sou · H8B363d2 · 2020-11-12 00:00:00 — 76Nordiska ministerrådet, Redogörelse till , Nordiska ministerrådets samarbete om funktionshinder 2019, (2019) s. 10. 77Nordiska ministerrådet, Handlingsplan för nordiskt samarbete om funktionshinder 2018–22, (2018) s. 9 och 14. Artikel 23 – barn med funktionsnedsättning nedsättning samt om metoder och goda, lärande exempel på hur barns röst kan stärkas inom skola och fritid.78 har ett särskilt samarbete om medlemsländernas arbete för att främja rättigheter för personer med funktionsnedsättning. antog en ny strategi för rättigheter för perso- ner med funktionsnedsättning.79 Strategins övergripande mål är att uppnå jämlikhet, värdighet och lika möjligheter för personer med en funktionsnedsättning inom specifika områden. Enligt strategin kräver detta att man garanterar oberoende, valfrihet, fullt och aktivt delta- gande på alla liv och samhällsområden.80 EU har en handlingsplan för inkludering av personer med funktions- nedsättning och särskilda satsningar på samarbeten inom unionen. Strategin fokuserar på åtta särskilt prioriterade områden: tillgänglig- het, deltagande, jämlikhet, sysselsättning, utbildning och träning, socialt skydd, hälsa och externa åtgärder.81 Därutöver finns det andra initia- tiv inom EU som rör rättigheter för personer med funktionsned- sättning.82 Genom artikel 23 i erkänns rätten till ett fullvär- digt och anständigt liv för ett barn med funktionsnedsättning. Vidare stadgas att barn med funktionsnedsättning har rätt till särskild om- vårdnad. Det framgår också att det stöd som lämnas till ett barn och 78Nordiska ministerrådet, Handlingsplan för nordiskt samarbete om funktionshinder 2018–22 (2018) s. 20. 79www.coe.int/en/web/disability. 80Europarådet, Human rights: a reality for all, Disability Strategy 2017–2023 (2017) s. 5 och 10. 81Europeiska kommissionens meddelande 2010–2020: Nya åtgärder för ett hinderfritt samhälle i EU, KOM (2010) s. 636. Se även EU:s direktiv om jämlikhet på arbetsmarknaden (2000/78), liksom förordningarna om passagerarrättigheter som vi beskriver ovan i avsnittet om människors lika värde och delaktighet i samhället. Artikel 23 – barn med funktionsnedsättning dem som ansvarar för omvårdnaden av barnet om möjligt ska vara gratis. Slutligen åtar sig staterna att utbyta lämplig information om bl.a. förebyggande hälsovård samt medicinsk, psykologisk och funk- tionell behandling av barn med funktionsnedsättning. Artikeln kan i förhållande till andra artiklar användas som tolk- ningsdata, på så sätt att staten måste ta hänsyn till dessa barns för- utsättningar och behov när konventionens rättigheter genomförs. Det kan noteras att artikel 23 endast rör barn med funktions- nedsättning. Den behandlar alltså inte förhållandet att ett barn lever tillsammans med en person (t.ex. en förälder) som har en funktions- nedsättning. Däremot kan ett sådant förhållande aktualisera andra artiklar i , beroende på omständigheterna. T.ex. borde stöd till en sådan familj i vissa fall kunna motiveras utifrån artiklarna 26 och 27. Av artikel 23 i framgår det inte på vilket kon- kret sätt som staterna ska agera, vilka åtgärder som ska vidtas eller vilket slags stöd som en stat ska tillhandahålla. Till stor del blir detta därmed upp till respektive stat att avgöra. Det som kan utläsas när det gäller särskild omvårdnad är att stödet inte nödvändigtvis måste komma från staten. Likväl ska en stat, utifrån sina tillgängliga resur- ser, säkerställa att ett barn och de som ansvarar för barnet får det stöd som de kan vara berättigade till. Det framgår också att den skyl- digheten gäller först på begäran (efter ansökan). Stödet ska tjäna vissa syften, t.ex. att barnet har effektiv tillgång till utbildning, hälso- och sjukvård och att barnet förbereds för arbetslivet. I finns ett antal lagbestämmelser som ger barn med funk- tionsnedsättning rätt till särskilt stöd och särskild omvårdnad. Det finns också stödåtgärder som riktar sig till barnets omvårdare. Indi- viduella