns inga öronmärkta pengar för validering. Statlig ersätt- ning för validering till utbildningsanordnare inom formell utbildning ingår i den generella ersättningen för utbildning (Cedefop 2016b). Validering inom vuxenutbildning på grundskole- och gymnasial nivå är kostnadsfri för följande grupper: •Personer som har rätt att komplettera sin utbildning upp till gym- nasial nivå (regionen står för kostnaden). •Personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbets- förmåga (Arbets- och välfärdsmyndigheten står för kost- naden). •Arbetssökande, under vissa förutsättningar (Arbets- och välfärds- myndigheten står för kostnaden). Ett villkor är att NAV bedömer att validering är en lämpligt insats för att den arbets- sökande ska komma i arbete. För individer som själva måste stå för kostnaden för en validering varierar priset beroende på vilken kurs det handlar om. Kostnaden för en validering kan till exempel vara högre inom vissa yrkesutbild- ningar där praktiska test behöver genomföras. För sökande till och studerande inom eftergymnasial utbildning är validering kostnadsfri. 5.2.5Uppföljning visar på en positiv utveckling men att mycket arbete återstår På uppdrag av Kompetanse har NIFU3 genomfört ett forsk- ningsprojekt om validering i utbildning och arbetsliv. Rapporten be- skriver användning och resultat av validering, och identifierar hinder och utvecklingsområden för att etablera ett välfungerande nationellt system för validering (Sutherland m.fl. 2018). I rapporten konstateras att RKV har utvecklats , att systemet är väl förankrat i kommunerna och att vissa grupper som jobbar med RKV har upparbetat en god kompetens på området. Det förekom- mer också flera initiativ från branschorganisationer, och arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer är väl insatta i valideringsfrågan. Det finns också en allmän samsyn om att det är viktigt för samhället att validering finns och att metoden används. Trots många positiva tecken är dock huvudslutsatsen att det återstår mycket innan ett välfungerande system är etablerat, som kan bidra till att arbetskraftens kompetens tas till vara på ett bra sätt. 3Nordisk institutt for studier av innovasjon, forskning og utdanning. Forskarna framhåller särskilt bristen på empiriskt kunskapsunderlag för att bedöma värdet av validering för den enskilde. 5.2.6Omfattningen av validering varierar mellan olika områden Sutherland m.fl. (2018) redovisar även statistik över omfatt- ningen av validering (RKV) inom utbildning och arbetsliv. RKV genomförs sällan inom vuxenutbildning på grundskolenivå, /17 hade av deltagarna validerats. Kännedomen om RKV beskrivs som låg och informationen behöver anpassas till in- vandrare, vilka utgör den absoluta majoriteten av eleverna inom grundläggande vuxenutbildning. Andelen som valideras inom gymnasial vuxenutbildning är betyd- ligt högre, har mellan av eleverna genomgått RKV. Detta motsvarar cirka 3 000 personer . RKV inom yrkesutbildningarna dominerar. Offentlig statistik saknas dock om resultatet av valideringen. En enkätundersökning till dem som genomgått RKV indikerar att många elever fått stora delar av utbildningen godkänd.4 För fortsatt utveckling av RKV inom gymnasial vuxenutbildning framhåller forskarna bland annat behov av bättre samverkan mellan kommuner, och mellan kommu- ner och till exempel arbetsförmedlingen (NAV) och att insatser görs för att öka arbetsgivares tillit till RKV. För tillträde till yrkesskolor finns väletablerade rutiner för valider- ing. av ansökningarna kommer från personer som söker på reell kompetens. Bland dem som ansöker om RKV finns både äldre yrkesverksamma som vill karriärväxla och yngre sökande som inte har fullföljt gymnasiet samt invandrare med en blandning av tidigare utbildning och arbetslivserfarenhet. Forskarna rekom- menderar att insatser görs för att skapa incitament för yrkesskolorna att också bedöma reell kompetens för tillgodoräknande. Detta förekommer mycket sällan . Även inom högskolan finns etablerade rutiner för bedömning av reell kompetens för tillträde till utbildning. Det finns också bra sta- 4Enkäten besvarades, helt eller delvis, av 1 862 personer vilket motsvarar en svarsfrekvens på . Forskarna betonar därför att resultaten måste tolkas försiktigt. Till exempel kan man anta att en större andel av dem som har fått godkänt har valt att svara på enkäten än vad som är fallet med dem där valideringen inte ledde till godkänt resultat. tistik på området. i den centrala antagningen (3 252 personer 2017) och av dem som söker lokalt (1 773 personer 2017) gör detta på basis av reell kompetens. I den centrala antagningen 2017 bedömdes drygt var tredje sökande på reell kompetens som behörig men av dem fick ett erbjudande om studieplats. Andelen av de sökande i lokala antag- ningar som bedömdes behöriga var väsentligt högre, cirka 70 pro- cent, och nästan samtliga fick också erbjudande om en studieplats.