sou · H8B373 · 2020-11-30 00:00:00 — 2008/09:214 s. 73. Särskilda skatteregler om när inkomst från naturvårdsavtal ska tas upp saknas. Inkomsten ska därför tas upp som intäkt det beskatt- ningsår som inkomsten hänför sig till enligt god redovisningssed. har i ett ställningstagande år 200597 kommit till slut- satsen att inkomsten från ett naturvårdsavtal som enbart innebär en begränsning för fastighetsägaren att nyttja marken och inte förut- sätter någon prestation, i sin helhet ska tas upp som intäkt när fastig- hetsägaren fått rätt till ersättningen. Ersättningen ska därmed inte periodiseras över avtalstiden. Detta ställningstagande innebar en änd- ring av tidigare praxis som byggde på ett förarbetsuttalande där reger- ingen ansett att ersättning från ett naturvårdsavtal borde periodi- seras och intäktsredovisas linjärt under avtalets löptid.98 Frågan om periodisering av naturvårdsavtal har därefter utretts vid flera tillfällen.99 Det saknas alltjämt möjlighet att periodisera ersättningen, vid sidan av de vanliga periodiseringsmöjligheterna för näringsidkare: periodi- seringsfond, expansionsfond och räntefördelning. Beskattning i inkomstslaget näringsverksamhet utan möjlighet till periodisering innebär att skatteeffekten blir relativt hög. För in- komster i detta inkomstslag ska nämligen även sociala avgifter i form av egenavgift utgå. Dessutom utgår statlig inkomstskatt för inkoms- ter över skiktgränsen. En skogsägare som får ersättning för ett natur- vårdsavtal ska därmed betala skatt med 40–för inkomster under skiktgränsen (inkomstår 2019) och med 60– och uppåt för inkomster över skiktgränsen. Ett naturvårdsavtal omfattas inte av de förvaltningsrättsliga sank- tionsmöjligheterna straff eller vite. Avtalsparterna är därmed hän- visade till de civilrättsliga påföljderna som kan följa av avtalsbrott; framför allt hävning och skadestånd. En åtgärd som vidtas i ett om- råde som omfattas av ett naturvårdsavtal kan dock i många fall om- fattas av samrådsplikt enligt 12 kap. 6 § . 97Skatteverkets ställningstaganden, Inkomst från naturvårdsavtal, , dnr 130 84518-05/111. 2002/03:79 s. 12 f. 99Utredningen om sambandet mellan redovisning och beskattnings betänkande Beskattnings- tidpunkten för näringsverksamhet, SOU 2008:80 samt betänk- ande Förenklade skatteregler för enskilda näringsidkare och fysiska personer som är delägare i handelsbolag, SOU 2014:68. Enligt den mall för upprättande av naturvårdsavtal som Natur- vårdsverket tillhandahåller ingår inget särskilt avtalsvillkor i fråga om sanktioner vid avtalsbrott. har övervägt att införa vites- klausuler i avtalsmallen men avstått då det bedömts som olämpligt att myndigheten på så sätt skulle manifestera ett misstroende mot den markägare som valt att teckna ett avtal med myndigheten, i det gemensam naturvårdsintressets namn. Enligt rutin för naturvårdsavtal100 ska dock myndigheten vid upptäckt av en över- trädelse mot villkor i avtalet ”överväga att framställa ett skadestånds- krav för avtalsbrott”. Det saknas rättspraxis på vilken ekonomisk skada som staten skulle kunna hävda i en sådan process, vid sidan av de kostnader som uppkommit för tecknade av avtalet. Hävning av ett avtal på grund av avtalsbrott innebär att prestationerna enligt av- talet ska återgå, vilket då även skulle ge staten en möjlighet att, i vart fall delvis återkräva den utgivna ersättningen.101 Vid kontrollinventering –2019 av samman- lagt 3 200 naturvårdsavtal har identifierat potentiella avtalsbrott i 2–av avtalsområdena. Siffran varierar och är högre efter exempelvis stormar eller insektsangrepp. De identifie- rade avtalsbrottet rör främst mindre åtgärder inom avtalsområdet, som vindfällen i ytterkanterna som upparbetats eller traktorvägar som anlagts eller röjts. I några fall har myndigheten i dialog med mark- ägaren fått till stånd naturvårdande skötsel som kompensation för avtalsbrottet. Såvitt känt har aldrig tillämpat möjlig- heten att kräva skadestånd eller häva ett naturvårdsavtal. För det fall ett mer flagrant avtalsbrott upptäcks har i något enstaka fall i stället åtalsanmält markägaren med hänvisning till sam- rådsplikten enligt 12 kap. 6 § miljöbalken.102 6.3.4Särskilda former av naturvårdsavtal Naturvårdsavtal i stället för förbud Naturvårdsavtal är även möjliga att teckna i de fall då staten kan bli ersättningsskyldig på grund av ett förbud mot avverkning, efter ett samrådsförfarande enligt 12 kap. 6 § eller inom ett Natura 100Skogsstyrelsens rutin Handläggning av naturvårdsavtal, , H-32/2016. 