stödåtgärder behandlas främst i LSS och socialtjänstlagen. Åtgärderna enligt LSS är anpassade till vissa slags funktionsnedsätt- ningar och gäller således inte alla barn med funktionsnedsättning. För att få tillgång till åtgärderna enligt LSS krävs att man formellt är bosatt i . Därmed omfattas normalt inte personer som söker uppehållstillstånd eller som befinner sig i landet utan tillstånd. De som inte omfattas av LSS kan emellertid få liknande stöd genom social- tjänstlagen. För att kunna bedöma om en sådan ordning är förenlig med likabehandlingsprincipen i artikel 2 i behö- ver man närmare kartlägga tillämpningen av socialtjänstlagen i för- hållande till denna grupp av barn. En sådan kartläggning ingår dock Artikel 23 – barn med funktionsnedsättning inte i vårt uppdrag. Ordningen i sig kan däremot inte anses oförenlig med konventionen, eftersom det för samtliga finns i vart fall en lag som ger tillgång till åtgärder. Därutöver kan åtgärder behöva anpas- sas till de förhållanden som gäller för olika grupper i samhället. Frå- gan om att t.ex. asylsökande inte kan ges åtgärder enligt LSS tycks inte ha berörts av LSS-utredningen.83 För att med större säkerhet kunna bedöma huruvida alla barn får sina rättigheter tillgodosedda i detta avseende kan tillämpningen behöva ses över och beaktas inför en even- tuell ny lagstiftning. Utöver bestämmelserna om individuella stödåtgärder finns det lagar som avser att skapa förutsättningar för ökad delaktighet och för att undanröja hinder i vardagen för ett barn med funktionsned- sättning. Det kan t.ex. röra sig om krav på anpassningar i kollektiv- trafik, antidiskrimineringsåtgärder, särskilt anpassade skolor och att biblioteken ska ägna särskild uppmärksamhet åt personer med funk- tionsnedsättning. Det finns också särskilda myndigheter med upp- drag att på olika sätt värna om de intressen som barn och andra personer med funktionsnedsättning har, t.ex. Myndigheten för delaktighet, Myndigheten för tillgängliga medier, Specialpedagogiska skolmyn- digheten, Allmänna arvsfonden och . Flera av dessa bestämmelser beskriver vi i andra kapitel. Det finns också särskilda funktionshinderpolitiska mål som berör olika myn- digheter. Sammantaget har genom en mängd olika lagstiftningsåt- gärder tydliggjort att ett barn med funktionsnedsättning har rätt till ett fullvärdigt och anständigt liv under förhållanden som säkerställer värdighet, främjar tilltron till den egna förmågan och möjliggör bar- nets aktiva deltagande i samhället. På samma sätt finns det ett antal bestämmelser som ger dessa barn rätt till särskild omvårdnad och sär- skilt stöd. Omvårdnaden och stödet är huvudsakligen kostnadsfritt för barnet och dess familj. Vi kan också konstatera att ingår i flera samarbeten för kunskapsutbyte när det gäller barn med funk- tionsnedsättning, både på regional och internationell nivå, bl.a. inom FN, och EU, men också genom det särskilda nordiska samarbetet. När det särskilt gäller Agenda 2030 är det fråga om globala mål. För att uppnå dessa måste därmed särskild hänsyn tas bl.a. till utvecklingsländernas behov. 83Se SOU 2018:88. Artikel 23 – barn med funktionsnedsättning Sammanfattningsvis är vår bedömning att svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med innebörden av artikel 23 i barnkonven- tionen. Svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med innebörden av artikel 23 i . 27Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård Utredningens bedömning: Svensk lagstiftning och praxis överens- stämmer med innebörden av artikel 24 i . 1.Konventionsstaterna erkänner barnets rätt till bästa möjliga hälsa och tillgång till hälso- och sjukvård och rehabilitering. Konventions- staterna ska sträva efter att säkerställa att inget barn berövas sin rätt att ha tillgång till sådan hälso- och sjukvård. 