sou · H8B312 · 2020-03-09 00:00:00 — Om det inte ingår något kreditinstitut i gruppen ska den behöriga myndigheten för det värdepappersföretag som har den största totala balansom- slutningen ansvara för den gruppvisa tillsynen (punkten c). Artikel 111.4 handlar om fall där konsolidering krävs enligt arti- kel 18.3 eller 18.6 i tillsynsförordningen. I dessa fall ska den grupp- baserade tillsynen utövas av den behöriga myndigheten för det kredit- institut som har den största totala balansomslutningen eller, om det inte ingår något kreditinstitut i gruppen, av den behöriga myndigheten för det värdepappersföretag som har den största totala balansom- slutningen. Artikel 111.5 första stycket i kapitaltäckningsdirektivet innehåller en ny undantagsregel för det fall en behörig myndighet utövar tillsyn på individuell nivå över fler än ett kreditinstitut i en grupp. I så fall ska den samordnande tillsynsmyndigheten vara den behöriga myn- dighet som på individuell nivå utövar tillsyn över ett eller flera kredit- institut i gruppen, om summan av de totala balansomslutningarna för dessa kreditinstitut under tillsyn är högre än den för de kredit- institut som står under tillsyn på individuell nivå av någon annan behörig myndighet. Undantagsregeln är tillämplig när tillsynsansva- ret annars skulle följa av artikel 111.1 tredje stycket, 111.3 b eller 111.4. Vidare innehåller andra stycket en motsvarande undantagsregel från tillämpning av artikel 111.3 c för värdepappersföretag. Liksom artikel 46.6 i värdepappersbolagsdirektivet får de behö- riga myndigheterna, enligt artikel 111.6 i kapitaltäckningsdirektivet, ingå en överenskommelse om att en annan myndighet än den som normalt följer av en tillämpning av artikel 111 ska utöva tillsyn. Sådana överenskommelser är möjliga i de situationer där tillsynen skulle ske enligt artikel 111.1, 111.3 och 111.4. Även här krävs det för att en överenskommelse ska få ingås att det skulle vara olämpligt att tillsyn utövas enligt de nämnda punkterna, med hänsyn till de berörda kreditinstituten eller värdepappersföretagen och den relativa bety- delsen av deras verksamhet i de berörda medlemsstaterna. Men redan genom ändringsdirektivet sker ett tillägg såtillvida att även behovet av att säkerställa kontinuitet i tillsynen på gruppnivå ska beaktas. Även här ska vissa företag höras innan beslut fattas och kommis- sionen och ska underrättas om en sådan överenskommelse. 9.2.9Rapporteringsskyldighet för revisorer och system för visselblåsare I artikel 17 finns bestämmelser om rapporteringsskyldighet för per- soner som ansvarar för revision av årsbokslut och sammanställd redovisning. Medlemsstaterna ska föreskriva att varje person som är auktoriserad i enlighet med direktiv /43/EG25 för granskning av olika revisionshandlingar ska vara skyldig att omgående rapportera 25Europaparlamentets och rådets direktiv /43/EG av om lagstadgad revi- sion av årsbokslut och sammanställd redovisning och om ändring av rådets direktiv /660/EEG och 83/349/EEG samt om upphävande av rådets direktiv /253/EEG. till de behöriga myndigheterna alla sakförhållanden eller beslut rör- ande ett värdepappersföretag26 som utgör en väsentlig överträdelse av lagar, förordningar och föreskrifter som genomför direktivet, och som kan påverka företagets fortsatta verksamhet eller leda till vägran att godkänna räkenskaperna eller till att reservationer framställs. I artikel 22 finns bestämmelser med krav på inrättande av sär- skilda system för visselblåsare. Rapportering genom sådana system ska kunna ske dels till behöriga myndigheter, dels internt inom värde- pappersföretagen. Anställda i värdepappersföretag som rapporterar om överträdelser begångna inom värdepappersföretag ska skyddas mot repressalier, diskriminering och andra former av missgynnande behandling. Vidare ska konfidentialiteten för den person som rap- porterar om överträdelser säkerställas. 