101Bengtsson, , Avtal om naturvård, SvJT 2014 s. 256. En utgångspunkt är att fastighetsägaren är intresserad av att teckna ett naturvårdsavtal för området i stället för att få intrångs- ersättning enligt . Ersättning beräknas i samband med avverkningsanmälan där myn- digheten och fastighetsägaren är ense om att naturvårdsavtal är ett alternativ till interimistiskt förbud med stöd av . För- delen med interimistiskt förbud och beslut att inte ge tillstånd till exempelvis slutavverkning är att ägaren kan förutse de rättsliga och ekonomiska förutsättningarna för beräkning av ersättning enligt miljö- balkens ersättningsregler. Om parterna i stället väljer att träffa ett naturvårdsavtal beräknas årlig ersättning på i huvudsak samma sätt med den skillnaden att ersättningen vid tecknande av naturvårdsavtal betalas i direkt anslutning till avtalsteckning. Naturvårdsavtal i stället för interimistiskt förbud innebär normalt att fastighetsägaren avstår från avverkning inom berört område av fastigheten och att skogsvårdsåtgärder eller naturvårdande skötsel inte påbörjas . Avtalstiden är högst . I natur- vårdsavtalet anges att avtalsområdet bör avsättas för naturvård genom områdesskydd när avtalet upphör. Ersättningen för ett sådant naturvårdsavtal beräknas med utgångs- punkt från den avverkning som ägaren planerat att genomföra ome- delbart om inte avtalet tecknats. Ersättningen beräknas som avkastningsräntan på det beräknade rotnettot och betalas ut när av- talet tecknats. Avkastningsräntan är den vid avtalstidpunkten gällande referensräntan med tillägg av . Detta sätt att beräkna årlig ersättning följer av rättspraxis för beräkning av årlig ersättning när tillstånd nekats till avverkning med stöd av . tillämpar inte denna typ av avtal. Fastighetsavtalen föreslogs som en kompletterande skyddsform av och i rapporten vid skydd av värdefull natur . Regeringen gav därefter myndigheterna i uppdrag att tillsammans med i län ta fram riktlinjer om formerna för och tillämpning av fastighets- avtal som ett viktigt verktyg för att bidra till måluppfyllelsen av flera miljökvalitetsmål.103 publicerades de gemensamma riktlin- jerna för fastighetsavtal.104 Syftet med fastighetsavtal är att motivera en fastighetsägare med särskilt höga miljöambitioner att bevara eller tillskapa ytterligare miljö- värden på hela sin fastighet som skogsproduktion bedrivs. Dessa miljöambitioner ska vara högre än hänsynskrav i lag, det gene- rella sektorsansvaret och eventuella certifieringar. ska ge en helhetssyn på en fastighets skogsproduktion och miljö- hänsyn samt tjäna som incitament till fastighetsägare för att bevara och öka skogliga värdekärnors storlek och/eller naturvärdeskvalitet. ska också illustrera den svenska modellen på fas- tighetsnivå, det vill säga både avsättningar av bestånd med höga miljö- värden, och skogsproduktion med god miljöhänsyn samt i förkom- mande fall områden där målen kombineras. Ett fastighetsavtal är en form av naturvårdsavtal som gäller för en hel fastighet. All skogsmark på fastigheten ingår i avtalet, både den skog där syftet är att bevara och öka naturvärdena och den skog som även fortsättningsvis ska brukas för skogsproduktion med miljöhän- syn enligt intentionerna i skogs- och miljöpolitiken. Rekreationsvär- den och kulturmiljövärden kan ingå i ett fastighetsavtal. Fastighets- avtalet reglerar det fastighetsägaren förbinder sig att avstå ifrån eller ska tåla. Utgångspunkten vid fastighetsavtal ska vara fastigheter med skog- liga