sou · H8B363d2 · 2020-11-12 00:00:00 — När det särskilt gäller frågan om dagersättning i förhållande till barnbidrag, som barnrättskommittén har tagit upp, kan det konsta- teras att det är två helt olika former av bidrag. Det allmänna barn- bidraget är inte behovsstyrt utan ges oberoende av t.ex. inkomst och bostadssituation. Någon motsvarighet till barnbidraget finns inte i LMA. Däremot kan den behovsstyrda dagersättningen ges med ett visst belopp för varje barn i en familj. Bestämmelserna utgår från en beräkning av hur mycket en asylsökande familj (som t.ex. bor på en förläggning) behöver för att klara sig i . Genom LMA och bestämmelserna om ekonomiskt bistånd enligt socialtjänstlagen tillgodoses den sociala tryggheten för asylsökande och andra personer som omfattas av LMA, ur ett rent lagstiftnings- perspektiv. När det gäller själva beloppen för dagersättning har det inte varit möjligt att inom vår kartläggning bedöma om beloppen är tillräckliga. Mot bakgrund av att dagersättningstabellen inte ändrats 1993/94:94 s. 45 och 46. Artikel 26 – social trygghet och barnrättskommitténs rekommendationer till att höja ersättningen, kan ersättningsnivån ytterligare behöva analyseras. Detsamma gäller frågan om det är motiverat att halvera ersättningen hänförlig till de yngre barnen (eller det yngre barnet) i en familj med fler än två barn. En sådan bedömning får göras efter mer noggranna beräkningar och överväganden. Det finns också ett stort utrymme för en stat att själv bedöma formen av bidrag och ett storleken på ett ekonomiskt bistånd, så länge alla barns rätt till social trygghet och levnadsstandard enligt artiklarna 26 och 27 uppfylls. När det gäller personer som inte har uppehållstillstånd och inte heller omfattas av LMA eller som omfattas av LMA men håller sig undan verkställighet har de en mer begränsad tillgång till förmåner. Som framgår ovan tillgodoses emellertid grundläggande behov som sjukvård och bidrag för den dagliga livsföringen. Kommunernas social- nämnder har ett ansvar för att även dessa barn är socialt trygga och klarar sin dagliga livsföring. Som påpekats i flera avsnitt påverkar inte en stats suveräna rätt att bestämma vem som ska bli medborgare i staten eller vilka utlänningar som får resa in i landet. stadgar inte heller någon skyldighet att ge uppehållstillstånd till någon, inte heller flyktingar eller barn som vill återförenas med sin familj (se kapitlen om artiklarna 10 och 22). Mot denna bakgrund kan barn- konventionen inte heller anses kräva att personer som inte har rätt att vara i landet likväl ska få tillgång till landets trygghetssystem på samma eller liknande förutsättningar som personer som har rätt att vara i landet. Det utgör i sig inte en otillåten diskriminering enligt artikel 2, så länge alla barn har lika rätt att söka och erhålla uppehålls- tillstånd vid lika förutsättningar. En annan sak är att en stat likväl har ett ansvar för ett barn som befinner sig i landet utan tillstånd, inte minst eftersom barn inte alltid själva kan råda över vart de förs av föräldrar eller andra personer. Eftersom barn som vistas i landet utan tillstånd ges en social trygg- het i form av tillgång till ekonomiskt bistånd enligt socialtjänstlagen (direkt eller genom vårdnadshavare), hälso- och sjukvård i samma omfattning som dem som lagligen befinner sig i landet och rätt till utbildning får även deras sociala trygghet anses vara uppfylld i sådan 29Det kan noteras att konsumentprisindex ökat med (webbplats . Artikel 26 – social trygghet mån att bestämmelserna får anses vara förenliga med innebörden av artikel 26 (och artikel 2) i . Sammantaget är vår bedömning att svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med innebörden av artikel 26. Läs mer om ekono- miskt bistånd enligt socialtjänstlagen och annat stöd i kapitlet om artikel 27. Svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med innebörden av artikel 26 i . 