9.3Genomförande i svensk rätt 9.3.1Allmänt om de behöriga myndigheterna Bedömning: Det följer redan av gällande rätt att Finansinspek- tionen ska ha de resurser och det oberoende som krävs för att bedriva tillsyn enligt värdepappersbolagsförordningen och värde- pappersbolagsdirektivet. Enligt artikel 4.1 i värdepappersbolagsdirektivet ska medlemsstaterna utse en eller flera behöriga myndigheter som ska utföra de uppgifter som framgår av direktivet och värdepappersbolagsförordningen. Som framgår av avsnitt 4.1.4 gör utredningen bedömningen att Finans- inspektionen bör vara den behöriga myndigheten även när det gäller tillsynen över kapitaltäckningsreglerna för värdepappersbolag. Artikel 4 innehåller vidare generella bestämmelser om att med- lemsstaterna ska säkerställa dels att de behöriga myndigheterna ut- övar tillsyn över värdepappersföretagens27 verksamhet för att bedöma efterlevnaden av kraven i regelverket, dels att myndigheterna har alla nödvändiga befogenheter för detta ändamål och för att utreda even- tuella överträdelser av kraven (punkterna 2 och 3). 26Eller ett företag som har nära förbindelser med detta. 27Tillsynen ska i tillämpliga fall även avse de värdepappersinriktade holdingföretagens och de blandade finansiella holdingföretagens verksamhet. bestämmelser finns i artikel 4.2 och 4.3 i kapitaltäckningsdirektivet. Enligt artikel 4.5 första meningen i värdepappersbolagsdirektivet ska medlemsstaterna kräva att värdepappersföretagen förser de behöriga myndigheterna med all information som behövs för att de ska kunna bedöma om företagen efterlever dels de nationella bestämmelser som införlivar direktivet, dels värdepappersbolagsförordningen. En motsvarande bestämmelse finns i artikel 4.5 första meningen i kapital- täckningsdirektivet. Utredningen återkommer i det följande på ett mer konkret plan till frågan om myndigheternas befogenheter. Enligt artikel 4.4 i värdepappersbolagsdirektivet ska medlems- staterna säkerställa att de behöriga myndigheterna har den sakkun- skap, de resurser, den operativa kapacitet, de befogenheter och det oberoende som krävs för att utföra de funktioner avseende tillsyn, utredning och sanktioner som fastställs i direktivet. En motsvarande bestämmelse finns i artikel 4.4 i kapitaltäckningsdirektivet. I för- arbetena inför genomförandet av kapitaltäckningsdirektivet konsta- terades att kravet på att en behörig myndighet ska ha de medel och resurser som krävs ytterst riktar sig mot som enligt 9 kap. 1 § regeringsformen beslutar om statens budget och storleken på de anslag som respektive myndighet ska få. Någon särskild genom- förandeåtgärd i lag för att uppfylla direktivets krav i denna del ansågs därför inte krävas. Vidare gjordes bedömningen att kravet på Finans- inspektionens oberoende vid utövandet av sina tillsynsuppgifter är tillräckligt uppfyllt genom bestämmelsen om förvaltningsmyndig- heters självständighet i 12 kap. 2 § regeringsformen. (Se prop. 2013/ 14:228 s. 193 f.) I dessa avseenden krävs det således inte några lag- stiftningsåtgärder för att genomföra värdepappersbolagsdirektivet. 9.3.2Administrativa förfaranden för kontroll av att reglerna efterlevs Förslag och bedömning: Bestämmelserna om administrativa för- faranden för kontroll av att reglerna i värdepappersbolagsdirek- tivet efterlevs (artikel 4.5 andra meningen och 4.6 i värdepappers- bolagsdirektivet) bör införlivas genom föreskrifter på lägre nivå än lag. I artikel 4.5 andra meningen i värdepappersbolagsdirektivet före- skrivs att värdepappersföretag ska ha interna kontrollrutiner, admi- nistrativa förfaranden och redovisningsförfaranden som gör det möj- ligt för myndigheterna att när som helst kontrollera att de nationella bestämmelser som införlivar direktivet samt värdepappersbolags- förordningen följs. Vidare föreskrivs att medlemsstaterna ska säker- ställa att värdepappersföretagen registrerar alla transaktioner och doku- menterar de system och processer som omfattas av direktivet och värdepappersbolagsförordningen på ett sådant sätt att myndigheterna alltid kan bedöma