sou · H8B312 · 2020-03-09 00:00:00 — 7.filial: en försäkringsförmedlares agentur eller filial som ligger i ett annat land inom EES än hemlandet, 8.försäkringsbaserad investeringsprodukt: en försäkring med ett förfallo- eller återköpsvärde som helt eller delvis är direkt eller in- direkt exponerat mot marknadsvolatilitet, med undantag för a)skadeförsäkring, b)livförsäkring där ersättning enligt avtalet endast betalas ut vid dödsfall eller vid invaliditet till följd av skada, sjukdom eller funk- tionsnedsättning, och c)pensionsförsäkring, 9.försäkringsdistributionsdirektivet: och rådets direktiv (EU) 2016/97 av om försäkringsdistri- bution, i lydelsen enligt och rådets direktiv (EU) 2018/411, 10.försäkringsdistributör: en försäkringsförmedlare eller ett för- säkringsföretag, 11.försäkringsförmedlare: en fysisk eller juridisk person, med undan- tag för försäkringsföretag eller deras anställda, som mot ersättning bedriver försäkringsdistribution, 12.försäkringsförmedlare från tredjeland: en försäkringsförmedlare vars hemland inte omfattas av försäkringsdistributionsdirektivet, a)om försäkringsförmedlaren är en fysisk person, det land där förmedlaren har sin hemvist, b)om försäkringsförmedlaren är en juridisk person, det land där förmedlarens säte ligger, eller, om förmedlaren enligt nationell rätt inte har något säte, det land där förmedlarens huvudkontor ligger, 14. kvalificerat innehav: ett direkt eller indirekt ägande i ett före- tag, om innehavet representerar eller mer av kapitalet eller av samtliga röster eller annars möjliggör ett väsentligt infly- tande över ledningen av företaget, 15. nära förbindelser: det som avses i 1 kap. 14 § försäkrings- rörelselagen (2010:2043), med den skillnaden att det som anges där om försäkringsföretag i stället ska avse försäkringsförmedlare, 16. pensionsförsäkring: försäkringsavtal som har som främsta syfte att ge inkomst vid pensionering och som berättigar den försäkrade till vissa ersättningar, 17. professionell kund: en kund som avses i 1 kap. 4 b § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 18. rådgivning grundad på en opartisk och personlig analys: sådan rådgivning som avses i 4 kap. 2 §, 19. rådgivning: tillhandahållande av en personlig rekommendation till en kund, antingen på kundens begäran eller på initiativ av för- säkringsdistributören, i fråga om ett eller flera försäkringsavtal, 20. sidoverksam försäkringsför- 20. sidoverksam försäkringsför- medlare: en försäkringsförmedlare medlare: en försäkringsförmedlare – utom kreditinstitut och värde- – utom kreditinstitut och värde- nen i artikel 4.1.1 och 4.1.2 i nen i artikel 4.1.1 och 4.1.2 i förordning (EU) nr 575/2013 av förordning (EU) nr 575/2013 av för kreditinstitut och värde- för kreditinstitut och värde- pappersföretag och om ändring pappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 av förordning (EU) nr 648/2012, – som bedriver försäkringsdistri- i den ursprungliga lydelsen – som bution som sidoverksamhet, under förutsättning att samtliga föl- som sidoverksamhet, under för- jande villkor är uppfyllda: utsättning att samtliga följande villkor är uppfyllda: a)den har inte försäkringsdistribution som huvudsaklig yrkes- verksamhet, b)den distribuerar bara vissa försäkringsprodukter som kom- pletterar en vara eller en tjänst, och c)de berörda försäkringsprodukterna omfattar inte livförsäkring eller ansvarsförsäkring, utom när sådant skydd kompletterar den vara eller tjänst som förmedlaren bedriver som huvudsaklig yrkes- verksamhet, 21. skadeförsäkring: en försäkring som är hänförlig till någon av de försäkringsklasser som anges i 2 kap. 11 § försäkringsrörelselagen, 22. stora risker: det som avses i 3 kap. 16 § andra och tredje styckena försäkringsrörelselagen, 23. tjänstepensionsförsäkring: en livförsäkring som har samband med yrkesutövning och där utbetalning av försäkringsbelopp (en- gångsbelopp eller periodiska utbetalningar) beror av att en eller flera personer uppnår eller förväntas uppnå en