sou · H8B363d2 · 2020-11-12 00:00:00 — En rektor eller en lärare får vidta de omedelbara och tillfälliga åt- gärder som är befogade för att tillförsäkra eleverna trygghet och studiero eller för att komma till rätta med en elevs ordningsstörande uppträdande. Under vissa förutsättningar får det beslutas om utvis- ning, kvarsittning, tillfällig omplacering, tillfällig placering vid en annan skolenhet, avstängning och omhändertagande av föremål. Ut- visning och kvarsittning, i högst , får beslutas om eleven stör undervisningen eller uppträder olämpligt och eleven, trots upp- maning från läraren, inte ändrar sitt uppförande. Vid upprepat olämp- ligt uppförande ska en utredning göras i samråd med elevens vård- nadshavare. Utredningen ska utmynna i att lämpliga åtgärder utförs. Om inte heller de åtgärderna är tillräckliga kan rektorn besluta att eleven tillfälligt (normalt som längst och aldrig längre än ) ska omplaceras till en annan undervisningsgrupp eller på en annan plats inom samma skolenhet. Om inte heller det är till- räckligt eller genomförbart kan eleven tillfälligt omplaceras till en 2009/10:165 s. 706. Artikel 28 – utbildning Om det är nödvändigt kan eleven också stängas av helt eller delvis. Eleven ska då kompenseras för den undervisning som han eller hon går miste om. Oavsett åtgärd måste den alltid vara proportionell. (Se 5 kap. 6–23 §§ skollagen.) Av förarbetena till skollagen framgår bl.a. följande. Vid nöd och nödvärn kan våld användas. I andra situationer får en lärare företa kroppsliga ingrepp, såsom att t.ex. sära på två elever som bråkar eller föra ut en elev ur ett klassrum. Varje form av kränkande behandling i all verksamhet enligt skollagen är otillåten och i strid med de grund- läggande värden som verksamheten vilar på. De disciplinära åtgärder som vidtas får naturligtvis inte i sin tur vara kränkande för den aktu- ella eleven. Det påminns i förarbetena om skyldigheten enligt arti- kel 28 i att vidta åtgärder för att säkerställa att disciplinen i skolan upprätthålls på ett sätt som är förenligt med bar- nets mänskliga värdighet och som står i överensstämmelse med barn- konventionen.96 har prövat ett ärende om om- placering av en elev på grund av en annan elevs studiero. Det fanns uppgifter om en allvarlig incident mellan eleven och en flicka. En polisutredning hade inletts men ord stod mot ord och utredningen lades ner. Det fanns en risk för att flickan var rädd för att gå till skolan om eleven gick på samma skola. Nämnden påpekade att en förflytt- ning av en elev är den sista utvägen för att skapa arbetsro i skolan och i princip alla andra alternativ måste vara uteslutna. Eftersom skolan inte hade prövat andra alternativ och kommunen senare hade planerat tämligen omfattade insatser för att barnen skulle kunna gå på samma skola fanns det inte förutsättningar att omplacera eleven.97 Huvudmannen eller personalen får inte utsätta ett barn eller en elev för kränkande behandling. Tvärtom ska huvudmannen se till att det bedrivs ett målinriktat arbete för att motverka kränkande be- handling av barn och elever, bl.a. ska det upprättas en särskild plan och åtgärder ska vidtas för att förebygga och förhindra att barn och elever utsätts för kränkande behandling. Personal som får känne- dom om att ett barn eller en elev anser sig ha blivit utsatt för krän- kande behandling i samband med verksamheten är skyldig att anmäla detta till rektorn, som ska anmäla det till huvudmannen. Huvud- mannen ska skyndsamt utreda omständigheterna kring de uppgivna 2009/10:165 s. 322 och 323. 