efterlevnaden av detta regelverk (artikel 4.6). Motsvarande föreskrifter finns i artikel 4.5 andra meningen och 4.6 i kapitaltäckningsdirektivet. I förarbetena till genomförandet av kapitaltäckningsdirektivet konstaterades att det i 8 kap. 4 § lagen om värdepappersmarknaden ställs krav på instituten att ha en tillfredsställande intern kontroll samt att de ska kunna identifiera, mäta, styra och internt rapportera och ha kontroll över de risker som dess rörelse är förknippad med. Vidare konstaterades att regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka åtgärder som instituten ska vidta för att uppfylla lagens krav på riskhantering. Bedömningen gjordes att de nya krav som kapitaltäckningsdirektivet ställer upp i dessa avseenden borde inom ramen för befintliga be- myndiganden genomföras genom föreskrifter på lägre nivå än lag. (Se prop. 2013/14:228 s. Inledningsvis kan konstateras att det grundläggande kravet på att värdepappersbolag ska ha tillfredsställande metoder för intern kon- troll, där sunda administrations- och redovisningsrutiner anses ingå, finns i en annan artikel, nämligen artikel 26.1 c i värdepappersbolags- direktivet. Artikel 4.5 inleds med en föreskrift om att medlemsstaterna ska kräva att värdepappersföretagen förser deras behöriga myndig- heter med all information som behövs för att de ska kunna bedöma värdepappersföretagens efterlevnad av de nationella bestämmelser som införlivar direktivet och värdepappersbolagsförordningen. i detta perspektiv och med tanke på punkternas placering i en artikel under rubriken myndigheter – utseende och befogenheter bedömer utredningen att föreskrifterna närmast bör anses handla om vilka krav som ska ställas på bolagen för att möjliggöra kontroll av att regelverket följs. I 8 kap. 16 § lagen om värdepappersmarknaden finns en bestäm- melse om dokumentation av utförda tjänster enligt vilken ett värde- pappersinstitut ska dokumentera all investeringsverksamhet och samt- liga investeringstjänster, sidotjänster och transaktioner som det har genomfört. Dokumentationen ska göras så att har möjlighet att övervaka att institutet har iakttagit kraven i lagen om värdepappersmarknaden och MiFID II och i föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Dokumentationen ska också göras så att har möjlighet att övervaka att marknads- missbruksförordningen följs. I de efterföljande paragraferna finns närmare bestämmelser om på vilket sätt dokumentationen ska ske. Den aktuella bestämmelsen handlar som sagt om dokumentation av utförda tjänster och inte om dokumentsystem och dokumentpro- cesser och syftar inte heller till att möjliggöra övervakning av att kraven i tillsynsförordningen efterlevs. fanns föreskrifter om hur värdepappersinstitut ska organi- sera sin verksamhet i föreskrifter (FFFS 2007:16) om värdepappersrörelse. I 6 kap. 4 § föreskrevs att ett värdepappers- företag skulle ha aktuella riktlinjer och rutiner för sin redovisning som gör det möjligt för företaget att på begäran från Finansinspek- tionen, i rimlig tid, lämna finansiella rapporter som dels ger en rätt- visande bild av företagets finansiella ställning, dels överensstämmer med alla tillämpliga redovisningsstandarder och redovisningsregler. I samband med genomförandet av MiFID II ersattes dessa föreskrif- ter av föreskrifter (FFFS 2017:2) om värdepap- persrörelse. Bestämmelsen i 6 kap. 4 § om riktlinjer och rutiner för redovisning fördes inte över till de nya föreskrifterna. Skälet för detta var att en motsvarande bestämmelse infördes genom den dele- gerade förordningen till MiFID II28 (artikel 21.4).29 Enligt 7 kap. 3 § föreskrifter (FFFS 2014:12) om tillsynskrav och kapitalbuffertar ska ett företag dokumentera de uppgifter som är underlag för rapportering till på ett sätt som möjliggör kontroll . Föreskrifterna innehåller i övrigt inga krav på registrering av transaktioner och pro- 28Kommissionens delegerade förordning (EU) nr 2017/565 av om komplet- tering av och rådets direktiv /65/EU vad gäller organisatoriska krav och villkor för verksamheten i värdepappersbolag, och definitioner för tillämpning av det direktivet. 