sou · H8B362 · 2020-11-12 00:00:00 — Som framgått i det föregående är djurhälsoreglerna om införsel till EU och förflyttning mellan EU-länder av sällskapsdjur utan kom- mersiellt syfte harmoniserade genom EU:s sällskapsdjursförordning. I praktiken är det dock endast reglerna om förflyttning av hundar, katter och illrar som är harmoniserade, eftersom sällskapsdjursförord- ningen medger att medlemsstaterna får ha egna regler om icke- kommersiell förflyttning av andra arter av sällskapsdjur i avvaktan på att kommissionen antar gemensamma bestämmelser även för dessa arter. Några sådana bestämmelser har, med något undantag, ännu inte antagits. EU-förordningen kompletteras i svensk lagstiftning av lagen (1975:85) med bemyndigande att meddela förskrifter om in- eller utförsel av varor och av förordningen (1994:1830) om införsel av levande djur m.m. (införselförordningen). Vissa bestämmelser av betydelse finns också i lagen (1996:701) om befogen- heter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen (inregränslagen). utför de uppgifter som enligt EU:s sällskapsdjurs- förordning ska utföras av den behöriga myndigheten. Vissa kontroll- uppgifter ska dock utföras av . har med stöd av bemyndiganden i införselförordningen meddelat komplet- Förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte terande föreskrifter om icke-kommersiell förflyttning av sällskaps- djur. Enligt artikel 4 i EU:s sällskapsdjursförordning får icke-kommer- siella förflyttningar av sällskapsdjur som uppfyller de djurhälsovillkor som fastställs i förordningen inte förbjudas, begränsas eller hindras av andra djurhälsoskäl än de som följer av förordningen. I artikel 2 i EU:s sällskapsdjursförordning definieras förflyttning utan kommersiellt syfte som varje förflyttning som inte syftar till för- säljning eller överlåtelse av äganderätten. Djuret ska resa tillsammans med ägaren eller en auktoriserad person, vilket definieras som en person som har ett skriftligt bemyndigande från ägaren att flytta djuret. Att djuret ska åtfölja ägaren eller en auktoriserad person framgår av definitionen av sällskapsdjur som är: djur av en art som förtecknas i bilaga I och som åtföljer sin ägare eller en auktoriserad person under en förflyttning utan kommersiellt syfte, och för vilka ägaren eller den auktoriserade personen ansvarar under hela förflyttningen utan kommersiellt syfte. Vad som avses med begreppet ”åtfölja” förtydligas i skäl 10 till EU:s sällskapsdjursförordning, där det anges att sällskapsdjur bör anses åtfölja sin ägare eller den auktoriserade personen även om förflyttningen äger rum före eller efter ägarens eller den auktoriserade personens förflyttning. Av bilaga I till EU:s sällskapsdjursförordning framgår vilka arter som ska räknas som sällskapsdjur och därmed kunna förflyttas enligt förordningens villkor. Arterna som räknas upp är –kanin (utom de som är avsedda för livsmedelsproduktion enligt och rådets förordning (EG) nr 853/2004 av om fastställande av särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung), –ryggradslösa djur (utom bin och humlor samt vissa blötdjur och kräftdjur avsedda för vattenbruk enligt rådets direktiv /88/EG av om djurhälsokrav för djur och produkter Förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte från vattenbruk och om förebyggande och bekämpning av vissa sjukdomar hos vattenlevande djur), –vattenlevande prydnadsdjur, –kräldjur, och –andra fågelarter än de som definieras som fjäderfä enligt rådets direktiv /158/EG av om djurhälso- villkor för handel inom gemenskapen med och för import från tredjeland av fjäderfä och kläckägg. Djurhälsokrav för hundar, katter och illrar Djurhälsokraven i EU:s sällskapsdjursförordning gäller förflyttning av hundar, katter och illrar, dvs. de arter som utgör en särskild risk för spridning av rabies. För att undvika förtäckt handel med hund, katt och iller får enligt artikel 5 i EU:s sällskapsdjursförordning högst fem sådana djur flyttas . Flertalet av bestämmelserna i sällskapsdjursförordning