viss ålder samt försäkringar som meddelas som tillägg till sådana försäkringar, 24. svensk fysisk person och svensk juridisk person: en fysisk eller juridisk person vars hemland är , 25. varaktigt medium: ett medel som a)gör det möjligt för kunden att bevara information som riktas till kunden personligen, på ett sätt som är tillgängligt för användning som är lämplig med hänsyn till vad som är avsikten med informationen, och b)tillåter oförändrad återgivning av den bevarade informationen, 26. värdland: det land inom EES där en försäkringsförmedlare har en permanent närvaro eller ett etableringsställe eller tillhandahåller tjänster, och som inte är förmedlarens hemland. Denna lag träder i kraft . Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i upp- drag att lämna de förslag till lagändringar som krävs för att anpassa och komplettera svensk rätt till den nya EU-förordningen om till- synskrav för värdepappersföretag1 och genomföra det nya EU-direk- tivet om tillsyn av värdepappersföretag2. Enligt kommittédirektiven ska utredaren, i den utsträckning det nya EU-direktivet ger med- lemsstaterna möjlighet att i nationell rätt ställa upp mer långtgående krav eller anpassa bestämmelserna till nationella förhållanden, sträva efter att slå vakt om den svenska värdepappersmarknadens funktions- sätt. Det ska framför allt ske genom att analysera behovet av propor- tionalitet i olika avseenden, t.ex. i fråga om till- syn över värdepappersbolag och krav på bolagsstyrning, och genom att analysera behovet av att införa mer långtgående krav, t.ex. i fråga om rörliga ersättningar för anställda i värdepappersbolag. I uppdraget ingår även att se över och analysera konsekvenserna av det nya regelverket i förhållande till den nuvarande ordningen som ger svenska värdepappersbolag möjlighet att, med tillstånd från , ta emot kunders medel på konto för att under- lätta värdepappersrörelsen, och ta ställning till om det finns skäl som motiverar att denna ordning behålls. Vidare ska utredningen ta fram en parallelluppställning, dvs. en förteckning över de bestämmelser som genomför respektive artikel i det nya EU-direktivet i svensk rätt. Regeringens direktiv finns i bilaga 1. 1Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/2033 av om tillsynskrav för värdepappersföretag och om ändring av förordningarna (EU) nr 1093/2010, (EU) nr 575/2013, (EU) nr 600/2014 och (EU) nr 806/2014. 2Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/2034 av om tillsyn av värdepappersföretag och om ändring av direktiven /87/EG, 2009/65/EG, 2011/61/EU, 2013/36/EU, 2014/59/EU och 2014/65/EU. I utredningens arbete har deltagit experter från , , , och . Arbetet har bedrivits på sed- vanligt sätt med regelbundna sammanträden med experterna. har fem sammanträden hållits, varav ett internat. Genom utredningens expert från har i några frågor inhämtats synpunkter från en del värdepappersbolag. Utredningen har, i enlighet med kommittédirektiven, samrått med Utredningen om EU:s bankpaket om riskreducerande åtgärder (Fi 2018:12). I avsnitt 4.2 finns en kort redogörelse för den utred- ningens förslag. Värdepappersbolag omfattas på europeisk nivå av samma regel- verk om kapitaltäckning som kreditinstituten, dvs. och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av om till- synskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag (”tillsynsförord- ningen”) och och rådets direktiv /36/EU av om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag (”kapital- täckningsdirektivet”). Kapitaltäckningsdirektivet har i huvudsak genomförts i svensk rätt genom lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag (”tillsynslagen”), lagen (2014:966) om kapital- buffertar, lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. Tillsynslagen komplet- terar även tillsynsförordningen. 