29Se beslutspromemoria , FI Dnr 15-1725 s. 13 f. och 83. cesser i syfte att göra det möjligt för de behöriga myndigheterna att bedöma efterlevnaden av regelverket. Enligt utredningens bedömning är de krav som föreskrivs i värde- pappersbolagsdirektivet i detta avseende inte av sådan karaktär att det är nödvändigt med reglering i lag. Bestämmelserna bör således införlivas genom föreskrifter på lägre nivå. Enligt 8 kap. 35 § 1 får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om vilka åtgärder ett värdepappersbolag ska vidta för att uppfylla de krav på soliditet och likviditet, riskhantering och genom- lysning samt riktlinjer och instruktioner som avses i 3–8 §§. Även om artikeln, med den tolkning som utredningen gör, handlar om förfaranden för dokumentation som möjliggör kontroll, kan det i för- längningen anses handla om krav på riskhantering och genomlysning. Föreskrifter om administrativa förfaranden och dokumentation kan således meddelas med stöd av detta bemyndigande. 9.3.3Befogenhet att kräva information och utföra platsundersökningar Förslag: Bestämmelsen i 6 kap. 1 § tillsynslagen ska kompletteras så att ska få rätt att inhämta upplysningar även från företag som står under tillsyn utifrån sin konsoliderade situation enligt en utländsk offentlig reglering som bygger på värdepappersbolagsdirektivet, från företag som ingår i en före- tagsgrupp på vilken ett beslut enligt artikel 8 i värdepappers- bolagsförordningen har fattats, från samtliga dotterföretag till ett värdepappersinriktat holdingföretag och från företag som fått i uppdrag av ett sådant företag att utföra ett visst arbete eller vissa funktioner. ska få rätt att inhämta upplysningar även från anställda i värdepappersinriktade holdingföretag. Bestämmelsen i 6 kap. 8 § tillsynslagen ska kompletteras så att ska få göra platsundersökningar även hos värdepappersinriktade holdingföretag. Det ska i lagen om värdepappersmarknaden anges att Finans- inspektionen inför en undersökning hos ett utländskt värdepap- persföretag hemmahörande inom EES som inrättat filial i är skyldig att samråda med behörig myndighet i den medlemsstat som har auktoriserat det utländska värdepappersföretaget. Bedömning: skyldighet att efter en under- sökning som avses i föregående stycke underrätta hemmedlems- statens behöriga myndigheter följer redan av gällande rätt. Upplysningar från juridiska och fysiska personer Som framgått av avsnitt 9.2.1 innehåller artikel 4 i värdepappers- bolagsdirektivet allmänna bestämmelser om de behöriga myndig- heternas befogenheter och värdepappersföretagens skyldighet att förse myndigheterna med all information som behövs för att bedöma efter- levnaden av regelverket. Undersökningsbefogenheterna specificeras i artiklarna 19 och 53 i värdepappersbolagsdirektivet (se avsnitt 9.2.3). I princip motsvarande reglering finns i artiklarna 65.3 a och 122 i kapitaltäckningsdirektivet. Dessa befogenheter innebär att de behö- riga myndigheterna kan ålägga ett antal uppräknade juridiska och fysiska personer att lämna uppgifter till myndigheten. Artikel 65.3 a är införlivad genom 6 kap. 1 § tillsynslagen. Enligt 6 kap. 1 § första stycket 1 tillsynslagen är företag som står under tillsyn utifrån sin konsoliderade situation enligt den lagen eller enligt en utländsk offentlig reglering som bygger på kapitaltäck- ningsdirektivet skyldiga att lämna upplysningar till Finansinspek- tionen. För att även företag som står under tillsyn enligt en utländsk offentlig reglering som bygger på värdepappersbolagsdirektivet ska omfattas av upplysningsskyldigheten behöver bestämmelsen komplet- teras med en hänvisning till även detta direktiv. Vidare är det nöd- vändigt att komplettera bestämmelsen på så sätt att även företag, som ingår i en företagsgrupp som är undantagen från konsolidering till följd av ett beslut enligt artikel 8 i