sou · H8B321 · 2020-04-15 00:00:00 — En samtida risk som framhölls vid utredningens internationella konferens är att minnesarbete om Förintelsen kan utformas på sätt som förvränger historien.21 Detta är en pågående trend särskilt i flera länder i östra , men något som även kan förekomma i och på andra platser när olika länders agerande i relation till Förintelsen diskuteras i offentligheten. Snarare än att rakt av förneka Förintelsen, förvanskas i stället oftare Förintelsens innebörd och olika länders delaktighet i nazisternas folkmord relativiseras, presenteras på tendentiösa sätt eller skyls över. Ett aktuellt perspektiv på detta problem gavs exempelvis av den polsk-kanadensiske historikern professor , som var inbjuden till av Forum för levande historia i samband med Förintelsens minnesdag 2020 och bland annat höll en föreläsning vid om de senaste årens ökade nationalism, som i vissa länder fört med sig försök att styra historieskrivningen och forskningen om Förintelsen.22 21Se vidare kapitel 4 samt kapitel i utredningens antologi. 22Professor är verksam vid i . Se vidare, av-75-ar-sedan-befrielsen-av-auschwitz-birkenau/. Museets inriktning och uppdrag Museet behöver därför kunna kritiskt diskutera hur minnet av Förintelsen brukas och politiseras i olika sammanhang och på olika sätt, samt hur oberoende forskning riskerar att ifrågasättas. Sådana tendenser behöver museet uppmärksamma och motverka. Detta ska inbegripa samtida former av historierevisionism och historieförvanskning, men även relaterade frågor som exempelvis antisemitiska konspirationsteorier. Förslag: Museets uppdrag bör omfatta att: •främja kunskap om Förintelsen och relation till Förintelsen i en bred historisk kontext samt bevara och förmedla berättelser från överlevande med anknytning till , •bygga upp och förvalta en samling bestående av berättelser, föremål och dokument samt vetenskapligt bearbeta samlingen, •bedriva utställningsverksamhet och annan pedagogisk verksamhet, •bedriva forskning i samverkan med universitet och högskolor samt förmedla kunskap grundad på forskning inom sitt verksamhetsområde, •stödja regionala och lokala museer, arkiv och bibliotek inom sitt verksamhetsområde, •samverka med myndigheter och andra aktörer, inklusive det civila samhällets organisationer, samt •bedriva internationellt samarbete. I följande avsnitt presenteras utredningens förslag om museets uppdrag, det vill säga vad som bör ingå i en instruktion för museet. Ett museum är, som det uttrycks i den svenska museilagen, en institution som är öppen för allmänheten och som förvärvar, bevarar, undersöker, förmedlar och ställer ut materiella och immateriella vittnesbörd om människan och människans omvärld. Museets inriktning och uppdrag i huvudsaklig uppgift att arbeta med publik verksamhet, kunskapsuppbyggnad och förvaltning av samlingar. Givet den inriktning för ett museum om Förintelsen som utredningen föreslagit behöver det uppdrag som museet får i första ledet handla om att främja kunskap om Förintelsen och relation till Förintelsen i en bred historisk kontext, samt att bevara och förmedla berättelser från överlevande med anknytning till . Detta innebär att museet ska förmedla kunskap om Förintelsen som historiskt skeende, och då även beakta bakgrunden till händelseförloppet samt dess efterspel och historiska betydelse, samt att agerande och relation till detta ska stå i särskilt fokus. Därtill ska berättelser från överlevande vara en utgångspunkt i museets verksamhet. Här avses i första hand överlevande med anknytning till , men arbetet bör även kunna inkludera berättelser från andra överlevande för att spegla och dokumentera olika offergrupper. Utredningen konstaterar att möjligheten att bygga upp en samling av föremål, dokument och berättelser, intervjuer och vittnesmål kommer vara avgörande för att museiverksamheten ska kunna bli framgångsrik. När utredningen talar om insamling avses alla former av relevant material – förutom ovanstående kan