sou · H8B347 · 2020-08-26 00:00:00 — Ett genom- förande av insatser på ett sätt som främjar kontinuiteten och sammanhanget med andra former av stöd bidrar till detta. I välbefin- nande ligger dock även att insatserna utformas så att de bidrar till att den enskilde uppfattar sin tillvaro som meningsfull, begriplig och hanterbar. Välbefinnande och känsla av sammanhang är ett perspektiv på in- satser till enskilda som ofta diskuteras inom äldreomsorgen. Utred- ningen vill dock framhålla att det perspektivet har betydelse för alla som har insatser för personliga behov från . Ett före- byggande perspektiv är angeläget på alla nivåer inom och behöver finnas också vid insatser till barn och vuxna i alla åldrar. Inriktningen på välbefinnande ska i första hand vara en drivkraft för att utveckla insatser till enskilda på individuell nivå, där mål kan formuleras och följas upp utifrån den enskildes behov förutsättningar och önskemål. 18.3.3Fortsatt arbete med värdefrågor och etiska principer i Utredningen föreslår att ordet ”värdegrund” utgår ur socialtjänst- lagen. Den värdegrund som samlat kommer till uttryck i lagen ska inte knytas till enskilda bestämmelser eller till vad ska göra för vissa grupper eller enskilda. 17Socialstyrelsen (2016). Individens behov i centrum – behovsinriktat och systematiskt arbetssätt med dokumentation av individens behov utifrån ICF, s. 43; , P. (2018). Förebyggande arbete inom äldreomsorgen, i Ju förr desto bättre – vägar till en förebyggande socialtjänst. Delbetänkande av Utredningen socialtjänst (SOU 2018:32), s. 217. Utformning av insatser till enskilda I stället är det relevant att tala om en värdeuppsättning eller värde- struktur, där de inledande målbestämmelserna anger vad som är gemen- samt för alla delar av . Värden som exempelvis gäller vid utformning av insatser till enskilda bygger vidare på den grunden och ska inte avskiljas från den. Värden som anges i olika bestäm- melser måste också samlat beaktas, t.ex. de kraven på god kvalitet, genomförandet av insatser tillsammans med den enskilde och kraven på utformning med inriktning på såväl självständigt liv som värdigt liv och välbefinnande. Socialtjänstlagens värden kräver ett kontinuerligt arbete med re- flektion och förståelse av vad de värden som anges i lagen kan betyda i det dagliga arbetet med bl.a. insatser till enskilda. Erfarenheterna från de implementerings- och utvecklingsinsatser som gjorts i an- slutning till äldreomsorgens värdegrund visar på den potential som finns för arbetet med etiska principer och värdefrågor inom social- tjänsten.18 Utredningen vill föra det arbetet vidare och bredda det till andra områden än äldreomsorgen. Det kan tilläggas att utredningens förslag om nya övergripande bestämmelser om jämställdhet, bemötande och vetenskap och be- prövad erfarenhet också rör arbetet med att utforma och genomföra insatser till enskilda. 18.4Möjlighet för den enskilda att bestämma när och hur insatser i boendet ges Utredningens förslag: Bestämmelsen i nuvarande 5 kap. 5 § fjärde stycket socialtjänstlagen utvidgas till att gälla alla enskilda, inte bara äldre personer. Således ska den enskilde, så långt det är möj- ligt, kunna välja när och hur insatser i boendet ska ges. Att den enskilde ska vara delaktig och ges möjlighet att uttrycka sina önskemål om insatsernas utformning ligger i socialtjäns- tens uppdrag. verksamhet ska, enligt 1 kap. 1 § SoL, bygga på respekt för människors självbestämmande och integritet. 