värdekärnor och eventuella utvecklingsmarker knutna till skog. Avtalsformen riktar sig också till fastighetsägare som bedriver och avser att bedriva ett skogsbruk med särskilt höga miljö- och natur- vårdsambitioner. Värden för kulturmiljö och friluftsliv /rekreation kan också utgöra viktiga prioriteringsgrunder vid urval av fastig- heter, men är inte skäl i sig för ett fastighetsavtal. Följande villkor ska uppfyllas för tecknandet av ett fastighetsavtal: •Det ska finnas en aktuell, målklassad skogsbruksplan, inte . Den målklassade skogsbruksplanen och skogskartan är en bilaga till avtalet. •Minst av fastighetens areal ska utgöras av områden avsatta för naturvård eller förstärkt hänsyn i produktionsbestånd. 2008/09:2014. 104Skogsstyrelsen, , och i Län, Fastighetsavtal – riktlinjer för tillämpning, , •Fastigheten ska innehålla minst en skoglig värdekärna. •Hänsynen i produktionsbestånden förutsätts bidra till att alla höga miljövärden bevaras, men även skapande och utvecklande av miljö- värden kan ingå. •Ambitionen är att skyddet ska vara långsiktigt. För fastighetsavtal tillämpas samma prioriteringsgrund som gäller för övrigt formellt skydd, och som följer av Nationell strategi för formellt skydd av skog. Fastighetsavtal tecknas som lägst för en period . För naturvårdsbestånden inom fastigheten (NO/NS) ut- går ersättning enligt samma principer som för naturvårdsavtal i övrigt. Utöver detta utgår rådgivning i fält om vilka åtgärder som bör utföras . Ett fastighetsavtal utformas i princip på samma sätt som för andra naturvårdsavtal med undantag av att fastighetens målklassade skogs- bruksplan biläggs avtalet. Avtalets målbeskrivning knyts då till skogs- bruksplanens NO/NS bestånd som även utgör de områden som träffas av jordabalkens bestämmelser om naturvårdsavtal. Ett fastighetsavtal innehåller mer generösa regler om ändring , då en skogsbruksplan normalt uppdateras och då kan mål- klassningen komma att ändras. Vidare ska inte de områden som av- satts för naturvårdsändamål fastighetsavtalet märkas ut i fält. har sju fastighetsavtal som är i kraft. Dessa omfattar produktiv skogsmark varav är avsatta för naturvårdsändamål. För dessa områden har betalt ersättning med vilket motsvarar per hektar. De flesta avtalen löper . Skälet till den blygsamma omfattning av fastighetsavtal antas bero på ett svagt intresse från fastighetsägare att formalisera naturvården samt det omfattande arbete som krävs av myndigheterna både inför ett avtalstecknande och för de åtaganden som avtalet medför för myndigheten. Naturvårdsavtal för områden med höga sociala värden Kulturmiljövärden och värden för rekreation angavs i de ursprung- liga riktlinjerna för naturvårdsavtal endast utgöra stödkriterier till de befintliga biologiska värdena. har dock kompletterande riktlinjer utformats för att även, med rekreationsvärden som grund, bevara och utveckla skogar som har ett högt socialt värde genom naturvårdsavtal.106 Tanken är att naturvårdsavtal ska kunna tecknas även för skogar med ordinära biologiska värden men med höga upp- levelse- och rekreationsvärden. De områden som kan komma ifråga utgörs av områden med skog som har så höga rekreationsvärden att skötseln bör inriktas mot att bevara och utveckla dessa värden. ska utformas så att åtgärder som förstör eller försämrar rekreationsvärden och bio- logiska värden är otillåtna. Områden som kan komma i fråga för ett naturvårdsavtal för sociala värden bedöms från tre kriterier: nyttjande, kvalitet och tillgänglig- het. Kriteriet för nyttjande utgår i första hand från spår av och kun- skap om att människor faktiskt besöker den aktuella skogen i relativt stor utsträckning, som upptrampade stigar och kojor. Ju tydligare spåren är, desto högre nyttjande. Det finns sju olika upplevelsekva- liteter som är identifierade i skogen och som kan avgöra om ett om- råde uppfyller kriteriet för kvalitet: orördhet och mystik, skogskänsla, frihet och rymd, naturpedagogik, kulturhistoria, aktivitet och utma- ning samt service och