det röra sig om sånger, dikter, konst, teckningar, dagböcker, hantverk, bruksföremål, foto, film med mera. Som direktivet poängterar ska överlevandes berättelser vara ett fokus för verksamheten och finns material och information utspridd på en rad arkiv, bibliotek och museer i landet. En stor mängd berättelser, vittnesmål och annan dokumentation samt föremål finns även i internationella arkiv och museisamlingar. Utredningen ser att ett svenskt museum både kommer att behöva samla in existerande och om möjligt dokumentera nya berättelser från överlevande samt därtill samla in föremål – inte minst privata föremål. Därtill bör museet göra inlån från andra museer och arkiv. Dessutom behöver museet tillgängliggöra och tillhandahålla en överblick över existerande svenska samlingar och arkiv, samt internationella samlingar med anknytning till och i möjligaste mån tillgängliggöra dessa. Museet kan därmed utgöra en nod för både forskning och allmänhet som vill få kunskap om förekomsten av Museets inriktning och uppdrag olika arkiv och samlingar. Utredningen har genomfört en översiktlig inventering av vilka samlingar som existerar i , på myndigheter och hos organisationer. Detta presenteras närmare i kapitel 7 samt i bilaga 2 och 3. Samlingsområdet för museet bör vara berättelser, föremål och annat material från överlevande som kommit till , samt i vissa fall från överlevande utan direkt anknytning till , och material som rör eller relaterar till både den svenska statens och det svenska civilsamhällets agerande under upptakten till Förintelsen samt under och efter Förintelsen. Museet bör bygga upp en egen samling, samt därefter vårda, förteckna, vetenskapligt bearbeta och genom nyförvärv berika samlingen. För att kunna förmedla kunskap om Förintelsen i en bred historisk kontext, samt för att skildra Förintelsen och nazisternas folkmord i hela dess vidd, krävs därtill att museet använder och hanterar en mångsidig dokumentation och samverkar med relevanta arkivbildare, museimyndigheter samt med forskarsamhället. Utredningen har identifierat att det finns behov av att skyndsamt inleda en insamling av föremål, särskilt med tanke på de kvarvarande överlevandes höga ålder. Överlevande uttrycker önskemål om att kunna skänka föremål till ett svenskt museum som kan garantera att föremålen bevaras och förvaltas långsiktigt på lämpligt sätt. Utredningen har därför påtalat detta behov till regeringen och föreslagit att uppdrag ges till lämplig myndighet att påbörja sådan insamling , i väntan på att ett museum kan beslutas och påbörja sin verksamhet. Det är av största betydelse att de överlevande kan intervjuas av museet och delge både sina berättelser och synpunkter på hur dessa bör framställas i ett museum samt beskriva historier kopplade till de möjliga föremål som överlämnas till museet. Utredningen lämnar i kapitel 6 ett särskilt förslag om att påbörja insamling i samband med att en organisationskommitté eller myndighet ges uppdrag i att förbereda och genomföra inrättandet av museet. Det är dock avgörande att insamling till museet sker på ett genomtänkt och forskningsbaserat sätt. bör ske i samverkan med forskare och museet bör överväga sätt att styra insamling utifrån tematiska inriktningar eller problemområden. Även om utredningen betonar betydelsen av insamling innebär inte detta att allt tänkbart material nödvändigtvis bör samlas in. Museets inriktning och uppdrag I kapitel 7 beskriver utredningen närmare hur museet kan arbeta med insamling samt lämnar förslag om hur museet kan samverka med relevanta aktörer för att samla in och tillgängliggöra existerande samlingar. 