18Socialstyrelsen (2014). Utveckling av värdegrundsarbete inom äldreomsorgen – slutrapport ; (2016a). Nationell ledarskapsutbildning för äldreomsorgens chefer – slut- rapport; ., och . (2015). Detaljerna är avgörande – arbetet för värdigt liv och välbefinnande. I Chef i omsorgen. Vardag, forskning, etik. Blennberger, E. och Brytting, T. Utformning av insatser till enskilda Det innebär att beslut ska tas i samförstånd med den enskilde. Även om den enskilde inte har rätt att kräva när och hur en insats ska ges, får bestämmelsen anses förutsätta att så långt det är möjligt tar hänsyn till hans eller hennes önskemål. Av lagen framgår också att socialnämndens insatser för den enskilde ska utformas och genomföras tillsammans med honom eller henne (3 kap. 5 §). Ett förtydligande av äldre personers inflytande över insatsernas utformning och genomförande gjordes i socialtjänstlagen i samband med att bestämmelsen om äldreomsorgens värdegrund infördes. En äldre person ska, enligt 5 kap. 5 § fjärde stycket SoL, så långt det är möjligt kunna välja när och hur stöd och hjälp i boendet och annan lättåtkomlig service ska ges. Genom regleringen förtydligas att den enskildes önskemål ska beaktas. Däremot innebär den inte att önske- målen alltid ska vara utslagsgivande.19 Utredningen anser att en mer generell bestämmelse bör införas om att den enskilde så långt det är möjligt ska kunna välja när och hur stöd och hjälp i boendet ska ges. Även inom andra delar av än äldreomsorgen behöver den enskildes inflytande över insatser underlättas. Den enskildes delaktighet behövs för att kunna bedöma vilka åtgärder som är relevanta för honom eller henne. Delaktighet är även en förutsättning för att kunna anpassa utföran- det till den enskildes individuella behov. Ett förtydligande av den enskildes inflytande över insatser är i en- lighet med att insatser ska utformas så att de ger möjlighet till ett självständigt liv. Dialogen med den enskilde om hur och när insatser ska ges kan vara ett led i att han eller hon får stöd i förmågan till självbestämmande, aktivitet och delaktighet. Vid insatser som avser personliga behov till enskilda hör den enskildes inflytande också till det som kan bidra till ett värdigt liv och till att den enskilde kan känna välbefinnande. Barn ska själva vara delaktiga i detta arbete ut- ifrån ålder och mognad i enlighet med artikel 6 i och socialtjänstlagens bestämmelse om att barnets åsikter och in- ställning ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad (11 kap. 10 § SoL). I likhet med vad som gäller innebär omformuleringen av bestämmelsen ingen rätt för den enskilde att ensidigt bestämma när och hur en insats ska ges. Vad som är möjligt för den enskilde att kunna välja avgörs av ett biståndsbeslut eller de förutsättningar som 2009/10 :116, s. 97 f. Utformning av insatser till enskilda gäller vid insatser utan behovsprövning. Kommunen ska även fort- sättningsvis kunna ta hänsyn till praktiska och ekonomiska faktorer vid val av insatser för att tillgodose behovet och utförandet av insat- serna. Det gäller bl.a. vid användning av välfärdsteknik och andra tekniska lösningar som kan tillgodose den enskildes behov med både god trygghet och effektiv resursanvändning. Både vid bistånd och insatser utan behovsprövning hör relevanta bestämmelser i arbets- miljö- och arbetstidslagstiftningen m.m. till utgångspunkterna för hur långt det är möjligt för den enskilde att kunna välja när och hur en insats ska ges. Den nuvarande bestämmelsen i 5 kap. 5 § fjärde stycket SoL om- fattar också möjligheter att kunna välja när och hur lättåtkomlig service i boendet ska ges. Som framgår av avsnitt 6.2.3 anser utred- ningen att lättåtkomlig service som utgår från den enskildes behov omfattas av begreppet stöd och hjälp och därför ska tas bort i den nya socialtjänstlagen. I enlighet med detta omfattar utredningens för- slag i detta avsnitt den enskildes möjligheter att kunna välja när och hur stöd och hjälp i boendet ska ges. är inriktad på det enskilda barnet och de materiella artiklarna handlar om barnets rätt att få sina grundläggande rättig- heter och behov tillgodosedda. Barnet är en rättighetsbärare. Konven- tionen inkluderar alla typer av mänskliga rättigheter. Således inne- håller den såväl medborgerliga och politiska som ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. innehåller också en sär- skild dimension av de mänskliga rättigheterna som inte återfinns i de