2.Konventionsstaterna ska sträva efter att till fullo förverkliga denna rätt och ska särskilt vidta lämpliga åtgärder för att: a)minska spädbarns- och barnadödligheten, b)säkerställa att alla barn tillhandahålls nödvändig hälso- och sjuk- vård med tonvikt på utveckling av primärvården, c)bekämpa sjukdom och undernäring, bland annat inom ramen för primärvården, genom utnyttjande av lättillgänglig teknik och till- handahållande av lämpliga och näringsrika livsmedel och rent dricksvatten, med beaktande av de faror och risker som miljöför- störing innebär, d)säkerställa tillfredsställande hälso- och sjukvård för mödrar före och efter förlossningen, e)säkerställa att alla grupper i samhället, särskilt föräldrar och barn, får information om och har tillgång till undervisning om barn- hälsovård och näringslära, fördelarna med amning, hygien och Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård ren miljö och förebyggande av olycksfall och får stöd vid använd- ning av sådana grundläggande kunskaper, f)utveckla förebyggande hälso- och sjukvård, föräldrarådgivning samt undervisning om och hjälp i familjeplaneringsfrågor. 3.Konventionsstaterna ska vidta alla effektiva och lämpliga åtgärder i syfte att avskaffa traditionella sedvänjor som är skadliga för barns hälsa. 4.Konventionsstaterna åtar sig att främja och uppmuntra internatio- nellt samarbete i syfte att gradvis uppnå det fulla förverkligandet av den rätt som erkänns i denna artikel. Särskild hänsyn ska härvid tas till utvecklingsländernas behov. Artikel 24 i behandlar barnets rätt till bästa möj- liga hälsa och tillgång till hälso- och sjukvård och rehabilitering, främst genom att exemplifiera på vilket sätt en stat ska sträva efter att för- verkliga denna rätt. Därutöver stadgar artikeln en skyldighet för en stat att vidta åtgärder för att avskaffa traditionella sedvänjor som är skadliga för ett barns hälsa. Genom artikeln åtar sig en stat också att främja och uppmuntra ett internationellt samarbete i syfte att för- verkliga rätten till bästa möjliga hälsa och tillgång till hälso- och sjuk- vård och rehabilitering. Skrivningar om rätten till hälso- och sjukvård finns även i det grundläggande ramverket för de mänskliga rättigheterna (The Interna- tional of Human Rights). Av den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna1 framgår att var och en har rätt till en levnads- standard tillräcklig för den egna och familjens hälsa, vilket enligt be- stämmelsen inkluderar bl.a. hälsovård och trygghet vid händelse av sjukdom. Här anges också att mödrar och barn är berättigade till sär- skild omvårdnad och hjälp (artikel 25). I den internationella konven- tionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter2 erkänns, på liknande sätt som i artikel 24, rätten för var och en att åtnjuta bästa möjliga fysiska och psykiska hälsa. Vidare anges i denna konvention att mödrar bör åtnjuta särskilt skydd före och efter förlossning (artikel 10.2). 1Antagen av genom resolution 3/217 . Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård En stats skyldighet att tillförsäkra kvinnor lämplig vård före och efter förlossning finns också uttryckt som en av kvinnors rättigheter i konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor3 (artikel 12.2). I konventionen om rättigheter för personer med funk- tionsnedsättning4 framgår bl.a. att personer med funktionsnedsättning har rätt att åtnjuta bästa möjliga hälsa och att en stat ska säkerställa tillgång till hälso- och sjukvårdstjänster (artikel 25). ska ses som en helhet och artikel 4 ska beaktas i genomförandet av samtliga rättigheter i konventionen. lyfter fram några s.k. grundprinciper, artiklarna 2.1, 3.1, 6 och 12, som de anser har en särskild relevans för genomförandet av rättigheterna i konventionen. 