sou · H8B347 · 2020-08-26 00:00:00 — Det finns ingen nationell statistik över hur många anmälningar social- tjänsten tar emot, hur många av dem som leder till utredning och hur många barn som – efter att utredning inte har inletts – återkommer i nya anmälningar. Emellertid har gjort en nationell kartläggning av antalet anmälningar . Cirka 180 000 barn kom till kännedom genom cirka 331 000 anmälningar under . Av dessa kunde flera anmälningar gälla ett och samma barn. Det motsvarar av alla barn i landet. av alla anmälningar (126 000 anmälningar) resulterade i ett beslut om att inleda utredning.50 Även lokala och regionala under- sökningar har visat att socialnämnderna hanterar ett stort antal an- mälningar, att de blivit fler, att det är en minoritet av dem som leder till utredningar och att det är en relativt hög andel av de barn man inte inlett utredningar om som återkommer i nya anmälningar.51 Dessa uppgifter talar för att socialnämnderna missar barn som är i behov av skydd och stöd. 50Socialstyrelsen (2019). Anmälningar om barn som far illa eller misstänks fara illa – nationell kartläggning 2018, s. 7. 51Socialstyrelsen (2012). Anmälningar till om barn och unga – en undersökning om omfattning och regionala skillnader, (2017), (2018). Med en utökad möjlighet för att tala med barn utan vårdnadshavarens samtycke och utan att vårdnadshavaren är närva- rande finns det skäl att tro att man skulle kunna identifiera fler barn som behöver skydd och stöd. måste beaktas att underlaget är begränsat och att det saknas uppgifter om hur vanligt förekom- mande det är att vårdnadshavare faktiskt nekar att tala med ett barn. Det är därför svårt att säga något om hur många fler barn skulle kunna hjälpa om man fick utökade möjlig- heter att tala med dem. Det måste även beaktas att barn kan försättas i svårhanterliga situationer om de samtalar med trots att vårdnadsha- varen motsätter sig detta. Till exempel kan barnet utsättas för på- tryckningar från vårdnadshavaren både före och efter samtalet. Bar- net kan även hamna i en lojalitetskonflikt med vårdnadshavaren då det som framkommer i samtalet t.ex. skulle kunna leda till att barnet placeras eller att familjen nekas ekonomiskt bistånd som man tidi- gare fått. I detta sammanhang kan tilläggas att , vid en förhandsbedömning, ofta saknar kännedom om familjen. Detta för- svårar möjligheten att bedöma om barnet kan komma att utsättas för skada eller olägenhet om man genomför ett enskilt samtal utan vård- nadshavarens samtycke. Inleds inte utredning efter detta samtal kom- mer inte heller kunna följa upp situationen för barnet. Vidare kan invändas att om det finns en sådan oro att socialtjäns- ten anser sig behöva tala med barnet utan vårdnadshavarens med- givande, så kan det redan finnas skäl att inleda utredning. En vård- nadshavares ovilja att låta barnet komma till tals kan ofta, men givetvis inte alltid, vara ett tecken på en intressekonflikt mellan barnet och vårdnadshavaren, vilket också kan vara ett argument för att inleda utredning.52 Utredningen anser emellertid att det är av stor vikt att stärka barns rätt att komma till tals i alla frågor som rör barnet, även under för- handsbedömningen. Därutöver är det angeläget att skapa bättre för- utsättningar för att skydda och stödja barn som far illa eller riskerar att fara illa. Utredningen föreslår därför att det i social- tjänstlagen ska införas en möjlighet för socialnämnden att tala med ett barn utan vårdnadshavarens samtycke och utan att vårdnads- havaren är närvarande även inför ett beslut om en utredning ska in- ledas eller inte. Ett sådant samtal syftar enbart till att socialnämnden 2009/10:192 s. 16 f. ska kunna bedöma om en utredning ska inledas eller inte. Det är inte frågan om ett utredande samtal, sådana genomförs efter att en utred- ning inletts. Samtalet ska således röra de uppgifter som lämnats i själva anmälan och barnets inställning till den. I anslutning till sam- talet kan man informera barnet om vilka