30 Artikel 27 – levnadsstandard Utredningens bedömning: Svensk lagstiftning och praxis överens- stämmer med innebörden av artikel 27 i . 1.Konventionsstaterna erkänner varje barns rätt till den levnadsstandard som krävs för barnets fysiska, psykiska, andliga, moraliska och sociala utveckling. 2.Föräldrar eller andra som är ansvariga för barnet har, inom ramen för sin förmåga och sina ekonomiska resurser, huvudansvaret för att säkerställa de levnadsvillkor som är nödvändiga för barnets utveck- ling. 3.Konventionsstaterna ska i enlighet med nationella förhållanden och inom ramen för sina resurser vidta lämpliga åtgärder för att bistå för- äldrar och andra som är ansvariga för barnet att genomföra denna rätt och ska vid behov tillhandahålla materiellt bistånd och stöd- program, särskilt i fråga om mat, kläder och bostad. 4.Konventionsstaterna ska vidta alla lämpliga åtgärder för att säker- ställa indrivning av underhåll för barnet från föräldrar eller andra som har ekonomiskt ansvar för barnet, både inom konventionsstaten och från utlandet. Särskilt i de fall då den person som har det eko- nomiska ansvaret för barnet bor i en annan stat än barnet ska kon- ventionsstaterna främja såväl anslutning till internationella överens- kommelser som upprättande av andra lämpliga arrangemang. Artikel 27 – levnadsstandard Genom artikel 27 erkänner en stat varje barns rätt till den levnads- standard som krävs för barnets utveckling. Vidare anges det i artikeln att det är barnets föräldrar eller andra som är ansvariga för barnet som har huvudansvaret för att säkerställa detta. En stat ska vid behov bistå föräldrarna i detta ansvar och när det behövs ge barnet bistånd, t.ex. mat, kläder och bostad. En stat ska också vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa indrivning av underhåll från föräldrar med ekono- miskt ansvar för barnet. Staten ska därtill främja anslutning till och ingående av internationella överenskommelser som rör fall där en per- son med ekonomiskt ansvar för barnet bor i en annan stat än barnet. I det grundläggande ramverket för de mänskliga rättigheterna (of Human Rights) finns motsvarande bestäm- melser, bl.a. i artikel 25 i den allmänna förklaringen om mänskliga rättig- heter1. Häri stadgas bl.a. att var och en har rätt till en levnadsstandard tillräcklig för den egna familjens hälsa och välbefinnande, inklusive mat, kläder, bostad, hälsovård och nödvändiga sociala tjänster. En lik- nande formulering finns i artikel 11 i den internationella konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter2. Enligt artikeln er- känner en stat även rätten till ständigt förbättrade levnadsvillkor. Vidare erkänns rätten för var och en att vara tryggad mot hunger och en stat ska vidta åtgärder för att bl.a. säkerställa en rättvis fördelning av världens livsmedelstillgångar i förhållande till behoven. I konven- tionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning3 finns be- stämmelser om rätten till en tillfredsställande levnadsstandard för per- soner med funktionsnedsättning och deras familjer (artikel 28). Bestämmelser om indrivning av underhållsbidrag finns bl.a. i konvention av om indrivning av underhållsbidrag i utlandet4 (New ). Inom ramen för för internationell privaträtt har två instrument antagits som rör indrivning av underhåll i andra stater: Haag- konvention om erkännande och verkställighet av avgöranden om under- håll till barn5 () och 1Antagen av genom resolution 3/217 . Artikel 27 – levnadsstandard om erkännande och verkställighet av avgöranden angående underhålls- skyldighet6 (). ska ses som en helhet och artikel 4 ska beaktas i genomförandet av samtliga rättigheter i konventionen. lyfter fram några s.k. grundprinciper, artiklarna 2.1, 3.1, 6 och 12, som de anser har en särskild relevans för genomförandet av rättigheterna i konventionen.7 (Läs mer om dessa nedan.) Utöver att artikel 26, om rätten att åtnjuta social trygghet, är intimt förknippad med artikel 27, finns det flera artiklar som är relevanta för uttolk- ningen av