97Beslut , dnr 2011:190. Artikel 28 – utbildning kränkningarna och i förekommande fall vidta de åtgärder som skä- ligen kan krävas för att förhindra kränkande behandling . Om huvudmannen eller personalen åsidosätter sina skyldigheter kan det innebära att eleven har rätt till skadestånd av huvudmannen. (Se 6 kap. 6–12 §§ skollagen.) Utöver de bestämmelser som finns i skollagen är flera allvarligare disciplinära åtgärder straffbara enligt . Exempel på detta är förolämpning, förtal, ofredande, misshandel och olaga tvång. Det finns också stadgat i regeringsformen att var och en är skyddad mot kroppsstraff (2 kap. 5 § RF). Utöver de bestämmelser som redogjorts för framgår det av för- äldrabalken att barn ska behandlas med aktning för sin person och egenart och får inte utsättas för kroppslig bestraffning eller annan kränkande behandling (6 kap. 1 § FB). Disciplinära åtgärder från lärare har i flera fall bedömts av dom- stol i brottmål. Här redogörs från två sådana rättsfall från , båda avser den äldre skollagen.98 I ett äldre mål, , ingrep en lärare mot en elev, när ordningen var påtagligt störd, genom att ta upprepade grepp om elevens nacke, i syfte att få honom att följa med till rektorsexpe- ditionen. Greppen gjorde ont och gav en rodnad på nacken. ansåg att en lärare vid utövning av sin tillsynsplikt inte kan vara avskuren från varje möjlighet till kroppsligt ingrepp mot en elev även då det inte är fråga om en nödvärns- eller nödsituation. Visst tvång eller ofredande kan, enligt domstolen, vara befogat. Däremot kan sådana förfaranden som faller under straffbestämmelsen för miss- handel aldrig vara befogade. Läraren dömdes därför för misshandel mot eleven. Ett rättsfall rörde en lärare och en elevassistent och två händelser. En elev hade tvingats in på en handikapptoalett och blivit inlåst där tillsammans med läraren och assistenten . Därinne hade eleven blivit omkulldragen på golvet och en av de vuxna hade suttit gränsle över pojken och hållit fast hans armar, vilket lett till såväl smärta som blåmärken. Pojken blev tillsagd att han inte skulle få komma ut förrän han började lyda läraren. Den andra händelsen inleddes av att en elev kastade en snöboll på elevassistenten. Assistenten besvarade angreppet med att kasta eller trycka kramad snö mot elevens ansikte från nära håll. 98Rättsfallen NJA 1988 s. 586 och 2009 s. 776. Artikel 28 – utbildning efter gick eleven till fysiskt angrepp mot elevassistenten, som då la ner eleven till marken två gånger. påpekade att lärare har en garantställning till eleverna och har såväl en rätt som en skyldighet att ingripa för att förhindra en elevs angrepp mot person eller egendom. Domstolen framhöll emellertid att kroppsliga ingrepp mot elever aldrig är tillåtna som bestraffning eller disciplinering och konstaterade att utrymmet för att tillgripa kroppsliga ingrepp inom skolverksamhet som grundas på utövande av tillsynsplikten är klart begränsat. Första händelsen, på toaletten, bedömde domstolen som misshandel och olaga frihetsberövande (mindre grovt brott). Mul- ningen bedömdes som ringa misshandel och de två nedläggningarna till marken bedömdes som straffria, på grund av det pågående an- greppet mot elevassistenten. Ytterligare ett rättsfall från rör skadestånd på grund av kränkande behandling.99 En lärare tog tag i en elevs axlar för att få honom att sitta rättvänd på sin plats och lugna ned sig. Eleven blåste då saliv i ansiktet på läraren, som direkt reagerade med att ge eleven en örfil. konstaterade att situationen visser- ligen var sådan att visst kroppsligt ingrepp, t.ex. genom att ta ett stadigt tag i elevens arm för att leda ut honom ur klassrummet för att tillrättavisa honom i avskildhet, var befogat men att en örfil till sin natur är en bestraffande åtgärd och därmed aldrig tillåten. Trots provokationen utgjorde örfilen, enligt domstolen, ett klart överskri- dande av de befogenheter som tillsynsplikten ger. Kränkningen som örfilen innebar för eleven kunde inte bedömas som ringa och eleven var därför berättigad till skadestånd av huvudmannen. Resonemangen bekräftades av i ett avgörande från år 2020.100 Domstolen anger i avgörandet att fysiska ingripan- den mot en elev inte är tillåtna som bestraffning eller disciplinering. Viss begränsad rätt till fysiska ingrepp finns dock inom en lärares till- synsplikt. Tillsynsplikten ger aldrig rätt till fysiska ingripanden som faller under straffbestämmelsen misshandel. Däremot kan ingripanden motsvarande s.k. ofredandevåld ibland anses befogade. Enligt dom- stolen ska ordningsstörningar i skolan – eller andra situationer som innebär att elever inte tillförsäkras trygghet och studiero – i första hand lösas på andra sätt än genom fysiska ingripanden, t.ex. genom tillsägelser. När det finns risk att en elev eller egendom kommer till 99Rättsfallet NJA 2016 s. 596. 