stödåtgärder som skulle kunna erbjudas och lämna information om var barnet kan vända sig för det fall ett hjälpbehov uppstår . Sådan information kan vara svår att nå ut med till barn som kan misstänkas leva i en miljö där de riskerar att utvecklas ogynnsamt. Barnets bästa måste stå i fokus när samtal genomförs. Samtalet ska genomföras med varsamhet och med visad respekt för den loja- litetskonflikt som barnet kan befinna sig i. Barnet får inte pressas på ställningstaganden och synpunkter. Dess ålder och mognad har bety- delse för hur ett samtal ska genomföras. Principen om barnets bästa kan innebära att ett samtal inte ska genomföras. Barnet ska natur- ligtvis inte höras om det kan tänkas ta skada av samtalet. När kan ett samtal utan vårdnadshavarens samtycke bli aktuellt? kan behöva höra ett barn utan vårdnadshavarens samtycke av olika skäl. Ofta lär det handla om misstankar om brister i barnets hemförhållanden, men det kan också handla om barnets eget beteende. En tänkbar situation är när en anmälan rör samspelet mellan barnet och vårdnadshavaren. kan då ha behov av att tala med både barnet och vårdnadshavaren om anmälan. En annan tänkbar situation är när vårdnadshavaren hävdar att barnet inte vill ha hjälp och stöd men inte låter tala med barnet. En närmare precisering än så av frågan om när ska få nyttja sin rätt att tala med barnet är svår att göra. Barnet måste inledningsvis få information som gör att han eller hon förstår syftet med samtalet, i vilket sammanhang det sker och möj- liga resultat av det. Informationen ska vara lämplig för barnet med beaktande av t.ex. hans eller hennes ålder, mognad, förmåga att till- godogöra sig information, psykiska hälsa och tidigare kunskaper. Möjligheten att tala med ett barn utan vårdnadshavarens sam- tycke innebär ett ingrepp i principen om vårdnadshavarens bestäm- manderätt. Ur ett rättssäkerhetsperspektiv är det därför viktigt att vårdnadshavaren informeras om åtgärden innan den sker. Detta är också av betydelse av praktiska skäl, för att samtalet med barnet ska fungera så smidigt som möjligt. Frivillig medverkan och bästa möj- liga samarbete med vårdnadshavaren är alltid att föredra och bör i de flesta fall eftersträvas. Vårdnadshavaren bör därför informeras innan samtalet med barnet äger rum, men utredningen anser inte att det bör införas någon uttrycklig regel om att vårdnadshavarens inställ- ning ska kontrolleras innan samtalet med barnet genomförs. En sådan regel skulle enligt utredningen i vissa fall omöjliggöra att ett ange- läget samtal kommer till stånd. Möjligheten att höra barnet utan att inhämta vårdnadshavarens inställning före samtalet eller mot dennes samtycke, ska enbart an- vändas i de fall bedömer att tillvägagångssättet är nöd- vändigt för att inhämta information till beslutet. Det är viktigt att använder denna möjlighet på ett omdömesgillt sätt, och också lyssnar på vårdnadshavaren om denne har invändningar. Att ha möjlighet att samtala med barn, utan vårdnadshavares sam- tycke, innebär ett stort ansvar. Barnets vårdnadshavare ska genast underrättas om att barnet hörts Av 11 kap. 2 § tredje stycket SoL följer att den som berörs av en ut- redning genast ska underrättas om utredning har inletts. Undantag från denna regel kan dock göras om det finns särskilda skäl. I för- arbetena anför regeringen att det i vissa situationer behöver finnas en möjlighet till respit med att delge dem som berörs av utredningen om ett sådant beslut. Särskilda skäl kan vara ett visst rådrum för att tillsammans med det berörda barnet planera kontakten med vård- nadshavaren och överväga ett eventuellt behov av skydd som kan uppstå i och med att informationen om inledd utredning når för- äldrarna. Ett annat skäl kan vara att man behöver samordna insatser med polisen vid misstanke om övergrepp mot barnet som utförts av vårdnadshavare eller annan närstående.53 Huvudregeln är att beslut om att inleda eller inte inleda utredning ska fattas 2012/13:10, s. 62. från det