sou · H8B314 · 2020-03-11 00:00:00 — Bestämmelsen gäller även i övrigt inom verksamhet. Eftersom bestämmelsen ger lagstöd för användning av välfärds- teknik, behöver enskilda inte lämna uttryckligt samtycke till över- vakningen eller kartläggningen av deras personliga förhållanden en- bart i syfte att uppfylla kravet på samtycke i 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen. Det innebär inte att den enskildes samtycke saknar betydelse. Insatser enligt socialtjänstlagen ges på frivillig grund, så den enskilde kan alltid undgå intrånget genom att tacka nej. Däremot är inte samtycket en förutsättning för att åtgärden ska anses laglig en- ligt 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen. Bestämmelsen utgör också en rättslig grund för be- handling av personuppgifter i detta avseende, jfr artikel 6.1 e och 9.2 h i dataskyddsförordningen. Av artikel 5 i dataskyddsförordningen följer att personuppgifter bara får samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål. De tillåtna ändamålen är här att säkerställa eller öka den enskildes trygghet, självständighet, aktivitet eller delaktighet, vilket anknyter till definitionen av välfärdsteknik i termbank. Användningen av digital teknik kan ibland minska behovet av personal för att utföra en viss arbetsuppgift. Bestämmelsen ger emellertid inget stöd för att använda välfärdsteknik inom det grund- lagsskyddade området enbart för sådana syften. En biståndsbedöm- ning enligt socialtjänstlagen syftar till att tillgodose den enskildes behov. Digital teknik som inte medför övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden i den mening som avses i 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen, t.ex. verksamhetssystem och digitala arbetshjälpmedel, omfattas inte av bestämmelsen. Att enskilda inte kan motsätta sig att deras personuppgifter behandlas för socialtjänständamål framgår av 6 § sista stycket i lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom . Andra stycket föreskriver att en proportionalitetsbedömning ska göras i det enskilda fallet. Värdet av att använda tekniken ska vid en samlad bedömning uppväga intrånget i den enskildes personliga in- tegritet. Vid bedömningen bör beaktas bl.a. vilket integritetsintrång som uppstår om samma behov i stället tillgodoses med hjälp av per- sonal, om tekniken stärker personens självständighet, vilka negativa konsekvenser som personen riskerar om tekniken inte används, hur åtgärden ska utföras, om teknik som främjar skyddet av den person- liga integriteten används och var övervakningen ska ske. Bestämmelsen gäller både för det allmänna och för privata ut- förare. Om det står klart att en enskild inte endast tillfälligt saknar förmåga att sam- tycka till en viss insats får insatsen ges efter en individuell behovsbedömning med utgångspunkt i den enskildes bästa. Den enskildes vilja ska klarläggas så långt som det är möjligt och alltid respekteras. Vid bedömningen ska iakttas vad som i 3 kap. 8 § föreskrivs om användning av digital teknik som medför över- vakning eller kartläggning av enskilds personliga förhållanden. Den enskildes förmåga till samtycke ska bedömas av legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal. Av 16 kap. 5 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) framgår att regioner är skyldiga att ställa personal till förfogande för så- dana bedömningar. För den som inte endast tillfälligt saknar förmåga att samtycka till vård och omsorg ska en individuell plan enligt 2 kap. 7 § upprättas om inte särskilda skäl talar emot det. Paragrafen är ny. Bestämmelsen möjliggör att bistånd i olika former ges även till den som inte endast tillfälligt saknar förmåga att ta ställ- ning till och samtycka till de insatser som bedöms som lämpliga. Om en framtidsfullmäktig kan samtycka till insatsen i den enskildes ställe, kan insatsen i stället beslutas med stöd av en framtidsfullmakt. I första stycket framgår att om biståndshandläggaren gör bedöm- ningen att den enskildes