3.1.2Översyn av det nuvarande regelverket om kapitaltäckning Europeiska kommissionen har, i samråd med Europeiska bankmyn- digheten () och Europeiska värdepappers- och marknadsmyn- digheten (), analyserat om det nuvarande regelverket har en lämplig utformning för värdepappersbolag. Analysen har utmynnat i slutsatsen att regelverket om kapitaltäckning behöver anpassas till värdepappersbolagens egenart och göras mer proportionerligt i för- hållande till värdepappersbolagens storlek, tjänster och grad av kom- plexitet. Av det skälet har ett nytt regelverk om kapitaltäckning för värde- pappersbolag tagits fram. Liksom för kreditinstituten består regel- verket av en förordning, och rådets förordning (EU) 2019/2033 av om tillsynskrav för värde- pappersföretag och om ändring av förordningarna (EU) nr 1093/2010, (EU) nr 575/2013, (EU) nr 600/2014 och (EU) nr 806/2014 (”värde- pappersbolagsförordningen”), och ett direktiv, och rådets direktiv (EU) 2019/2034 av om till- syn av värdepappersföretag och om ändring av direktiven /87/EG, 2009/65/EG, 2011/61/EU, 2013/36/EU, 2014/59/EU och 2014/65/EU (”värdepappersbolagsdirektivet”). Det nya regelverket om kapitaltäckning för värdepappersbolag täcker samma områden som reglerna i tillsynsförordningen och kapitaltäck- ningsdirektivet, men innebär en rad förändringar för värdepappers- bolagens del. 3.2.1Ett nytt sätt att beräkna kapitalkraven Dagens kapitaltäckningsregelverk är utformat med fokus på kredit- institutens verksamhet. Kapitalkraven anger minimikrav på hur mycket kapital av olika slag som institut måste hålla för att täcka risker i sina tillgångar. Det är i huvudsak risker för förlust i samband med utlåning (kreditrisk) men även marknadsrisker och operativa risker. En viktig komponent för att komma fram till vad som är tillräckligt kapital är värderingen av tillgångarna och riskerna i dem. Stora delar av regelverket utgörs därför av regler om värdering av olika tillgångsslag och riskerna i dem. De riskvägda tillgångarna ska sedan täckas av kapital i viss omfattning. Tillgångarna i fråga ut- görs till stor del av krediter (i vid bemärkelse) av olika slag, till olika motparter och med olika löptider, dvs. tillgångar som utgör en stor del av en banks balansräkning. Visserligen finns en del proportio- nalitetsregler och lättnader för värdepappersbolagen men själva ut- gångspunkten – relationen mellan kapital och riskvägda tillgångar, främst i form av krediter – är i flera delar inte särskilt relevant för värdepappersbolag, i synnerhet inte bolag som varken sysslar med kreditgivning eller egen handel med finansiella instrument. Det nya kapitaltäckningsregelverket för värdepappersbolag har därför en helt annan utgångspunkt. Det är fortfarande fråga om att bolaget ska ha tillräckligt kapital, men inte i förhållande till riskvägda tillgångar, utan i förhållande till de risker (kundrisker, marknads- risker m.fl.) som är förknippade med den verksamhet som är typisk för värdepappersbolag, t.ex. kapitalförvaltning, hantering av kunders order, egen handel och förvaring av kunders medel och finansiella instrument. I värdepappersbolagsförordningen finns regler för hur man beräknar omfattningen av de olika verksamheterna, som kallas K-faktorer i förordningen, och relationen till värdepappersbolagets kapitalbas. Medan reglerna om vad värdepappersbolagets kapital ska vara till- räckligt i förhållande till är helt andra än reglerna för kreditinstitut, är reglerna om kapitalets kvalitet i många avseenden desamma. Det är i båda fallen fråga om att kapitalet ska ha en viss kvalitet och kapitalbasen ska bestå av kärnprimärkapital, övrigt primärkapital för kapitaltäckningsändamål och supplementärkapital. Dessa delar av kapitalet definieras på samma sätt i tillsynsförordningen och i värde- pappersbolagsförordningen, med vissa avvikelser och undantag i värdepappersbolagsförordningen, se artikel 9. 