5.3.2Publik verksamhet och förmedling Förmedling handlar både om att tillgängliggöra föremål, berättelser och annat material ur samlingarna genom utställningar, och att arbeta med pedagogik och lärande gentemot olika målgrupper. En utgångspunkt är att förmedlingen, baserad på samlingar, behöver täcka perioden före, under och efter Förintelsen i enlighet med den inriktning för museet som utredningen föreslagit. Som utredningen nämnt i förslaget till inriktning är det viktigt att museet upprätthåller en fast basutställning där det historiska skeendet, överlevandes berättelser och agerande förmedlas på ett fördjupande och problematiserande sätt. Utöver detta bör museet även kunna arbeta med att producera eller låna in tillfälliga utställningar som kan fördjupa vissa relevanta teman. Det kan i detta sammanhang även handla om utställningar på teman som inte direkt fokuserar på Förintelsen men som rör relaterade områden. Att producera en genomarbetad basutställning kräver tid och resurser. Det är enligt utredningens mening en process som måste ske med eftertanke och som därför behöver få ta tid; basutställningen får inte stressas fram. Processen att ta fram en basutställning bör inbegripa samverkan mellan utställningsproducenter, forskare, arkitekter och ta in internationell expertis, för att beakta erfarenheter från existerande utställningar i andra länder. Processen bör vidare ske i dialog med andra museer och med relevanta civilsamhällesorganisationer. Uppskattningsvis kan det ta två eller att producera en gedigen basutställning. I kapitel 6 lämnas förslag på museets lokalbehov, där diskuteras närmare tidsaspekter kopplade till inrättandet av ett nytt museum och nya lokaler. Museets inriktning och uppdrag Museet måste, enligt utredningen, ha kapacitet att ta emot skolklasser och bedriva undervisning om Förintelsen. Museet kan även användas som en resurs för utbildning inom skolväsendet tillsammans med andra aktörer som arbetar med undervisning om Förintelsen eller relaterade frågor såsom att motverka rasism och värna demokratin. Undervisning vid museet kan ske i samverkan med andra myndigheter, inte minst för att nå målgruppen skolelever, samt inbegripa vidareutbildning av lärare. Museet kan även bistå i verksamhet som rör resor till minnesplatser. Museet ska förmedla kunskap inom sitt verksamhetsområde och det bör inbegripa att tillhandahålla faktaöversikter, relevanta kunskapssammanställningar och fördjupande material digitalt på museets hemsida. Därtill bör museet verka för att kunskap sprids regionalt till relevanta målgrupper och på så sätt kommer till större användning. Denna typ av kunskapsförmedling om Förintelsen sker genom Forum för levande historia, som även har i uppdrag att sprida boken … om detta må ni berätta … En bok om Förintelsen i –1945. Hur en relevant undervisningsverksamhet kan bedrivas vid museet beror delvis på vilken typ av organisation som museet får, vilket diskuteras vidare i kapitel 6. Utredningen bedömer dock att det är lämpligt att undervisning om Förintelsen, utanför skolväsendet, samordnas och att det nya museet får en central roll i detta. Museet bör anordna olika typer av publika program för att bli en öppen, händelserik och angelägen mötesplats. Programverksamheten bör både kunna röra fördjupande samtal och arrangemang runt aktuell forskning och bok- eller filmutgivning som rör Förintelsen och . Även vidare kulturprogram som musik eller konst bör kunna arrangeras av museet. Denna verksamhet sker lämpligen i samverkan med kunskaps- och kulturorganisationer med erfarenhet av att arbeta med temat Förintelsen och relaterade frågor. Museets inriktning och uppdrag Dessutom bör programverksamheten, som nämnts ovan, kunna inbegripa samtidsorienterade och andra frågor som relaterar till museets verksamhet. Även detta bör ske i samverkan med relevanta kulturorganisationer eller forskningsmiljöer och lärosäten. Bibliotek, forskningssal och bokhandel Museet måste ha lokaler som är öppna för både allmänhet och forskare där det går att söka efter och fördjupa sig i information inom museets kunskapsområde. Detta bör lämpligen inbegripa ett bibliotek och en forskningssal men även en bokhandel med ett specialiserat utbud kring ämnet. Utredningen konstaterar att en sådan bokhandel saknas i och att det kan inbegripa både