beslutsförmåga inte endast tillfälligt är ned- satt och att denne på grund av det inte kan samtycka till de insatser och åtgärder som bedöms lämpliga, kan bistånd ändå ges under de förut- sättningar som framgår av paragrafen. För att bestämmelsen ska vara tillämplig krävs att den enskilde inte endast tillfälligt saknar förmåga att samtycka till den aktuella insatsen, t.ex. på grund av långt framskriden demenssjukdom. En person kan tillfälligt vara oförmögen att lämna samtycke till följd av exempelvis medvetslöshet eller sådan chock som gör att personen inte är kontaktbar. Beslutsoförmågan är då övergående och bestäm- melsen inte tillämplig. Bedömningen av om personen är förmögen att samtycka kan också variera beroende på insatsens art. Biståndsbeslutet måste föregås av en individuell behovsbedöm- ning, liksom enligt huvudregeln i 4 kap. 1 §. Till grund för beslutet ska biståndshandläggaren lägga vad som vid en personcentrerad be- dömning får anses vara till personens bästa. Handläggaren bör så långt det är möjligt och lämpligt utgå från en bedömning av vilka åtgärder som står i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet, men även andra omständigheter kan behöva vägas in. Insatser enligt socialtjänstlagen kan inte ges mot den enskildes vilja. Av första stycket framgår i linje härmed att den enskildes vilja alltid ska klarläggas så långt det är möjligt och alltid respekteras. Innan bistånd ges med stöd av denna paragraf, ska personen få stöd och lämpliga förutsättningar i övrigt för att kunna ta ställning. Be- stämmelsen ger inget stöd för tvångs- och begränsningsåtgärder. I andra stycket framgår att bedömningen av personens samtyckes- förmåga ska ha gjorts av legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal. Av detta betänkandes förslag till ny bestämmelse i 26 kap. 9 b § offent- lighets- och sekretesslagen (2009:400) framgår att socialtjänstsekre- tessen inte ska hindra att tar kontakt med hälso- och sjukvården för att få en sådan bedömning till stånd för personer som är . Själva biståndsbeslutet fattas av biståndshandläggaren, som dock bör samråda med hälso- och sjukvårdspersonalen även i fråga om vilka behov som den enskilde har och hur de bäst kan tillgodoses. Sådant samråd kan exempelvis ske i samband med upprättande eller uppfölj- ning av en individuell plan enligt 2 kap. 7 § eller i samband med vård- planering i särskilt boende. Av tredje stycket framgår att en samordnad individuell plan (jfr vad som föreskrivs i 2 kap. 7 § respektive 16 kap. 4 § hälso- och sjukvårds- lagen) som regel ska upprättas för den som inte endast tillfälligt saknar förmåga att samtycka till vård och omsorg. Ett skäl för att underlåta att upprätta en individuell plan kan vara att behoven av uppföljning och samordning av vård- och omsorgsinsatser för individen redan tillgodoses på annat sätt, t.ex. i särskilt boende. Övervägandena finns i avsnitt 8.7.2. 10.2Förslag till lag om ändring i lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom Den som bedriver verksamhet inom ska 1.bestämma villkor för tilldelning av behörighet för åtkomst till sådana upp- gifter om enskilda som förs helt eller delvis automatiserat. Sådan behörighet ska begränsas till vad som behövs för att personen ska kunna fullgöra sina arbetsuppgifter, 2.se till att åtkomst till sådana uppgifter om enskilda som förs helt eller delvis automatiserat dokumenteras och kan kontrolleras, och 3.göra systematiska och återkommande kontroller av om någon obehörigen kommer åt sådana uppgifter som förs helt eller delvis automatiserat. I paragrafen föreskrivs under en ny rubrik ”Informationssäkerhet” en ny bestämmelse med regler om tilldelning av behörighet, direkt- åtkomst och kontroller av obehörig åtkomst som riktar sig till alla verksamhetsutövare inom . Bestämmelserna motsvarar vad som gäller för informationssäkerhet hos vårdgivare enligt 4 kap. 2 och 3 §§ patientdatalagen (2008:355) och förtydligar vad som redan får anses följa av artikel 32 i