3.2.2Inga krav på kapitalbuffertar och bruttosoliditet I det nuvarande kapitaltäckningsregelverket ställs krav på instituten att ha extra kapitalbuffertar bestående av kärnprimärkapital för att stärka det finansiella systemets motståndskraft mot systemrisker. Det är fråga om kapitalkonserveringsbuffert, kontracyklisk kapital- buffert, systemriskbuffert och kapitalbuffertar för systemviktiga institut. Genom det nya kapitaltäckningsregelverket för värdepappers- bolag kommer buffertkraven inte längre att gälla för dessa, annat än i de undantagsfall då värdepappersbolaget är så stort och system- viktigt att det ska behandlas som ett kreditinstitut.1 Det nuvarande regelverket ställer också krav på att instituten ska ha en viss bruttosoliditet. Detta mått anger institutens egna kapital i förhållande till deras totala tillgångar, inklusive åtaganden utanför balansräkningen och oavsett risk. Tanken med detta mått är att ut- 1I svensk rätt kommer kraven att gälla även för värdepappersbolag med tillstånd att ta emot medel på konto och kreditgivning, eftersom de i detta hänseende behandlas som kreditinstitut, se avsnitt 5.3. göra en säkerhetsspärr till de riskviktade kapitaltäckningskraven. Något krav på bruttosoliditet ställs dock inte på värdepappersbolag enligt de nya reglerna. 3.2.3Inga generella regler om bolagsstyrning Liksom kapitaltäckningsregelverket för kreditinstitut ställer det nya regelverket för värdepappersbolag krav på företagens styrning, orga- nisation och riskhantering. En viktig skillnad är dock att bestämmel- serna i kapitaltäckningsdirektivet innehåller de grundläggande kraven för att ett företag ska få tillstånd att utöva verksamhet som kredit- institut. Bland dessa krav ingår krav på företagets ledning och orga- nisation. För värdepappersbolagens del återfinns dessa regler i MiFID och inte i värdepappersbolagsdirektivet. De regler i direktivet som finns avseende styrning och organisation är fokuserade på just risk- hantering och kapitaltäckning och inte på bolagsstyrning i allmänhet. Liksom tillsynsförordningen innehåller värdepappersbolagsförord- ningen krav på bolagens likviditet. De nya reglerna innebär dock en förenkling i förhållande till de nuvarande reglerna. Ett värdepappers- bolag ska ha likvida tillgångar motsvarande en tredjedel av kravet baserat på fasta omkostnader. Ett värdepappersbolag kan tillfälligt, efter godkännande av den behöriga myndigheten, minska mängden likvida tillgångar. Liksom i dagens kapitaltäckningsregler ska kraven enligt kapitaltäck- ningsreglerna för värdepappersbolag, tillämpas på gruppnivå, om ett värdepappersbolag ingår i en företagsgrupp. Enligt värdepappers- bolagsförordningen kan dock den behöriga myndigheten besluta att tillämpa vissa förenklingar och lättnader i kraven på tillräckligt enkla gruppstrukturer där det inte föreligger några väsentliga risker för kunder eller för marknaden som motiverar gruppbaserad tillsyn. 3.2.6Många likheter med de befintliga reglerna För att hantera kraven på tillräckligt kapital finns i dagens kapital- täckningsregelverk en rad regler om offentliggörande av information om bolagets kapitalbas och metoder för att uppfylla kapitalkraven, hur tillsynen ska bedrivas både nationellt och i fråga om gränsöver- skridande företagsgrupper och lämpliga sanktioner vid överträdel- ser. Motsvarande regler finns även i kapitaltäckningsregelverket för värdepappersbolag men anpassade efter det sätt på vilket de bolagen ska beräkna kapitalkraven. Exempelvis behöver små och icke-sam- manlänkade värdepappersbolag inte tillämpa kapitalkraven beräknade på K-faktorer. Kraven på riskhantering och tillsyn blir därför begrän- sade för sådana bolag. 