100Högsta domstolens dom i mål T 4238-19. Artikel 28 – utbildning skada kan det dock finnas anledning till fysiska ingripanden. Endast i undantagsfall kan det vara motiverat med fysiska ingripanden vid ordningsstörande beteende. Ett ingripande ska vara proportionellt samt så lindrigt och kortvarigt som möjligt. Ett grepp om en elevs nacke är i regel ett fysiskt ingripande av sådant slag att det utgör en kränkande behandling, även om det inte sker i bestraffande eller disciplinerande syfte. I rättsfallet var det just fråga om ett nackgrepp, i syfte att flytta på en pojke, som vägrat flytta på sig och höll sig fast i en soffa, som blockerade en passage. Domstolen konstaterade att greppet var mycket kortvarigt och anpassat för situationen. Syftet upp- nåddes i en situation när eleven inte följde uppmaningarna han fått. Ett grepp om pojkens arm hade troligen lett till ett mer ut- draget förlopp. Det pågick och ledde till att pojken kom upp i stående position. Greppet kan inte ha lett till annat än ett högst tillfälligt obehag. (majoriteten) ansåg därför att det inte var fråga om en kränkande behandling i skollagens mening. Det finns även flera rättsfall från som rör disci- plinära åtgärder. När det t.ex. gäller avstängning ansåg Europadom- stolen att det stred mot rätten till utbildning i att stänga av en elev under nära ett helt skolår, på grund av att hans föräldrar inte ville godta att skolan använde sig av kroppsbestraff- ning. Enda möjligheten för barnet att få komma tillbaka till skolan var att föräldrarna, mot sina filosofiska övertygelser, godtog att pojken skulle kunna komma att utsättas för kroppsbestraffning. Domstolen ansåg att avstängningen inte var rimlig och utgjorde en kränkning av rättigheten i artikeln.101 Däremot innebär rätten till utbildning i inte att skolan, under rätt omständigheter, är förhindrad att stänga av en elev. Bl.a. har ansett det godtagbart att en elev inte fick delta i undervisningen en utredning pågick mot honom gällande en brand som startat i skolans lokaler.102 Gränsen mellan de disciplinära åtgärderna och skyldigheten att inte kränka en skolelev har bedömts som svårdragen, enligt vad före- trädare för Barn- och elevombudet uppgett till oss. Många anmäl- ningar till ombudet rör just elever som upplevt sig kränkta av perso- 101Europadomstolens avgörande i målet och Cosans mot (1982), särskilt § 41. 102Europadomstolens avgörande i målet mot (2011), särskilt §§ 54 och 56. Artikel 28 – utbildning har i sin årsrapport , Välkommen till verkligheten, föreslagit att det i skollagen tydligare ska framgå att våld är förbjudet i skolans verksamhet.103 Myndigheten har även hän- visat till ett hovrättsfall från Hovrätten för I det målet var en lärare åtalad för ofredande för att ha tagit en elev i örat. Åklagaren ansåg att det var ett hänsynslöst beteende, men gjorde inte gällande att ingreppet innebar någon smärta eller ledde till någon skada. Hovrätten ansåg att lärarens beteende var olämpligt men inte straff- bart som ofredande. Rapporten gjordes innan av- gjorde målet om kränkande behandling på grund av en örfil. För att alla elever ska vara trygga i skolan och lära sig mer har reger- ingen tillsatt en utredare som ska ta fram ett förslag till en nationell plan för trygghet och studiero i skolan samt författningsförslag som säkerställer ett fungerande regelverk. Utredaren ska bl.a. lämna för- fattningsförslag som avser ett mobiltelefonförbud för eleverna vid del- tagande i undervisning, med rätt för rektor eller lärare att bestämma att