värdepappersbolagsförordningen, ska vara upplysningsskyldiga. En skillnad i förhållande till kapitaltäckningsdirektivet är att upp- räkningen i värdepappersbolagsdirektivet över upplysningsskyldiga företag även nämner värdepappersinriktade holdingföretag som är etablerade i den berörda medlemsstaten. Detta slags företag kommer att omfattas av upplysningsskyldigheten i bestämmelsens första punkt. Enligt punkten 2 i samma stycke är andra dotterföretag till ett institut eller ett finansiellt holdingföretag eller ett blandat finansiellt hold- ingföretag än de som avses i punkten 1 upplysningsskyldiga. För att samtliga dotterföretag till ett värdepappersinriktat holdingföretag ska vara upplysningsskyldiga är det nödvändigt att komplettera be- stämmelsen i punkten 2 med dessa företag. Liksom enligt kapital- täckningsdirektivet gäller upplysningsskyldigheten enligt värdepap- persbolagsdirektivet även för sådana företag som fått i uppdrag av ett företag, som i sin tur är upplysningsskyldigt, att utföra ett visst arbete eller vissa funktioner. Enligt värdepapperbolagsdirektivet gäller detta även när uppdraget ges av ett värdepappersinriktat hold- ingföretag. Det är därmed nödvändigt att komplettera bestämmelsen i 6 kap. 1 § första stycket 5 så att även dessa slags företag blir upp- lysningsskyldiga. I artikel 19 b i värdepappersbolagsdirektivet exemplifieras vilka befogenheter myndigheterna ska ha för att genomföra alla nödvändiga utredningar. Uppräkningen motsvarar med någon skillnad i uttrycks- sätten artikel 65.3 b i kapitaltäckningsdirektivet. Vid genomförandet av kapitaltäckningsdirektivet infördes i 23 kap. 2 § nuvarande sista stycket lagen om värdepappersmarknaden en bestämmelse om att även får begära upplysningar direkt av personer som är anställda i bl.a. värdepappersinstitut eller företag som avses i 6 kap. 1 § tillsynslagen. Enligt värdepappersbolagsdirektivet ska även företrädare eller personal i värdepappersinriktade holdingföretag vara skyldiga att lämna upplysningar. Genom utredningens förslag om kom- pletteringar i 6 kap. 1 § tillsynslagen kommer detta att bli följden utan att någon ytterligare lagstiftningsåtgärd behöver vidtas. lagstadgade rätt att inhämta upplysningar får i enlighet med vad som ska gälla enligt artikel 19 b i värdepappers- bolagsdirektivet även anses omfatta en rätt att ta del av och få ut doku- ment (jfr prop. 2004/05:142 s. 116 och 2013/14:228 s. 195). Liksom enligt kapitaltäckningsdirektivet (artikel 65.3 c) ger värde- pappersbolagsdirektivet (artikel 19 c) de behöriga myndigheterna rätt att utföra platsundersökningar hos de företag som omfattas av den upplysningsskyldighet som redogjorts för i föregående avsnitt. I konsekvens med de övriga ändringarna som sker när det gäller den gruppvisa tillsynen ska inspektion enligt värdepappersbolagsdirektivet även utföras hos alla andra företag som omfattas av tillsynen över uppfyllandet av villkoren i gruppkapitaltestet. Enligt artikel 53.2 i värdepappersbolagsdirektivet ska de behöriga myndigheterna vidare ha rätt att genomföra inspektioner för att kontrollera de uppgifter som lämnats av holdingföretag med blandad verksamhet och deras dotterföretag. Motsvarande bestämmelse finns i artikel 122.2 i kapital- täckningsdirektivet. Artiklarna 65.3 c och 122.2 i kapitaltäckningsdirektivet är inför- livade genom 6 kap. 8 § tillsynslagen. Eftersom värdepappersinriktade holdingföretag inte ingår i uppräkningen av vilka företag som Finans- inspektionen kan genomföra undersökningar hos, behöver paragra- fen kompletteras med sådana företag. Enligt 6 kap. 8 § tillsynslagen får genom en hänvisning till 4 kap. 1 § även utföra undersökningar hos företag som ingår i en grupp som inspektionen ska utöva tillsyn över. Som kom- mer att framgå av avsnitt 9.3.5 föreslår utredningen anpassningar av denna paragraf till värdepappersbolagsdirektivets bestämmelser om tillsynsansvarig myndighet på gruppnivå. Utan någon ytterligare lag- stiftningsåtgärd kommer därmed få