dataskyddsförordningen. Den som bedriver en verksamhet inom ansvarar för att alla användare har en individuell behörighet. Det innebär bl.a. att endast personliga inloggningar är tillåtna. För att varje användare ska få rätt behörighet måste verksamheten först ha genomfört behovs- och riskanalyser. Ansvaret vid tilldelning av behörighet för elektro- nisk åtkomst innefattar en skyldighet att göra aktiva och individuella behörighetstilldelningar utifrån analyser av vilken information olika personalkategorier och olika slags verksamheter behöver (behovs- analys). Även riskanalyser måste göras där det tas hänsyn till olika slags risker som kan vara förknippade med en alltför vid tillgänglig- het avseende vissa slags uppgifter. I förarbetena till patientdatalagen anges att skyddade personuppgifter som är sekretessmarkerade, upp- gifter om allmänt kända personer, uppgifter från vissa mottagningar eller medicinska specialiteter är exempel på kategorier som kan kräva särskilda riskbedömningar. När det gäller personal som arbetar med verksamhetsuppföljning, statistikframställning, central ekonomiadministration och liknande verksamhet som inte är individorienterad torde det för flertalet an- vändare räcka med tillgång till uppgifter som endast indirekt kan härledas till enskilda personer. Elektronisk åtkomst till kodnycklar, personnummer och andra uppgifter som direkt pekar ut enskilda personer bör på detta område kunna vara starkt begränsad till en- staka anställda. Användarna ska tilldelas rätt behörighet, dvs. till- räckligt för att de ska kunna utföra sina arbetsuppgifter på ett säkert sätt men inte mer omfattande än vad som är nödvändigt (jfr prop. 2007/08:126 s. 148–149). Det måste också finnas rutiner för att ändra, ta bort och regelbundet följa upp behörigheterna. Åtkomstkontroller ska göras för att säkerställa att användare inte använder sina behörigheter på fel sätt genom att läsa, ändra eller ta bort information som de inte ska behandla. Exempel på en felaktig åtkomst kan vara att någon tittar i en journal trots att han eller hon inte har med ärendet att göra. För att verksamheten ska kunna kon- trollera att behörigheterna används på ett korrekt sätt måste doku- menteras (loggas) åtkomsten till de uppgifter som har använts. Av loggarna ska framgå användarens identitet och som åtgärderna vidtagits. Loggarna måste sparas för att möjliggöra kontrollen. Systematiska och återkommande stickprovskontroller av loggarna behöver göras. Målet med kontrollen är enligt förarbetena att både upptäcka och att verka avhållande från intrång (prop. 2007/08:126 s. 150). Skydd mot obehörig åtkomst säkerställs bl.a. genom att den ansva- rige i verksamheten vid kommunicering via öppna nät (exempelvis internet) ser till att åtkomsten föregås av en så kallad stark autenti- sering (3 kap. 15 § HSLF-FS 2016:40). En etablerad metod för stark autentisering är att använda en e-legitimation. Det är en identitets- handling i elektronisk form som vid elektronisk kommunikation an- vänds för legitimering och underskrift. E-legitimationen kan lagras på en dator (certifikat på fil), på ett smartkort eller i en mobiltelefon. Med hjälp av e-legitimationen och det tillhörande lösenordet (exem- pelvis en pinkod) skapas en stark autentisering. Övervägandena finns i avsnitt 8.9.2. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om 1.vilka som är personuppgiftsansvariga, 2.begränsning av den i 6 § tillåtna behandlingen av personuppgifter, 5.samkörning av personuppgifter, 6.tilldelning av behörighet för åtkomst till uppgifter som förs helt eller delvis automatiserat, 7.dokumentation och kontroll av elektronisk åtkomst, och 8.säkerhetsåtgärder vid helt eller delvis automatiserad behandling av person- uppgifter. Regeringen får även meddela föreskrifter om när personuppgifter får föras över till tredje land. I bestämmelsens första stycke sjätte till åttonde punkten ges en utökad befogenhet för regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer att på område meddela föreskrifter på de områden som framgår av 9 §, dvs. i fråga om tilldelning av behörighet för åtkomst till uppgifter som förs helt eller delvis automatiserat, om dokumentation och kontroll av elektronisk åtkomst och i fråga om säkerhetsåtgärder vid helt eller delvis automatiserad behandling av personuppgifter. Paragrafen har även ändrats redaktionellt. Övervägandena finns i avsnitt 8.9.2. 