sou · H8B362 · 2020-11-12 00:00:00 — kontroll och annan offentlig verk- samhet för att säkerställa tillämp- ningen av livsmedels- och foder- lagstiftningen och av bestämmel- ser om djurs hälsa och djurskydd, samt om ändring av Europa- parlamentets och rådets förord- ningar (EG) nr 999/2001, (EG) nr 396/2005, (EG) nr 1069/2009, nr 1107/2009, nr 1151/2012, (EU) nr 652/2014, (EU) 2016/429 2016/2031, rådets nr 1/2005 nr 1099/2009 och rådets direk- tiv 98/58/EG, 1999/74/EG, 2007/43/EG, 2008/119/EG och 2008/120/EG och om upphäv- ande av och Vissa förkortningar och begrepp nr 854/2004 nr 882/2004, 89/608/EEG, 89/662/EEG, 90/425/EEG, 91/496/EEG, 96/23/EG, 96/93/EG 97/78/EG samt rådets 92/438/EEG (förordningen om förordning (EU) nr 576/2013 av av sällskapsdjur utan kommer- siellt syfte och om upphävande av förordning (EG) nr 998/2003 förordning (EG) nr 999/2001 ande av bestämmelser för före- byggande, kontroll och utrotning av vissa typer av transmissibel 2003/99/EG ning av zoonoser och zoono- tiska smittämnen, om ändring av rådets beslut 90/424/EEG och om upphävande av rådets direk- tiv 92/117/EEG förordning (EG) nr 2160/2003 bekämpning av salmonella och vissa andra livsmedelsburna zoo- Vissa förkortningar och begrepp en sjukdom som är förtecknad i artikel 5.1 i EU:s djurhälsoför- ordning eller i bilaga II till den förordningen (1994:1830) om in- försel av levande djur m.m. lagen (1996:701) om mot ett annat land inom Euro- lagen (2006:806) om provtagning på djur, m.m. förordningen (2006:815) om provtagning på djur, m.m. förordningen (1994:542) om ut- försel av levande djur m.m. en organism, t.ex. en insekt, som kan överföra ett smittämne utan att själv utveckla sjukdom en sjukdom eller infektion som sprids naturligt mellan djur och Vi har haft i uppdrag att göra en översyn av den nuvarande lagstift- ningen på djurhälsoområdet. Med djurhälsa avses i detta samman- hang förebyggande och bekämpning av överförbara djursjukdomar. Med överförbara djursjukdomar avses även sådana smittämnen som inte ger upphov till sjukdomssymtom hos djur men som kan över- föras till människor och orsaka sjukdom. Syftet med översynen är att anpassa lagstiftningen till och rådets förord- ning (EU) 2016/429 om överförbara djursjukdomar och om ändring och upphävande av vissa akter med avseende på djurhälsa (”djur- hälsolag”), här kallad EU:s djurhälsoförordning, och andra nya EU- rättsakter. Syftet är också att få till stånd en modern och sammanhållen lagstiftning med en tydlig systematik. Lagstiftningen ska säkerställa ett gott smittskydd och därigenom tillvarata såväl djurskyddsintressen som folkhälso- och miljöintressen samt produktionsekonomiska intressen. Enligt våra direktiv ska vi bl.a. överväga vilka lagstiftnings- åtgärder, t.ex. processuella bestämmelser, som kan krävas för att komplettera EU:s djurhälsoförordning och annan ny lagstiftning på EU-nivå, bedöma om det finns behov av och möjlighet att ha andra kompletterande nationella bestämmelser och lämna förslag till en ny djurhälsolag som är enkel att förstå, överblicka och tillämpa. Förebyggande och bekämpning av djursjukdomar som kan överföras till djur och till människor har länge varit en del av det europeiska samarbetet. Över tid har det tagits fram ett stort antal rättsakter på området, tidigare i form av beslut och direktiv och i allt större utsträckning i form av direkt tillämpliga EU-förordningar. Frågorna har även varit föremål för nationell lagstiftning . Regleringen på nationell nivå finns numera främst i epi- zootilagen (1999:657), zoonoslagen (1999:658), lagen (2006:806) om provtagning på djur, m.m. (hädanefter kallad provtagningslagen), lagen (2006:807) om kontroll av husdjur, m.m. och bisjukdomslagen (1974:211) och i förordningar som antagits med stöd av dessa lagar. Bestämmelser om smittskyddskrav vid in- och utförsel av djur och djurprodukter finns i förordningen (1994:1830) om införsel av lev- ande djur m.m. och förordningen (1994:542) om utförsel av levande djur