sou · H8B351 · 2020-09-02 00:00:00 — Utredningen anser sammantaget att det i en särskild paragraf i den nya lagen bör anges att om parterna inte avtalat om annat ska en vara med digitala delar tillhandahållas med den senaste versionen av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten som fanns tillgänglig vid avtalets ingående. Några sådana särskilda krav på avtalets tydlighet som gäller beträffande avvikelse från de objektiva krav som behandlats i föregående avsnitt är inte aktuellt att överväga redan av det skälet att detta skulle avvika från regleringen i artikel 8.6 i direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll. 5.3.1De grundläggande bestämmelserna om fel på varan Förslag: I en särskild paragraf införs de grundläggande bestämmelserna om vad som utgör fel på varan. Där anges att varan är felaktig om den avviker från de avtalade eller objektiva kraven på varan. En upplysning tas in om att det i en särskild paragraf finns regler som innebär att en vara som avviker från de objektiva kraven ibland inte är felaktig. I paragrafen placeras vidare bestämmelsen i konsumentköplagen om att fel föreligger om säljaren före köpet underlåtit att upplysa köparen om vissa förhållanden. Skälen för förslaget: Enligt 16 § tredje stycket konsumentköplagen ska en vara anses felaktig om den avviker från vad som föreskrivits om kraven på varan. Den ska alltså leva upp till avtalad standard, åtföljas av de anvisningar som behövs, vara ägnad för såväl de ändamål för vilka varor av samma slag normalt används som de särskilda ändamål som kan vara aktuella, stämma överens med säljarens beskrivning och eventuella prover och modeller samt ha relevant förpackning. Vidare ska den anses felaktig om säljaren före köpet har underlåtit att upplysa köparen om ett sådant förhållande rörande varans egenskaper eller användning som han kände till eller borde ha känt till och som köparen med fog kunde räkna med att bli upplyst om, under förutsättning att underlåtenheten kan antas ha inverkat på köpet. Slutligen ska varan anses felaktig om den i något annat avseende avviker från vad köparen med fog kunnat förutsätta. I artikel 5 i varudirektivet, som behandlar varors avtalsenlighet, anges att säljaren ska tillhandahålla varor som uppfyller de krav på varan som anges i direktivet. I artikel 10.1 anges att säljaren ska svara för all bristande avtalsenlighet. Direktivet är alltså uppbyggt så att avvikelse från direktivets krav på varan utgör ett fel för vilket säljaren Även i den nya lagen bör således föreskrivas att varan ska anses felaktig om den avviker från de i lagen angivna kraven på den. När det gäller fel till följd av säljarens underlåtenhet när det gäller upplysningar saknas någon direkt motsvarighet i varudirektivet. I skäl 20 i direktivet anges emellertid att det även fortsättningsvis bör stå medlemsstaterna fritt att reglera informationsskyldigheten för säljaren i samband med ingående av avtalet eller säljarens skyldighet att varna konsumenten om till exempel vissa egenskaper hos varan. Mot den bakgrunden bör dagens bestämmelse kunna föras in i den nya lagen, något som framstår som önskvärt ur konsument- skyddssynpunkt. I fråga om konsumentköplagens bestämmelse om fel när varan i något annat avseende avviker från vad köparen med fog kunnat förutsätta bedömer utredningen däremot att den inte behövs när nu bestämmelserna om kraven på varan byggs ut till följd av direktivet. Den bör heller inte föras in mot bakgrund av att direktivet uttömmande reglerar de objektiva kraven på varan. Någon ändring i sak förutses inte. De objektiva kraven kan under vissa förutsättningar avtalas bort, vilket i föregående avsnitt föreslås regleras i en särskild paragraf. En upplysning om den paragrafen bör tas in i den grundläggande felparagrafen. 