riktar sig direkt till djurägarna och anger vilka krav som ska vara uppfyllda. Vid förflyttning mellan medlemsstater ska hundar, katter och illrar enligt artikel 7 vara identitetsmärkta och åtföljas av ett sällskaps- djurspass som innehåller ett intyg om rabiesvaccination. För införsel från tredjeland gäller enligt artikel 10 i princip samma regler med tillägget att vaccinationens effekt ska dokumenteras genom ett blodprov för påvisande av antikroppar mot rabies. Vidare får införsel från tredjeland bara ske vid godkända inreseorter som ska framgå av förteckningar som upprättats av medlemsstaterna. Från vissa tredjeländer, som utgör en särskilt låg rabiesrisk, får hundar, katter och illrar föras in enligt samma villkor som gäller vid införsel från en medlemsstat. Kommissionen har enligt ett bemyndigande i artikel 13 antagit en förteckning över sådana lågrisktredjeländer. Vissa kompletterande föreskrifter har meddelats i Statens jord- bruksverks föreskrifter (SJVFS 2011:49) om införsel av sällskaps- djur och hund- och kattsperma samt hundar, katter och illrar av- sedda för handel. Förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte Djurhälsovillkor för andra arter av sällskapsdjur Kommissionen bemyndigas i artikel 19.1 i EU:s sällskapsdjursför- ordning att anta delegerade akter rörande artspecifika förebyggande hälsoåtgärder mot andra sjukdomar än rabies. Om kommissionen antar bestämmelser om sådana åtgärder för andra arter av sällskaps- djur än hundar, katter och illrar ska djur av dessa andra arter uppfylla villkor som anges i artiklarna 9 och 14. Kommissionen har tagit fram ett utkast till en delegerad förordning om förflyttning av fåglar utan kommersiellt syfte. Denna förordning kommer att ersätta kommis- sionens beslut (2007/25/EG) av om vissa skyddsåtgärder i samband med högpatogen aviär influensa och för- flyttning av sällskapsfåglar som åtföljer sin ägare till gemenskapen, som gäller för tillfället. Till dess att kommissionen antar sådana bestämmelser för fler djurarter får medlemsstaterna tillämpa natio- nella regler för andra sällskapsdjur än hundar, katter, illrar och säll- skapsfåglar. har i sina kompletterande föreskrifter (SJVFS 2011:49) antagit vissa bestämmelser om förflyttning av andra djur- arter än hund, katt och iller. Enligt föreskrifterna får införsel under vissa villkor ske fritt av upp till fem fåglar, gnagare, kaniner, groddjur och kräldjur som sällskapsdjur. Införsel av ryggradslösa djur (för- utom bin, humlor och kräftdjur) som sällskapsdjur får oavsett antal ske fritt under vissa förutsättningar. Det kan dock noteras att det kan finnas bestämmelser i om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (CITES) som hindrar införsel av utrotningshotade djurarter. För införsel av säll- skapsdjur som inte uppfyller villkoren i föreskrifterna krävs tillstånd från . Genom undantag från djurhälsokraven i artiklarna 10 och 14 i EU:s sällskapsdjursförordning får enligt artikel 16 icke-kommersiell förflytt- ning av sällskapsdjur mellan vissa länder, bl.a. och , ske enligt nationella regler. Detta innebär bl.a. att rabiesvaccination inte behövs vid resor mellan och med hundar, katter och illrar. Förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte EU:s sällskapsdjursförordning medger att medlemsstaterna under vissa villkor får bevilja undantag från djurhälsovillkoren. Medlems- stater som är rabiesfria får enligt artikel 8 träffa överenskommelser med andra rabiesfria medlemsstater om att tillåta införsel utan rabies- vaccination av hundar, katter och illrar. I artiklarna 7.1 och 11.1 finns bestämmelser om att medlems- staterna får bevilja undantag från kravet på rabiesvaccination för hundar, katter och illrar som vid förflyttningstillfället är för unga för att vaccineras, dvs. Medlemsstaterna får även enligt artikel 32 i EU:s sällskapsdjurs- förordning undantagsvis tillåta förflyttningar av sällskapsdjur som inte uppfyller förordningens djurhälsovillkor, förutsatt att djuren hålls