m.m., som antagits med stöd av lagen (1975:85) med bemyn- digande att meddela föreskrifter om in- eller utförsel av varor. har med stöd av bemyndiganden i de nämnda förordningarna meddelat föreskrifter med detaljerade bestämmelser om övervakning, förebyggande och bekämpning av smittsamma djur- sjukdomar samt om in- och utförselkrav för levande djur och ani- maliska produkter m.m. antogs EU:s djurhälsoförordning. Med några undantag ska förordningen tillämpas från , då den kommer att ersätta ett stort antal beslut, direktiv och förordningar. Förordnin- gen innehåller, utöver allmänna bestämmelser (del I), bestämmelser om –anmälan och rapportering av sjukdom, övervakning, utrotnings- program och sjukdomsfri status (del II), –medvetenhet om, beredskap inför och bekämpning av sjukdom (del III), –registrering, godkännande, spårbarhet och förflyttningar inom EU (del IV), –införsel till unionen och export (del V), –förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte till en med- lemsstat från en annan medlemsstat eller från ett tredjeland eller territorium (del VI), –nödåtgärder (del VII), –gemensamma bestämmelser, däribland förfarandebestämmelser och bestämmelser om sanktioner samt bestämmelser om ytter- ligare åtgärder som medlemsstaterna får vidta (del VIII), och –övergångs- och slutbestämmelser (del IX). EU:s djurhälsoförordning är en ramlag som ska kompletteras av när- mare bestämmelser som antas av kommissionen i form av delegerade akter och genomförandeakter. Under utredningens arbete har ett antal sådana akter antagits. Kommissionens arbete med att ta fram genomförandeakter och delegerade akter är dock pågående. När det gäller förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte ska och rådets förordning (EU) nr 576/2013 av om förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte och om upphävande av förordning (EG) nr 998/2003, här kallad sällskapsdjursförordningen, fortsätta att gälla till och med , då den ersätts av bestämmelserna i del VI i EU:s djur- hälsoförordning. EU:s djurhälsoförordning ersätter inte den nuvarande EU-regler- ingen om transmissibel spongiform encefalopati, som finns i Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 999/2001 av om fastställande av bestämmelser för förebyggande, kontroll och utrotning av vissa typer av transmissibel spongiform encefalo- pati (här kallad TSE-förordningen). Även och rådets förordning (EG) nr 2160/2003 av om bekämpning av salmonella och vissa andra zoonotiska smittämnen kommer att fortsätta gälla. Förteckning och kategorisering av sjukdomar Vissa bestämmelser i djurhälsoförordning är allmänt tillämpliga och gäller utan koppling till en viss överförbar sjukdom. Många bestämmelser är dock sjukdomsspecifika. De sjukdomsspecifika be- stämmelserna om förebyggande och bekämpning som föreskrivs i förordningen ska tillämpas på sjukdomar som har förtecknats i arti- kel 5.1 a och i kommissionens delegerade förordning (EU) 2018/1629 av om ändring av förteckningen över sjukdomar i bilaga II till och rådets förordning (EU) 2016/429 om överförbara djursjukdomar och om ändring och upphävande av vissa akter med avseende på djurhälsa (”djurhälsolag”). Vilka åtgärder som ska vidtas mot respektive förtecknad sjukdom beror på hur sjukdomen kategoriseras enligt artikel 9.1. Sjukdomar som kategoriseras enligt artikel 9.1 a (a-sjukdomar) ska vara föremål för omedelbara utrotningsåtgärder om de påvisas inom EU. Sjuk- domar enligt artikel 9.1 b (b-sjukdomar) är sådana som finns inom unionen och som ska vara föremål för utrotningsprogram med det slutliga målet att de ska utrotas i hela unionen. Kategorisering enligt artikel 9.1 c (c-sjukdomar) innebär att medlemsstater som är fria från sjukdomen, eller har utrotningsprogram som har godkänts av kommissionen och som syftar till frihet, får ansöka om att ställa sär- skilda krav vid förflyttningar. Detta motsvarar de s.k. tilläggsgaran- tier som medlemsstaterna har rätt att ansöka om för vissa sjukdomar enligt dagens