att en ansökan kommit in. Finns det synnerliga skäl kan det dock dröja ytterligare innan beslut fattas (11 kap. 1 a § SoL). Även om ett beslut fattas om att inleda utredning kan det alltså hinna gå från det att samtal hållits med barnet under förhands- bedömningen till dess att skyldigheten att informera vårdnadsha- varen enligt 11 kap. 2 § tredje stycket SoL inträder. hört ett barn under förhandsbedömningen utan att kontrollera vårdnadshavarens inställning före samtalet är det därför enligt utredningen rimligt att det även här regleras att vårdnads- havaren, om inte särskilda skäl talar mot det, genast ska underrättas om att barnet hörts. Med särskilda skäl avses samma omständigheter som i 11 kap. 2 § tredje stycket SoL. att inte inleda en utredning efter att ha hört ett barn bör vårdnadshavarna genast underrättas om att samtalet skett. möjlighet att kontakta barnet utan att vårdnads- havare informerats har berörts av JO. Enligt JO kan det inte godtas att socialnämnden bereder sig tillträde till barnets hem för att få kon- takt med denne när vårdnadshavaren inte är hemma, eller att utre- daren hämtar ett barn till socialförvaltningen när barnet är på väg hem från skolan eller leker ute på fritiden.54 Således är möjlighet att kontakta barnet utan att vårdnadshavarna informerats begränsat. Inskränkningen i vårdnadshavarens bestämmanderätt är proportionerlig Förslaget innebär en inskränkning av vårdnadshavarens bestämmande- rätt i förhållande till vad som gäller . Vårdnadshavarens bestäm- manderätt innebär dock att vårdnadshavaren kan hindra att bar- net får prata med . framhåller i sin årsrapport för att föräldrarätten traditionellt ses som starkare än barnrätten och att det är något som fortfarande också uttrycks i lagstiftningen. Det blir särskilt tydligt när det gäller barn i redan ut- satta situationer som till exempel barn inom den sociala barnavården.55 Utredningen anser att barnets rätt till delaktighet samt behovet av att skydda och stödja barn som far illa eller riskerar att fara illa, här väger tyngre än den inskränkning som uppkommer i vårdnads- 54Se JO 2006/07 s. 212 med hänvisningar. 55Barnombudsmannen (2020). Inskränkningen bedöms därför vara moti- verad och proportionerlig. 19.5.3Stöd för samtal med barn under en förhandsbedömning Utredningens bedömning: Regeringen bör ge lämplig myndig- het i uppdrag att ta fram ett stöd för samtal med barn utan vård- nadshavarens samtycke under en förhandsbedömning. Som nämnts ovan saknar socialnämnden i många fall kännedom om familjen vid en förhandsbedömning. Det kan vara svårt att bedöma om barnet riskerar att utsättas för skada eller påtryckningar om man genomför ett enskilt samtal utan vårdnadshavarens samtycke. Sam- talet skulle kunna leda till en lojalitetskonflikt mellan barn och vård- nadshavare som barnet kan ha svårt att hantera själv. Barnet måste därför utifrån sina förutsättningar få information om vad samtalet innebär och då särskilt att det är fråga om en möjlighet för barnet att samtala med . Ett barn får aldrig pressas till att genom- föra ett samtal Det är ingen skyldighet för barnet att vara delaktigt. Det innebär att barnet måste informeras om möjligheten att när som helst avstå från att delta. Om ett barn inte vill yttra sig behöver man visa förståelse för och respektera det, inte pressa barnet till delaktig- het. har stor vana av att samtala med barn men har då vanligtvis viss kännedom om familjen och har inom ramen för en utredning av ett barns behov av skydd eller stöd även möjlighet att följa upp hur det blev för barnet. Med utredningens förslag kommer behovet av information och bemötande av både barn och vårdnads- havare samt riskbedömningar delvis att se annorlunda ut. Enligt ut- redningen finns det därför behov av att en lämplig myndighet tar fram ett stöd för samtal med barn utan vårdnadshavarens samtycke under förhandsbedömningen. 