5.3.2Fel på varan på grund av brister när det gäller uppdateringar Förslag: I en ny paragraf föreskrivs att en vara med digitala delar också ska anses felaktig om säljaren underlåter att säkerställa att köparen informeras om och tillhandahålls de uppdateringar som är nödvändiga för att upprätthålla avtalsenligheten hos varan. Den tidsperiod under vilken säljaren ska säkerställa avtalsenligheten ska vid ett enskilt tillhandahållande av de digitala delarna vara den tid som köparen med fog kan förutsätta och vid ett kontinuerligt tillhandahållande den avtalade perioden, dock efter det att varan med digitala delar avlämnades. Säljarens ansvar ska inte gälla om köparen har underlåtit att installera de tillhandahållna uppdateringarna inom skälig tid, under förutsättning att säljaren har informerat köparen om att uppdateringen finns att tillgå och om konsekvenserna av utebliven installation. Varken konsumentens underlåtenhet eller den felaktiga installationen får ha berott på brister i de anvisningar som behövts för installationen. En avvikelse ska inte anses utgöra fel under samma förutsättningar som gäller i fråga om de objektiva kraven. En hänvisning görs till den paragraf som reglerar detta. Skälen för förslaget: I artikel 7.3 i varudirektivet regleras vissa skyldigheter för säljaren när det gäller uppdateringar av de digitala delarna i en vara med digitala delar. Bakgrunden är att den digitala miljön för sådana varor är i förändring. Uppdateringar är ett nödvändigt verktyg för att säkerställa att varorna under sin livslängd fungerar på samma sätt som de gjorde vid leveranstidpunkten. De kan ofta utföras på distans via internet. Mot den bakgrunden har ansetts att säljaren bör ha vissa skyldigheter när det gäller uppdateringar. (Se för det anförda skäl 31.) Säljaren ska enligt artikel 7.3 säkerställa att köparen informeras om och tillhandahålls de uppdateringar som är nödvändiga för att upprätthålla avtalsenligheten hos varan. Tidsperioden för säljarens skyldighet varierar beroende på vilken typ av avtal det är fråga om. Om de digitala delarna ska tillhandahållas genom ett enskilt tillhandahållande (som även innefattar fall av tillhandahållande vid en rad sådana) gäller skyldigheten den tid som konsumenten skäligen kan förvänta sig (artikel 7.3 a). Hur lång den tidsperioden är beror på typ av varor och digitala delar och syftet med dem (jämför även skäl 31). Om de digitala delarna enligt avtalet ska tillhandahållas kontinuerligt så gäller skyldigheten i stället den avtalade perioden, dock från köpet eller den som medlemsstaten väljer (artikel 7.3 b jämförd med artiklarna 10.2 och 10.3). Enligt artikel 7.4 gäller inte säljarens skyldighet avseende uppdateringar om konsumenten underlåter att inom skälig tid installera uppdateringar under förutsättning att (a) säljaren informerat konsumenten om att uppdateringen finns att tillgå och om konsekvenserna av underlåtenhet att installera den och att (b) varken konsumentens underlåtenhet eller den felaktiga installationen beror på brister i installationsanvisningarna. Om säljaren inte lever upp till sina skyldigheter avseende uppdateringar utgör det bristande avtalsenlighet. Det ska dock vara möjligt att under samma förutsättningar som gäller i fråga om de objektiva kraven avtala om avsteg från kraven på uppdateringar (artikel 7.5). I konsumentköplagen finns inte några bestämmelser om säljarens skyldigheter med avseende på uppdateringar. En särskild paragraf om detta bör införas i den nya lagen. Den bör utformas som en felbestämmelse och i övrigt i nära anslutning till direktivets text. När det gäller den minsta tidsperiod som säljarens skyldigheter avseende uppdateringar ska gälla vid kontinuerligt tillhandahållande av de digitala delarna bör den vara lika lång som säljarens ansvarsperiod avseende sådana varor, det vill säga (se avsnitt 6.1). En hänvisning bör tas in till den paragraf som reglerar förutsättningarna att avtala om avvikelse från de objektiva kraven. 