EU-regler. I artikel 9.1 d regleras sjukdomar för vilka åtgärder är nödvändiga för att förhindra spridning i samband med in- försel till unionen eller förflyttningar mellan medlemsstaterna (d-sjuk- domar). Slutligen regleras i artikel 9.1 e sådana sjukdomar som det finns ett behov av att övervaka inom unionen (e-sjukdomar). De förtecknade sjukdomarna har kategoriserats genom bestäm- melser i kommissionens genomförandeförordning (EU) 2018/1882 av om tillämpningen av vissa bestämmelser om förebyggande och bekämpning av sjukdom för kategorier av för- tecknade sjukdomar och om fastställande av en förteckning över djurarter och grupper av djurarter som utgör en betydande risk för spridning av dessa sjukdomar. Av bestämmelserna framgår att alla a-, b-, och c-sjukdomar även är d- och e-sjukdomar. Vidare är alla d- sjukdomar även e-sjukdomar. Det finns vissa sjukdomar som endast har ansetts kräva övervakning och därför är förtecknade som enbart e-sjukdomar. EU:s djurhälsoförordning innehåller även bestämmelser om nya sjukdomar (se artikel 6). Delvis innebär förordningen en konsolidering av de redan befintliga EU-reglerna, men den innehåller även en del nyheter jämfört med dagens lagstiftning. En sådan är kategoriseringen av sjukdomar som beskrivits i det föregående. En annan nyhet är att det i förordningen klargörs vilket ansvar olika parter har i fråga om djurhälsa. Förord- ningen innehåller bestämmelser om att djurhållare, djuryrkesverk- samma personer och veterinärer är skyldiga att vidta åtgärder för att förhindra smittspridning. Regelverket innebär att alla djurhållare, inklusive sällskapsdjurshållare, har ett ansvar för att minimera risken för sjukdomsspridning. För andra djurhållare än sällskapsdjurshållare innebär förordningen dessutom en skyldighet att vidta lämpliga bio- säkerhetåtgärder och att ha adekvat kunskap om djursjukdomar, principer för biosäkerhet, samspelet mellan djurhälsa, djurskydd och människors hälsa m.m. Veterinärer och yrkesverksamma inom vatten- levande djurs hälsa ska inom ramen för sin verksamhet vidta alla lämpliga åtgärder för att förhindra att sjukdomar introduceras, utvecklas och sprids. Vidare ska de aktivt delta i att förbättra med- vetenheten om djurhälsa och om samspelet mellan djurhälsa, djur- skydd och människors hälsa. Förordningen och de delegerade akterna innehåller även andra bestämmelser som innebär nya eller ändrade krav, bl.a. i fråga om godkännande av anläggningar och om registrering. tillämpas och rådets för- ordning (EU) 2017/625 av om offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet för att säkerställa tillämpningen av livsmedels- och foderlagstiftningen och av bestämmelser om djurs hälsa och djurskydd, växtskydd och växtskyddsmedel samt om änd- ring av och rådets förordningar (EG) nr 999/2001, (EG) nr 396/2005, (EG) nr 1069/2009, (EG) nr 1107/2009, (EU) nr 1151/2012, (EU) nr 652/2014, (EU) 2016/429 och (EU) 2016/2031, rådets förordningar (EG) nr 1/2005 och (EG) nr 1099/2009 och rådets direktiv /58/EG, 1999/74/EG, 2007/43/EG, 2008/119/EG och 2008/120/EG och om upphävande av och rådets förordningar (EG) nr 854/2004 och (EG) nr 882/2004, rådets direktiv /608/EEG, 89/662/EEG, 90/425/EEG, 91/496/EEG, 96/23/EG, 96/93/EG och 97/78/EG samt rådets beslut 92/438/EEG (förordningen om offentlig kontroll), här kallad EU:s kontrollför- ordning. Den nya kontrollförordningen ska tillämpas vid offentlig kon- troll som utförs för att säkerställa att unionslagstiftningen inom en rad olika sakområden följs, oavsett om de närmare tillämpnings- bestämmelserna har fastställts på unionsnivå eller i medlemsstater- nas nationella lagstiftning. Ett av de sakområden som omfattas är djurhälsa, dvs. förebyggande och bekämpning av överförbara djur- sjukdomar. Vissa bestämmelser i förordningen gäller även för annan offentlig verksamhet. Med detta avses i princip all verksamhet som de ansvariga myndigheterna utför och som inte är offentlig kontroll. Som exempel kan nämnas åtgärder för att