artikeln. Centrala i sammanhanget är bl.a. artiklarna 5, 7 och 18 om föräldrarnas ansvar, skyldigheter och rättigheter. Artik- larna 24, 28, 29 och 31 tar t.ex. upp olika aspekter av ett barns ut- veckling och är på så sätt relevanta i uttolkningen av artikel 27. Det- samma gäller de fri- och rättigheter som återfinns i artiklarna 13–17. Även artikel 23 om rättigheter för barn med funktionsnedsättning kan vara relevant beroende på omständigheterna. Andra artiklar som kan aktualiseras, beroende på omständigheterna, är artiklarna 19 och 32–36, som ger ett barn skydd mot företeelser som kan hämma dess utveckling. Nedan beskrivs i korthet hur de grundläggande principerna i kon- ventionen förhåller sig till artikel 27. Läs mer om dessa i kapitlen om respektive artikel. Rättigheterna i gäller alla barn inom en stats juris- diktion utan någon åtskillnad av något slag (artikel 2.1). Detta inne- bär att även barn som inte är svenska medborgare, såsom ett barn med uppehållstillstånd, ett barn som söker asyl eller ett barn som befinner sig utan tillstånd i , ska omfattas av artikel 27. Genom artikel 6 garanteras ett barn den grundläggande rätten till liv som uttrycks som en universell mänsklig rättighet i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna och den internationella 7CRC/GC/2003/5 p. Jämför (2019) s. 113. Artikel 27 – levnadsstandard konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter. Vidare ska ett barns överlevnad och utveckling säkerställas till det yttersta av en stats förmåga. Eftersom ett barns existens är en förutsättning för att det ska kunna åtnjuta övriga rättigheter i konventionen får artikel 6 en naturlig prioritet och blir på så sätt grundläggande för hela genomförandet av konventionen. I relation till artikel 6 innebär artikel 27 att en stat ska ge föräldrar och andra med ansvar för ett barn ett stöd som främjar barnets överlevnad och utveckling. menar att rätten till överlevnad och utveckling endast kan genomföras med ett holistiskt förhållningssätt. Det sker enligt kommittén genom att alla de andra bestämmelserna i konven- tionen tillämpas och ses i relation till varandra.8 för- väntar sig att konventionsstaterna tolkar ordet utveckling i dess vidaste bemärkelse, som ett helhetsbegrepp som omfattar barnets fysiska, mentala, andliga, moraliska, psykologiska och sociala utveckling.9 I är det en utgångspunkt att familjen är den grundläggande och naturliga enheten för ett barn, vilket bl.a. framgår av konventionens inledning (preambel). Föräldrar eller andra vård- nadshavare har i första hand ansvaret för ett barns överlevnad och utveckling (artiklarna 5 och 18). I föräldrarnas ansvar ligger bl.a. att se till barnets bästa och att på ett sätt som står i överensstämmelse med den fortlöpande utvecklingen av barnets förmåga ge barnet råd och ledning då det utövar sina rättigheter. har staten det yttersta ansvaret för ett barns överlevnad och utveckling samt för att barnet ges det skydd och stöd som det behöver (jämför bl.a. artik- larna 3.2, 6, 9, 19, 20, 23, 26, 27, 32–36, 38 och 39). Enligt artikel 4 ska en stat vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgär- der, administrativa åtgärder och andra åtgärder för att genomföra de rättigheter som erkänns i konventionen. I fråga om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter ska en stat till fullo utnyttja sina till- gängliga resurser för att vidta sådana åtgärder. Vid behov ska sådana åtgärder vidtas inom ramen för det internationella samarbetet. 