sou · H8B359 · 2020-10-19 00:00:00 — Utredningens förslag: bör få i uppdrag att utlysa medel för att mer forskning ska kunna kommersialiseras. Totalt bör ytterligare avsättas för ett utökat veri- fieringsstöd. Det har i dialoger med högskolorna och med några av landets inku- batorer framkommit att det finns ett behov för att kunna stödja vissa typer av idéer innan de bolagiseras. Det handlar om idéer som står inför stora teknikutmaningar eller andra marknads- hinder. Som det är så bolagiseras vissa av idéerna snabbare än de borde, då högskolornas innovationskontor inte kan finansiera bortom (beskrivs närmare i avsnitt 3.3.7). De idéer som bolagi- seras riskerar också medföra att upphovsmännen till idéerna ägna för Steg mot mer effektivt nyttiggörande mycket kraft åt att få ytterligare finansiering, resurser som i stället borde läggas på utveckling. En ytterligare potentiell utmaning för dessa bolag är att få in kunniga ägare med längre investerings- horisont än 5–. Ett överförande av idé till bolag medför också definitivt att stöd för idéutveckling omfattas av EU:s statsstöds- regler. Utredningen anser att dagens verifieringsstöd bör fortsätta att ut- gå och benämns härVFT-1 med samma funktion som . VFT-1 är välfungerande och välanvänt av såväl högskolorna som studenter och forskare. granskade stödet inför nya VFT-medel , vilket inkluderade processerna för stödet. Bedömarna ansåg att VFT-medlen bidrog till att uppnå sina mål om att stödja nyttig- görandet av idéer som uppstår vid högskolorna.2 VFT-2 i figuren nedan är det tidigare VFT+. Denna satsning bör enligt utredningens mening återupptas. I likhet med tidigare bör ut- värderingen av projektförslag ligga på nationell nivå (alltså inte som VFT-1 som ligger på lokal nivå). Totalt skulle behöva avsättas till VFT-2 . VFT-3 skulle likna den satsning som genomförde åren 2007–2016, som då benämndes för VINN verifiering. Vinn veri- fiering hade som syfte att öka mognadsgraden hos projekt från hög- skolor och göra det lättare för externa finansiärer att bedöma kom- mersiell potential, och affärsmässig och teknisk risk. Med denna kunskap som utgångspunkt skulle strategier för kommersialisering och nyttiggörande utvecklas. Total budget för VFT-3 uppskattas till . I likhet med VFT-2 bör hanteringen av VFT3 ske på nationell nivå. Modell över förslag för VFT 300-500 projekt/år 50-100 projekt/år 20-30 projekt/år Källa: Utredningens egen bearbetning i samarbete med referensgrupp 1. Sammantaget föreslår utredningen att verifieringsmedlen utökas från dagens till , på sätt som ovan beskrivits. 2Vinnovas inrapportering till utredningen. Steg mot mer effektivt nyttiggörande utreder om stödet kan ske som villkorslån Utredningens förslag: bör utreda möjligheten att skriva kontrakt med individer och företag, som fått statliga stöd inom ramen för innovationsstödssystemet, som förbinder dem att återbetala hela eller delar av erhållit stöd i vissa fall. Utökade VFT-medel kommer att medföra att fler avancerade lös- ningar från högskolornas verksamhet når ut på marknaden. Detta kommer att kunna ske antingen i form av nya företag eller genom licensiering. Givet lärarundantaget kan det innebära att VFT-medel i förlängningen bidrar till att skapa betydande intäkter till en enskild individ. Utredningen anser att det bör undersökas om det skulle vara möjligt att upprätta ett avtal mellan och bidragsmottagaren där den senare förbinder sig att återbetala hela eller delar av erhållit VFT-medel vid en lyckosam avyttring. Utredningen har förstått att liknande processer redan finns på plats i och . Detta bör kunna överväga inom ramen för befintlig verksamhet. 