bekämpa överförbara djur- sjukdomar. Även EU:s kontrollförordning ska kompletteras med genom- förandeakter och delegerade akter, varav vissa gäller och andra ännu inte har antagits. Bestämmelserna i kontrollförordning och de akter som antas med stöd av den kompletterar bestämmelserna i djurhälsoförordning och de akter som antas med stöd av den förordningen. Regelverken är alltså intimt sammankopplade, särskilt när det gäller offentlig kontroll men även när det gäller bl.a. möjlig- heten för de behöriga myndigheterna att delegera uppgifter i sam- band med annan offentlig verksamhet. Vi föreslår att det införs en ny djurhälsolag och en tillhörande djur- hälsoförordning som ersätter epizootilagen, zoonoslagen och bisjuk- domslagen och de förordningar som beslutats med stöd av dessa lagar. Vi föreslår vidare att alla bestämmelser om djurhälsa i prov- tagningslagen, lagen om kontroll av husdjur och de förordningar som meddelats med stöd av respektive lag flyttas över till den nya djurhälsolagen och dess förordning, i den mån bestämmelsen i fråga ska behållas. Samma sak föreslås beträffande införsel- och utförsel- förordningarna. Vi föreslår att djurhälsolagen ska komplettera EU-lagstiftningen på området. EU:s djurhälsoförordning och de delegerade akterna och genomförandeakterna innehåller till stor del bestämmelser som är direkt tillämpliga. Samma sak gäller i fråga om EU:s kontroll- förordning. Bestämmelserna ska alltså tillämpas direkt av både en- skilda och myndigheter. Sådana bestämmelser ska inte genomföras genom nationella bestämmelser, men kan behöva kompletteras genom nationella tillämpningsföreskrifter. Det finns också bestämmelser som innebär krav på medlemsstaterna att de ska göra eller åstad- komma något. Sådana bestämmelser kräver i vissa fall nationell lag- stiftning om vilken myndighet som ska åstadkomma det som krävs och i vissa fall hur detta ska ske. I andra fall behövs det direkt tillämpliga bestämmelser i lag eller förordning, eller ett bemyndig- ande att meddela föreskrifter om det som EU-kravet gäller. Våra förslag bygger på principen om att de kompletterande be- stämmelser som behövs i djurhälsolagen och dess förordning, så långt som möjligt ska bygga på den nuvarande nationella regleringen. Den nuvarande djurhälsolagstiftningen är uppbyggd på så sätt att den till stor del innehåller bemyndiganden till myndigheter, främst , att fatta beslut eller meddela föreskrifter. Vi före- slår att den nya regleringen utformas på samma sätt. Med stöd av bemyndigandena avses det bli möjligt för myndigheterna att med- dela de föreskrifter och fatta de beslut som är nödvändiga för att komplettera EU-bestämmelserna. De föreslagna bemyndigandena innebär även att det är möjligt att meddela föreskrifter som sträcker sig längre än den EU-rättsliga regleringen, under förutsättning att EU-regleringen lämnar utrymme för det. Hur stort detta utrymme är varierar. Det är exempelvis betydande när det gäller möjligheten att ställa ytterligare nationella krav i fråga om anmälningsplikt eller journalföring, men mer begränsat när det gäller nationella regler som innebär restriktioner av djurförflyttningar inom Europeiska unionen. Lagen föreslås i huvudsak följa systematiken i EU:s djurhälsoför- ordning, men föreslås även innehålla bestämmelser om offentlig kon- troll och bestämmelser av processuell karaktär. Här är kopplingen till EU:s kontrollförordning särskilt tydlig. Arbetet med att anpassa den nuvarande regleringen till EU:s kontrollförordning har pågått parallellt med vårt arbete. I skrivande stund föreligger lagrådsremissen En anpassning av bestämmelser om kontroll i livsmedelskedjan till EU:s nya kontrollförordning med för- slag till lagändringar som föreslås träda i kraft . Våra överväganden bygger på antagandet att de föreslagna ändringarna antas av och vi har i princip inte omprövat de ställnings- taganden som gjorts i fråga om vilka anpassningar som krävs till EU:s kontrollförordning. Vi föreslår, med något