isolerade under officiell tillsyn så länge det är nödvändigt. Regeringen har i 1 b § införselförordningen delegerat till Jordbruks- verket att meddela tillstånd för förflyttningar i enlighet med undan- tagsbestämmelserna. Åtgärder mot andra sjukdomar än rabies Som framgår ovan bemyndigas kommissionen i artikel 19 i sällskaps- djursförordningen att anta delegerade akter om åtgärder för att bekämpa andra sjukdomar än rabies som kan spridas i samband med förflyttning av sällskapsdjur. I kommissionens delegerade förord- ning (EU) nr 1152/2011 av som kompletterar Europa- parlamentets och rådets förordning nr 998/2003 vad gäller förebygg- ande hälsoåtgärder för kontroll av infektion med Echinococcus multi- locularis hos hundar finns bestämmelser om krav på att hundar vid införsel till vissa länder ska vara avmaskade mot rävens dvärgband- mask. Avmaskningskravet gäller inte vid införsel till efter- som rävens dvärgbandmask har påvisats i landet. Förordningen antogs med stöd av den gamla sällskapsdjursförordningen (förordning 998/2003), men ska enligt artikel 43.3 i EU:s sällskapsdjursförord- ning fortsätta att gälla. Förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte Iartiklarna 21–31 i EU:s sällskapsdjursförordning finns bestämmel- ser om format och innehåll när det gäller identitetshandlingar som ska åtfölja sällskapsdjur samt om utfärdande och ifyllande av sådana handlingar. Vid förflyttningar av hundar, katter och illrar mellan EU-länder ska sådana handlingar ha formen av ett sällskapsdjurs- pass. De behöriga myndigheterna ska bl.a. säkerställa att ej ifyllda sällskapsdjurspass endast distribueras till förordnade veterinärer. Av föreskrifter (SJVFS 2004:32) om utfärdande av pass för sällskapsdjur framgår att tillhandahåller passförlagor och att det endast är veterinärer som har rätt att beställa och utfärda pass. Av artikel 37 i EU:s sällskapsdjurförordning framgår att medlems- staterna ska tillhandahålla tydlig och lättillgänglig information för allmänheten om de djurhälsovillkor som ska vara uppfyllda vid för- flyttning av sällskapsdjur. Denna uppgift har delegerats till Jord- bruksverket. Regleringen i EU:s sällskapsdjursförordning EU:s sällskapsdjursförordning innehåller även bestämmelser om hur medlemsstaterna ska kontrollera att sällskapsdjur som förflyttas upp- fyller förordningens villkor. Av artikel 33.1 framgår att medlemsstat- erna på ett icke-diskriminerande vis ska genomföra dokument- och identitetskontroller av sällskapsdjur som förs in i landet från en annan medlemsstat eller från ett lågrisktredjeland. Den som reser med djuret är enligt artikel 33.2 skyldig att efter anmodan från kon- trollmyndigheten som ansvarar för kontrollen visa upp djurets iden- titetshandling och ställa djuret till förfogande för identitetskontroll. Enligt 10 § införselförordningen är det som utför kontrollen. Förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte Vid införsel från andra tredjeländer än lågrisktredjeländer ska kontrollmyndigheten enligt artikel 34 i EU:s sällskapsdjursförord- ning utföra kontroller vid de godkända inreseorterna. Den som reser med djuret ska kontakta den behöriga myndigheten samt visa upp djurets identitetshandling och ställa djuret till förfogande för kon- troll. Även dessa kontroller ska enligt 10 § införselförordningen utföras av . Av artikel 35 i EU:s sällskapsdjursförordning framgår vilka åtgär- der som ska vidtas av de behöriga myndigheterna om kontrollerna visar att djuren inte uppfyller förordningens villkor. Djuren ska sändas tillbaka, isoleras under officiell kontroll eller i sista hand avlivas. Det är som enligt 1 a § 2 införselförordningen fattar be- slut om vilka åtgärder som ska vidtas. Regleringen i EU:s kontrollförordning Utöver bestämmelserna om kontroll i EU:s sällskapsdjursförord- ning gäller även bestämmelserna om offentlig kontroll i EU:s kontrollförordning. EU:s kontrollförordning inne- håller inte några särskilda bestämmelser om kontroller som ska ut- föras vid förflyttning