7.4Genom tematiska satsningar kan kraftsamla (steg 4 i modellen) Utredningens förslag: Regeringen ska besluta om medel för ut- ökade innovationsuppdrag till två eller flera högskolor i sam- verkan. Anslag för det utökade tematiska innovationsuppdraget ska uppgå till 25–. Vissa områden kräver särskild kraftsamling Utredningen har dragit slutsatsen att det inom vissa områden synes finnas behov av större insatser för innovationsstöd än som ges . Ett sätt att göra detta är att från regeringens sida ge ett eller flera högskolor tillsammans utökade innovationskontorsuppdrag men med viss tematisk inriktning. De högskolor som anses vara excep- tionellt framgångsrika i sitt arbete med nyttiggörande kan då ansöka hos om att tillsammans med minst en eller flera andra hög- Steg mot mer effektivt nyttiggörande skolor ges utökade innovationskontor med viss tematisk inriktning. Detta kan exempelvis vara ett innovationskontor för Life science, AI eller materialteknik. Det kan också vara rimligt att tänka sig temat- iska uppdrag fokuserade på olika aspekter av hållbar utveckling. Hade modellen med utökade uppdrag funnits tidigare hade genom- förandet av Agenda 2030 kunnat vara ett tema. Genom regeringens beslut om ett utökat innovationskontorsuppdrag, pekar regeringen på tydliga nationella behov som behöver lösas. Det blir då tydligt för andra finansiärer och aktörer i de olika innovationssystemen var staten vill bygga upp särskild kompetens, vilket kan skapa positiva synergier och nya samarbeten. Genom denna möjlighet till utökade uppdrag tillgodoses också det behov som pekat på finns inom Life science-området. Beslut om utökat uppdrag innebär en process där högskolorna ansöker om att få det utökade uppdraget. Ansökan prövas av oberoende experter på uppdrag av som sedan lämnar en rekommenda- tion till regeringen. Det är förstås också möjligt att regeringen gör egen självständig bedömning av andra behov som kan behöva mötas genom utökade innovationskontorsuppdrag. Sådana behov skulle kunna beskrivas av de så kallade samverkansprogrammen eller ini- tieras på andra sätt. Det avgörande är att regeringen i forskningspro- positionen aktivt tar ställning till om utökade innovationskontors- uppdrag ska ges eller inte och vilken inriktning de i sådana fall bör ha. När regeringen förordnat om det utökade tematiska innovations- kontorsuppdraget erhåller de samverkande högskolorna en väsent- ligt utökad budgetram för ändamålet. Hur stor tilldelningen blir måste variera beroende på olika förutsättningar och behov men en rim- lig utgångspunkt är att tilldelas eller över fyraårsperioden. Med uppdraget föreslås också följa att innovationskontoret blir ansvarigt för att hantera ansökningar om VFT-3 medel (beskrivs i avsnitt 7.3.6). Steg mot mer effektivt nyttiggörande Det utökade tematiska innovationskontorsuppdraget motiveras av skalfördelar. Ett innovationskontor med utökat uppdrag, ska ha kapacitet att ta emot verifierade idéer från andra högskolor och kunna bygga upp en bredare och mer specifik kompetens inom ett visst område. Det kommer att kunna, genom sin storlek, ta fram strukturmaterial och innebära ett kontaktcenter för internationella kontakter. Vidare kommer kontoret kunna dra till sig ytterligare finansiering från andra finansiärer som till exempel Europeiska regio- nala utvecklingsfonden (ERUF) och atrahera privata investeringar i högre utsträckning. Utredningen ser framför sig att det kan finnas maximalt tre stöd i första omgången perioden –2029. Gällande urval av branscher eller segment har utredningen inget förslag men en tumregel kan vara att komplexa processer behöver mer tid och resurser för att kunna utvecklas. Branscher som ställs inför höga regulatoriska krav har svårare att komma ut på marknaden. Typiska sådana som utredningen identifierat finns inom exempelvis life-science, AI och materialteknik. Utredningens samråd med det nationella samverkansprogrammet för hälsa och life-science har be- kräftat att behoven inom life-scienceområdet synes mycket stora. En inspirationskälla för förslaget är satsning på hög- kvalitativa inkubatorer (två utlysningar har genomförts, och ). Ett utökat tematiskt innovationskontorsuppdrag ska kunna erbjuda ett för unikt erbjudande och ha en välfungerande pro- cess med goda kontakter till övrigt stöd för nyttiggörande, regioner, investerare och övrigt