möjlighet att göra undersökningar hos alla företag som omfattas av tillsynen över uppfyllandet av villkoren i gruppkapitaltestet, i de fall inspek- tionen är grupptillsynsmyndighet. Enligt artikel 14.2 i värdepappersbolagsdirektivet ska värdmed- lemsstatens behöriga myndigheter ha befogenhet att utföra inspek- tioner hos och kräva information hos ett värdepappersföretags filial inom dess territorium. Motsvarande bestämmelser finns i artikel 52.3 i kapitaltäckningsdirektivet. Bestämmelserna om tillsyn i 23 kap. lagen om värdepappersmarknaden ger rätt att genomföra undersökningar och begära upplysningar från ut- ländska företag som har tillstånd att driva verksamhet från filial. Vidare framgår av artikel 14.2 att värdmedlemsstaten dels innan den utför en sådan inspektion ska samråda med hemmedlemsstatens behöriga myndigheter, dels efter inspektionen till samma myndig- heter ska lämna information som erhållits. Enligt 6 kap. 3 § till- synslagen ska i sin tillsynsverksamhet samarbeta och utbyta information med andra behöriga myndigheter i den ut- sträckning som följer av medlemskap i . Vid genom- förandet av kapitaltäckningsdirektivet konstaterades att även om enligt gällande rätt är skyldig att samarbeta och utbyta information, blir regleringen av rätten att vidta inspektioner tydligare om den nya samrådsskyldigheten om inspektion av filialer till kreditinstitut hemmahörande inom EES framgår av lag. En sådan samrådsskyldighet infördes i 13 kap. 4 § andra stycket lagen om bank- och finansieringsrörelse. Vidare konstaterades att behöriga myn- digheters skyldighet att efter inspektionen utbyta information med motsvarande myndigheter i andra länder ryms inom gällande rätt. (Se prop. 2013/14:228 s. 214 f.) Någon bestämmelse om samrådsskyldig- het infördes dock inte i lagen om värdepappersmarknaden. Värde- pappersbolagsdirektivet, liksom kapitaltäckningsdirektivet, ställer i detta sammanhang upp ett konkret krav på samråd. Enligt utred- ningens bedömning blir regleringen tydligare om det även i lagen om värdepappersmarknaden förs in en bestämmelse motsvarande den i lagen om bank- och finansieringsrörelse. Av artikel 14.2 andra stycket i värdepappersbolagsdirektivet fram- går att innan värdmedlemsstatens behöriga myndigheter utför kon- troller och inspektioner ska de utan dröjsmål samråda med hem- medlemsstatens behöriga myndigheter. Enligt utredningens mening är skrivningen lite otydlig men bör rimligen tolkas som att behöriga myndigheter när fråga uppkommer om att genomföra en inspektion utan dröjsmål ska samråda med hemmedlemsstatens behöriga myn- digheter. Enligt utredningens bedömning är det inte nödvändigt att detta skyndsamhetskrav kommer till direkt uttryck i lag. Bedömning: Artikel 36 i värdepappersbolagsdirektivet om över- syn och utvärdering bör genomföras på lägre nivå än lag. Artikel 36 i värdepappersbolagsdirektivet innehåller bestämmelser om hur de behöriga myndigheterna ska utöva tillsyn över värdepap- persföretagen. I kapitaltäckningsdirektivet finns bestämmelser om översyn och utvärdering i artiklarna 97–101. Liksom vid genomförandet av kreditinstitutsdirektiv gjordes vid införlivandet av kapitaltäckningsdirektivet bedömningen att de detaljerade reglerna om hur ofta tillsynen ska ske och vad den ska omfatta inte bör framgå av lag utan regleras genom föreskrifter på lägre nivå (se prop. 2006/07:5 s. 343 och 2013/14:228 s. 203). Av 9 § förordningen (2014:993) om särskild tillsyn och kapitalbuffertar framgår att i sin tillsyn ska följa de bestämmelser om översyns- och utvärderingsprocess som finns i artiklarna 97–10130 i kapitaltäckningsdirektivet. Utredningen har i avsnitt 9.2.4 redogjort för det närmare inne- hållet i artikel 36 i värdepappersbolagsdirektivet. I förhållande till bestämmelserna i kapitaltäckningsdirektivet är kraven på tillsyn mindre omfattande. Värdepappersbolagsdirektivet innehåller t.ex. inga bestäm- melser om program för tillsynsgranskning och om stresstest inom ramen för tillsynen.