forskningslitteratur, biografier och skönlitteratur som behandlar Förintelsen och . Utredningen bedömer, i överensstämmelse med direktivet, att en stark forskningsanknytning är avgörande för att museet ska kunna genomföra sina uppdrag. Förintelsen och utgör mycket omfattande forskningsområden som utvecklas kontinuerligt. Museet behöver därför kompetens som är uppdaterad och som kan säkerställa att museets kunskapsförmedling är relevant och korrekt. Därtill behöver museet kunna bidra till forskning och kunskapsutveckling inom sitt verksamhetsområde. Detta ställer höga krav på att medarbetare har hög kompetens inom sina ämnesområden samt att museet samverkar med svenska och internationella lärosäten. I kapitel 7 lämnar utredningen förslag om hur museet bör arbeta för att etablera en forskningsmiljö i samverkan med ett eller flera statliga lärosäten och gemensamt med dessa finansiera en sådan forskningsmiljö. Förslaget inbegriper möjligheten att inrätta en professur i samverkan med ett universitet, samt att tillhandahålla medel för postdoktorer och doktorander som kan knytas till museets verksamhet. Museets inriktning och uppdrag 5.3.4Samverkan och övriga uppdrag Förutom att samverka med lärosäten och forskningsinstitutioner bör museet bedriva ett internationellt samarbete, bland annat genom medverkan i , samt utforma sin verksamhet i dialog med andra museer och myndigheter, och inte minst med civilsamhället. Museet bör även stödja regionala och lokala museer, arkiv och bibliotek inom sitt verksamhetsområde och förslagsvis tillhandahålla medel för samverkan om samlingar och vandringsutställningar. Vad gäller särskilda former för samverkan lämnas förslag på sådan i kapitel 7. En god samverkan med organisationer för överlevande och släktingar till överlevande från Förintelsen är avgörande för museets legitimitet och kvalitet. Därför krävs en formaliserad samverkan med bland annat judiska och romska organisationer. Förslag om detta presenteras i kapitel 6. Om regeringen går vidare med utredningens förslag om hur ett nytt museum ska organiseras är det även rimligt att det nya museet, från Forum för levande historia, övertar uppdraget att främja högtidlighållandet av Förintelsens minnesdag. Även detta bör i sådant fall anges i museets instruktion. 6Verksamhetens organisation och lokalbehov Utredningen ska enligt direktivet föreslå hur museiverksamheten ska organiseras och bedöma verksamhetens lokalbehov. Det tydliggörs i direktivet att utredningen i denna del ska beakta att museet får en självständig ställning och en tydlig egen profil. Utredningen ska överväga om detta bäst uppnås genom inrättandet av en ny fristående myndighet eller genom att ett museum inrättas vid en befintlig statlig myndighet och i sådant fall hur detta bäst kan lösas, exempelvis nämns möjligheten att inrätta särskilda beslutsorgan. Utredningen kan även som del i uppdraget föreslå överföring av verksamhet i delar eller i sin helhet från befintliga myndigheter. Direktivet nämner att självständigheten är viktig för det nya museet men även att verksamheten som föreslås blir av tillräcklig omfattning i förhållande till de krav som ställs på en myndighet vad gäller bland annat kompetensförsörjning och möjlighet till utveckling . När det gäller förslag på verksamhetens behov av lokaler ska utredningen bedöma detta utifrån vad som är lämpligt givet den inriktning som föreslås för museet och även bedöma om lokalerna bör utformas på särskilt sätt för att kunna bli en del av museets publika tilltal. Däremot ska utredningen varken föreslå i vilka fysiska lokaler verksamheten ska bedrivas eller någon geografisk lokalisering. Kapitlet inleds med en redogörelse för de överväganden som ligger till grund för förslagen i denna del av uppdraget. Först presenteras olika förutsättningar för museiverksamheten som utredningen anser är viktiga att beakta. Sedan presenteras de huvudsakliga organisationsformer utredningen övervägt, samt några ytterliga möjliga organisationsformer