näringsliv. Uppdraget innebär inte att inno- vationskontoret ska arbeta regionalt eller med en specifik högskola utan kontoret och dess tjänster ska vara öppet för samtliga forskare, lärare, övrig högskoleanknuten personal och studenter som söker sig till kontoret. Kontorets medarbetare bör emellertid säkerställa att den egna högskolans resurser först är uttömda. Syftet med kontoret är det ska öka möjligheterna för goda idéer att implementeras och att detta ska ske i samarbete med andra aktörer. Utredningen anser att regeringen ska fatta beslut om de utökade uppdragen och att detta ska redovisas i budgetproposition och forsk- ningsproposition. Behoven, särskilt inom life-science är mycket stora och att underlåta att peka ut det utökade uppdraget, är att medvetet säga att resultat från exempelvis life-science inte ska utvecklas i Steg mot mer effektivt nyttiggörande Om efter dialogen med högskolorna bedömer att det inte finns särskilda behov av utökade innovationskontorsupp- drag, redovisas detta. Detta bedöms emellertid av utredningen vara ytterst osannolikt. Verksamheten inom de nu aktuella kontoren följs upp och utvärderas på samma sätt av , som arbetet i de van- liga innovationskontoren. 8 Stödfunktioner och lärande Under arbetet med utredningen har en stor mängd förslag diskuterats med syftet att få såväl högskolor, som studenter och medarbetare vid högskolorna, att i högre grad än värdesätta nyttiggörande av resultat från forskning och annan verksamhet vid högskolorna. Till detta kommer förslag rörande hur som kunskapsnation ska bli bättre på att i mer allmän mening tillvarata akademisk och kvali- ficerad utbildning (särskilt genom nydisputerade) och motsvarande tankar. I det här kapitlet redovisas de bedömningar och förslag utredningen av tidsskäl kunnat prioritera. Kapitlet börjar med ett avsnitt om hur arbetet med immateriella tillgångar bör bedrivas mer strategiskt. Därefter följer ett förslag om ett nationellt center för entreprenörskap. Avsnitten efter är förslag för kartläggning av högskoleanställdas rörlighet på arbetsmarknaden och ett om kartläggning av hinder för nyttiggörande. Kapitlet av- slutas med förslag om hur landets forskningsråd bör arbeta med nyttiggörande. 8.1Ett mer strategiskt arbete om immateriella tillgångar 8.1.1Högskolornas strategier för immateriella rättigheter Utredningens förslag: Högskolorna ges i uppdrag att ta fram högskolespecifika strategier för hantering av immateriella till- gångar. Utredningens syn på lärarundantaget beskrivs i kapitel 2. Lärar- undantaget beskrivs i betänkandets avsnitt 3.1.3. Efter att ha tagit del av svenska högskolors strategier för imma- teriella rättigheter kan utredningen konstatera att den situation 2012-års innovationsstödsutredning beskrev i stort kvarstår. En högskola, som sticker ut i positiv mening, är . Som beskrivs i avsnitt 3.4.2 driver tillsammans med en IP-nod för immate- riella rättigheter. Utredningen anser att samtliga svenska högskolor bör ta fram strategier för hur de kan stödja sina studenter, dokto- och forskare i processen att skydda de immateriella tillgångar som uppstår vid högskolorna men också hur högskolan kan skydda immateriella rättigheter den själv förfogar över eller kan komma att förfoga över. Detta ska ske på marknadsmässiga villkor. Arbetet ska även inkludera växtförädlarrätten. I strategierna går högskolan igenom vilka skyddsvärda resultat som uppkommer och kan uppkomma vid högskolan, bedömer vikten av att skydda dessa resultat och vilka åtgärder som lämpligen bör vid- tas. För högskolor som har samarbeten med myndigheter, företag eller andra organisationer från länder med intressen av ökad kunskap om icke-offentliga uppgifter i , forskning av känslig natur eller andra uppgifter som det annars inte vore naturligt att ge till före- trädare för den staten eller organisationen, blir detta extra viktigt. 