undantag, att de nya bestämmelserna och ändringarna ska träda i kraft . Ord och uttryck i den nya djurhälsolagen Vi föreslår att ord och uttryck i den nya djurhälsolagen ska betyda samma sak som i EU:s djurhälsoförordning. Uttrycket offentlig kontroll föreslås i lagen betyda offentlig kontroll enligt EU:s kon- trollförordning och kontroll i övrigt av efterlevnaden av den nya djurhälsolagen och föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen. Motsvarande definition föreslås i fråga om uttrycket annan offentlig verksamhet. Uttrycket organ med delegerade upp- gifter föreslås ha samma betydelse som i EU:s kontrollförordning. I lagen föreslås begreppet förtecknad sjukdom som beteckning på sjukdomar som avses i artikel 9.1 i EU:s djurhälsoförordning. Vidare föreslår vi begreppen a-sjukdom, b-sjukdom osv. för att be- teckna sjukdomar som är förtecknade i respektive kategori som av- ses i den nämnda artikeln. Slutligen föreslår vi att man i lagen använ- der uttrycket åtgärdssjukdom som samlingsnamn på de sjukdomar som omfattas av EU-rättsliga bekämpningskrav och de sjukdomar som regeringen bestämt får omfattas av nationella bekämpningskrav. Vi utvecklar detta närmare under rubriken före- byggande åtgärder och sjukdomsbekämpning. Förhållandet till EU:s kontrollförordning EU:s kontrollförordning är tillämplig både på EU-rättsliga bestäm- melser på djurhälsoområdet och nationella sådana bestämmelser för- utsatt att de antagits för tillämpning av unionsrätten. Det kan dock även införas nationella bestämmelser som inte anses antagna för tillämpning av unionsrätten. Ett exempel kan vara att det antas be- stämmelser om bekämpning av en icke förtecknad sjukdom som inte omfattas av ett EU-rättsligt bekämpningskrav. Vi har bedömt att EU:s kontrollförordning som huvudregel bör vara tillämplig även i sådana fall. Vi föreslår därför att EU:s kontrollförordning ska tillämpas även när det gäller offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet som skulle kunna anses falla utanför kontrollförordningens tillämpnings- område, om inte något annat föreskrivs. Övergripande om ansvarsfördelning för annan offentlig verksamhet Med undantag för uppgifter som rör bihälsa går våra förslag ut på att ansvaret för uppgifter på djurhälsoområdet som utgör annan offent- lig verksamhet ska fördelas mellan myndigheter på i huvudsak samma sätt som och att ansvarsfördelningen ska framgå av föreskrif- ter som regeringen meddelar. Detta innebär att behåller huvudansvaret för uppgifter på djurhälsoområdet som utgör annan offentlig verksamhet. föreslås ha ansvar för att leda och samordna de förebyggande åtgärderna och bekämp- ningen av smittsamma djursjukdomar enligt djurhälsolagen och de EU-förordningar som lagen kompletterar och att samordna samarbetet och kontakterna med kommissionen och övriga medlemsstater. Vi föreslår att det bör finnas en möjlighet för att i ungefär samma utsträckning som kunna överlämna vissa be- slut i det enskilda fallet till . När det gäller ansvaret för bin och deras sjukdomar föreslår vi en genomgripande förändring. Uppgifter som gäller bihälsa utförs till största delen av bitillsynsmän som förordnas av , som har en administrativ och samordnande roll. Uppgifterna avse- ende bihälsa har koncentrerats på sju länsstyrelser. Vi gör bedömningen att systemet med bitillsynsmän är otids- enligt och inte lever upp till de krav som ställs enligt EU:s kontroll- förordning. Vi föreslår därför att bin hädanefter inlemmas i det generella djurhälsoregelverket och att ansvaret för bihälsa fördelas på samma sätt som ansvaret avseende andra landlevande djur. Vi föreslår att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer ges ett antal bemyndiganden att meddela icke sjukdomsspecifika föreskrifter i syfte att förebygga djursjukdomar som kan överföras till djur eller människor. Det handlar bl.a. om bemyndiganden om begränsningar eller andra villkor när det gäller djurhållning, hantering av djur eller produkter eller kontakter