sou · H8B333 · 2020-06-08 00:00:00 — I paragrafens första punkt läggs beslut om godkännande av enskilda huvudmän för gymnasieskolan i 2 kap. 5 a § till de överklagbara be- sluten. Detta beror på att de bestämmelser som enbart gäller gym- nasieskolan har lyfts ut från 2 kap. 5 § till 2 kap. 5 a §. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka beslut i skollagen (2010:800) som fattas av en kommun eller en region som får över- klagas. Ändringen innebär att möjligheten att överklaga kommunala be- slut om ekonomiskt stöd till inackordering enligt skollagen tas bort. Detta beror på att kommunernas ansvar för stöd till inackordering ska föras över till . Övervägandena finns i avsnitt 7.3.1. Övervägandena finns i avsnitt 6.5 och 7.4.1. 9.2Förslaget till lag om ändring i studiestödslagen (1999:1395) Paragrafen innehåller bestämmelser om vad studiehjälp består av. Ändringen innebär att inackorderingstillägg byter namn till studie- bidrag till eget boende. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.2 Paragrafen innehåller bestämmelser om vem studiehjälp får lämnas till. Ändringen består av att det andra stycket tas bort. En motsvarig- het till det andra stycket flyttas dock till 2 a §. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.2. Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om till vem studie- bidrag till eget boende får lämnas. I det första stycket föreskrivs att studiebidrag till eget boende får lämnas bara till den som behöver det på grund av studier. reglerades det aktuella stödet både i skollagen (2010:800) när det gäller gymnasieskola och gymnasiesärskola med offentlig huvudman och i 2 § andra stycket när det gäller bl.a. utbildningar med enskilda huvudmän. Bestämmelserna i skollagen upphävs och studiebidrag till eget boende regleras nu uteslutande i denna lag och med stöd av den meddelade förordningar. Vad som avses med eget boende och vilka förutsättningar som ska gälla för att en person ska anses behöva studie- bidraget föreskrivs i förordning. Det andra stycket innehåller en upplysningsbestämmelse om att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer kan meddela närmare föreskrifter om studiebidraget till eget boende. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.1 och 7.3.2. Paragrafen innehåller bestämmelser om vid vilken ålder studiebidrag får lämnas. Ändringen består enbart av att ”Inackorderingstillägg” byts ut till ”Studiebidrag till eget boende” i första stycket. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.2. Paragrafen innehåller bestämmelser om storleken på studiehjälpen. Första och tredje styckena är oförändrade. I det andra stycket ändras namnet ”inackorderingstillägg” till ”studiebidrag till eget boende”. Det föreskrivs också att studiebidraget ska lämnas av prisbasbeloppet i socialförsäkrings- balken. Vilket belopp prisbasbeloppet uppgår till föreskrivs i förord- ning . Ändringen innebär att samma belopp ska betalas till alla elever som har rätt till det som studiebidrag till eget boende och att studiebidraget alltid ska lämnas som kontant ersättning. kunde det kommunala stödet till inackordering även ges på annat sätt. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.5. Övervägandena finns i avsnitt 7.4.2. 9.3Förslaget till lag om ändring i skollagen (2010:800) Statens ansvar för planering och dimensionering Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om statens ansvar för planering och dimensionering genom att besluta regionala ramar för olika utbildningar. Före paragrafen införs en ny rubrik. Av första stycket framgår att regeringen eller en myndighet ska besluta om ramar för utbudet för utbildning på gymnasieskola och vuxenutbildning. I andra och tredje styckena preciseras vilka delar av dessa skolformer som ramarna ska omfatta. Ramarna ska beslutas regelbundet och gälla och på regional nivå. Med att de ska beslutas regelbundet avses att de ska beslutas åter- kommande med vissa intervaller som kan vara desamma från till annan eller ändras . Med begreppet ”” avses att besluten ska avse en viss bestämd tid. Dessa kriterier kommer att behöva preciseras i förordning eller föreskrifter enligt bemyndigandet som ges i 9 c § andra stycket. Med begreppet ”regionala” avses att de inte ska avse hela landet utan omfatta mindre områden. Begreppet syftar således inte på de formella regionerna. Vilka områden ramarna närmare ska omfatta finns det bestämmelser om i 9 b §. Ramarna ska omfatta både kommunala och enskilda huvudmän och ge ett brett utbud. Med begreppet ”brett utbud” avses ett utbud som förbereder för flera delar av arbetsmarknaden och flera delar av universitet och högskolor. Det innebär när det gäller gymnasieskolan att flera yrkes- program och inriktningar inom olika yrkesområden bör finnas med i ramen och även högskoleförberedande program av olika slag. När det gäller vuxenutbildning så innebär ett brett utbud ett utbud som möter behoven på en bred arbetsmarknad. I andra stycket preciseras närmare vad ramarna för gymnasieskolan ska innehålla. Enligt inledningen ska dessa ramar avse en eller flera antagningsomgångar och ange antal platser som ska erbjudas på de aktuella utbildningarna. Med detta avses inte att ett fast antal platser ska anges. Besluten kan avse t.ex. ett minimi- eller maximumantal platser och ett intervall av platser. antalet elever 1 i gymnasieskolan. Enligt första punkten ska ramarna avse nationella program och enligt andra punkten introduk- tionsprogrammen programinriktat val och yrkesintroduktion, som är utformade för en grupp elever. Av tredje stycket framgår vidare att ramarna kan anges på inriktningsnivå om det behövs. I vilka fall det kommer att bli aktuellt kommer att avgöras av den beslutande myn- digheten. Närmare anvisningar om när det kan behövas kommer att meddelas i förordning eller föreskrifter enligt bemyndigandet i 9 c §. Det föreskrivs också att för programinriktat val och yrkesintroduk- tion ska det anges vilket nationellt program respektive yrkesområde utbildningen är inriktad mot. I det fjärde stycket preciseras närmare vad ramarna för den kom- munala vuxenutbildningen ska innehålla. Enligt första punkten ska besluten ange inom vilka yrkesområden som sammanhållen yrkes- utbildning ska erbjudas. Enligt andra punkten ska ramarna avse ett eller flera kalenderår. Av femte stycket framgår att ramarna för den kommunala vuxenutbildningen vid behov även får ange omfattningen av yrkesområden och vilka nationella sammanhållna yrkesutbildningar som ska erbjudas. I vilka fall det kommer att bli aktuellt kommer att avgöras av den beslutande myndigheten. Närmare bestämmelser om när det kan behövas kommer att meddelas i förordning eller före- skrifter enligt bemyndigandet i 9 c §. Det innebär att de ramar som beslutas för den kommunala vuxenutbildningen kan innehålla mer specifika uppgifter om att utbildning inom ett yrkesområde ska er- bjudas i en viss omfattning eller att en utpekad sammanhållen yrkes- utbildning ska erbjudas inom ett samverkansområde, om det finns ett behov av det. Behovet kan t.ex. uppstå om elevunderlaget för en särskild sammanhållen yrkesutbildning i flera samverkansområden är alltför begränsat trots att det finns ett arbetsmarknadsbehov inom flera samverkansområden. I dessa fall kan beslut om riksrekrytering bli aktuellt. Bestämmelser om riksrekrytering finns i 20 kap. 22 a och b §§. Övervägandena finns i avsnitt 6.6.2. I paragrafen anges att beslut om ram för gymnasieskolan respektive den kommunala vuxenutbildningen ska omfatta samtliga huvudmän som bedriver utbildning inom ett primärt samverkansområde eller inom en kommun om undantag har föreskrivits med stöd av 2 kap. 3 a §. Det anges också vilka behov ramarna ska svara mot. Dessa be- hov, som anges i första och andra punkten, är i huvudsak desamma som anges i bestämmelserna om kommunala och enskilda huvudmäns ansvar för planering och dimensionering (15 kap. 9 a och 9 b §§). När det gäller statens ansvar har dock lagts till att hänsyn ska tas till både ett regionalt och ett nationellt arbetsmarknadsbehov. Med det natio- nella arbetsmarknadsbehovet avses att hänsyn får tas till behov av yrken för vilka utbildningar bara behöver anordnas på enstaka platser i landet. I dessa fall kan beslut om riksrekrytering behöva fattas. För en närmare redogörelse för de behov som anges i första och andra punkten och hur dessa ska viktas, se kommentaren till 15 kap. 9 a och 9 b §§ i avsnitt 9.1. Övervägandena finns i avsnitt 6.6.2. Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om den process som ska föregå rambeslutet. Av första stycket framgår att kommuner, regioner och enskilda huvudmän ska ges tillfälle att lämna synpunkter på de omständigheter som ska ligga till grund för beslutet. Avsikten med bestämmelsen är att huvudmännen ska vara delaktiga i den process som leder fram till ramarna och kunna informera myndigheten närmare om de regionala förutsättningarna. Andra stycket innehåller ett bemyndigande. Exempel på vad före- skrifter enligt första punkten kan avse finns i kommentaren till 9 a §. Enligt andra punkten ska föreskrifter kunna meddelas om uppföljning av rambesluten. Dessa kan t.ex. innehålla bestämmelser om hur pro- cessen för uppföljning av ramarnas utfall ska se ut och vad uppfölj- ningen ska inriktas på. Övervägandena finns i avsnitt 6.6.4. Paragrafen innehåller en lista över lagens rubriker. Paragrafen har ändrats eftersom 26 kap. har bytt namn Paragrafen innehåller grundläggande bestämmelser om samverkans- avtal när det gäller gymnasieskolan och vuxenutbildning. Ändringen innebär att första stycket delas upp i två stycken och att det förs in en skyldighet för kommuner att träffa samverkansavtal med minst två andra kommuner även när det gäller sammanhållen yrkesutbildning och enstaka yrkesinriktade kurser inom vuxenutbildning på gymnasial nivå. Det första stycket innehåller ge- mensamma bestämmelser för båda skolformerna. En kommun kan ha ett primärt samverkansavtal för gymnasieskolan med vissa kom- muner och ett primärt samverkansavtal för vuxenutbild- ningen med andra kommuner. Något krav på att samverkansavtalet ska avse ett lägsta antal invånare som gäller för gymnasieskolan införs inte för den kommunala vuxenutbildningen. Detta innebär också att de krav på ”samma omfattning” som ställs i det nya tredje stycket när det gäller kommunalförbundet får olika innebörd när det gäller gym- nasieskola och vuxenutbildning. För vuxen- utbildning innebär det att kommunalförbundet ska omfatta minst tre kommuner. Bestämmelsen om sekundära samverkansavtal avser numera både gymnasieskola och vuxenutbildning. Övervägandena finns i avsnitt 6.6.1. Paragrafen innehåller förutsättningarna för att enskilda huvudmän ska beviljas godkännande för att bedriva gymnasieskola utöver de som följer av 5 §. Någon ändring görs inte i första stycket. gäller att det för att ett godkännande ska lämnas för en gymnasieskola krävs att utbildningen bidrar till att möta ungdomars efterfrågan och behov och fylla ett arbetsmarknadsbehov. Eftersom det nu införs en regler- ing om ramar för utbudet av gymnasieutbildningen utifrån bl.a. dessa omständigheter bör dessa kriterier numera bedömas med ledning av vad som anges i ramen. De enskilda huvudmännens eget ansvar för att bestämma vilka utbildningar som ska erbjudas och antalet platser på dessa med hänsyn till ungdomarnas efterfrågan och behov och arbetsmarknadens behov som föreskrivs i 15 kap. 9 c § finns fortfar- ande kvar. Det införs ett nytt andra stycke som anger att om godkännandet avser gymnasieskola ska ett högsta antal utbildningsplatser framgå. Dessa platser ska rymmas inom ramen. När platsantalet bestäms ska myndigheten beakta det befintliga utbudet. Detta kan innebära att det befintliga utbudet fyller antalet platser i ramen. Men det kan vara på det sättet att det i det befintliga utbudet finns utbildningar som inte efterfrågas av eleverna och därför inte fyller sina platser. I sådana fall bör utrymmet kunna öka för nya huvudmän. Vid bedömningen av hur många platser en ny gymnasieskola ska få har