5.3.3Begagnade varor som säljs på auktion Förslag: De objektiva kraven och bestämmelserna om fel vid bristande uppdateringar ska inte gälla när begagnade varor säljs på en viss typ av auktion. En sådan vara ska anses felaktig, om den är i sämre skick än köparen med hänsyn till varans utropspris och övriga omständigheter med fog kunde förutsätta. En definition tas in avseende den typ av auktion som träffas av bestämmelsen. Därmed avses en försäljningsmetod där säljaren genom ett öppet budgivningsförfarande som sköts av en auktionsförrättare bjuder ut varor till försäljning till köpare som har möjlighet att personligen närvara vid försäljningen, och där den som lämnar det vinnande budet är skyldig att köpa varan. Bedömning: Det är inte möjligt att i den nya lagen införa en generell regel om försäljning av varor i ”befintligt skick”. Skälen för förslaget och bedömningen: I 17 § konsumentköplagen finns en bestämmelse om när en vara ska anses felaktig om den har sålts i ”befintligt skick” eller med ett liknande allmänt förbehåll. ska då anses felaktig, om den är i sämre skick än köparen med hänsyn till varans pris och övriga omständigheter med fog har kunnat Vidare föreskrivs att en begagnad vara som har sålts på en auktion, där köpare har möjlighet att personligen närvara vid försäljningen, ska anses såld i ”befintligt skick”, varvid hänsyn ska tas till utropspriset. Av de beskrivna bestämmelserna framgår att det är möjligt att sälja en vara (i vart fall en begagnad sådan) med ett mer allmänt förbehåll, som att den säljs i ”befintligt skick” och att det innebär att varan inte behöver fullt ut leva upp till de krav som generellt ställs på varor. Enligt varudirektivet krävs emellertid beträffande flertalet varor större tydlighet för att avvikelse från de objektiva kraven ska vara möjligt (se artikel 7.5, jämför avsnitt 5.2.2 ovan). Bedömningen är därför att det inte är möjligt att i den nya lagen införa en generell bestämmelse om lägre krav på varor om de säljs i ”befintligt skick”. När det gäller begagnade varor som säljs på auktion har medlemsstaterna dock enligt artikel 3.5 a möjlighet att göra undantag från direktivets tillämpningsområde. Direktivet definierar i artikel 2.15 den typ av auktion som undantaget kan träffa. Det som avses är en försäljningsmetod där säljaren bjuder ut varor eller tjänster till försäljning till konsumenter, vilka personligen närvarar eller ges möjlighet att närvara vid auktionen, genom ett öppet budgivningsförfarande som sköts av en auktionsförrättare och där den som lämnar det vinnande budet är skyldig att köpa varorna eller tjänsterna. Direktivets reglering gör det möjligt att i den nya lagen föra in bestämmelser om försäljning på auktion som i huvudsak motsvarar dagens bestämmelser. Den möjligheten bör utnyttjas. För att säkerställa överensstämmelse med direktivet bör direktivets definition av begreppet auktion tas in i lagtexten. I artikel 3.5 anges i sista stycket att om medlemsstaterna undantar försäljning på auktion från tillämpningsområdet ska tydlig och uttömmande information om att rättigheterna enligt direktivet inte gäller göras lätt tillgänglig för konsumenter. Det kommer att följa direkt av den nya lagen vad som gäller vid försäljning på den aktuella typen av auktioner. Det bör vara tillräckligt för att möta direktivets krav i denna del att i sin information om lagen tar upp vad som gäller vid försäljning på auktion. 5.3.4Konsumentköplagens övriga bestämmelser om fel på varan flyttas till den nya lagen Förslag: Till den nya lagen flyttas konsumentköplagens bestämmelser om fel till följd av felaktig installation eller vid varor som är bristfälliga från säkerhetssynpunkt, om fel vid avvikelser i förhållande till marknadsföringsuppgifter eller vid underlåtenhet att lämna viss information och om rättsliga fel. Vissa justeringar görs för att uppnå överensstämmelse med varudirektivet. Skälen för förslaget: I konsumentköplagen finns ytterligare ett antal paragrafer som reglerar vissa specifika typer av fel. I 16 a § finns bestämmelser om fel till följd av felaktig installation som tillhandahålls av säljaren, i 18 § om fel när varan är bristfällig från säkerhetssynpunkt, i 19 § om fel vid avvikelser i förhållande