8.1.2PRV ska fortsatt arbeta med kompetenshöjande insatser inom immaterialrätt Utredningens förslag: PRV föreslås få ett fortsatt uppdrag att tillhandahålla utbildning och ökad kunskap kring immaterial- rättsliga frågor vid högskolorna. Nyttiggörande av forskningsresultat förutsätter i princip aktiva ageranden kring immateriella rättigheter, vare sig det gäller publi- cering, licensiering eller uppstartande av ett företag. Enligt flera aktörer som utredningen kommit i kontakt med, däribland företrä- dare för innovationskontoren, framgår att de som ska fatta beslut om hur deras forskningsresultat ska användas ofta har låg kunskap om immaterialrätt. Med få undantag kan de förstå vilka immaterial- rättsliga konsekvenser det kan få att skicka en artikel till den ena eller den andra tidskriften om den nya idén är en ny innovation. riskerar att heller inte ha förståelse för när och om det finns behov av ansökning om industriellt rättsskydd. Än mindre har de full- ständig förståelse för hur affärsmodeller kan behöva byggas med rättigheter som grund. Den ovan anförda kunskapsbristen kan medföra att resultat kan gå förlorade. Fel beslut kan göra att intrång görs i andras rättigheter och/eller att resultat aldrig kan nyttiggöras. Det centrala är inte att alla forskare ska bli experter på immaterialrätt själva. Det centrala är att de når en kunskapsnivå som gör att de kan inse när de borde fråga om hjälp och kan formulera den frågan, samt att hjälp finns att tillgå. PRV har till regeringen inför kommande innovations- och forsk- ningspropositionen föreslagit att myndigheten ska få ett utökat man- dat att bli ett kunskapsnav för immateriella rättigheter. Utredningen har inga synpunkter för hur en central funktion för immateriella rät- tigheter ska se ut, men anser att det bör undersökas hur högskolor- nas samarbete med PRV kan stärkas ytterligare. Stärkandet av PRV måste ske varsamt så att det inte tränger undan aktörer som är verk- samma inom området . Utbildningar i immaterialrätt bör ske på alla nivåer och vara del av de entreprenörskapsutbildningar som utredningen föreslår (se avsnitt 8.2). Utredningen väljer särskilt att lyfta fram utbildningar i immaterialrätt eftersom detta är grundläggande för att skydda och nyttiggöra den kunskap som uppstår i . Åren 2016–2019 hade och gemensamt ett uppdrag av regeringen att genomföra insatser för kunskapsutveckling och en förbättrad förståelse för och hantering av immateriella tillgångar hos offentliga aktörer, näringsliv och allmänhet (N2016/02167/IF). De delar av uppdraget som vände sig till PRV omfattade insatser för att sprida information och höja kunskapen om immateriella tillgångar samt en kartläggning av upphovsrättsintrång och insatser för att värna upphovsrätten i den digitala miljön. Utredningen anser att de delar som omfattade infor- mationsspridning bör fortsätta och att PRV ska få ett förnyat regeringsuppdrag, men den här gången fokuserat mot högskolorna och deras medarbetare. I det uppdraget bör ingå att på en strukturell nivå utbilda och informera om tillämpliga statsstödsbestämmelser och vilken effekt dessa har inom immaterialrättens område för högskolorna och deras medarbetare. 8.1.3Arbetsgivarverkets långsiktiga arbete med immaterialrätt Utredningens förslag: förslås ges ett uppdrag att tillsammans med högskolorna och arbetstagarorganisatio- nerna bedriva ett långsiktigt arbete för att öka forskares, dokto- och andra anställda vid högskolans kunskap om im- materialrättsliga frågor. Ett samarbete bör ske med . För att ta ett samlat grepp om hur såväl högskolornas som deras anställdas kunskap i immaterialrättsliga frågor kan utvecklas, före- slås få i uppdrag att tillsammans med högskolorna och berörda av arbetsmarknadens parter se över vilka åtgärder som kan vidtas för att utöka högskoleanställdas kunskap om immaterial- rätt. Det kan finnas möjligheter inom ramen för olika avtal eller andra partsgemensamma lösningar. PRV:s uppdrag (se avsnitt 8.1.2) kan lämpligen synkroniseras mot detta. I arbetet för ökad immaterial- rättslig kunskap bör ett samarbete ske med förenade student- kårer för att på så sätt även nå