som utredningen inte valt att gå vidare med. Verksamhetens organisation och lokalbehov Därefter presenteras utredningens huvudförslag vad gäller organisering av verksamheten, samt två alternativa förslag. I kapitlet bedömer utredningen även verksamhetens resursbehov samt möjliga personalkostnader och övriga kostnader. Detta följs av bedömningar av verksamhetens lokalbehov, möjliga lokal- och investeringskostnader. Avslutningsvis lämnar utredningen även en bedömning gällande vad regeringen kan beakta när den beslutar om lokalisering av museet. En sammanställning av utredningens uppskattning av museets kostnader återfinns i kapitel 8 om Ekonomiska konsekvenser. 6.2.1Förutsättningar för ett museum om Förintelsen Utredningens resonemang i det följande utgår från synpunkter som inhämtats från berörda myndigheter och organisationer, samt forskarsamhället och den kunskap som inhämtats från internationella museer. Utredningen har identifierat ett antal förutsättningar för en museiverksamhet om Förintelsen som bör vägas in i valet av organisationsform. Behovet av att institutionalisera det kulturella minnet av Förintelsen En första förutsättning för en sådan museiverksamhet är att organisationen byggs upp med föremålssamlingar och arkiv som bas. Bland de aktörer som utredningen haft dialog med framhålls genomgående att berättelser och föremål från överlevande efter Förintelsen måste bevaras. Det framhålls att framtidens kulturella minne och fortsatta kunskapsuppbyggnad är beroende av samlings- och arkivverksamhet och särskilt att det finns behov av att samordna de överlevandes insamlade berättelser och vittnesmål. Utredningen konstaterar att en viktig aspekt är att museer institutionaliserar minnen. Museer tar tillvara berättelser och föremål för framtiden och transformerar dessa från individuella minnen till ”kul- Verksamhetens organisation och lokalbehov turella minnen”.1 Museer spelar därmed en viktig roll i samhället när det gäller möjligheten att formulera kollektiva minnen. Etablerandet av ett museum – en minnesinstitution – tydliggör, vilket påtalats tidigare, att minnen från Förintelsen bör ses som en del av kulturarv, både i bemärkelsen att och svenskars agerande under kriget påverkade det större skeendet och i bemärkelsen att många människor i , både överlevande och deras familjer, men också andra, påverkats på djupet av vad som hände under kriget. Erfarenheterna från museer både i och internationellt visar också att samlingar med autentiska föremål och dokument, liksom nedtecknade eller inspelade berättelser och inte minst fotomaterial, ger unika möjligheter till upplevelser och kunskapsförmedling för en bred allmänhet, inklusive internationella besökare, samt skolungdomar. Utredningen betonade den centrala roll som insamling och samlingsförvaltning har i förslaget till museets inriktning och uppdrag i kapitel 5. En återkommande synpunkt som framförts till utredningen är att ett museum som ska förvalta minnet av Förintelsen behöver ha en fristående ställning för att inte riskera att politiseras, genom politiska beslut om sådant som vilka teoretiska perspektiv som anläggs inom verksamheten. Det finns ett uttalat önskemål från bland annat överlevande i att museet ska stå så fritt från politisk påverkan som möjligt. Museet ska kunna berätta om Förintelsen och även agerande under kriget utan några skygglappar och lyfta upp svåra och komprometterande sidor av både och andra länders historia likväl som insatser som varit positiva. Att inrätta just ett museum är därför väl motiverat. Den svenska museilagen (2017:563) är tydlig med avseende på armlängds avstånd från politiska direktiv och fastslår att museihuvudmannen, i detta fall staten, ska säkerställa att ett museum har ett bestämmande inflytande över verksamhetens innehåll. Museihuvudmannen ska avstå från att fatta beslut som innebär styrning över innehållet i verksamheten, det vill säga i frågor om samlingsförvaltning och utställning- 1Aleida