samvaro. Kriteriet för tillgängligheten bedöms utifrån hur lätt det är att komma till området, hur det är att ta sig in i skogen samt hur information om området kan presenteras på ett sådant sätt att det möjliggör för alla att ta del av skogsmiljön. Det handlar om såväl avstånd, mentala och fysiska barriärer som hur skogen ser ut. Barriärer kan vara avsaknad av kunskap om att skogen finns, rädsla för att gå vilse eller att stora vägar omger skogen. De kriterier som används för att avgöra om en skog håller höga sociala värden viktas sedan samman genom ett poängsystem som används som underlag för hur prioriterad skogen är för ett avtal. Pri- oriteringsmodellen innebär att den absoluta merparten av områdena som kan komma ifråga utgörs av äldre skogar där de flesta skogs- skötselåtgärder, till exempel föryngringsavverkning, inte är förenligt med avtalets syfte. 106Skogsstyrelsens, PM skog, 5/2014, . När avtalet hindrar föryngringsavverkning tillämpas samma grun- der för beräkning av ersättning som vid naturvårdsavtal enligt de gemensamma riktlinjerna som beskrivs ovan. Det uppskattas finnas ett 20-tal avtal som är tecknade för områ- den med höga sociala värden. Den vitryggiga hackspetten hör till de mest hotade ryggradsdjuren i . Arten har minskat drastiskt och finns sannolikt endast ett 20-tal fåglar i landet. För att hjälpa arten att överleva finns ett åtgärdsprogram för arten och dess livsmiljö. Den vitryggiga hackspetten är en art som kräver skogstyper med en stor andel löv- träd och tillgång till många döda eller döende träd. och skogsbolaget tecknade , utan att någon statlig ersättning utgått, ett särskilt avtal för att trygga och restaurera livsmiljön för den vitryggiga hackspetten, ett så kallat vitryggsavtal. tecknades ytterligare 13 motsvarande av- tal i samma syfte med markägaren. tecknades de 14 avtalen om med . I de skogar som omfattas av avtalen har omfattande naturvårdande skötselåtgärder genomförts för att öka mängden lövskog och död ved. 2019 delades skogsmarken inom upp på nio olika ägare som äger de områden som omfattas av vitryggsavtalen. Nya avtal har tecknats mellan Skogs- styrelsen och de nya markägarna. Vitryggsavtalen omfattar produktiv skogsmark. Ekoparksavtal är en form av naturvårdsavtal som tecknats mellan och utan att någon statlig ersättning utbetalats. Ekoparksavtalen är stora och utgörs till av naturvårdsareal. På den areal som inte är naturvårdsareal i en ekopark bedrivs skogsbruk med generell eller förstärkt miljöhänsyn. I ekoparksavtalen finns vid sidan av reglering av skogsbruket en 50-årig skötselplan för naturvårdsarealerna, som innefattar olika naturvårdande skötselåtgärder, som till exempel natur- vårdsbränningar och våtmarksrestaureringar. Vid sidan av naturvår- den har ekoparkerna till syfte att gynna friluftsliv och turism. Det finns 37 ekoparker över hela som totalt omfattar varav produktiv skogsmark. 6.4Frivilliga avsättningar och miljöhänsyn Frivilliga avsättningar är ett etablerat begrepp i svensk skogspolitik. Det framgår emellertid inte, vare sig i regeringens propositioner eller i något riksdagsbeslut någon närmare beskrivning av vad som utgör en frivillig avsättning. har dock definierat begreppet: Ett område med sammanhängande produktiv skogsmark för vilket mark- ägaren frivilligt fattat beslut om att åtgärder som kan skada dess natur- värde, kulturmiljövärde och/eller sociala värde inte ska utföras, området ska finnas dokumenterat i plan eller annan handling.107 Inom skogsbruket har områden avsatts för naturvården på frivillig väg . En viss formalisering av dessa områden gjordes genom arbetet med gröna skogsbruksplaner. I en grön skogsbruksplan ges olika bestånd olika målklasser, där be- greppen NO och NS (Naturvård Orörd och Naturvård Skötsel) inne- bär att området har naturvård som mål. Frivilliga avsättningar är en viktig del av principen om sektors- ansvar som lades fast 1988, preciserades genom miljöpolitiska beslut samt tydliggjordes ytterligare genom den nya skogspolitiken som infördes 1994.108 De frivilliga avsättningarna är också en central del av miljömåls- arbetet inom miljökvalitetsmålet Levande Skogar. Ett tidigare delmål till miljömålet, att skydda ytterligare skogsmark, för- utsatte ett frivilligt ansvarstagande från skogsbruket om skydd av ytterligare skogsmark till 2010.109 Enligt nu- varande etappmål om skydd av landområden, sötvattensområden och områden, som antogs 2014110, anges att skogsbrukets frivilliga 107Skogsstyrelsen, Statistik om formellt skyddad skogsmark, frivilliga avsättningar, hänsynsytor samt improduktiv skogsmark, rapport /18. 