10.3Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Om en enskild som fyllt på grund av sitt hälsotillstånd eller av annat skäl inte kan samtycka till att en uppgift lämnas ut, hindrar sekretessen enligt 1 § inte att en uppgift om honom eller henne som behövs för att han eller hon ska få nödvändig vård, omsorg, behandling eller annat stöd lämnas ut till en myn- dighet inom hälso- och sjukvården eller till en enskild vårdgivare eller en enskild verksamhet på område i samband med upprättande eller uppföljning av individuell plan enligt 2 kap. 7 § socialtjänstlagen (2001:453). Paragrafen är ny. Sekretess gäller inom för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att upp- giften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men (26 kap. 1 § OSL). Syftet med den här föreslagna bestämmelsen är att socialtjänstsekretessen ska kunna brytas i sam- band med upprättandet av en individuell plan för att möjliggöra en fungerande samverkan mellan hälso- och sjukvården och socialtjäns- ten rörande en vuxen person med nedsatt beslutsförmåga som kan antas ha behov av vård och omsorg. Övervägandena finns i avsnitt 8.7.4. 10.4Förslaget till lag om ändring i patientlagen (2014:821) Om det står klart att patienten inte endast tillfälligt saknar förmåga att sam- tycka till hälso- och sjukvård ska vården ges utifrån en bedömning av vad som är bäst för patienten i det enskilda fallet. Patientens vilja ska klarläggas så långt som det är möjligt och alltid respekteras. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om hälso- och sjuk- vård till människor som inte endast tillfälligt saknar förmåga att lämna ett informerat samtycke till hälso- och sjukvård. Övervägan- dena framgår av avsnitt 8.7.1. Det som föreskrivs i paragrafen är ett undantag från huvudregeln i 4 kap. 2 § som anger att hälso- och sjukvård inte får ges utan patien- tens samtycke om inte annat följer av denna eller någon annan lag. Med stöd av den nya bestämmelsen kan hälso- och sjukvårdspersonal ge behövlig vård även till patienter som inte kan lämna något sam- tycke i den mening som förutsätts i 4 kap. 1 §, ofta kallat informerat samtycke. Till skillnad från 4 kap. 4 § patientlagen kan denna be- stämmelse tillämpas för att fortlöpande kunna ge en person som inte endast tillfälligt är beslutsoförmögen sådan hälso- och sjukvård som inte är av akut karaktär. Enligt 4 kap. 4 § patientlagen kan en patient få akut hälso- och sjukvård även om patientens vilja på grund av medvetslöshet eller av någon annan orsak inte kan utredas. Andra orsaker till att patienten inte kan ge sitt samtycke än medvetslöshet kan vara att patienten är okontaktbar på grund av chock, är på väg in i medvetslöshet eller är påverkad av exempelvis narkotiska preparat. Bestämmelsen i 4 kap. 4 § är även tillämplig när en person som mer varaktigt får anses sakna beslutsförmåga befinner sig i en nödsituation. Hur en patient ska anses tillfälligt sakna förmåga att uttrycka sin vilja måste kunna variera utifrån den aktuella situationens art, framhålls i förarbetena. ett akut eller i övrigt nödvändigt omhändertagande pågår får en nödsituation fortfarande anses vara för handen. När nödsituationen upphört och patienten fortfarande inte är i stånd att uttrycka sin vilja kan vård inte längre ges med stöd i 4 kap. 4 §. bestämmelsen är inte avsedd att tillämpas för att fortlöpande kunna ge vård till en beslutsoförmögen patient. Om en persons besluts- förmåga endast är tillfälligt nedsatt kan man avvakta med att sätta in en viss insats eller fatta ett visst beslut tills personen återfått tillräck- lig