mobiltelefoner kan eller ska användas vid olika tillfällen för be- stämda syften. Utredaren ska vidare lämna författningsförslag för att elever som hotat eller utsatt andra elever eller skolpersonal för våld lättare ska kunna stängas av eller omplaceras samt lämna förslag på hur lärarnas arbete för att upprätthålla studieron kan stärkas.105 främjande och uppmuntrande av internationellt samarbete i utbildningsfrågor gestaltas inte främst i lagtext och praxis, utan av andra åtgärder. är medlem i . Både härige- nom och genom det övriga arbetet i FN främjar arbetet med utbildningsfrågor. undertecknade och ett avtal som innebär att Sida –2021 kommer att stödja med . Stödet kommer att gå till arbete inom utbildning, press- och yttrandefrihet och konstnärlig fri- het. är den tredje största givaren till och har åren 103Barnombudsmannens årsrapport , Välkommen till verkligheten (2015) s. 59. 104Hovrätten för , dom i mål B 671-11. 105Beslut , U2020/00707/S. Uppdraget ska redovisas . Artikel 28 – utbildning 2013–2017 bidragit till organisationens verksamhet med drygt 100 mil- joner kronor årligen.106 Omkring hälften av Sidas övriga utbildnings- bistånd går som bilateralt stöd till utbildningssektorn i samarbetslän- derna. är den enskilt största mottagaren.107 deltar i FN:s Agenda 2030 för hållbar utveckling.108 Agendan innehåller ett antal mål som ska vara uppfyllda , varav ett rör utbildning. Regeringen har uttryckt att ska vara led- ande i genomförandet av agendan.109 Bland de delmål som rör utbild- ning finns att alla ungdomar ska lära sig läsa, skriva och räkna. Ett annat delmål är att öka antalet stipendier i världen som kan sökas av per- soner från utvecklingsländer. Enligt agendan ska också tillgången på utbildade lärare öka, bl.a. genom internationellt samarbete kring lärar- utbildning i utvecklingsländerna. Som nämnts ovan finns det också en rätt till utbildning i EU- stadgan, och flera som åtagit sig att följa. Artikel 28 i rör barns utbildning. Rätten till ut- bildning är grundlagsstadgad i . I regeringsformen föreskrivs bl.a. att alla skolpliktiga ska ha rätt till en kostnadsfri grundutbild- ning och att det allmänna ska svara för att högre utbildning finns. Eftersom det inte framgår av bestämmelsen vilka som är skolpliktiga är rättigheten inte särskilt stark. Mer specifika bestämmelser som säkerställer ett barns rätt till utbildning finns dock i skollagen. Där finns också bestämmelser om att ett barns utbildning ska utformas i överensstämmelse med bl.a. allas lika värde och jämställdhet. De grund- läggande principerna om likabehandling stämmer överens med dem i artikel 28. 106Regeringskansliets pressmeddelanden Ny strategi för samarbete med den 23april 2018 och ökar sitt stöd till samt publikation Strategi för samarbete med 2018–2021. 107Läs mer på . 108Generalförsamlingens resolution Att förändra vår värld: Agenda 2030 för hållbar utveckling. A/RES/70/1. 109Se t.ex. dir. 2016:18 s. 1. Artikel 28 – utbildning 31.3.1Grundskola, gymnasium och eftergymnasial utbildning (artikel 28.1 [a–c]) har en tioårig avgiftsfri och obligatorisk grundskola. Därefter följer en frivillig men kostnadsfri gymnasieutbildning för den som har avslutat sin grundutbildning. Utbildningarna är omfattande . Regleringen uppfyller krav på en kostnadsfri och obligatorisk grundskola (se dock nedan angående asylsökande m.fl. barn). I utbildningen, även på grundskolenivå, får det förekomma enstaka inslag som kan föranleda en obetydlig kostnad för eleverna. Som framgått innebär inte bestämmelserna i ett absolut förbud mot sådana indirekta kostnader. Eftersom den svenska undan- tagsbestämmelsen endast avser obetydliga kostnader och den ska tolkas mot bakgrund av innehållet i strider denna undantagsbestämmelse inte mot stadgandet i om att utbildningen ska vara kostnadsfri, enligt vår bedömning. En stat ska dessutom som ovan nämnts gradvis förverkliga rätten i artikel 28 genom att till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser (jämför artikel 4). Det minsta antalet dagar per läsår är enligt skolförordningen . har uttryckt att den internationella standarden per skolår bör följas. utgör emeller- tid inget minimikrav som följer av konventionen och nämns inte heller i någon av kommitténs allmänna kommentarer. Med hänsyn främst till det, men också till att det endast är ett lägsta antal skoldagar som anges i skolförordningen, att det bara skiljer från den angivna in- ternationella standarden och att det är ett jämförelsevis stort antal år som omfattas av den svenska skolplikten, får svensk rätt anses för- enlig med konventionen även i denna del. Kravet på att grundutbildningen (eller motsvarande utbildning) ska vara avklarad för att gymnasieutbildningen ska få påbörjas inne- bär inte att gymnasieutbildningen inte är tillgänglig för alla, eftersom alla barn har rätt att avsluta sina studier i . Det finns också möjlighet att göra avsteg från kunskapskraven för t.ex. barn med funktionsnedsättning. Svensk rätt är således förenlig även med artikel 28.1 (b). Högre utbildning finns i olika former och på olika nivåer, både akademisk och yrkesförberedande. Det finns flera sätt att göra sig behörig. För den som inte uppfyller behörighetskraven finns det möj- Artikel 28 – utbildning ligheter att skapa sig behörighet genom vuxenutbildning. Utbild- ningarna är i regel avgiftsfria. Svensk lagstiftning och praxis uppfyller därmed de krav som ställs i artikel 28.1 (c). I såväl grundlag som i skollagen finns bestämmelser om att alla barn ska ha lika tillgång till utbildning i skolväsendet och att utbildningen ska vara likvärdig oavsett var i landet den anordnas. Regleringen om gratis skolskjuts innebär att det blir enklare för barn som bor på lands- bygden eller som har en funktionsnedsättning att genomföra sin utbildning. För barn med funktionsnedsättning finns även särskilda skolor som genomför individuellt anpassade utbildningar för eleverna. Även frihetsberövade barn och barn som vistas på sjukhus omfattas av rätten till utbildning och av skolplikten. Det finns dessutom sär- skilda bestämmelser t.ex. om utbildning på ungdomshem för att säkerställa att barnen där kan uppfylla sin skolplikt. Det finns visser- ligen inga särskilda bestämmelser om utbildning för barn på häkte, men redan av de allmänna bestämmelserna och reglerna om bl.a. kom- munens ansvar för att skolplikten genomförs säkerställs dessa barns utbildningsmöjligheter i lagstiftningen. Genom bl.a. dessa åtgärder får anses ha utfört vad som krävs enligt konventionen gäl- lande alla barns lika rätt till utbildning. Se även nedan vad gäller lika rätt att välja skolenhet för barn med funktionsnedsättning. uttryckt om att möjligheterna till ut- bildning kan variera mellan häktena ligger utanför vårt uppdrag att undersöka närmare. Detsamma gäller många av de problem som upp- märksammats av flera myndigheter när det gäller barn med funktions- nedsättning. Skolval för barn med funktionsnedsättning Som nämnts ovan finns det ingen rätt i artikel 28 att välja skola.110 När det nu ändå finns en sådan rätt i svensk lag bör den däremot gälla alla, i enlighet med likabehandlingsprincipen i inledningen av artikel 28.1. 110Jämför dock artikel 26.3 i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna och artikel 13.3 i FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Artikel 28 – utbildning För såväl friskolor som skolor med en offentlig huvudman finns det långtgående skyldigheter att anpassa utbildningen till elever med särskilda behov och som huvudregel gäller samma regler om skolval för dem som för andra. I undantagsfall kan emellertid barn nekas den valda utbildningsplatsen på grund av sitt behov av särskilt stöd, näm- ligen om det skulle medföra betydande ekonomiska eller organisato- riska svårigheter för kommunen. Vid bedömningen av om denna reglering diskriminerar vissa barn på ett sådant sätt som inte är för- enligt med i artikel 28.1 bör vägledning hämtas i artiklarna 