av sällskapsdjur mellan medlemsstater. Däremot gäller de allmänna bestämmelserna i förordningen. Det innebär att exempelvis bestämmelserna om att behöriga myndigheter regel- bundet ska utföra riskbaserad offentlig kontroll av aktörer (arti- kel 9), att kontroll av djur ska göras i alla användningsled (artikel 10) och aktörernas skyldighet att ge behöriga myndigheter tillgång till transportmedel, djur m.m. (artikel 15) ska tillämpas även beträffande kontroll av förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte. I artikel 20 bemyndigas kommissionen att anta delegerade akter med kompletterande bestämmelser om utförandet av offentlig kontroll av djur. Kommissionen får även genom genomförandeakter fastställa närmare bestämmelser när det gäller en enhetlig minimifrekvens för kontrollen. Några sådana bestämmelser har ännu inte antagits be- träffande kontroll av sällskapsdjur. EU:s kontrollförordning inne- håller även i artikel 138 bestämmelser om åtgärder som ska vidtas om kraven inte efterlevs. Förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte Förutom de generellt tillämpliga bestämmelserna innehåller EU:s kontrollförordning särskilda bestämmelser om offentlig kontroll av djur som förs in i unionen i avdelning II, kapitel 5 (artiklarna 43–77). Enligt artikel 47 ska djur som förs in i EU vara föremål för offentlig kontroll vid särskilda gränskontrollstationer. Kommissionen ska dock enligt artikel 48 anta kompletterande bestämmelser om vissa katego- rier av djur, bl.a. sällskapsdjur. Bestämmelserna ska ange om det är lämpligt att undanta sällskapsdjur från kraven på offentlig kontroll vid införsel och i så fall villkoren för sådana undantag. Bestämmelser har antagits i kommissionens delegerade förordning (EU) 2019/2122 av om komplettering av och rådets förordning (EU) 2017/625 vad gäller vissa kategorier av djur och varor som är undantagna från offentlig kontroll vid gräns- kontrollstationer, särskild kontroll av passagerares personliga bagage och små sändningar av varor som sänds till fysiska personer och som inte är avsedda att släppas ut på marknaden och om ändring av kommissionens förordning (EU) nr 142/2011. I artikel 11 finns det bestämmelser som undantar förflyttning av sällskapsdjur utan kom- mersiellt syfte från kravet på gränskontroll. Om förflyttningen avser hundar, katter och illrar måste djuren komma från ett s.k. lågrisk- land. Kommissionen har dock tagit fram ett förslag till en delegerad förordning som utökar undantaget till att avse sällskapsdjur från samtliga tredje länder. Införsel av hund eller katt för annat ändamål än handel från ett annat EU-land till ska utan dröjsmål anmälas till närmaste be- mannade tullkontor (4 § inregränslagen). Samma krav gäller vid ut- försel. Enligt uppgifter från ska den som vill ta med sin hund eller katt till anmäla detta till antingen i förväg på webben eller vid en gränsstation i samband med ankomsten. Om anmälan sker i förväg får anmälaren ett anmälningsnummer som ska visas upp tillsammans med sällskapsdjurspasset om en tulltjänste- man ber om det vid ankomsten. Förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte Inregränslagen innehåller även bestämmelser om be- fogenheter i samband med kontroll av att anmälningsplikten full- gjorts. I bestämmelserna regleras bl.a. skyldigheten att stanna på en tulltjänstemans anmaning och möjligheter att kontrollera transportmedel. 