8CRC/C/GC/7 p. 9CRC/GC/2003/5 p. Artikel 27 – levnadsstandard Rätten att uttrycka sin åsikt och få den beaktad Enligt artikel 12.1 ska en stat tillförsäkra ett barn som är i stånd att bilda en åsikt rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör det. Ett barns åsikter ska beaktas i förhållande till ålder och mognad. För att ett barn ska tillförsäkras denna rätt ska barnet enligt artikel 12.2 särskilt beredas möjlighet att höras. Det kan göras direkt eller genom företrädare eller ett lämpligt organ och gäller i alla domstolsförfaran- den och administrativa förfaranden som rör barnet. Barnet ska höras på ett sätt som är förenligt med nationella procedurregler. Detta kan t.ex. innefatta förfaranden som rör ansökningar om stöd från för- äldrar eller andra med ansvar för barnet. Enligt barnrättskommittén har ett barn även rätt att avstå från att utöva sin rättighet; att uttrycka åsikter är för barnet ett val, inte en skyldighet.10 Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller pri- vata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myndig- heter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som be- döms vara barnets bästa (artikel 3.1). I en bedömning och prövning av barnets bästa ingår att ta hänsyn till samtliga grundläggande prin- ciper och konventionen i sin helhet. Vid en sådan bedömning får barnets upplevelser och åsikter om sin situation särskild betydelse, i förhållande till barnets ålder och mognad (artikel 12). Syftet med begreppet barnets bästa är enligt barnrättskommittén att säkerställa att barn både fullt och faktiskt kan åtnjuta alla de rättig- heter som erkänns i konventionen. Kommittén understryker att en vuxen persons personliga bedömning av ett (eller flera) barns bästa inte får ha företräde framför rättigheterna enligt konventionen; ingen rättighet ska kunna inskränkas av en skönsmässig tolkning av barnets bästa. Vidare framhåller kommittén att barnets bästa är ett dyna- miskt koncept, som kräver att man gör bedömningar anpassade till det specifika sammanhanget.11 Nedan redogörs i korthet för i vilka sammanhang principen om barnets bästa kan bli relevant i förhållande till artikel 27. 10CRC/C/GC/12 p. 11CRC/C/GC/14 p. 1 och 4. Artikel 27 – levnadsstandard Artikel 3.1 omfattar även lagstiftande organ. Principen om barnets bästa ska beaktas vid alla åtgärder som rör barn och därmed även vid utformning av reglering som t.ex. rör både ansvaret för de levnads- villkor som är nödvändiga för barnets utveckling och reglering som rör stöd till föräldrar, eller andra med ansvar för barnet, i deras roll att säkerställa dessa levnadsvillkor. Övriga rättigheter enligt barn- konventionen ska också beaktas i bedömningen av barnets bästa. Sådana bedömningar bör till viss del även bygga på ett barns egna upplevelser och åsikter i enlighet med artikel 12. I sin allmänna kommentar om barnets bästa lyfter barnrättskom- mittén särskilt fram den roll som lagstiftande organ har. Kommittén betonar att artikel 3.1 både gäller barn i allmänhet och barn som indi- vider. Det innebär, enligt kommittén, att varje gång en lag eller en bestämmelse antas eller en internationell överenskommelse ingås som rör ett barn bör beslutet styras av hänsyn till barnets bästa.12 Enligt artikel 3.1 ska det i varje beslut som rör ett barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa. I förhållande till arti- kel 27 blir det aktuellt bl.a. vid beslut som rör ansvaret för barnets levnadsvillkor, t.ex. beslut om bidrag och stöd till ett barn, barnets föräldrar eller andra med ansvar för barnet. I en bedömning av barnets bästa ska hänsyn tas till alla de rättig- heter som ett barn har enligt och som är relevanta i sammanhanget. Ett barn ska också ges möjlighet att uttrycka sin åsikt inför att ett beslut tas (jämför artikel 12). har understrukit att en bedömning av barnets bästa ska ske med utgångspunkt i barnets specifika omständigheter. Fokus måste enligt kommittén ligga på att identifiera möjliga lös- ningar som ser till barnets bästa med full respekt för rättigheterna i konventionen och dess fakultativa protokoll.13 Vidare är det enligt kommittén av vikt att följa upp åtgärder och beslut,14 dvs. ta reda på hur barnet upplevt insatserna och om de varit till barnets bästa. 