till marknadsföringsuppgifter eller vid underlåtenhet att lämna viss information samt i 21 a § om rättsliga fel. Samtliga dessa bestämmelser framstår som angelägna att behålla. De bör föras in i den nya lagen om det är möjligt med hänsyn till varudirektivet, i förekommande fall med de ändringar som direktivet föranleder. I artikel 8 a i varudirektivet regleras att säljaren ska svara för brister till följd av felaktig installation om installationen utgör en del av köpeavtalet och utfördes av säljaren eller under säljarens ansvar. Artikeln motsvarar regleringen i 16 a § konsumentköplagen, som alltså kan flyttas över till den nya lagen. Enligt artikel 8 b ska säljaren svara för fel till följd av bristfällig installation även i vissa andra situationer. Så är fallet om det är köparen som har utfört installationen och den felaktiga installationen beror på bristfälliga anvisningar för installationen som har tillhandahållits av säljaren. Om det är fråga om varor med digitala delar ska säljarens ansvar också gälla när de bristfälliga anvisningarna har tillhandahållits av leverantören av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Det finns i konsumentköplagen inte någon motsvarighet till regleringen i artikel 8 b. För att uppfylla direktivets krav bör en sådan reglering föras in i den nya lagen. Någon motsvarighet till 18 § konsumentköplagen om varor som är bristfälliga från säkerhetssynpunkt finns inte i direktivet. 18 § utgör dock en del i det regelkomplex som ska motverka att farliga varor finns på marknaden. Den lagstiftningen är till stor del harmoniserad inom EU. I skäl 18 i varudirektivet anges att direktivet inte ska påverka nationell rätt i den mån de berörda frågorna inte regleras i direktivet, bland annat när det gäller varors laglighet. Sammantaget bör det vara möjligt att införa en regel motsvarande 18 § även i den nya lagen. Enligt artikel 7.1 d i varudirektivet ska offentliga uttalanden som gjorts av eller på uppdrag av säljaren eller av andra personer i tidigare led i transaktionskedjan, inbegripet tillverkaren, särskilt i reklam eller på märkningar beaktas vid bedömningen av om varan har de egenskaper m.m. som konsumenten rimligen kan förvänta sig. I artikel 7.2 regleras att säljaren inte ska vara bunden av de angivna offentliga uttalandena om säljaren visar att han eller hon inte kände till och rimligen inte kunde känna till det offentliga uttalandet, att uttalandet vid avtalets ingående hade rättats på samma sätt eller på ett jämförbart sätt som det på vilket uttalandet gjordes eller att beslutet att köpa varorna inte kunde ha påverkats av det offentliga uttalandet. Direktivets reglering överensstämmer i allt väsentligt med den som finns i 19 § första–tredje styckena konsumentköplagen. Den regleringen bör därför flyttas över till den nya lagen. För att uppnå full överensstämmelse med direktivet bör dock den förändringen göras att det anges att en rättelse måste göras ”på ett sätt som är likvärdigt med det sätt som uppgifterna först lämnades”, i stället för, som , ”på ett tydligt sätt”. Regleringen i 19 § fjärde stycket konsument- köplagen om fel vid underlåtenhet att lämna viss information saknar motsvarighet i varudirektivet. Den bör dock ändå kunna föras in i den nya lagen med motsvarande resonemang som förts ovan rörande varor som är bristfälliga från säkerhetssynpunkt. Varudirektivet reglerar i artikel 9 vissa aspekter av tredje parts rättigheter, vilket i stort sett motsvarar det som i konsumentköplagen benämns rättsliga fel. Enligt artikel 9 ska medlemsstaterna säkerställa att konsumenten har rätt till direktivets avhjälpandeåtgärder om en begränsning till följd av en kränkning av en rättighet som tillkommer tredje part, särskilt immateriella rättigheter, förhindrar eller begränsar den användning av varorna som ska kunna ske med beaktande av regleringen av krav på varan. Ett undantag finns för medlemsstater med viss typ av nationell lagstiftning som inte är aktuellt för svensk del. Bestämmelserna