andra stora konventionerna på området: rätten till särskilt skydd mot övergrepp och utnyttjande. Alla barn har i enlighet med rätt till god om- vårdnad och att få utvecklas i sin egen takt utifrån sina egna förut- sättningar. I konventionen slås fast att barn på grund av sin sårbarhet behöver vård och skydd. Det betonas att det är vårdnadshavare som har det primära ansvaret för att ge det som barnets behov av samhälleligt skydd också lyfts fram. Barnets behov av och rätt till båda sina föräldrar och föräldrarnas ansvar går som en röd tråd genom . Barn ska inte ses som ett bihang till sina föräldrar utan som unika individer med egna behov och barnets behov sätts framför föräldrarnas. Barnrättsperspektivet ska finnas med i alla sam- manhang där frågor som rör barns villkor behandlas och särskild hänsyn ska då tas till vad som är bäst för barnet. Dessutom har barnet rätt att komma till tals och vara delaktig i beslut som rör honom eller henne.1 lyfter också fram barn som kompetenta indi- vider med egna behov och intressen. Den visar på att barn är en del av samhället och har samma grundläggande fri- och rättigheter som 2012/13 :10 s. 35. vuxna, till exempel yttrande-, tanke-, samvets-, religions- och före- ningsfrihet samt att barnet har rätt till personlig integritet. Fyra av artiklarna i – artikel 2 om icke-diskri- minering, artikel 3 om barnets bästa, artikel 6 om rätten till liv, över- levnad och utveckling samt artikel 12 om barnets rätt att uttrycka sina åsikter och bli hörd – utgör de s.k. grundläggande principerna. De har en särskild ställning vid tolkningen av konventionen och ska genomsyra allt arbete med barns rättigheter. Rättigheterna är dock till sin karaktär odelbara och samverkande. Det innebär att rättig- heterna, trots att de är av olika karaktär, bildar en helhet som för- utsätter varandra.2 Vid tolkning av ett uttryck eller en bestämmelse i är det därför viktigt att studera den övriga kon- ventionstexten för att se om det finns andra bestämmelser som kan bidra till förståelsen av det uttryck eller den bestämmelse som ska tolkas.3 Staterna åläggs i artikel 4 en skyldighet att vidta alla lämpliga lag- stiftningsåtgärder, administrativa åtgärder och andra åtgärder för att genomföra de rättigheter som erkänns i denna konvention. I fråga om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter ska konventionssta- terna till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser för att vidta sådana åtgärder. 19.1.1Tidigare anpassning av socialtjänstlagen till är lag i , men ratificering av skedde . I och med ratificer- ingen har riksdag och regering förbundit sig att se till att den natio- nella lagstiftningen stämmer överens med de åtaganden som följer av konventionen. har i vissa delar införlivats i svensk rätt genom transformering. I andra delar har detta inte varit nödvändigt, eftersom det ansetts råda normharmoni. Transformering som metod för att anpassa svensk rätt till barn- konventionen kräver successiv och kontinuerlig anpassning av natio- nell lagstiftning allteftersom konventionen behöver tolkas i ljuset av ändrade samhällsförhållanden. Transformering har skett både genom 2SOU 2016:19 s. 87 och 89. 3Ds 2019:23 s. 36. översyner av befintlig lagstiftning och i samband med att ny lagstift- ning har tagits fram. I socialtjänstlagen har barnets rätt att komma till tals stärkts och det har även förtydligats att barnets bästa ska vara av- görande vid beslut som rör vård- eller behandlingsinsatser. Här tyd- liggörs också att barnets bästa ska ses som ett tillvägagångssätt. Vidare har möjligheter att genomföra samtal med barn utan vårdnadshavarens samtycke stärkts.4 Barnets bästa kan inte definieras en gång för alla utan måste kopplas till det individuella barnet och barnets situation. Principen om bar- nets bästa måste ses som ett tillvägagångssätt i varje beslutsprocess där barn är berörda.5 Varje beslut som rör ett barn måste grunda sig på en bedömning om vad som är