2 och 23 i . I artikel 2 påpekas att staterna ska tillförsäkra varje barn de rättigheter som anges i konventionen utan någon åt- skillnad på grund av bl.a. funktionsnedsättning. Artikel 23 handlar om barn med funktionsnedsättning och stadgar bl.a. att dessa barn ska ges särskilt stöd, inom ramen för tillgängliga resurser. I detta fall är det tveklöst så att kommunen har en skyldighet enligt svensk rätt att se till att utbildning i någon form ges även det barn med så stort behov av stöd att det medför betydande svårig- heter för kommunen att uppfylla den skyldigheten. Det är alltså inte fråga om att barnet inte tillförsäkras sin rätt till utbildning, utan om förutsättningarna är lika vid utövandet av en rätt (skolval) som endast knyter an till rätten till utbildning i . Det är inte heller fråga om någon godtycklig diskriminering utan ett sakligt undan- tag, som syftar till att fördelningen av resurser mellan ett barn med särskilda behov och andra barn inte ska bli alltför disproportionellt. Mot bakgrund av detta kan undantaget inte anses vara oförenligt med konventionen. Vad gäller det motsatta förhållandet, att barn med särskilda behov kan få företräde till särskilda utbildningsgrupper såsom resurssko- lor,111 kan det knappast anses vara oförenligt med konventionen. Även detta innebär visserligen att barn inte behandlas lika vid valet av skola. Det är emellertid inte på grund av deras funktionsnedsätt- ning, utan för att de inte har någon sådan, som barnen inte mottas av skolorna. genomsyras av att barn med särskilda svårigheter ska ges extra stöd. Utöver artikel 23, nämns det bl.a. i kon- ventionens inledning (preambel) att barn som lever under exceptio- nellt svåra förhållanden kräver särskild uppmärksamhet. En positiv särbehandling av barn med särskilda behov förutsätts således. 111Jämför det ovan refererade rättsfallet HFD 2017 ref. 50. Artikel 28 – utbildning Som framgått i avsnittet om det svenska skolsystemet har det påståtts att EU-migranter, som inte har uppehållsrätt eller uppehållstillstånd, inte skulle omfattas av de regler som generellt gäller barn som vistas i landet utan tillstånd. Vi har redogjort för att en sådan uppfattning både saknar stöd och är oförenlig med såväl den svenska lagstift- ningens ordalydelse som syfte. Enligt vår bedömning är således den svenska lagstiftningen och praxis förenlig med . När det gäller kortare vistelser i landet måste det anses vara hem- landets ansvar att se till att rätten till utbildning och t.ex. skolplikten uppfylls. Ansvarsfördelning mellan EU-länderna har tydliggjorts genom EU-rättsliga överenskommelser. Barn som befinner sig i , utan avsikt att stanna Barn som, när de kommer till , har för avsikt att stanna i landet än omfattas med vissa undantag inte av rätten till utbildning i skollagen. Även ett tidsbegränsat uppehållstillstånd är normalt giltigt än . Om ett barn får uppehållstillstånd på grund av anknyt- ning till en person, vars uppehållstillstånd löper ut kan emellertid barnet få ett kortare uppehållstillstånd. Finns det ingen avsikt att stanna än ska barnet inte folkbokföras. Barnet är då i landet med tillstånd utan att vara folkbokförd. Barnet är inte asylsökande. Det omfattas därmed inte av rätten till utbildning enligt skollagen. I dessa fall är det fråga om i landet. Det är inte fråga om barn som sökt asyl eller som befinner sig i utan tillstånd, utan barn som inte har för avsikt att stanna i . I de flesta fall kan det antas att ansvaret för dessa barns utbildning i stället är en annan stats ansvar. Om barnet utan tillstånd stannar kvar i efter att uppehållstillståndet löpt ut har det rätt till ut- bildning. Detsamma gäller om barnet ansöker om uppehållstillstånd som flykting eller alternativt skyddsbehövande. Sammantaget kan det inte anses som en oförenlighet att ett barn som inte befinner sig i landet och inte heller har för avsikt att stanna, inte omfattas av rätten till utbildning enligt skollagen. Artikel 28 – utbildning