19.6Öppna insatser utan vårdnadshavarens samtycke till barn som är Utredningen har övervägt om öppna insatser bör göras tillgängliga utan vårdnadshavarens samtycke även för barn som är . fick emellertid ett uppdrag från regeringen rörande öppna insatser utan samtycke. I uppdraget ingår bl.a. att göra en fördjupad analys av frågan om öppna insatser utan vårdnadshavarnas samtycke ska kunna ges till barn och vilka insatser som i sådana fall kan anses vara lämpliga. I denna del ingår även att analysera om effekterna av sådana insatser kan moti- vera att vårdnadshavarnas bestämmanderätt får stå tillbaka. Med an- ledning av uppdrag samt efter dialog med Social- styrelsen har utredningen valt att inte utreda denna fråga vidare. Av utredningens direktiv framgår att utredningen bör inhämta kunskap från övriga nordiska länder om hur de hanterat förhållandet med barnets rättigheter och vårdnadshavarnas bestämmanderätt i lag- stiftningen. Enligt utredningens bedömning är detta främst relevant för frågan om öppna insatser utan vårdnadshavarens samtycke. Ut- redningen har därför valt att inte göra en sådan jämförelse. Det kan också tilläggas att i sitt uppdrag har att utgå från erfarenheter av öppna insatser utan samtycke i och . 19.7Kontakt med föräldrar, syskon och andra närstående vid placering Av artikel 8 i den europeiska konventionen om skydd för de mänsk- liga rättigheterna och de grundläggande friheterna (europakonven- tionen) följer att var och en har rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv. Av flera domar från framgår att relatio- nen mellan barnet och dess ursprungsfamilj är central för det familje- liv som artikel 8 avser att skydda. Även andra släktband än föräldraskap kan utgöra barns familjeliv, det gäller särskilt relationen mellan syskon.56 Barnets rätt till privat- och familjeliv finns även uttryckt i arti- kel 16 i . har i de allmänna kommentarerna till uttalat att i bevarandet av 56Olsson mot , nr 2/1987/125/176, dom meddelad , p. 78–84 och Moustaquim mot , nr 26/1989/186/246, dom meddelad , p. 35–47. familjemiljön ingår att bevara barnets band i vidare bemärkelse. Det gäller kontakt med syskon, släktingar och andra personer till vilka barnet haft starka personliga relationer.57 I artikel 9.3 i uttrycks att konventionsstaterna ska respektera rätten för det barn som är skilt från den ena eller båda föräldrarna att regelbundet upprätthålla ett personligt förhållande till och direkt kontakt med båda föräldrarna, utom då detta strider mot barnets bästa. 19.7.1Barnets behov av kontakt med syskon och föräldrar har uppmärksammats av tidigare utredningar tillsatte regeringen en utredning för att undersöka vanvård och övergrepp vid fosterhem och institutioner i under 1900- talet. Utredningen om vanvård i den sociala barnavården (Vanvårds- utredningen) intervjuade ett stort antal personer som ansåg sig ha blivit vanvårdade i den sociala barnavården. Av inter- vjuerna framkommer hur viktigt det kan vara med syskonrelationer och hur angeläget det är att noga överväga eventuella syskonsepara- tioner.58 följdes av som hade till uppdrag att ta fram förslag till olika åtgärder för att ge upp- rättelse åt de människor som –1980 hade utsatts för vanvård och övergrepp i den sociala barn- och ungdomsvården. I uppdraget ingick även att lämna förslag på ytterligare åtgärder, ut- över de som redan hade vidtagits, för att det som hade hänt inte skulle upprepas. I sitt betänkande anförde att det finns behov av att tydliggöra omhändertagna barn och ungas grundläggande rättigheter, däribland rätten till kontakt med syskon och föräldrar. anförde även att en fungerande kontakt med barnets föräldrar i vissa fall är den bästa garanten för insyn i en placering. Även Utredningen om tvångsvård för barn och unga menade att det utifrån ett barnrättighetsperspektiv behövs ett förtydligande. Ut- redningen om tvångsvård för barn och unga föreslog att socialnämn- 57CRC/C/GC/14, p. 58SOU 2011:61 s. 172 och 175. 