bäst för just det barnet. Olika förslag till lösningar behöver analyseras och vägas mot varandra i en beslutssituation.6 En bedömning av barnets bästa är en process med flera steg. Dels ska man beakta vetenskap och beprövad erfarenhet samt inhämta under- lag från närstående och yrkespersoner som har kunskap om barnet. Dels ska man beakta det som barnet själv ger uttryck för. Utgångs- punkten i barnets bästa är respekten för barnets fulla människovärde och integritet. Särskilt betonas vikten av att kommunerna, förutom barnets berättelse och önskemål, dokumenterar de analyser som ligger till grund för bedömningen av barnets bästa och att uppgifterna i analysen finns med som en del i beslutsunderlaget. En sådan doku- mentation underlättar enligt förarbetena också uppföljningen av hur bestämmelsen om barnets bästa tillämpas i praktiken.7 Till stöd för tolkningen av finns uttalanden från för barnets rättigheter (barnrättskommittén). allmänna kommentarer understryks att prin- cipen om barnets bästa är en grundläggande rättslig tolkningsprincip. 2017/18:186 s. 63. 2017/18:186. s. 96. 1996/97:124. s. 99. 2012/13:10 s. 36 f. Om en rättsregel är öppen för fler än en tolkning, ska den tolkning som mest verkningsfullt tillgodoser barnets bästa ha företräde.8 Vidare framhålls att principen är just ett tillvägagångssätt i besluts- processer. Det innebär enligt barnrättskommittén att när ett enskilt barn kommer att påverkas av ett beslut, måste beslutsprocessen innehålla en utvärdering av eventuella positiva eller negativa konse- kvenser för barnet. I beslutet ska beslutsfattaren dessutom motivera på vilket sätt hänsyn har tagits till barnets bästa, dvs. vad som besluts- fattaren ansett vara barnets bästa, vilka kriterier detta grundas på och hur barnets intressen vägts mot andra intressen. Principen om barnets bästa ska enligt barnrättskommittén tillämpas i förhållande till övriga grundprinciper i konventionen. Av dessa är artikel 12 om barnets rätt att bli hörd av särskild vikt. Artiklarna 3 och 12 kom- pletterar varandra. Barnets åsikter är en viktig del i bedömningen av barnets bästa.9 Det bör understrykas att rekommendationer och allmänna kom- mentarer från FN:s konventionskommittéer inte är juridiskt bin- dande, men det är regeringens uppfattning att dessa kan utgöra en viktig vägledning i arbetet med mänskliga rättigheter.10 De kan, trots att de inte är en rättskälla, tillsammans med domstolsavgöranden från andra länder tjäna som stöd och ge viss vägledning för tolkning och tillämpning.11 19.2.1Bestämmelser om barnets bästa i socialtjänstlagen infördes en bestämmelse om barnets bästa i 1 § socialtjänstlag (1980:620). Bestämmelsen hade följande lydelse: När åtgärder rör barn ska särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver. Bestämmelsen fick sin utformning efter förebild från en liknande bestämmelse som tidigare hade förts in utlänningslag (1989:529).12 I förarbetena uttalades att principen om barnets bästa i socialtjänstlagen måste vägas mot andra intressen och att barn- 8CRC/C/CG/14, p. 9CRC/C/CG/14, p. 6, 43, 89 och 97 samt CRC/C/CG/12, p. 2017/18:186. s. 95–96. 2017/18:186 s. 79. 1996/97:25. perspektivet ibland står i motsatsförhållande till vuxenperspektivet. Barnets bästa är inte alltid avgörande för vilket beslut som fattas, men det ska alltid beaktas, utredas och redovisas. betonades att barnets intresse måste ha företräde vid en intressekonflikt mellan de vuxna och barnet.13 Bestämmelsen kan jämföras med motsvarande bestämmelse i 1 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU), som fick följande utformning: Vid beslut enligt denna lag ska var som är bäst för den unge vara av- görande. Då det i LVU handlar om samhällets mest utsatta barn och unga torde det enligt förarbetena inte finnas några andra intressen som skulle kunna ha samma tyngd vid bedömningen av vilka åtgärder som ska vidtas, än barnets bästa. I en konflikt mellan barnets behov och andra intressen