4 Några allmänna utgångspunkter 4.1Anpassningar av svensk rätt Förslag: Anpassningarna av svensk rätt till värdepappersbolags- direktivet och värdepappersbolagsförordningen ska huvudsakligen ske genom ändringar i befintliga lagar: lagen om värdepappers- marknaden, lagen om kapitalbuffertar och tillsynslagen. EU-regler på nivå 1 (och rådets direktiv) ska genomföras genom bestämmelser i lag, utom i de fall ett sådant genomförande inte stämmer överens med dagens lagstiftnings- struktur, t.ex. regler om ersättningar och tillsynsmetoder. För att åstadkomma ett direktivnära genomförande ska termer och begrepp som används i rättsakterna från EU också användas i svensk rätt. ska vara den behöriga myndigheten enligt kapitaltäckningsreglerna för värdepappersbolag. Det nuvarande kapitaltäckningsregelverket har för värdepappers- bolagens del genomförts i svensk rätt i huvudsak genom tillsynslagen, lagen om kapitalbuffertar och lagen om värdepappersmarknaden. I korthet kan sägas att regler som fokuserar på kapitaltäckning och tillsyn på det området finns i tillsynslagen medan regler om startkapital, bolagsstyrning och sanktioner finns i lagen om värdepappersmarkna- den. Lagen om kapitalbuffertar genomförde kapitaltäckningsdirekti- vets särskilda regler om olika kapitalbuffertar som saknar motsvarig- het i värdepappersbolagsdirektivet. Det nya regelverket gäller specifikt för värdepappersbolag. Kredit- instituten berörs inte. För att skapa en enhetlig reglering för olika företagstyper utan att det påverkar reglerna som rör kreditinstituten, bör de nya reglerna genomföras inom ramen för den befintliga lag- strukturen, dvs. i fråga om regler som fokuserar på kapitaltäckning och tillsyn genom ändringar i tillsynslagen och i fråga om regler rörande startkapital, bolagsstyrning och sanktioner genom ändringar i lagen om värdepappersmarknaden. Vad gäller lagen om kapitalbuffer- tar ska flertalet värdepappersbolag utmönstras från tillämpnings- området för den lagen, se avsnitt 12.3 om de bolag på vilka lagen ska fortsätta tillämpas. En utgångspunkt bör vara att en regel på nivå 1 i den europeiska regleringen (och rådets direktiv) bör genom- föras genom bestämmelser i lag. Vissa artiklar i direktivet är emeller- tid mycket detaljrika. Det gäller exempelvis bestämmelserna om värde- pappersbolagens ersättningspolicy och metoderna för den behöriga myndighetens tillsyn. I svensk rätt brukar regler på en sådan detal- jeringsnivå inte förekomma i lagtext, utan återfinns i stället i före- skrifter från regeringen och myndigheter. Här kan man tänka sig två olika lösningar. Antingen kan den lagregel som ska genomföra en viss artikel i direktivet utformas mer generellt och regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, bemyndigas att före- skriva närmare bestämmelser, eller så tas direktivets artiklar, i all sin ordrikedom, in som bestämmelser i lagen. En lösning med en gene- rellt utformad bestämmelse i lagen stämmer bättre överens med svensk lagstiftningstradition men har nackdelen att regleringen kommer att återfinnas på flera olika nivåer: den svenska lagen, nivå 2-regler från kommissionen och svenska myndighetsföreskrifter. Regelverk om ersättningssystem i finansiella företag har i tidigare lagstiftnings- ärenden ansetts lämpa sig mindre väl för en reglering i lag.1 I stället har bemyndigats att meddela föreskrifter om de åtgärder som berörda företag behöver vidta. Det är också den modell som har valts för de ersättningsregler och bestämmelser om metoder för tillsyn som härrör från kapitaltäckningsregelverket.2 För att åstadkomma en sammanhållen svensk reglering vad gäller ersättningar 2012/13:155 s. 260 f., prop. 2013/14:228 s. 182 och prop. 2015/16:170 s. 40 f. 2013/14:228 s. 182 och 202 f. och metoder för tillsyn bör samma lösning väljas för värdepappers- bolagen (se vidare kapitel 8 och 9). Det nya kapitaltäckningsregelverket för värdepappersbolag består av ett direktiv och en förordning som kommer att kompletteras av nivå 2-regler. Förordningen, och troligen flera av nivå 2-reglerna, kom- mer att vara direkt tillämpliga i svensk rätt. Dessa förordningar inne- håller och hänvisar till gemensamma termer och uttryck. Det skulle medföra problem för tolkningen och tillämpningen av regelverket om svensk lagstiftning skulle avvika alltför mycket från direktivet och förordningen. Detta i sig är ett skäl att följa terminologin i direk- tivet. Man bör även beakta förändringstakten i den europeiska lag- stiftningen. har en mängd direktiv och förordningar på finansområdet antagits och ändrats. Även den kompletterande lagstiftningen (förordningar och direktiv från kommissionen) samt riktlinjer från och m.m. ändras i minst samma omfattning. Ett direktiv- och förordningsnära genomförande underlättar både anpassningen och tolkningen av de svenska reglerna i förhållande till de förändringar som sker på europeisk nivå. Utformningen av de svenska bestämmelserna bör därför överensstämma med direktivet så långt som det är möjligt. är den behöriga myndigheten enligt de nu- varande kapitaltäckningsreglerna och bör fortsätta vara det även i fråga om kapitaltäckningsreglerna för värdepappersbolag. 