myndigheten att utgå ifrån det som anges i första stycket. Det innebär således att följderna för andra huvudmän och ett effektivt resursutnyttjande ska beaktas. Även hur väl utbildningen bidrar till att möta ungdomars efterfrågan och behov och fylla ett arbetsmarknadsbehov ska vägas in. Enligt tredje stycket, som är nytt, får det högsta antal utbildnings- platser som ett godkännande avser ändras. En sådan ändring får göras om antalet platser för den aktuella utbildningen i det område där den aktuella skolenheten ligger har ändrats i ett rambeslut eller om det finns särskilda skäl. Ändringen ska göras proportionerligt i för- hållande till befintligt antal utbildningsplatser för respektive huvud- man och ramen, om inte särskilda skäl föranleder en annan bedöm- ning. Vid bedömningen av om det finns särskilda skäl ska hänsyn tas till brister som kommit fram vid tillsyn, ett effektivt resursutnytt- jande och elevers efterfrågan. Vid bedömningen bör myndigheten kunna väga in brister som framkommit vid tillsyn både när det gäller den aktuella utbildningen och omkringliggande skolor. När det gäller elevers efterfrågan avses efterfrågan på den aktuella utbildningen. Ett beslut om ändring av antalet platser får överklagas enligt 28 kap. 2 § 1. Överväganden finns i avsnitt 6.6.6. Paragrafen behandlar regionala branschråd. Ändringen görs i första stycket och innebär att branschråden, för- utom den yrkesinriktade gymnasieskolan och gymnasiesärskolan, ska avse den yrkesinriktade kommunala vuxenutbildningen. vuxenutbildning omfattar såväl vuxenutbild- ning på gymnasial nivå som vuxenutbildning som särskild utbildning på gymnasial nivå. Överväganden finns i avsnitt 6.8.3. Paragrafen behandlar kommunernas ansvar för planering och dimen- sionering av gymnasieutbildning och kommunens erbjudande av sådan utbildning. Av tredje stycket framgår att kommunen ska bestämma vilka utbild- ningar som ska erbjudas och antalet platser på dessa utbildningar en- ligt den ram som är beslutad för det primära samverkansområde som kommunen ingår i. Bestämmelsen innebär att kommunens erbjudande om utbildning ska följa ramen. Beroende på ramens detaljeringsgrad kommer kommunen ändå att ha ett visst friutrymme för att välja vilka utbildningar som ska erbjudas och antalet platser på dessa. Detta kan t.ex. bli aktuellt om beslutet om ram inte anger ramar för de nationella inriktningarna. Kommunen ska då utgå ifrån de kriterier som anges i fjärde stycket. För en kommentar till dessa hänvisas till kommentaren till denna paragraf i avsnitt 9.1. Övervägandena finns i avsnitt 6.6.5. Paragrafen innehåller bestämmelser om utformning av samverkans- avtal. Paragrafen ändras på det sättet att en hänvisning till 9 a § justeras samt att hänvisningen till 16 kap. 42 § och 17 kap. 16 § tas bort. Det sistnämnda innebär att kommunen inte längre ska eftersträva ett allsidigt urval när samverkansavtal träffas. Det regleras nu i stället i 1 kap. 9 a § att ramarna ska ge ett brett utbud. För en beskrivning av vad detta innebär hänvisas till kommentaren till den paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 6.6.2. Paragrafen behandlar kommunens skyldighet att erbjuda utbildning på nationella program. Paragrafen ändras på det sättet att bestämmelsen om att kommu- nen ska erbjuda ett allsidigt urval av nationella program tas bort. Det regleras nu i stället i 1 kap. 9 a § att ramarna ska ge ett brett utbud. För en beskrivning av vad detta innebär hänvisas till kommentaren till den paragrafen. Av 15 kap. 9 a § följer att kommunens erbjudande av nationella program ska följa ramen. Övervägandena finns i avsnitt 6.6.2. Paragrafen innehåller bestämmelser om kommunens ansvar att erbjuda programinriktat val, yrkesintroduktion, individuellt alternativ och språkintroduktion. Paragrafens första stycke ändras på det sättet att bestämmelsen om att kommunen ska erbjuda utbildningar som är inriktade mot ett allsidigt urval av de nationella program som kommunen anordnar eller erbjuder genom samverkansavtal tas bort. Det regleras nu i stället i 1 kap. 9 a § att ramarna ska ge ett brett utbud. För en beskrivning av vad detta innebär hänvisas till kommentaren till den paragrafen. Av 15 kap. 9 a § följer att kommunens erbjudande ska följa ramen. Enligt 1 kap. 9 a § ska ramarna omfatta programinriktat val och yrkesintro- duktion, som är utformade för en grupp elever. Övervägandena finns i avsnitt 6.6.2. Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om sammanhållen yrkes- utbildning. Före paragrafen införs en ny rubrik. Paragrafens första stycke innehåller en definition av sammanhållen yrkesutbildning. Med sammanhållen yrkesutbildning avses en kom- bination av nationella kurser i vuxenutbildning på gym- nasial nivå som är relevant för ett yrkesområde. Definitionen innebär att det endast är nationella kurser som kan ingå i en sammanhållen yrkesutbildning. Orienteringskurser och individuella kurser kan så- ledes inte vara en del av en sammanhållen yrkesutbildning men det finns inget som hindrar att en sådan yrkesutbildning kombineras med annan utbildning utifrån individens behov, t.ex. sfi. En kombi- nation av kurser förutsätter att minst två kurser kombineras. Defini- tionen anger inte hur utbildningen ska organiseras eller förläggas vilket innebär att det är huvudmannen som beslutar om hur ut- bildning ska anordnas. Bestämmelser om sammanhållna yrkesutbild- ningar finns, förutom i denna paragraf, i 1 kap. 9 a §, 2 kap. 3 a § och 20 kap. 16, 18 a, 22 a och 23 a §§. Sammanhållen yrkesutbildning har inte tidigare varit definierad i skollagen. Motsvarande lydelse av definition finns dock redan i förordningen (2016:937) om stats- bidrag för regional yrkesinriktad vuxenutbildning. Definitionen av sammanhållen yrkesutbildning påverkar inte det faktum att bedöm- ning av behörighet enligt 20 kap. 20 § ska göras utifrån varje enskild kurs om utbildningen består av flera kurser (prop. 2009/10:165, s. 485 f.). Av paragrafens andra stycke framgår också att det ska finnas en möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer att få meddela föreskrifter om vilka sammanhålla yrkes- utbildningar som ska vara nationella och vilket innehåll dessa ska ha. Det kan t.ex. handla om att vissa nationella sammanhållna yrkes- utbildningar behöver fastställas i samband med att ett beslut om ram ska fattas enligt 1 kap. 9 a §, se kommentaren för 16 §. Det kan även handla om att man behöver säkerställa att utbildningen består av kur- ser som ger kunskaper som motsvarar kompetenskraven på nationell nivå för olika yrkesområden. Enligt andra stycket framgår vidare att regeringen eller den myn- dighet regeringen bestämmer ska få meddela ytterligare föreskrifter om sammanhållen yrkesutbildning. Även om det fastställs nationella sammanhållna yrkesutbildningar är det fortfarande möjligt att lokalt eller regionalt bestämma om andra sammanhållna yrkesutbildningar än de nationellt fastställda sammanhållna yrkesutbildningarna. Det kan då finns ett behov av vissa ramar för hur sammanhållen yrkes- utbildning ska utformas, t.ex. ett tak för hur många gymnasiepoäng en sammanhållen yrkesutbildning högst får omfatta eller ett angivet antal gymnasiepoäng som en sammanhållen yrkesutbildning minst ska innehålla. Övervägandena finns i avsnitt 6.6.8. Paragrafen innehåller bestämmelser om kommunernas ansvar att er- bjuda vuxenutbildning på gymnasial nivå. Paragrafen ändras så att den inte längre gäller för vuxen- utbildning som särskild utbildning på gymnasial nivå. Kommunernas ansvar att erbjuda särskild utbildning på gymnasial nivå finns i stället i den nya 16 a §. Första stycket motsvarar första och andra meningen i den tidigare lydelsen av 16 § med undantag för att paragrafen ändras så att den inte längre gäller för vuxenutbildning som särskild utbild- ning på gymnasial nivå. Enligt det andra stycket, som är nytt, ska kommunerna när det gäller sammanhållna yrkesutbildningar och yrkesinriktade kurser, erbjuda utbildning som minst uppfyller den ram som beslutats enligt 1 kap. 9 a §. Även