ska hänsynen till barnets bästa därför alltid ges före- träde.14 gjordes förändringar i socialtjänstlagens reglering av barnets bästa. Syftet var att samordna bestämmelserna i socialtjänst- lagen och LVU. finns bestämmelsen i 1 kap. 2 § SoL och har följande lydelse: Vid åtgärder som rör barn ska barnets bästa särskilt beaktas. Vid beslut eller andra åtgärder som rör vård- eller behandlingsinsatser för barn ska vad som är bäst för barnet vara avgörande. Hur styrande barnets bästa är skiljer sig således åt beroende på om beslutet eller åtgärden rör vård- eller behandlingsinsatser eller om det är frågan om andra åtgärder som vidtar. När en åtgärd eller ett beslut rör vård- eller behandlingsinsatser ska barnets bästa vara avgörande. När det gäller andra åtgärder ska barnets bästa särskilt beaktas. I begreppet åtgärder ligger också att det inte är enbart i ärenden som direkt riktar sig till barnet som barnets bästa ska beaktas. Det gäller även i fall då t.ex. en förälder, eller annan person under vars vård eller fostran barnet står söker en insats avseende sig själv. 1996/97:124. s. 99 f. 2002/03:53. s. 77. kan då indirekt komma att beröras och behov av särskilda insatser eller åtgärder i förhållande till barnet kan uppdagas.15 originalspråk är arabiska, engelska, franska, kine- siska, ryska och spanska. Samtliga originaltexter äger lika giltighet och är gällande rätt i . En konvention som saknar svensk originaltext gäller på de utländska språk som den är avfattad på. Den svenska översättningen är endast avsedd som ett hjälpmedel vid tolkning av originaltexterna.16 I lagen (2018:1197) om konvention och barnets rättigheter finns en bilaga med konventionens engelska och franska originaltexter samt en ny reviderad svensk översättning. Den nya översättningen föranleddes av att i sitt betänkande lyfte fram att det finns problem med den tidigare översättningen , bl.a. i fråga om artikel 3.1. Den engelska originaltexten anger att: ”In all actions concerning children, […], the best interests of the child shall be a primary consideration”, medan den svenska översättningen löd: ”Vid alla åtgärder som rör barn, […], skall barnets bästa komma i främsta rummet”. Den svenska översättningen var å ena sidan mer långtgående än den engelska originaltexten eftersom ”i främsta rummet” går längre än ”a primary consideration”. Å andra sidan framgick det inte tydligt av den svenska översättningen att en bedömning av vad som är barnets bästa ska göras. engelska originaltext anger genom ordet con- sideration att det handlar just om att göra en bedömning av vad som är barnets bästa, vid alla åtgärder som rör barn. Vid en eventuell avvägning mellan olika intressen, ska barnets bästa enligt original- texten vara ”primary”, vilket innebär att barnets bästa då ska väga tungt. Artikel 3.1 innefattar således både att en bedömning av vad som är barnets bästa alltid ska göras och att vad som bedömts vara barnets bästa ska väga tungt vid en avvägning mellan olika intressen. Barn- rättighetsutredningen ansåg att denna brist i översättningen kunde 15SOU 2016:19 s. 485. 16SOU 2016:19 s. 453 f. medföra att den del som handlar om själva bedömningen av barnets bästa riskerar att hamna i skymundan i den praktiska tillämpningen, och att översättningen därför skulle justeras.17 Till lagen om konvention om barnets rättig- heter har därför bilagts, utöver den engelska och franska versionen av konventionen, en reviderad svensk översättning. Under arbetet med den reviderade svenska översättningen har man strävat efter att få en ökad samstämmighet med originaltexterna i konventionen. De brister som pekat på har särskilt setts över och justeringar har skett bl.a. i artikel 3.1.18 Översättningen av artikel 3.1. lyder som följer: Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller pri- vata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ, skall barnets bästa komma i främsta rummet. Den nya reviderade översättningen lyder som