i 21 a § konsumentköplagen tar sikte på att varan har någon typ av sakrättslig belastning, som äganderätt, panträtt eller retentionsrätt. Det är möjligt att avtala om att varan säljs med en sådan belastning; om så sker föreligger inte fel. Det är oklart i vilken utsträckning bestämmelserna kan tillämpas på situationen att tredje mans immaterialrätt medför hinder för köparen att använda varan på avsett sätt. När det gäller de sakrättsliga belastningarna bör det vara möjligt att i den nya lagen införa en reglering som motsvarar den i 21 a §. Artikel 9 behandlar fall då användning inte kan ske på sätt som följer av regleringen om krav på varan. Det bör innebära att avtal kan träffas rörande belastning i form av en tredjemansrättighet i samma utsträckning som annars, det vill säga med särskilda krav på tydlighet i fråga om objektiva krav och annars på vanligt sätt. För att säkerställa ett korrekt genomförande av direktivet bör det i paragrafen uttryckligen anges att det också utgör ett rättsligt fel om tredje mans immaterialrätt begränsar användningen av varan på ett sätt som köparen inte med fog kunnat förutsätta. 5.4Genomförande av bestämmelserna om avtalsenlighet och fel i direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll 5.4.1Hänvisningar till bestämmelserna om varor Förslag: Hänvisningar görs till bestämmelserna om krav på varan och till huvudregeln om fel på varan, med undantag för bestämmelsen om att fel föreligger om säljaren före köpet underlåtit att upplysa köparen om vissa förhållanden. Vidare görs hänvisningar till bestämmelserna om fel vid avvikelser i förhållande till marknadsföringsuppgifter, dock inte till bestämmelsen om fel vid underlåtenhet att lämna viss information, och om rättsliga fel. Därutöver görs en hänvisning till bestämmelserna om fel till följd av brister när det gäller uppdateringar, med den skillnaden att näringsidkarens skyldighet vid ett kontinuerligt tillhandahållande av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten under en period endast gäller . Slutligen görs en hänvisning till bestämmelserna om förutsättningarna för att avvika från de objektiva kraven och från kraven vad gäller uppdateringar. Skälen för förslaget: I artikel 7 i direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll regleras de avtalade (subjektiva) kraven på digitalt innehåll och digitala tjänster. Artikeln är i det närmaste likalydande med artikel 6 i varudirektivet, med det tillägget att även kundstöd enligt avtalet nämns i artikel 7 c. Artikeln bör kunna genomföras genom en hänvisning till de bestämmelser som genomför artikel 6 i varudirektivet. De objektiva kraven på det digitala innehållet och de digitala tjänsterna regleras i artikel 8 i direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll. Artikel 8.1 motsvarar i sak artikel 7.1 och 7.2 i varudirektivet, dock anges att överensstämmelse ska föreligga med eventuella försöks- eller förhandsversioner i stället för de prover eller modeller som varudirektivet nämner. Det bör vara möjligt att genomföra artikel 8.1 genom hänvisning till de bestämmelser som genomför artikel 7.1 och 7.2 i varudirektivet, det vill säga bestämmel- serna om objektiva krav på varan respektive om fel vid avvikelser i förhållande till marknadsföringsuppgifter. Eftersom någon motsvarighet till skäl 20 i varudirektivet inte finns bör någon hänvisning inte göras till bestämmelsen som behandlar underlåtenhet att lämna viss information. Artikel 8.2 och 8.3 i direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll behandlar näringsidkarens skyldigheter vad gäller uppdateringar. Artiklarna motsvarar artikel 7.3 och 7.4 i varudirektivet med den skillnaden att någon minsta tid inte ska gälla för skyldigheten vid avtal om kontinuerligt tillhandahållande . I de fallen ska alltid avtalstiden gälla. Artiklarna bör kunna genomföras genom en hänvisning till bestämmelserna om fel till följd av brister i uppdateringar men med ett undantag som klargör att någon minsta tid