mellan djur och människor. De föreslagna bemyndigandena överensstämmer i huvudsak med vad som följer av gällande rätt, men innehåller vissa tillägg i syfte att leva upp till kraven i den nya EU-regleringen. Exempelvis föreslås nya bemyndiganden som gör det möjligt att föreskriva om preci- serade krav på bl.a. aktörer vad gäller särskild kompetens eller utbild- ning om djursjukdomar och biosäkerhet och om information som ska lämnas vid försäljning av blivande sällskapsdjur. Det följer av EU:s djurhälsoförordning respektive TSE-förord- ningen att medlemsstaterna måste ha bestämmelser om anmälnings- plikt avseende förtecknade sjukdomar och transmissibel spongiform encefalopati. Vidare behöver det kunna meddelas föreskrifter om an- mälningsplikt även i andra fall. Vi föreslår därför att det i djurhälso- lagen tas in bestämmelser om anmälningsplikt avseende förtecknade sjukdomar och transmissibel spongiform encefalopati och att dessa ska gälla för veterinärer, aktörer, den som är ansvarig för ett labora- torium och djuryrkesverksamma personer. Bestämmelserna föreslås gå ut på att anmälan ska göras om det är fråga om en a- sjukdom eller transmissibel spongiform encefalopati. För andra för- tecknade sjukdomar föreslår vi att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om vilken tidsfrist som gäller för anmälan. Vidare föreslår vi att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska bemyndigas att meddela föreskrifter om anmälningsplikt avseende icke förtecknade sjukdomar. Vi förslår att anmälningsplikt avseende förtecknade sjukdomar ska fullgöras till eller (), och att i sin tur ska sköta de under- rättelser till andra myndigheter som behövs. Detta innebär en skill- nad i förhållande till vad som gäller enligt bl.a. epizootilagen. När det gäller anmälningsplikt för icke förtecknade sjukdomar innebär våra förslag att det överlämnas åt regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva om hur anmälningsplikten ska fullgöras. Det följer av EU:s djurhälsoförordning att medlemsstaterna måste ställa krav på att en aktör i vissa fall ska tillkalla en veterinär för undersökning och eventuell provtagning bl.a. i fallet att det före- kommer onormal dödlighet eller andra tecken på allvarlig sjukdom hos djur som aktören ansvarar för och i vissa andra situationer. Vi föreslår en bestämmelse i djurhälsolagen som genomför denna skyl- dighet för medlemsstaten. Vi föreslår att SVA åläggs att lämna förslag till om vilka sjukdomar som ska övervakas och på vilket sätt, varefter Jord- bruksverket ska fastställa en övervakningsplan samt meddela nöd- vändiga föreskrifter och beslut. Vi föreslår vidare att Jordbruks- verket ska ge , och andra berörda myndigheter och organisationer tillfälle att yttra sig innan övervakningsplanen beslutas. Enligt våra förslag ska regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer bemyndigas att meddela föreskrifter eller i det en- skilda fallet besluta om bl.a. provtagning och andra undersökningar av djur, produkter och andra varor och annat material i syfte att kart- lägga förekomst av, fastställa frihet från eller kontrollera djursjuk- domar som kan överföras till djur eller människor. Det föreslås även bemyndiganden om bl.a. metoder för provtagning och analys och sådana djurhälsobesök som avses i artikel 25 i EU:s djurhälsoförord- ning. Sjukdomsspecifika förebyggande åtgärder och sjukdomsbekämpning De EU-rättsliga kraven och förutsättningarna Det följer av EU:s djurhälsoförordning att medlemsstaterna är skyl- diga att bekämpa a- och b-sjukdomar. Krav på bekämpning av andra sjukdomar finns även i bl.a. TSE-förordningen. En medlemsstat som vill bekämpa en c-sjukdom får göra det, och kan då även välja att inrätta ett valbart utrotningsprogram som ska godkännas av kom- missionen. Om programmet godkänns kan medlemsstaten få ställa särskilda krav, s.k. djurhälsogarantier, vad gäller förflyttningar av djur eller produkter. Dessa djurhälsogarantier motsvarar dagens tilläggsgarantier.