59SOU 2011:9 s. 264 och 267. den ska få ett ansvar för att barnet ges möjlighet till umgänge med bl.a. syskon.60 19.7.2Betydelsen av kontakt med föräldrar Det finns inte någon säker kunskap om hur föräldrakontakt påverkar barn och ungas utveckling och psykiska välbefinnande.61 Däremot finns mer välgrundat forskningsstöd för att säga att föräldrakontakt under placeringen leder till minskad risk för oplanerade avslut av vår- den, s.k. sammanbrott62. Utredningen om tvångsvård för barn och unga konstaterar i sitt betänkande att kontakt mellan barn och föräldrar under en placering numera är en vedertagen princip i såväl internationell som svensk rätt. och har sammanfattat den syn som får anses prägla dagens praxis. Enligt denna försvåras en adekvat identitetsuppfattning utan föräldrakontakt och barnen riskerar att känna sig övergivna och utan kontinuitet i tillvaron. En inkluderande hållning till de biologiska föräldrarna, eller adoptivföräldrarna, gör det också lättare att samarbeta kring placeringen vilket gynnar barnet. Ett annat skäl att upprätthålla föräldrakontakt under placeringen är tiden efter. En kontinuerlig kontakt underlättar återflyttning och som ett antal studier visar kan barnen som unga vuxna stå mycket ensamma i livet.63 En ytterligare faktor som understryker dessa barns utsatthet är den höga instabiliteten i familjehemsplaceringar . En svensk regional studie fann att en av fyra långtidsplaceringar i familjehem upphörde oplanerat under de tidiga tonåren, i snitt placering i samma familj.64 I en studie av och Sallnäs framgår att cirka hälften av de samhällsvårdade barnen efterfrågar mer kontakt med föräldrarna, men resultaten är splittrade. Av de barn som jämförelse- vis hade mycket kontakt med föräldrarna ville ha ännu mer kontakt. Av de barn som träffade föräldrarna sällan eller aldrig 60SOU 2015:71 s. 230. 61Lundström & Sallnäs (2009) s. 53 f. och s. 20 ff. (2007) s. 36 f. och . & Sallnäs M. (2009) s. 54. 63SOU 2015:71. s 538 f. 64Vinnerljung (2015) s. 17. ville inte ha mer kontakt eller tyckte att de har lagom mycket kontakt.65 19.7.3Betydelsen av kontakt med syskon under en placering När ett barn vårdas utanför det egna hemmet har socialnämnden ansvar för att barnet ges möjlighet att bibehålla kontakten med sina föräldrar och andra närstående. Av 6 kap. 1 § fjärde stycket SoL fram- går att vård som ges utanför det egna hemmet bör utformas så att den främjar den enskildes samhörighet med anhöriga och andra när- stående samt kontakt med hemmiljön. Vidare följer av 6 kap. 7 b § andra stycket SoL att socialnämnden vid placeringar av barn och unga särskilt ska uppmärksamma barnets eller den unges relationer till an- höriga och andra närstående. ska även i fråga om placerade barn, enligt 6 kap. 7 § SoL, medverka till att de får god vård och fostran och i övrigt gynnsamma uppväxtförhållanden. Möjligheten att skapa och bevara kontakter mellan det placerade barnet och föräldrarna och andra närstående är en högprioriterad uppgift för socialtjänsten.66 En placering av ett barn utanför det egna hemmet får inte innebära att barnets kontakt med andra känslo- mässigt betydelsefulla närstående än föräldrarna skärs av. Om syskon- kontakten av någon orsak skulle avbrytas under en placering så kan syskonrelationen bli svår att återupprätta i vuxen ålder – när den skulle kunna vara en stor tillgång.67 En bruten kontakt med släkt- gemenskapen kan i värsta fall leda till isolering i vuxen ålder.68 Rela- tionen till närstående kan även ha stor betydelse för att barnet ska kunna bevara sin egen kultur och kunna använda sitt eget språk.69 Det finns ett flertal skäl att värna om att barnet får hålla kon- takten med sin familj, bl.a. att: 65Lundström & Sallnäs (2009), s. 58. 2002/03:53 s. 86. 67Socialstyrelsen (2019). Barn i familjehem – umgänge med föräldrar och andra närstående. Kunskapsstöd för bedömningar, s. 26 och (2012), s. 401. 1989/90:28 s. 73. 