beslutsförmåga. Även om en persons beslutsförmåga är mera varaktigt nedsatt innebär det inte nödvändigtvis att personen saknar beslutsförmåga oavsett vad saken gäller och . En person vars be- slutsförmåga är stadigvarande nedsatt kan trots detta i många fall fatta enklare beslut medan mer komplexa beslutssituationer kan vara svåra att hantera. Bedömningen av personens samtyckesförmåga ska göras inför en specifik vårdinsats och kan inte läggas till grund för andra framtida insatser. Utfallet av en sådan bedömning kan variera beroende på åtgärdens art och på hur personen mår vid den aktuella tidpunkten. En person kan ha så nedsatt kognitiv förmåga att denne inte kan lämna ett informerat samtycke till användningen av exempelvis en sensor (passiva larm) men ändå ta ställning till enklare åtgärder. Vid mer komplicerade ställningstaganden – t.ex. i fråga om användning av välfärdsteknik – kan det vara svårt att dra säkra slutsatser om vad personen vill. Bestämmelsen ger då stöd för personalen att ge den vård som anses vara till patientens bästa. Med patientens bästa avses i första hand åtgärder som står i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet, men även andra omständigheter kan behöva vägas in, t.ex. vad anhöriga bedömer att den enskilde önskar. Innan någon vård eller insats ska ges ska personens egen inställ- ning klarläggas så långt möjligt genom att personen får stöd och hjälp av personalen att uttrycka sin vilja. I de flesta fall kan en person med rätt stöd ge uttryck för sin vilja i någon form, t.ex. genom en åtbörd. Den enskildes vilja ska alltid respekteras. Bestämmelsen ger alltså inget stöd tvångsåtgärder av något slag. I nödsituationer kan sådana åtgärder ändå vidtas med hänvisning till straffrättsliga regler om ansvarsfrihet, dvs. nöd och principen om social adekvans. 10.5Förslaget till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) När den enskilde har behov av insatser både från hälso- och sjukvården och från , ska regionen tillsammans med kommunen upprätta en individuell plan. Planen ska upprättas om regionen eller kommunen bedömer att den be- hövs för att den enskilde ska få sina behov tillgodosedda och om den en- skilde samtycker till det. Arbetet med planen ska påbörjas utan dröjsmål. Om den enskilde inte endast tillfälligt saknar förmåga att samtycka till upp- rättandet av en individuell plan, får en individuell plan ändå upprättas om den enskildes inställning till en sådan plan så långt som möjligt klarlagts och det inte finns anledning att anta att han eller hon skulle ha motsatt sig detta. Planen ska, när det är möjligt, upprättas tillsammans med den enskilde. Närstående ska ges möjlighet att delta i arbetet med planen, om det är lämp- ligt och den enskilde inte motsätter sig det. Av planen ska det framgå 1.vilka insatser som behövs, 2.vilka insatser som respektive huvudman ska svara för, 3.vilka åtgärder som vidtas av någon annan än regionen eller kommunen, och 4.vem av huvudmännen som ska ha det övergripande ansvaret för planen. Av 4 kap. 1 d § socialtjänstlagen framgår att en individuell plan som huvudregel ska upprättas när socialtjänstinsatser ska ges till en per- son vars beslutsförmåga är nedsatt inte endast tillfälligt. En indivi- duell plan förutsätter dock samtycke, vilket framgår av 2 kap. 7 § första stycket. I paragrafen har därför lagts till ett nytt tredje stycke som möjliggör upprättande av en individuell plan även för personer som inte kan lämna föreskrivet samtycke till upprättandet av planen. Om den enskilde motsätter sig upprättande av individuell plan, går det inte att tillämpa bestämmelsen. Om den enskilde företräds av någon som utrustats med framtids- fullmakt kan denne i den enskildes ställe samtycka till att en plan upp- rättas. Då behöver tredje stycket inte tillämpas för att göra det möj- ligt att upprätta en individuell plan. En person kan tillfälligt vara oförmögen att lämna samtycke till följd av exempelvis medvetslöshet eller sådan chock