Assmann, Cultural Memory and Western Civilization: Functions, Media, Archives (: , 2011). Verksamhetens organisation och lokalbehov arnas innehåll, liksom vilka tolkningsperspektiv som anläggs i verksamheten. Oberoende och legitimitet kan även stärkas på organisatoriska sätt. Att välja myndighetsformen är till exempel rimligt då myndigheter i , jämfört med andra länder, står relativt fria från politisk styrning i enskildheter. eller ett expertråd där representanter från civil- och forskarsamhället ges insyn och möjlighet att påverka inriktningen för verksamheten kan ytterligare stärka oberoendet. Detta skulle kunna bidra till såväl förankring i etablerad kunskap, som dialog med det omgivande civilsamhället. Oberoende och legitimitet är även viktigt att beakta i det fall museet undersöker möjligheter till extern finansiering. Kontinuitet och långsiktig finansiering En förutsättning för att en museiverksamhet om Förintelsen ska ha ett oberoende, en legitimitet och en tydlighet, är att den kan präglas av kontinuitet och har en säker långsiktig finansiering. Kontinuitet skapas bland annat genom att upprätthålla en fast utställning och genom att bygga upp och utveckla en gedigen kunskapsbas. Detta är avhängigt att verksamheten är långsiktigt finansierad och inte riskerar att prioriteras ned , vilket kan vara en risk i fall verksamheten inordnas under en befintlig myndighet utan att denna i sin tur ges tillräckliga resurser och en tydlig uppgift att driva museiverksamheten. En återkommande synpunkt som utredningen tagit del av är att en gedigen förankring i aktuell forskning är avgörande för museets legitimitet, trovärdighet och kompetens. För att säkra att kunskap om Förintelsen är hög vid museet framstår det som angeläget att verksamheten vid museet präglas av forskning och samverkan med lärosäten. Utifrån de erfarenheter rörande forskningsanknytning vid museer som utredningen har inhämtat, framstår det som en god idé att museet har en forskningschef som är anknuten till ett lärosäte och delar sin tid mellan museet och egen forskning och undervisning. Verksamhetens organisation och lokalbehov För att bidra till forskningen bör museet arbeta enligt en genomarbetad plan för att etablera en forskningsmiljö i samverkan med ett eller flera lärosäten. Här finns goda exempel att hämta från tidigare och pågående verksamhet vid andra museimyndigheter såsom Statens maritima museer och . Utredningen specificerar i kapitel 7 rekommendationer och förslag om hur en forskningsmiljö kan byggas upp och samfinansieras av museet och ett eller flera lärosäten. Därtill bör medarbetare vid museet ha hög utbildningsnivå, gärna vara disputerade i för verksamheten relevanta ämnen, samt ges möjligheter till fortlöpande vidareutbildning och kunskapsinhämtning kring forskningsläget rörande Förintelsen och roll under . Nationellt och internationellt anseende Att inrätta ett museum om Förintelsen är ett åtagande som kräver att satsningen genomförs på ett sätt som för att institutionen kan få ett gott anseende både i och internationellt. Det ställer höga krav på kompetens vad gäller arbetet med samlingar, dokumentation och publik verksamhet, samt att tillräckliga resurser avsätts för dessa ändamål. Utredningen har i sina kontakter med aktörer både i och internationellt mött ett stort intresse för den kommande verksamheten. Det finns både i och internationellt en förväntan på att , som ett neutralt land under kriget och en ”bystander”, ska etablera en museiinstitution om detta historiska skeende och att detta blir en relativt omfattande institution. Möjlighet till tolkning av uppdraget och kritiskt förhållningssätt Det framstår som viktigt att museet kan etablera sig som en gedigen kunskapsinstitution och att museet självständigt har kompetens och möjlighet att kunna tolka, analysera och problematisera Förintelsen, både som historiskt skeende och begrepp, liksom roll före, under och efter kriget. Verksamhetens organisation och lokalbehov