ett effektivt utnyttjande av samhällets resurser ska beaktas. Det innebär en skyldighet för kommunen att minst erbjuda sammanhållen yrkesutbildning och yrkesinriktade kurser enligt den ram som beslutats. Vad som avses med sammanhållen yrkesutbildning framgår av 20 kap. 6 a §. Ramen ska ange inom vilka yrkesområden som sammanhållen yrkesutbildning ska erbjudas men kan vid behov även ange omfattningen av yrkesområden och vilka nationella sam- manhållna yrkesutbildningar som ska erbjudas. Det finns inget hinder mot att kommunen erbjuder mer än vad ramen anger om det skulle finnas behov av flexibla lösningar som innebär att utbildning inom andra yrkesområden behöver erbjudas. Av andra stycket framgår vidare att för en kommun som ingår i ett primärt samverkansområde, dvs. ett sådant samverkansområde som avses i 2 kap. 3 a §, ska kommunens erbjudande av sammanhållen yrkesutbildning och yrkesinriktade kurser omfatta hela utbudet av sådan utbildning i det primära samverkansområdet. Det innebär att kommunerna inom ett primärt samverkansområde tillsammans bidrar till att varje kommun kan uppfylla sitt ansvar att erbjuda utbildning i enlighet med den beslutade ramen enligt 1 kap. 9 a §. Enligt tredje stycket, som är nytt, ska kommunen när den bestäm- mer vilka utbildningar som ska erbjudas och antalet platser på dessa ta hänsyn till vuxnas efterfrågan och behov av utbildning, och arbetsmarknadens behov av arbetskraft inom ett yrkesområde. Det innebär att kommunen när den planerar och dimensionerar utbild- ningen i kommunen behöver förhålla sig till dels vad presumtiva elever efterfrågar och behöver dels arbetsmarknadens behov. Enligt fjärde stycket, som är nytt, men som delvis motsvarar tredje meningen i den tidigare lydelsen av 16 §, ska kommunerna utöver vad som anges i andra och tredje styckena sträva efter att erbjuda utbildning som svarar mot vuxnas efterfrågan och behov. Det inne- bär att kommunerna, utöver rättighetsbaserad utbildning och yrkes- utbildning enligt andra och tredje styckena, ska sträva efter att er- bjuda utbildning som möter vuxnas önskemål och behov. Det kan t.ex. handla om en utlandsfödd med en gymnasial utbildning från sitt tidigare hemland, som behöver komplettera med vissa teoretiska kurser. Övervägandena finns i avsnitt 6.6.9. Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om kommunernas an- svar att erbjuda vuxenutbildning som särskild utbildning på gymnasial nivå. Paragrafen motsvarar delvis den tidigare lydelsen av 16 § som regle- rar kommunernas ansvar att erbjuda såväl vuxenutbild- ning på gymnasial nivå som vuxenutbildning som särskild utbildning på gymnasial nivå. Övervägandena finns i avsnitt 6.6.9. Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om arbetsplatsförlagt lärande på sammanhållen yrkesutbildning. Före paragrafen införs en ny rubrik. Av paragrafens första stycke framgår att en sammanhållen yrkes- utbildning ska innehålla arbetsplatsförlagt lärande. Bestämmelsen innebär att huvudmannen behöver se till att utbildningen på varje sam- manhållen yrkesutbildning organiseras så att den innehåller arbets- platsförlagt lärande. Bemyndigandet i andra stycket ger möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om minsta omfattning av det arbetsplatsförlagda lärandet. Det ger också en möjlighet att föreskriva om undantag från kravet på att en sammanhållen yrkesutbildning ska innehålla arbetsplatsförlagt lärande i särskilda situationer. Övervägandena finns i avsnitt 6.8.2. I paragrafen finns bestämmelser om ansökan om att delta i utbild- ning på gymnasial nivå eller i särskild utbildning på gymnasial nivå samt om interkommunal ersättning för sådan utbildning. Av tredje stycket framgår att hemkommunen alltid ska åta sig att svara för kostnaderna för utbildning som anordnas av en annan huvud- man, om den sökande med hänsyn till sina personliga förhållanden har särskilda skäl att få delta i utbildningen hos den andra huvud- mannen eller om den sökande har rätt till utbildning enligt 19, 19 a eller 19 b §.