följer: Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller pri- vata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa. 19.2.3Bestämmelsen om barnets bästa anpassas till lydelse Utredningens förslag: Bestämmelsen om barnets bästa i nuva- rande 1 kap. 2 § första stycket socialtjänstlagen omformuleras till att ange att vid alla åtgärder som rör barn ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa. Det införs även en kom- pletterande bestämmelse som anger att vid bedömningen av bar- nets bästa ska hänsyn tas till barnets åsikter. Barnets bästa ska bedömas och särskilt beaktas I den nya översättningen av artikel 3 i lyfts be- dömningen av barnets bästa fram tydligare . Att det ska göras en bedömning framgår även uttryckligen av barnrättskom- 17SOU 2016:19 s. 454. 2017/18:186. s. 82. mitténs allmänna kommentarer om hur konventionen ska tolkas. Vidare framgår det av förarbetena till socialtjänstlagens reglering av barnets bästa att en bedömning ska göras. Barnets bästa kan inte definieras en gång för alla utan måste kopplas till det individuella barnet och barnets situation. Principen om barnets bästa måste ses som ett tillvägagångssätt i varje besluts- process där barn är berörda. Vidare bör varje beslut som rör ett eller flera barn innehålla en motivering där det bl.a. bör framgå vilka aspekter som beslutsfattaren ansett vara relevanta i bedömningen av barnets bästa. Om beslutet inte stämmer överens med barnets åsikter bör orsaken till detta tydligt anges. I de undantagsfall där den valda lösningen inte överensstämmer med barnets bästa bör skälen till att något annat vägt tyngre klargöras för att visa att barnets bästa noga har analyserats och övervägts.19 framhåller att lydelsen i den tidigare översättningen av innebar att själva be- dömningen av barnets bästa riskerade att hamna i skymundan i den praktiska tillämpningen. Detta trots att det enligt Barnrättighets- utredningen är tydligt, både av de ursprungliga lydelserna och barn- rättskommitténs allmänna kommentarer, att det ska göras en be- dömning. Forskaren menar att den nya svenska över- sättningen av artikel 3.1 skiljer sig från de engelska och franska origi- naltexterna. Den svenska översättningen ser barnets bästa som ett subjektivt element – och något som i artikel 3.1 ska ”bedömas”. De engelska och franska originaltexterna beskriver i stället barnets bästa som ett objektivt element. Skillnaden är att första punkten på engelska och franska rör hur barnets bästa – som man har identifierat – ska balanseras i förhållande till andra intressen och rättigheter.20 Det finns således olika uppfattningar om ifall artikel 3.1 anger att barnets bästa ska bedömas eller inte. Utredningen har här valt att utgå från ställningstagande och vad som anges i förarbetena till socialtjänstlagens reglering av barnets bästa, där det framgår att en bedömning ska göras. För att minska risken för att bedömningen av barnets bästa i socialtjänstlagen ska hamna i skymundan anser utredningen att detta bör förtydligas och uttryckligen anges i bestämmelsen. 19CRC/C/GC/14. p.6, se även prop. 2017/18:186 s. 96. 20Grahn-Farley (2019) s. 50. sen bör därför omformuleras med utgångspunkt i den nya reviderade översättningen av och ange att vid alla åtgärder som rör barn ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa. Att bestämmelsen tydligare knyter an till den svenska översätt- ningen av artikel 3 i gör det även lättare för poli- tiker, yrkesverksamma och medborgare att se kopplingen mellan dem. Därtill minskar risken för framtida normkonflikter. Dessutom menar regeringen att det är grundläggande att det i det fortsatta transformeringsarbetet skapas en enhetlighet kring hur kon- ventionsartiklarna uttrycks och utformas i lagtexterna, t.ex. kring bar- nets bästa, det skulle bidra till en ökad samsyn i tolkningen.21 Hänsyn ska tas till barnets åsikter Principen om barnets bästa ska tillämpas i förhållande till övriga grund- principer i konventionen.