13.4.1Allmänt om icke-kommersiell förflyttning av sällskapsdjur enligt EU:s djurhälsoförordning Bestämmelserna i del VI i EU:s djurhälsoförordning som reglerar förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte ska enligt arti- kel 277 i EU:s djurhälsoförordning börja tillämpas först . EU:s sällskapsdjursförordning ska fortsätta att gälla till dess. Anledningen till att bestämmelserna inte ska börja tillämpas direkt är att EU:s sällskapsdjurförordning antagits. Bestämmelserna om förflyttning av sällskapsdjur utan kommer- siellt syfte i del VI (artiklarna 244–256) i EU:s djurhälsoförordning motsvarar i hög grad de bestämmelser som gäller enligt EU:s sällskapsdjursförordning. Tillämpningsområdet för del VI är enligt artikel 244 identiskt med vad som gäller enligt artikel 2 i EU:s sällskapsdjursförordning. Även definitionerna i artikel 4 av sällskapsdjurägare och auktoriserad person motsvarar definitionerna i sällskapsdjursförordningen. Definitionen av sällskapsdjur är dock inte densamma i båda förordningarna. Be- greppet sällskapsdjur omfattar enligt sällskapsdjursförordningen djur av en art som förtecknas i bilaga I och som åtföljer sin ägare eller en auktoriserad person under en förflyttning utan kommersiellt syfte, och för vilka ägaren eller den auktoriserade personen ansvarar under hela förflyttningen. Definitionen i djurhälsoförordningens artikel 4.11 omfattar inte enbart djur som är under förflyttning till- sammans med ägaren eller en auktoriserad person utan djur av de arter som förtecknas i bilaga I, som hålls för privata ändamål utan kommersiellt syfte. Bilaga I till EU:s djurhälsoförordning omfattar samma arter som bilaga I till EU:s sällskapsdjursförordning. Trots skillnaden i definitionen av sällskapsdjur i de båda förordningarna är räckvidden för del VI i EU:s djurhälsoförordning densamma som räckvidden för sällskapsdjursförordningen. Det framgår nämligen av Förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte definitionen av förflyttning utan kommersiellt syfte i artikel 4.14 i EU:s djurhälsoförordning att bestämmelserna i del VI bara ska vara tillämpliga när sällskapsdjur reser tillsammans med ägaren eller en annan person. Djurhälsokraven i del VI i EU:s djurhälsoförordning är till stora delar desamma som kraven i EU:s sällskapsdjursförordning. Detta gäller både begränsningen till högst fem djur, kraven på identitets- handlingar och kommissionens befogenheter att anta kompletterande bestämmelser. En skillnad mot EU:s sällskapsdjurförordning är att det inte finns något uttryckligt krav på rabiesvaccination för införsel av hund, katt och iller i EU:s djurhälsoförordning. I stället bemyndigas kommis- sionen i artikel 252.1 b i EU:s djurhälsoförordning att anta delegerade akter med artspecifika krav på förebyggande och riskreducerande åtgärder med avseende på förtecknade sjukdomar. Rabies har förteck- nats som en b-sjukdom för bl.a. köttätare. Rävens dvärgbandmask, som är reglerad i en delegerad akt antagen av kommissionen, har förtecknats som en c-sjukdom. Det är troligt att kommissionen kommer att anta bestämmelser om rabiesvaccination och om av- maskning som motsvarar nuvarande bestämmelser. Bestämmelserna om märkning och identitetshandlingar som finns i artiklarna 17 och 21–31 i EU:s sällskapsdjursförordning har i EU:s djurhälsoförordning ersatts av bemyndiganden till kommissionen att anta delegerade akter och genomförandeakter i artiklarna 252, 254 och 255. EU:s djurhälsoförordning innehåller inte några bestämmelser mot- svarande artiklarna 33 och 34 i EU:s sällskapsdjursförordning om kontroller för att säkerställa att djurhälsokraven är uppfyllda vid icke-kommersiella förflyttningar av sällskapsdjur. Detta beror på att alla bestämmelser om offentlig kontroll har samlats i EU:s kontroll- förordning. Förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte I artikel 256 i EU:s djurhälsoförordning finns bestämmelser om medlemsstaternas skyldighet att tillhandahålla information för allmän- heten om de djurhälsovillkor som ska vara uppfyllda. Bestämmel- serna motsvarar reglerna i artikel 37 i EU:s sällskapsdjursförordning. 