5 (Läs mer om dessa nedan.) Flera artiklar i konventionen är relevanta för hälso- och sjukvården. Bland dem finns artikel 39 om rehabilitering av barn som utsatts för van- vård och olika slags övergrepp, artikel 27 om rätten till en viss lev- nadsstandard, artikel 23 om rättigheter för barn med funktionsned- sättning och artikel 16 om rätten till privatliv. Även bestämmelser i konventionen till skydd mot våld och övergrepp är relevanta i relation till artikel 24 (artiklarna 19 och 32–37), liksom bestämmelser om rätten till information, rätten till religionsfrihet och rätten till privatliv (artiklarna 13, 14, 16 och 17). Nedan beskrivs i korthet hur de grundläggande principerna i kon- ventionen förhåller sig till artikel 24. Läs mer om dessa i kapitlen om respektive artikel. Rättigheterna i gäller alla barn inom en stats juris- diktion utan någon åtskillnad av något slag (artikel 2.1). Detta för- stärks av formuleringen i artikel 24.1, att inget barn ska berövas sin rätt, och hänvisningen till alla barn i 24.2 (b) och (c). Att rättigheten gäller alla barn utan åtskillnad i enlighet med artikel 2 innebär t.ex. 5CRC/GC/2003/5 p. Jämför (2019) s. 113. Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård att även barn som inte är svenska medborgare såsom barn som har uppehållstillstånd, söker asyl eller som befinner sig i utan till- stånd omfattas. Utöver vad som stadgas i artikel 2.1 har en stat ett särskilt åtagande när det gäller barn med funktionsnedsättning enligt artikel 23 där det bl.a. anges att en stat ska ge stöd i syfte att säker- ställa en effektiv tillgång till hälso- och sjukvård, rehabilitering och habilitering för barn med funktionsnedsättning. I konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning erkänns också att personer med funktionsnedsättning har rätt att åtnjuta bästa möjliga hälsa utan diskriminering p.g.a. funktionsnedsättning och att en stat ska säkerställa tillgång till hälso- och sjukvård. Jämställhet mellan pojkar och flickor (män och kvinnor) fastställs även i konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor när det gäller hälso- och sjukvård. Av artikel 12 framgår att en konventionsstat ska vidta alla lämpliga åtgärder för att avskaffa diskriminering av kvinnor när det gäller hälsovård, för att med jämställheten mellan män och kvinnor som grund, säkerställa tillgång till hälso- och sjukvård, in- klusive sådan som avser familjeplanering. Genom artikel 6 garanteras ett barn den grundläggande rätten till liv som uttrycks som en universell mänsklig rättighet i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna och den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter. Vidare ska ett barns överlevnad och utveckling säkerställas till det yttersta av en stats förmåga. Eftersom ett barns existens är en förutsättning för att det ska kunna åtnjuta övriga rättigheter i konventionen får artikel 6 en naturlig prioritet och blir på så sätt grundläggande för hela genomförandet av konventionen. menar att rätten till överlevnad och utveck- ling endast kan genomföras med ett holistiskt förhållningssätt. Det sker enligt kommittén genom att alla de andra bestämmelserna i kon- ventionen tillämpas och ses i relation till varandra.6 förväntar sig att en stat tolkar ordet utveckling i dess vidaste bemär- kelse, som ett helhetsbegrepp som omfattar barnets fysiska, mentala, andliga, moraliska, psykologiska och sociala utveckling.7 Artikel 24 kan sägas bidra till en konkretisering av artikel 6. I är det en utgångspunkt att familjen är den grundläggande och naturliga enheten för ett barn, vilket bl.a. framgår 6CRC/C/GC/7 p. 7CRC/GC/2003/5 p. Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård av konventionens inledning (preambel). Föräldrar eller andra vård- nadshavare har i första hand ansvaret för ett barns överlevnad och ut- veckling (artiklarna 5 och 18). I föräldrarnas ansvar ligger bl.a. att se till barnets bästa och att på ett sätt som står i överensstämmelse med den fortlöpande utvecklingen av barnets förmåga ge barnet råd och ledning då det utövar sina rättigheter. har staten det yttersta ansvaret för ett barns överlevnad och utveckling samt för att barnet ges det skydd och stöd som det behöver (jämför bl.a. artiklarna 3.2, 6, 9, 19, 20, 23, 26, 27, 32–36, 38 och 39). Enligt artikel 4 ska en stat vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgär- der, administrativa