12CRC/C/GC/14 p. 31, se även CRC/C/GC/12 p. 13CRC/C/GC/14 p. 14CRC/C/GC/12 p. 134 (i) och CRC/C/GC/14 p. Artikel 27 – levnadsstandard Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller pri- vata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myndig- heter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3.1). En åtgärd omfattar även själva förfarandet. Det innebär att förfaranden som rör barnets levnads- villkor, t.ex. beslut om bidrag och stöd till ett barn, barnets föräldrar eller andra med ansvar för barnet omfattas. lyfter i en allmän kommentar fram att man måste införa och följa vissa barnanpassade förfaranden för att ett barns rätt att få sitt bästa bedömt och beaktat ska kunna förverk- ligas.15 I en annan kommentar betonar kommittén att förutsättning- arna för att ett barn ska kunna uttrycka sina åsikter är av betydelse. Hänsyn bör tas till barnets individuella och sociala situation och miljön bör vara sådan att barnet känner sig tryggt och respekterat. Vidare måste barnet informeras om vad saken gäller, vilka valmöjlig- heter som finns, vilka beslut som kan komma att fattas och vad de kan få för följder.16 Vägledning om barnanpassade förfaranden kan även hämtas från protokollet om försäljning av barn, barnprostitution och barnporno- grafi. Av protokollet framgår bl.a. att processuella förfaranden ska anpassas till ett barns särskilda behov, oavsett om det är offer eller vittne till ett brott samt att en stat ska tillhandahålla lämpligt stöd till barnet under hela rättsprocessen. Läs mer i kapitlet om artikel 34. En mer utvecklad beskrivning av barnanpassade förfaranden finns i kapitlet om artikel 3. 30.1.2Rätt till den levnadsstandard som krävs för ett barns utveckling (artikel 27.1) Genom artikel 27.1 erkänns varje barns rätt till den levnadsstandard (standard of living) som krävs för ett barns fysiska, psykiska, andliga, moraliska och sociala utveckling. Det är således inte endast materiell välfärd som avses. Utgångspunkten är inte barnets familjs ekonomi utan om barnet ges de förutsättningar som krävs för dess utveckling. Av artikeln framgår inte vad som avses med ett barns fysiska, psy- 15CRC/C/GC/14 p. 16CRC/C/GC/12 p. 22–25. Artikel 27 – levnadsstandard kiska, andliga, moraliska och sociala utveckling. Av artikel 27.3 kan dock uttolkas att i vart fall tillgång till mat, bostad och kläder kan anses utgöra en miniminivå för ett barns levnadsstandard.17 Därut- över kan grundprinciperna (artiklarna 2.1, 3.1, 6 och 12) tillsammans med flera av konventionens övriga bestämmelser ge viss vägledning. Artikel 27 kan, som flera av bestämmelser, ses som en vidareutveckling och konkretisering av artikel 6 om rätten till överlevnad och utveckling. Begreppet utveckling (development) förekommer även i andra artiklar i (t.ex. artik- larna 18, 23 och 32). Rättigheter för barn med funktionsnedsättning behandlas särskilt i artikel 23. I artikeln anges bl.a. att det stöd som ges ska syfta till att säkerställa att barnet har effektiv tillgång till och får utbildning, hälso- och sjukvård, rehabilitering och habilitering, förberedelse för arbetslivet och möjligheter till rekreation på ett sätt som bidrar till barnets individuella utveckling inklusive dess kulturella och andliga utveckling. Detta är i princip en sammanfattning av en stor del av barn- konventionen som helhet. De intressen som räknas upp är således sådana, som kan utgöra en del av ett barns utveckling, oaktat om barnet har en funktionsnedsättning eller inte. Artikel 32 behandlar ett barns rätt till skydd mot ekonomiskt utnyttjande och mot att utföra arbete som kan vara skadligt eller hindra ett barns utbildning eller inverka skadligt på dess hälsa eller fysiska, psykiska, andliga, moraliska eller sociala utveckling. Även de efterföljande artiklarna handlar om skydd mot sådant som kan vara hämmande för barnets utveckling, t.ex. narkotika och sexuella övergrepp. Sådant som kan hämma ett barns utveckling och som ett barn ska skyddas mot tas bl.a. upp i artiklarna 19 och 32–38. Andra delar av betydelse för ett barns utveckling, sett utifrån som helhet, är t.ex. bästa möjliga hälsa och tillgång till hälso- och sjukvård och rehabili- tering (artikel 24), utbildning (artiklarna 28 och 29) samt vila, fritid, lek, rekreation och kultur (artikel 31). Av betydelse för t.ex. ett barns psykiska, andliga och moraliska utveckling kan även vara de fri- och rättigheter som omnämns i artiklarna 12–17.18 17Jämför (2019) s. 1028 och 1029. 