studenterna. Utredningen har haft omfattande kontakter med företrädare för arbetsmarknadens parter, såsom större delar av förhandlingskollek- tivet SACO-S, , samt Svensk Näringsliv, Teknik- företagen och Innovationsföretagen. Till detta kommer som redo- visas i kapitel 2 en stor mängd möten med andra organisationer, företag och enskilda. En röd tråd som gått genom samtliga möten är behovet av att bättre kunna ta tillvara olika immaterialrättsliga frågor vid landets högskolor vid ett bibehållet lärarundantag. Genom de förslag som lämnas i övrigt inom denna utredning skapas former för immaterialrättstöd på övergripande nivåer och ett mer strategiskt arbete av högskolorna. Det återstår dock ett stort behov av att mer individuellt höja kompetensen inom området för olika anställda vid högskolorna. Ett sätt att göra detta är inom ramen för arbetsmark- nadens parters förhandlingsarbete, på olika sätt. Ett annat sätt är att högskolorna som arbetsgivare tar ett ansvar för höjd kompetens inom området för sina medarbetare, bland annat genom stöd med kunskapshöjande insatser. Detta kan då bli aktiviteter i den imma- terialrättsstrategi högskolorna föreslås ges i uppdrag att ta fram (se avsnitt 8.1.1). För medarbetare som arbetar mer direkt i holding- bolagen föreslås därutöver stöd ges genom det gemensamt ägda Finansieringsbolaget (som beskrivs avsnitt 9.3). 8.1.4Ett utökat stöd för statsstödsrättsliga och immaterialrättsliga frågor Utredningens förslag: Inom det särskilda bolag (Finansierings- bolaget – se avsnitt 9.3) som föreslås inrättas av högskolorna i landet, finns statsstödsrättslig kompetens, liksom immaterialrätts- lig sådan. Stöd till högskolornas uppbyggnad av immaterialrättslig kompetens ges därutöver av . De strategier för immateriella rättigheter högskolorna tar fram visar hur högskolorna kommer säkerställa att immaterialrättsliga frågor hanteras på bästa sätt. Inom innovationsstödssystemet förekommer en stor mängd finansi- ella transaktioner men dessa är väl kända, transparenta och sker på sätt som utredningen bedömer vara återkommande och äga rum på beprövade sätt. Detta hänger också samman med att de belopp som totalt sett finns inom systemet är begränsade – inklusive medel till innovationskontoren . Även med de reformer som föreslås av utredningen kommer de finansiella resurserna vara begränsade. Bedömningen är därför att risken för fel- aktig hantering av statens medel ur ett statsstödsrättsligt perspektiv är liten, inom det högskolenära innovationsstödssystemet, såvitt avser hantering av utbetalningar till objekt som omfattas av statsstödsregel- verket. Risker bedöms däremot finnas inom ramen för forskningsverk- samheten vid högskolorna i stort. Det hänger samman med att patenträtt och viss upphovsrätt genom det ska lärarundantaget i ansetts tillhöra den enskilde läraren och inte högskolan, vilket medför att det ytterst ofta ankommer på berörd lärare att i avtalsförhandlingar säkerställa att immateriella rättigheter hanteras på bästa möjliga sätt. Det är också hen som i det fortlöpande forsk- ningsprojektet ansvarar för kontakter med samarbetspartners och för ekonomisk redovisning och uppföljning. Vissa högskolor har stödresurser tillgängliga för att hantera avtalsskrivning m.m. på bästa möjliga sätt och hjälpa läraren. De flesta högskolor har också i sina delegationsordningar regler som anger vem som har rätt att teckna olika sorters avtal inom forskningssamarbeten. Detta oaktat ankom- mer det på den enskilde läraren att själv tillämpa avtal och därutöver olika regelverk, såsom . Företrädare för högskolorna och andra fackmyndigheter har framfört att det finns en risk för att överlåtelser eller licensieringar sker inom ramen för forskningssamarbeten som i sig skulle kunna omfattas av statsstödsregelverket. Utredningens bedömning är att denna risk – inom ramen för ett system med bibehållet lärarundantag –inte bäst minskas eller hanteras genom nya regler eller annan form av ökad styrning, utan genom ökad kunskap och ökat