åtgärder och andra åtgärder för att genomföra de rättigheter som erkänns i konventionen. I fråga om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter ska en stat till fullo utnyttja sina tillgäng- liga resurser för att vidta sådana åtgärder. Vid behov ska sådana åt- gärder vidtas inom ramen för det internationella samarbetet. Rätten att uttrycka sin åsikt och få den beaktad Enligt artikel 12.1 ska en stat tillförsäkra ett barn som är i stånd att bilda en åsikt rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör det. Ett barns åsikter ska beaktas i förhållande till ålder och mognad. För att ett barn ska tillförsäkras denna rätt ska barnet enligt artikel 12.2 särskilt beredas möjlighet att höras. Det kan göras direkt eller genom företrädare eller ett lämpligt organ och gäller i alla domstolsförfaran- den och administrativa förfaranden som rör barnet. Barnet ska höras på ett sätt som är förenligt med nationella procedurregler. Detta om- fattar även frågor inom hälso- och sjukvården som rör barn. Enligt barnrättskommittén har ett barn även rätt att avstå från att utöva sin rättighet; att uttrycka sina åsikter är för barnet ett val, inte en skyldighet.8 har vidareutvecklat artikel 12 i en allmän kom- mentar och vad det innebär i relation till bl.a. artikel 24. Kommittén menar att förverkligandet av bestämmelserna i konventionen kräver respekt för barnets rätt att uttrycka sina åsikter och att delta i främ- jandet av barns hälsosamma utveckling och välbefinnande. Detta gäller enligt kommittén både för enskilda beslut om hälso- och sjukvård 8CRC/C/GC/12 p. Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård och för barns deltagande i utvecklingen av hälso- och sjukvårdspoli- tik samt hälso- och sjukvårdstjänster.9 Ett barns tilltagande förmågor har enligt kommittén betydelse för barnets självständiga beslut i hälso- frågor. Kommittén konstaterar också att det ofta finns allvarliga skill- nader i förutsättningarna för sådant självständigt beslutsfattande. Barn som är särskilt utsatta för diskriminering har ofta sämre möjligheter att utöva denna autonomi. Därför menar de att det är viktigt att stöd- insatser finns att tillgå, samt att barn, föräldrar och vårdpersonal får till- fredsställande rättighetsbaserad vägledning om medgivande, samtycke och sekretess.10 Kommittén välkomnar att vissa länder infört en be- stämd ålder då rätten till samtycke till medicinsk behandling går över till barnet, och uppmuntrar staterna att överväga sådan lagstiftning. Barn över den åldern har alltså, efter att de rådgjort med en självständig och kompetent expert, rätt att ge sitt samtycke utan krav på någon en- skild professionell bedömning av deras förmåga. När ett yngre barn kan uppvisa förmågan att uttrycka en informerad åsikt om sin behand- ling rekommenderar kommittén dock att konventionsstaterna säker- ställer att även denna åsikt beaktas.11 Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myn- digheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3.1). I en bedömning och prövning av barnets bästa ingår att ta hänsyn till samtliga grundläggande prin- ciper och konventionen i sin helhet. Vid en sådan bedömning får barnets upplevelser och åsikter om sin situation särskild betydelse, i förhållande till barnets ålder och mognad (artikel 12). Syftet med begreppet barnets bästa är enligt barnrättskommittén att säkerställa att barn både fullt och faktiskt kan åtnjuta alla de rättig- heter som erkänns i konventionen. Kommittén understryker att en vuxen persons personliga bedömning av ett (eller flera) barns bästa inte får ha företräde framför rättigheterna enligt konventionen; ingen rättighet ska kunna inskränkas av en skönsmässig tolkning av barnets 9CRC/C/GC/12 p. 10CRC/C/GC/15 p. 11CRC/C/GC/12 p. Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård Vidare framhåller kommittén att barnets bästa är ett dynamiskt koncept, som kräver att man gör bedömningar anpassade till det spe- cifika sammanhanget.12 Nedan redogörs i korthet för i vilka sammanhang principen om barnets bästa kan bli relevant i förhållande till artikel 24. Artikel 3.1 omfattar även lagstiftande organ. Principen om barnets bästa ska beaktas vid alla åtgärder som rör barn och därmed även vid utformning av reglering som rör hälso- och sjukvård. Det innebär att alla relevanta rättigheter enligt ska beaktas i en bedömning av barns bästa. En sådan bedömning bör till viss del även bygga på barns egna upplevelser och åsikter, i enlighet med artikel 12. I sin allmänna kommentar om barnets bästa lyfter barnrättskom- mittén särskilt fram den roll som lagstiftande organ har. Kommittén betonar att hänvisningen till lagstiftaren i artikel 3.1 klart visar att bestämmelsen inte bara gäller barn som individer utan också barn i allmänhet. Det innebär, enligt kommittén, att varje gång en lag eller en bestämmelse antas eller en internationell överenskommelse ingås som rör ett barn bör beslutet styras av hänsyn till barnets bästa.13 uppmuntrar i sin allmänna kommentar om bar- nets rätt till bästa uppnåeliga hälsa staterna att sätta barnets bästa i centrum i alla beslut som påverkar barnens hälsa och utveckling, inklusive tilldelning av resurser samt utveckling och genomförande av policyer och insatser som påverkar de underliggande faktorerna för deras hälsa. Kommittén understryker också att det bör finnas till- förlitlig information att grunda beslut och policyer på.14 Enligt artikel 3.1 ska det i varje beslut som rör ett barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa. Detta innefattar beslut som rör ett enskilt barns hälso- och sjukvård. I en bedömning av ett barns bästa ska hänsyn tas till alla de rättigheter som ett barn har 12CRC/C/GC/14 p. 1 och 4. 13CRC/C/GC/14 p. 31, se även CRC/C/GC/12 p. 14CRC/C/GC/15 p. 13 och 36. Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård enligt och som är relevanta i sammanhanget. Ett barn ska också ges möjlighet att uttrycka sin åsikt inför att ett beslut tas i enlighet med artikel 12. har understrukit att en bedömning av bar- nets bästa ska ske med utgångspunkt i barnets specifika omständig- heter. Fokus måste enligt kommittén ligga på att identifiera möjliga lösningar som ser till barnets bästa med full respekt för rättigheterna i konventionen och dess fakultativa protokoll. Överväganden om vad som är barnets bästa bör enligt kommittén göras utifrån vad som är bäst för barnet både på kort och lång sikt.15 lyfter i sin allmänna kommentar om barnets rätt att få sitt bästa satt i främsta rummet fram att om det finns fler än en möjlig behandling för ett hälsotillstånd, eller om resultatet av någon behandling är osäkert, måste fördelarna med alla tänkbara be- handlingar vägas mot alla eventuella risker och biverkningar. Barnets egna åsikter måste också enligt kommittén tillmätas betydelse i be- sluten i enlighet med artikel 12.16 Vidare är det enligt kommittén av vikt att följa upp åtgärder och beslut,17 dvs. ta reda på hur barnet upplevt insatserna och om de varit till barnets bästa. Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myn- digheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som be- döms vara barnets bästa (artikel 3.1). En åtgärd omfattar även själva förfarandet. Det innebär att processen före, under och efter ett be- slut eller en åtgärd som rör hälso- och sjukvård för ett barn omfattas. lyfter i en allmän kommentar fram att man måste införa och följa vissa barnanpassade förfaranden för att ett barns rätt att få sitt bästa bedömt och beaktat ska kunna förverkligas.18 I en annan kommentar betonar kommittén att förutsättningarna för att ett barn ska kunna uttrycka sina åsikter är av betydelse. Hänsyn bör tas till barnets individuella och sociala situation och miljön bör 15CRC/C/GC/14 p. 16 och 32. 16CRC/C/GC/14 p. 17CRC/C/GC/12 p. 134 (i) och CRC/C/GC/14 p. 18CRC/C/GC/14 p. Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård vara sådan att barnet känner sig tryggt och respekterat.