som gör att personen inte är kontaktbar. Beslutsoförmågan är då övergående och bestämmelsen inte tillämplig. I övrigt gäller samma förutsättningar som när den enskilde sam- tyckt till att en individuell plan upprättas, dvs. att arbetet med planen ska påbörjas utan dröjsmål, att planen om möjligt ska upprättas till- sammans med den enskilde och att närstående ska ges möjlighet att delta i arbetet med planen om det är lämpligt och den enskilde inte motsätter sig det. Detsamma gäller bestämmelserna i fjärde stycket om planens innehåll. För del har införts en likalydande bestämmelse i 2 kap. 7 § socialtjänstlagen. Övervägandena finns i avsnitt 8.7.3. Regionen ska till kommunerna inom regionen avsätta de resurser som behövs i fråga om hälso- och sjukvårdspersonal för bedömning av en enskilds förmåga att lämna samtycke till insatser vid tillämpning av 4 kap. 1 d § socialtjänstlagen (2001:453). Paragrafen är ny. Bestämmelsen innebär att regionerna är skyldiga att till kommunerna inom regionen avsätta de resurser i fråga om hälso- och sjukvårdspersonal som behövs för att kommunen i före- kommande fall ska kunna ge enskilda med nedsatt beslutsförmåga insatser i enlighet med 4 kap. 1 d § socialtjänstlagen. De resurser som avses kan t.ex. handla om en sjuksköterska eller en arbetsterapeut. Övervägandena finns i avsnitt 8.7.2. Särskilt yttrande av experten Utredningen föreslår bestämmelser i lagen (2001:454) om behand- ling av personuppgifter inom (SoLPUL) som syftar till att konkretisera vad som krävs för en god informationssäkerhet inom . Kommuner och Regioner (SKR) anser att förslagen är relevanta och behövs för ökad informationssäkerhet. Utredningen anser inte att detta är ett utökat åtagande och att det därmed inte behöver finansieras enligt den så kallade finansierings- principen. SKR delar inte denna uppfattning. Maj:ts proposition med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m. m. 1975/76:209 Om ändring i regeringsformen. 1979/80:1 Om . 1981/82:97 Om hälso- och sjukvårdslag, m.m. Prop. 1987/88:124 Om god man och förvaltare. 1989/90:119 om övervakningskameror m.m. 1990/01:14 om ansvaret för service och vård till äldre och handikappade m.m. 1992/93:159 om stöd och service till vissa funktionshindrade. 1993/94:130 Ändringar i m.m. (ansvarsfrihets- grunder m.m.). 1996/97:124 Ändring i socialtjänstlagen. 1997/98:64. Lag om allmän kameraövervakning. 1997/98:113 Nationell handlingsplan för äldrepolitiken. 2000/01:80 Ny socialtjänstlag m.m. 2004/05:70 Ökad patientsäkerhet på läkemedelsområdet. 2005/06:115 Nationell utvecklingsplan för vård och omsorg om äldre. 2007/08:126 m.m. 2008/09:1 Budgetpropositionen . 2008/09:160 Samordnad och tydlig tillsyn av . 2008/09:193 Vissa psykiatrifrågor m.m. 2009/10:80 En reformerad grundlag. 2009/10:116 Värdigt liv i äldreomsorgen. 2011/12:1 Budgetpropositionen . 2012/13:115 En ny kameraövervakningslag. 2012/13:175 Vissa frågor om behörighet för personal i hälso- och sjukvården och . 2013/14:106 Patientlag. 2013/14:202 Förbättrad informationshantering avseende vissa patienter inom hälso- och sjukvården. 2016/17:30 Framtidsfullmakter – en ny form av ställföre- trädarskap för vuxna. 2016/17:106. Samverkan vid utskrivning från sluten hälso- och sjukvård. 2016/17:180 En modern och rättssäker förvaltning – ny för- valtningslag. 2017/18:105 Ny dataskyddslag. 2017/18:231 Ny kamerabevakningslag. 2017/18:158 Ökade tillståndskrav och särskilda regler för upphandling inom välfärden. 2018/19:68 Ändring av övergångsbestämmelse avseende behörighetsreglering. 2018/19:145 Personlig assistans för hjälp med andning. 2019/20:1 Budgetpropositionen . SOU 1975:75 Medborgerliga fri- och rättigheter. SOU 1984:54 Tvångsmedel – anonymitet – integritet. SOU 1984:64 Psykiatrin, tvånget och rättssäkerheten. SOU 1987:74 Optisk-elektronisk övervakning. SOU 1988:7 Frihet från ansvar: om legalitetsprincipen och om allmänna grunder för ansvarsfrihet. SOU 1992:84 Ersättning för kränkning genom brott: Delbetänkande.