108Se kapitel 4.2.1. 2000/01:130 s. 144. 2013/14:141 s. 30. avsättningar bör har ökat med skogsmark i om- råden som har eller kan komma att utveckla höga naturvärden till . Vid den första uppföljningen av de frivilliga avsättningarna, som gjordes 1996, omfattade dessa områden . Mellan uppföljningarna 1998 och ökade arealen kraftigt. Mycket av detta var ett resultat av miljöcertifieringar enligt FSC och PEFC, som ställer krav på att en certifierad markägare ska avsätta minst 5 pro- cent av den produktiva skogsmarken för naturvård. Även efter 2002 fortsatte arealen frivilliga avsättningar att öka, om än i långsammare takt till 2010. Vid uppföljningen 2016 noterades en minskning. En förklaring till detta var att en del av de frivilliga avsättningarna i stäl- let blivit formellt skyddade av staten. Arealen frivilliga avsättningar 2019 är vilket är en ökning med () jämfört med 2018.111 Arealen utgör av den enskilt ägda produktiva skogs- marken. Enskilda markägare utgörs i det här sammanhanget av fysiska personer, dödsbon och bolag som inte är aktiebolag. Motsvarande siffra för övriga ägare, som stora skogsbolag, och stat- liga myndigheter, är vilket motsvarar av de Det finns stora skillnader i de frivilliga avsättningarna mellan län när det gäller total areal och andel av den produktiva skogsmarken. Största arealen frivilliga avsättningar återfinns i följt av . Den största andelen av produktiv skogsmark som är frivilligt avsatt finns också i , , följt av . Minst areal och minst andel, , frivilliga avsättningar finns i . En beräkning av varaktigheten av de frivilliga avsättningarna gjordes genom att jämföra arealer med 2016. övergick av arealen frivilliga avsättningar till formellt skydd och en procent slutavverkades.112 111Skogsstyrelsen, Frivilliga avsättningar och certifierad areal 2019, Statistiskt meddelande, JO1404 , . 112Skogsstyrelsen, Avrapportering av regeringsuppdrag om frivilliga avsättningar, meddelande 4–2017. Statens roll inom de frivilliga avsättningarna har ett visst ansvar för frivilliga avsättningar, vilket följer av myndighetens instruktion där det bland annat anges att myn- digheten ska verka för att de miljökvalitetsmål som har beslutat nås. Vid behov ska myndigheten föreslå åtgärder för miljö- arbetets utveckling samt samordna uppföljning, utvärdering och rap- portering i fråga om miljökvalitetsmålet Levande skogar och har där- med även ett ansvar för uppföljning och utvärdering av de frivilliga avsättningarna.113 Regering och riksdag har poängterat betydelsen av de frivilliga avsättningarna för att nå miljökvalitetsmålet Levande skogar.114 Därför har det uttalats att dessa områden ska följas upp och utvärderas med avseende på kvalitet, kvantitet och långsiktighet. Upp- följningar har som nämnts ovan gjorts och i decem- ber 2019 gav regeringen ett nytt uppdrag till om att utarbeta ett system för redovisning av de frivilliga avsättningarna för ökad transparens av områdenas geografiska läge, varaktighet och natur- vårdskvalitet. Uppdraget ska redovisas . Frivilliga avsättningar är en viktig del av miljöcertifieringen inom skogsbruket. En viktig drivkraft för frivilliga avsättningar, är de marknadsbaserade miljöcertifieringarna inom skogsbruket. Ett av certifieringskraven i de båda certifieringssystemen är som nämnts ovan, att certifierade markägare ska avsätta av den produktiva skogs- marksarealen för naturvårdsändamål. Enligt FSC