inte gäller vid kontinuerligt tillhandahållande. I artikel 8.5 i direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll finns en bestämmelse som motsvarar artikel 7.5 i varudirektivet och som alltså möjliggör avvikelser från de objektiva kraven i vissa fall, liksom från kraven vad gäller uppdateringar. bestämmelserna som behandlar den möjligheten när det gäller varor bör införas. Enligt artikel 8.6 i direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll ska digitalt innehåll eller en digital tjänst tillhandahållas i den senaste version som fanns tillgänglig då avtalet ingicks, om parterna inte avtalat om annat. En hänvisning bör tas in till de bestämmelser där detta regleras såvitt avser de digitala delarna i en vara med digitala delar. När det gäller uppbyggnaden av felansvaret är den densamma i direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll som i varudirektivet. Artiklarna 6, 11.2 och 11.3 i direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll motsvarar artiklarna 5 och 10.1 i varudirektivet. Om det digitala innehållet eller den digitala tjänsten inte lever upp till de krav direktivet ställer föreligger alltså fel och näringsidkaren svarar för det felet. En hänvisning bör mot den bakgrunden göras till de grundläggande bestämmelserna om fel på varor. Någon motsvarighet till skäl 20 i varudirektivet finns emellertid inte. Det bör därför inte göras någon hänvisning till bestämmelsen om att fel föreligger om säljaren före köpet underlåtit att upplysa köparen om vissa förhållanden. I artikel 10 i direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll finns en bestämmelse som är likalydande med den om tredje parts rättigheter i artikel 9 i varudirektivet. Bestämmelsen bör genomföras genom en hänvisning till bestämmelserna om rättsliga fel avseende varor. 5.4.2Separata bestämmelser om fel på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten Förslag: Ett fel på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten som uppkommer till följd av felaktig integration, det vill säga vid en brist i sammankopplingen eller integreringen med konsumentens hårdvara, programvara eller nätanslutningar, ska anses utgöra ett fel om innehållet eller tjänsten har integrerats av näringsidkaren eller av någon annan för dennes räkning. Detsamma ska gälla om konsumenten har utfört integrationen och den felaktiga integrationen beror på bristfälliga anvisningar för integrationen som har tillhandahållits av näringsidkaren. Skälen för förslaget: Ett fel på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten kan uppkomma till följd av felaktig integration, det vill säga vid en brist i sammankopplingen eller integreringen med konsumentens hårdvara, programvara eller nätanslutningar (se artikel 2.4 och 2.9 i direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll). Enligt artikel 9 ska bristande avtalsenlighet till följd av felaktig integration i konsumentens digitala miljö anses som bristande avtalsenlighet om integreringen utfördes av näringsidkaren eller under dennes ansvar eller om integrering skulle utföras av konsumenten och den felaktiga integrationen beror på bristfälliga instruktioner som näringsidkaren har tillhandahållit. Motsvarande bestämmelser saknas i varudirektivet och i lagens bestämmelser om varor. Genomförande bör därför ske genom att en separat paragraf om felaktig integration införs. Förslag: Konsumentköplagens reglering av tidpunkten för bedömningen av om fel föreligger flyttas till den nya lagen med vissa ändringar och tillägg. En särbestämmelse införs avseende tidpunkten för felbedömningen när det gäller de digitala delarna i en vara med digitala delar som ska tillhandahållas kontinuerligt . Då ska säljaren svara för bristande avtalsenlighet hos de digitala delarna , dock minst efter det att varan med digitala delar avlämnades. Konsumentköplagens regel om en preskriptionstid för att reklamera fel på en vara flyttas till den nya lagen, liksom de gällande undantagen från den regeln.