4.2Utredningen om EU:s bankpaket om riskreducerande åtgärder Delvis parallellt med denna utredning har det bedrivits annat utred- ningsarbete på samma och angränsande lagstiftningsområde. Som delar av det s.k. bankpaketet antog och råd et 2019 ändringar i tillsynsförordningen3 (”ändringsförordningen”) och kapitaltäckningsdirektivet4 (”ändringsdirektivet”). I bankpaketet ingår även ändringar i regelverket om hantering av banker i kris.5 Reger- ingen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag till de författningsändringar som krävs för att anpassa svensk rätt till ändringarna i regelverken. överlämnade Utredningen om EU:s bankpaket om riskreducerande åtgärder (Fi 2018:12) sitt betänkande EU:s bankpaket om riskreducerande åt- gärder. Ändringar i regelverken om kapitaltäckning och hantering av banker i kris (SOU 2019:60). När det gäller kapitaltäckningsregelverket föreslår den utred- ningen bl.a. följande (se SOU 2019:60 s. 15 f., 226 f., 239 f. och 271 f.). Ett finansiellt holdingföretag eller ett blandat finansiellt holding- företag ska kunna göras ansvarigt för kapitalkraven på gruppnivå. Det ska införas en skyldighet för dessa holdingföretag att ansöka om ett särskilt godkännande eller undantag från kravet på godkännande. Reglerna i fråga om det särskilda kapitalbaskravet ska ändras. Det ska införas ett särskilt kapitalbaskrav avseende bruttosoliditet, som ska utgöra ett parallellt krav till det riskvägda särskilda kapitalbas- kravet. Möjligheterna att inom ramen för kraven beakta risker som institutet utsätter det finansiella systemet för ska tas bort. Finans- inspektionens beslut avseende de särskilda kapitalbaskraven ska vara skriftliga. Vid sidan av dessa krav ska det införas riktlinjer för sär- skild kapitalbas som ska täcka risker och hantera framtida stress- scenarier som inte täcks av övriga delar av kapitalkraven. Det ska av lagen om värdepappersmarknaden framgå att har tillsyn över att ägare och ledningen i värdepappersbolag uppfyller lämplighetskraven i lagen. Vidare ska det av tillsynslagen framgå att 3Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/876 av om ändring av förordning (EU) nr 575/2013 vad gäller bruttosoliditetsgrad, stabil nettofinansieringskvot, krav för kapitalbas och kvalificerade skulder, motpartsrisk, marknadsrisk, exponeringar mot centrala motparter, exponeringar mot företag för kollektiva investeringar, stora exponeringar, rapporteringskrav och krav på offentliggörande av information, samt av förordning (EU) nr 648/2012. 4Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/878 av om ändring av direktiv /36/EU vad gäller undantagna enheter, finansiella holdingföretag, blandade finansiella holdingföretag, ersättning, tillsynsåtgärder och tillsynsbefogenheter och kapitalbevarande åt- gärder. 5Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/877 av om ändring av förordning (EU) nr 806/2014 vad gäller kreditinstituts och värdepappersföretags förlust- absorberings- och rekapitaliseringskapacitet och och rådets direktiv (EU) 2019/879 av om ändring av direktiv /59/EU vad gäller kreditinstituts och värdepappersföretags förlustabsorberings- och rekapitaliseringskapacitet och om direktiv /26/EG. får besluta att en person som ingår i ledningen för ett finansiellt holdingföretag eller blandat finansiellt holding- företag, som inte uppfyller lämplighetskraven för det, inte längre får ha en sådan position.