13.5Bestämmelser som kompletterar EU:s sällskapsdjursförordning 13.5.1Bestämmelser som kompletterar EU:s sällskapsdjursförordning förs in i den nya djurhälsoregleringen Bedömning: De bestämmelser i införselförordningen som kom- pletterar EU:s sällskapsdjursförordning tas in i den nya djur- hälsolagen och den tillhörande förordningen under förutsättning att de är förenliga med EU:s kontrollförordning. Som redan framgått ska bestämmelserna om förflyttning av säll- skapsdjur utan kommersiellt syfte i del VI i EU:s djurhälsoförord- ning inte börja tillämpas förrän . Den djurhälsolag och tillhörande förordning som vi föreslår ska däremot träda i kraft i samband med att övriga bestämmelser i djurhälsoförordning ska börja tillämpas. Vi har i avsnitt 5.3 gjort bedömningen att den nya djurhälsolagen och den tillhörande förord- ningen bör komplettera även andra EU-förordningar på djurhälso- området som ska fortsätta att gälla. Som en konsekvens av detta ska också de bestämmelser som finns i nuvarande djurhälsolagstiftning och som kompletterar sådana andra EU-bestämmelser som ska fort- sätta att gälla, tas in i den svenska djurhälsolagen och djurhälso- förordningen i den mån de handlar om djurhälsa eller offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet på djurhälsoområdet. De bestämmelser i införselförordningen som kompletterar EU:s sällskapsdjursförordning bör därför till en början tas in i den nya djurhälsolagen och förordningen. Förutom de bestämmelser om Förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte kontroll som finns i EU:s sällskapsdjursförordning gäller numera även bestämmelserna om offentlig kontroll och annan offentlig verk- samhet i EU:s kontrollförordning och delegerade förordningar till kontrollförordningen. En förutsättning för att bestämmelser om offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet i införselförord- ningen ska föras in i den nya regleringen är därför att de är förenliga med EU:s kontrollförordning. I avsnitten nedan gör vi en bedömning av vilka bestämmelser i införselförordningen som är relevanta när det gäller förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte och därför bör föras in i den nya regleringen. När det gäller bestämmelserna om kontroll gör vi även en bedömning av om de är förenliga med regleringen i EU:s kontrollförordning. 13.5.2Krav för förflyttning av sällskapsdjur Förslag: Utöver vad som följer av EU:s sällskapsdjursförordning är förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte från ett tredjeland eller territorium inte tillåten om djuren kommer från ett område från vilket införsel inte får ske till EU eller om djuren omfattas av ett införselförbud enligt särskilt beslut inom EU. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om krav på särskilt tillstånd och andra villkor för eller förbud mot förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte från en annan EU-medlemsstat eller från ett tredjeland eller territorium. Rätten att meddela föreskrifter dele- geras till . Bedömning: Det behövs inte någon särskild bestämmelse om att får meddela föreskrifter om införselförbud för djur, avelsmaterial och produkter av animaliskt ursprung som inte får förflyttas enligt särskilda EU-beslut. Förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte Skälen för förslagen och bedömningen får enligt 3 § första stycket införselförordningen meddela föreskrifter om krav på särskilt tillstånd och om andra vill- kor för införsel av djur. När det gäller hund, katt och iller som medföljer ägaren eller en annan person på uppdrag av ägaren, och där syftet med förflyttningen inte är ägarbyte, regleras villkoren för för- flyttning i EU:s sällskapsdjursförordning. Förordningen ger däremot utrymme för medlemsstaterna att tillämpa nationell reglering när det gäller andra arter av sällskapsdjur såvida inte kommissionen antagit delegerade akter avseende dessa (se artiklarna 9.3 och 14.3 i säll- skapsdjursförordningen). När det gäller förflyttning mellan och får enligt artikel 16 nationella bestämmelser tillämpas även när det gäller hundar, katter och illrar. har meddelat sådana föreskrifter i SJVFS 2011:49. Bestämmelsen som bemyndigar att meddela föreskrifter om tillstånd och villkor behövs alltså när det gäller förflyttning av sällskapsdjur och bör föras in i den nya djurhälsoförordningen. För tydlighets skull bör det uttryckligen framgå att bemyndigandet även omfattar en rätt att föreskriva om förbud för förflyttning.