18Jämför även m.fl. (2016) s. 252–257. Artikel 27 – levnadsstandard 30.1.3Föräldrarnas ansvar (artikel 27.2) Enligt artikel 27.2 har föräldrar eller andra som är ansvariga för barnet, inom ramen för sin förmåga och sina ekonomiska resurser, huvud- ansvaret för att säkerställa de levnadsvillkor som är nödvändiga för barnets utveckling. Enligt artikel 7.2 har ett barn rätt att omvårdas av sina föräldrar. Föräldrarnas roll och ansvar tas särskilt upp i artik- larna 5 och 18. En stat ska enligt artikel 18 göra sitt bästa för att säkerställa erkännandet av principen att båda föräldrarna har gemen- samt ansvar och huvudansvaret för barnets uppfostran och utveck- ling. Vidare ska föräldrarna låta sig vägledas av vad som bedöms vara barnets bästa. I artikel 5 markeras att föräldrarna ska ge barnet lämp- lig ledning och råd när det utövar sina rättigheter. Detta ska göras på ett sätt som står i överensstämmelse med barnets fortlöpande ut- veckling och förmåga. Vad som avses med andra som är ansvariga för barnet anges inte i artikel 27.2. I artikel 18.1 används följande: föräldrar eller, i förekom- mande fall vårdnadshavare (parents or, as the case may be, legal guard- ians). I artiklarna 3.2 och 5 används: föräldrar, vårdnadshavare eller andra personer som har juridiskt ansvar för barnet (parents, legal guard- ians, or other individuals/persons legally responsible). I artikel 23 an- vänds frasen ”de som ansvarar för dess omvårdnad” (those responsible for his or her care). I doktrin framförs att frasen ”andra som är ansva- riga för barnet” i artikel 27.2 bör förstås som de som erkänts att juri- diskt ansvara för barnet (legally responsible).19 Vad som avses med levnadsvillkor (the conditions of living) fram- går inte av artikel 27.2 utöver att de ska vara nödvändiga för barnets utveckling. Utgångspunkten får anses vara den rättighet som erkänns i artikel 27.1, där flera aspekter av ett barns utveckling tas upp. Som tidigare nämnts kan av artikel 27.3 uttolkas att mat, kläder och bo- stad ses som en miniminivå för ett barns levnadsstandard. Föräldrarna har huvudansvaret för att säkerställa de levnadsvillkor som är nödvändiga för barnets utveckling inom ramen för sin förmåga och sina ekonomiska resurser. Det innebär att det inte bara handlar om en förälders (eller annan person med ansvar för barnet) ekono- miska resurser, utan även om personens förmåga att ansvara för de levnadsvillkor som är nödvändiga för barnets utveckling. 19Tobin (2019) s. 1040. Artikel 27 – levnadsstandard också ses som en påminnelse om att staten måste bistå föräldrarna så att de kan fullgöra sitt ansvar, se avsnittet nedan om artikel 27.3. 30.1.4Bistå föräldrarna (artikel 27.3) Av artikel 27.3 framgår att en stat, i enlighet med nationella förhål- landen och inom ramen för sina resurser, ska vidta lämpliga åtgärder för att bistå föräldrar och andra som är ansvariga för barnet att genom- föra denna rätt (den rätt som anges i artikel 27.1). Att en stat ska ge lämpligt stöd till föräldrar eller andra vårdnadshavare då de fullgör sitt ansvar för barnets uppfostran och utveckling framgår även av arti- kel 18.2. En stat ska vid behov tillhandahålla materiellt bistånd och stöd- program. Av formuleringen framgår att det kan handla om olika for- mer av stöd och inte enbart materiellt bistånd. Mat, kläder och bostad nämns särskilt, men det är inte en uttömmande lista, utan kan sna- rare tolkas som en miniminivå för ett barns levnadsstandard.20 Viss vägledning kan även fås av andra bestämmelser i konventionen. Arti- keln bör t.ex. tolkas i relation till artikel 26, om ett barns rätt att åt- njuta social trygghet, inklusive socialförsäkring.