69Enligt artikel 30 i samt artikel 27 i FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter har barn som tillhör minoriteter rätt att inte förvägras att med andra medlemmar av sin grupp ha sitt eget kulturliv, att bekänna sig till och utöva sin egen religion eller att använda sitt språk. Vidare följer en rätt till icke-diskriminering av artikel 2 i barn- konventionen. –kontakten kan ge barnet en kontinuitet i tillvaron, –barnet får tillgång till identitet och ursprung, –barnet kan komma att återvända hem när samhällsvården upphör, även vid beslut om långvariga placeringar, och –att placeringen blir mer stabil och att risken för sammanbrott i placeringen minskar.70 Barnets kontakt med syskon kan vara särskilt betydelsefull. Både i forskning och praktik har frågan om placerade barns rätt till kontakt med syskon som de inte bor tillsammans med lyfts fram alltmer.71 Syskon kan i många fall ge barnet både stöd, kärlek och en livslång viktig relation. Syskonkontakt kan också skapa kontinuitet i en in- stabil situation.72 Om barnets föräldrar är frånvarande eller inte har förmåga att ge barnet stöd kan barnets relation till syskon utgöra ett mycket betydelsefullt stöd när placeringen upphör och barnet ska klara sig på egen hand. Studier visar att många placerade barn vill ha ännu mer kontakt med sina syskon än vad de har.73 Flera anglosaxiska studier från senare år visar även på positiva resultat när syskon haft kontinuerlig kontakt eller placerats tillsam- mans. Kontakten kan fungera som en skyddsfaktor för psykisk hälsa.74 Placerade barn efterfrågar mer kontakt med syskon I en svensk studie av och Sallnäs har knappt 300 samhällsvårdade barns syn på kontakten med sin ursprungs- familj undersökts. Ungdomarna (13–) frågades hur ofta de träffat sina syskon från ursprungsfamiljen . Här ingick såväl helsyskon som halvsyskon. av ungdomarna uppgav att de hade syskon. Drygt hälften hade något så när regelbunden kontakt med sina syskon, om man med det avser minst eller oftare. Ungdomarna tillfrågades också om de ville har mer kontakt med sina syskon. 70Socialstyrelsen (2019). Barn i familjehem – umgänge med föräldrar och andra närstående. Kunskapsstöd för bedömningar, s. 15. 71SOU 2015:71 s. 230. 72Lundström & Sallnäs (2012), s. 397. 73Socialstyrelsen (2019). Barn i familjehem – umgänge med föräldrar och andra närstående. Kunskapsstöd för bedömningar, s. 25 f. 74Jones (2016) och McBeath m.fl. (2014). () av de som hade syskon uppgav att de ville träffa sina syskon mer. Endast en handfull (mindre än en procent) önskade färre kontakter, resten () tyckte att det var lagom. Skillnaderna var emellertid stora mellan vårdformerna. Bland de ungdomar som var placerade i HVB ville nära två tredjedelar () ha mer kontakt, medan motsvarande siffra för unga i familjehem var 51 pro- cent. Sambandet mellan hur sällan man träffade sina syskon och hur ofta man önskade träffa dem, tycks närmast linjärt. Ju mer sällan man träffade dem desto oftare hade man markerat att man ville ha mer kontakt. Hur man än ser det var det anmärkningsvärt många som inte var nöjda med sina syskonkontakter. Särskilt påtagligt var detta inom HVB-vård, men också det faktum att hälften av familje- hemsungdomarna önskade mer syskonkontakter bör enligt och Sallnäs leda till eftertanke. Ungdomarnas önskan om syskon- kontakt var entydig på ett sätt som skiljde den från hur de såg på kontakter med föräldrar.75 Även av en internationell forskningsgenomgång framgår att flera studier visat att både familjehemsföräldrar och barn lyft fram kon- takten med syskon som mycket viktig. Dessutom visar flera av stu- dierna att barnen önskar träffa sina syskon mer än vad de gör.76 19.7.4Placerade barn ska ges möjlighet till kontakt med föräldrar, syskon och andra närstående Utredningens bedömning: Det är viktigt att arbe- tar för att det placerade barnet ges möjlighet till kontakt med för- äldrar och syskon. Utredningens förslag: ska, i fråga om barn som vårdas i ett familjehem, jourhem, annat enskilt hem, stödboende eller hem för vård eller boende, arbeta för att de ges möjlighet till kontakt med föräldrar, syskon och andra närstående.