definieras avsatta områden som ”Avgränsade områ- den som är utformade för att i första hand skydda arter, livsmiljöer, ekosystem, naturliga funktioner/processer eller andra platsspecifika värden i kraft av deras långsiktiga miljövärden eller kulturella värden. Syftet med avsättningarna kan också vara uppföljning och utvärder- ing eller forskning.” Enligt FSC-standarden kriterium 6.5.1 ska ett urval av den pro- duktiva skogsmarksarealen avsättas och undantas från andra åtgärder än skötsel för att bevara och främja områdets naturliga eller hävd- 1132 § 4 och 5 förordningen (2009:1393) med instruktion för . 2013/14:141 och prop. 2007/08:108. betingade biologiska mångfald. Vidare preciseras att dessa områden ska omfatta av den produktiva skogsmarksarealen och urvalet göras utifrån skogliga naturvärden, representativitet i landskapet och i förhållande till biologisk mångfald. I standarden finns exempel på områden som får räknas in; nyckelbiotoper, utpräg- lat olikåldriga och skiktade naturskogar, skapade eller restaurerade våtmarker, annan trädbevuxen mark med kron- täckning och där bete eller slåtter bedrivs i tillräcklig omfattning för att ge goda livsbetingelser åt hävdberoende flora/fauna. Naturreser- vat och biotopskydd får räknas in till den del där ersättning inte ut- gått. Naturvårdsavtal där avtalet löper längre än , om inte kor- tare avtal kan motiveras av naturvårdsskäl, får också räknas med. Markinnehav ovan den fjällnära gränsen är undantagen från kraven i 6.5.1.De avsatta områdena ska dokumenteras i ekologisk landskaps- plan eller skogsbruksplan. Enligt den nya standarden för FSC, som börjar gälla den 1 okto- ber 2020, finns ett nytt kriterium, 6.5.2, om att ytterligare av den produktiva arealen ska skötas med långsiktigt bevarande och utveckling av naturvärden och/eller sociala värden som primära mål. I standarden finns exempel på områden som får räknas in; ytterligare områden avsatta för naturvård enligt tidigare kriterium, områden med förstärkt naturhänsyn och specifika naturvårdsåtgär- der, områden som långsiktigt sköts med kontinuitetsskogsbruk eller luckhuggning med naturlig föryngring, områden med förstärkt hän- syn till upplevelsevärden och/eller lokal ekonomi, områden med för- stärkt hänsyn till renskötseln. I PEFC:s skogsbruksstandard115 handlar kriterium 5.1 om avsätt- ningar för miljöändamål och där anges att av den produktiva skogsmarken ska avsättas för miljöhänsyn (målklass NO eller NS). Avsättningen ska markeras i en skogsbruksplan. Undantag gäller för markinnehav om mindre än produktiv skogsmark där områden som har höga naturvärden saknas. Området ska vara . För skogsägare med eller mer är minsta sam- manhängande areal för avsättning . Skogsägaren ska efter- sträva att återställa eller skapa förutsättningar för att binda samman skyddsvärda biotoper där så är lämpligt. Följande prioriteringsord- ning gäller vid urval och avgränsning; 115PEFC, Svenska PEFC:s skogsstandard. 2017–2022, SWE 002. 1.Nyckelbiotoper eller område med motsvarande naturvärden. 2.Objekt med naturvärden eller motsvarande. 3.Bestånd med utvecklingsbara naturvärden och/eller områden med stor betydelse för rekreation och friluftsliv eller kulturmiljö. Områden som i skogsbruksplanen identifierats som värdefulla för rekreation och friluftsliv ska ha identifierats utifrån att området har hög nyttjandegrad, höga upplevelsekvaliteter och bra tillgänglighet och nåbarhet. I många fall betalar virkesköpande organisationer ett något högre pris för certifierad råvara vilket gör att certifieringen kan vara ett av flera incitament för en markägare att göra frivilliga avsättningar och andra miljöåtgärder. Certifierade produkter kan inbringa ett högre marknadspris och efterfrågan på certifierade produkter ökar i takt med stigande miljömedvetenhet hos konsumenterna. Av de frivilliga avsättningarna står certifierade skogsägare för av arealen, vilket motsvarar av deras pro- duktiva skogsmarksareal. Motsvarande andel för icke-certifierade skogsägare är .