stöd till såväl berörda lärare som högskolor och holdingbolag. I annan del av utred- ningen har föreslagits att högskolorna ska ta fram immaterialrätts- strategier för att få en bättre kontroll på de immateriella värden som hanteras av högskolan och dess anställda och öka kunskapen om immaterialrättsrelaterade frågor hos berörda. Till stöd i det arbetet föreslås finnas PRV genom sitt uppdrag att ge stöd i immaterial- rättsliga frågor (i form av kunskapshöjande insatser snarare än enskild rådgivning). Lika stort behov finns, särskilt hos innovationskontoren, annat forskarnära administrativt stöd och holdingbolagen, av ökad kunskap om statsstödsrättsliga frågor. Ett sådant stöd kan i den styr- ningsmodell för holdingbolagen som utredningen föreslår, placeras i det gemensamma bolaget. Stödet kan ges till holdingbolagen och högskolorna inom ramen för det samhällsuppdrag om ett kommersi- ellt nyttiggörande, som även bolaget föreslås ha. Det stöd som efter- frågas av högskolorna och holdingbolagen handlar om att veta när transaktioner uppstår eller kan uppstå som omfattas av statsstöds- regelverket, att upprätta olika mallar och biträda i olika förhand- lingar, vara ett stöd i dialog med EU-aktörer, internationella aktörer eller näringslivsaktörer på olika arenor. upp- levs inte som helt lätt att tillämpa. Med de förslag utredningen lämnar är bedömningen att utred- ningen på sätt direktivet angett inte bara tagit hänsyn till statsstöds- regelverket i förslag som rör innovationsstödets utformning och finansiering, utan också lämnar förslag som stärker det högskolenära innovationsstödssystemets kompetens inom statsstödsfrågor. 8.2Inrättandet av ett nationellt center för entreprenörskap Utredningens förslag: Ett nationellt centrum för entreprenör- skap inrättas, som ges uppdraget att höja kunskapen om entre- prenörskap vid svenska högskolor. Det nationella centret ska utlysas i konkurrens av och måste delas mellan minst en högskola och en extern aktör. Utredningen har dragit slutsatsen att olika åtgärder behöver vidtas för att på flera olika sätt stimulera en attitydförändring och etablera en kultur vid landets högskolor där ett ökat nyttiggörande är positivt och eftersträvansvärt. Detta är huvudsyftet med den så kallade trapp- stegsmodellen och med de utvecklade verktyg utredningen föreslår. Oaktat detta finns det enligt utredningens mening också ett stort behov av att öka kunskapen om entreprenörskap och företagande i sig, för att studenter och medarbetare vid högskolorna ska få en ökad kunskap om vad detta innebär och hur det sker. Sådana utbildningar sker redan vid några av landets högskolor och med varierande framgång. Utredningens bedömning är dock att det såväl bland med- arbetare vid högskolorna som hos en del företrädare för högskolor finns brister i legitimitet kring frågor om företagande, behovet av ett ökat sådant och att detta är bra för såväl , som för många individer. En sådan kulturell fråga bedömer utredningen behöva för- ändras och det behöver ske på ett mer strukturellt sätt än som sker . Entreprenörskap är mer än företagande Entreprenörskap handlar inte bara om företagande, utan också om att våga ta risker och skapa lösningar. Enligt Entreprenörskapsutred- ningen definieras entreprenörskap som följer: Entreprenörer är ekonomins förändringsagenter och bidrar till för- nyelse och dynamik oavsett var de verkar. Avser entreprenörskapet en nyetablering tar entreprenören risken för verksamheten och ansvarar också för resultatet av verksamheten.1 1SoU 2016:72, s. 42 f. Entreprenörskap handlar om där det handlar det om att våga ta risker för att skapa lösningar som bidrar till ekonomisk utveckling eller på andra sätt till en förbättring av levnadsvillkor. Att etablera en hög- skola som andas entreprenörskap och nyttiggörande är en lång pro- cess som kräver arbete på alla nivåer. Det är viktigt att bidra till lärande och förse studenter och forskare med verktyg med vilka de kan utveckla sin förmåga att vara entreprenörer.