sou · H8B337 · 2020-06-17 00:00:00 — Förslaget innebär å andra sidan en mer restriktiv ordning jämfört med dagens regelverk, eftersom det krävs att arbetsförhållandena gällt inom ramtiden. En bisyssla är, per definition, en sysselsättning som utförts vid sidan av ett heltidsarbete. Inkomsterna från bisysslan bör varken innan eller under arbetslösheten kunna överstiga den inkomst som ska ligga till grund för arbetslöshetsersättningen, dvs. den ersättnings- grundande inkomsten från huvudsysslan. Då är det ingen bisyssla. Utredningen föreslår därför att förvärvsinkomsterna från bisysslan inte får överstiga den lägsta totalinkomst som krävs för att uppfylla inkomstvillkoret delat med tolv. Om den sökande utvidgar bisysslan, dvs. arbetar i högre utsträck- ning än tidigare, under arbetslösheten ska den på samma sätt som upphöra att klassas som bisyssla i syfte att undvika att reglerna för bisyssla missbrukas. Om den sökande arbetar i bisysslan i samma omfattning som tidigare under arbetslösheten, men inkomsterna från bisysslan ökar, ska det överskjutande beloppet minska ersättningen i enlighet med reglerna om inkomst från förvärvsarbete på deltid. Den sökande som får ett förvärvsarbete klassat som bisyssla för- väntas stå till arbetsmarknadens förfogande på samma sätt som alla sökande, på samma sätt som (jämför Kammarrättens i dom i mål nr 1572-07). 14.5Samordning med pension och ersättning från annan med anledning av arbetslöshet Förslag: Arbetslöshetsersättningen ska minskas för en sökande som fått allmän pension eller annan pension som lämnas på grund av förvärvsarbete under samma månad som han eller hon begär arbetslöshetsersättning för. Ersättningen ska i sådant fall minskas med ett belopp som motsvarar pensionen den månaden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om hur pension som avser annan tid än en månad ska omräknas till ett månadsbelopp. Bedömning: Det bör införas en bestämmelse i den nya förord- ningen som anger att minskning av arbetslöshetsersättning med pension ska, om pension utbetalas , göras med ett belopp som motsvarar den årliga utbetalda pensionen delat med tolv. Det bör även införas en bestämmelse i den nya förordningen som anger att Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen får meddela föreskrifter om hur pension, som avser annan tid än månad eller år, ska omräknas till ett månadsbelopp. Minskning krona för krona Enligt dagens regelverk minskas dagpenningen krona för krona för den som får ut allmän ålderspension eller annan pension till följd av tidigare av förvärvsarbete. Eftersom dagpenning genom utredningens förslag tas bort som begrepp behöver reglerna anpassas. Den som får pension på grund av förvärvsarbete och uppbär arbetslöshetsersättning bör, liksom , få mindre i arbets- löshetsersättning. Ett skäl för detta är att den sökande annars skulle kunna överkompenseras av staten när både allmän ålderspension och arbetslöshetsersättning lämnas . Ett annat skäl för samordning är att en person genom pensionsuttaget kan anses vara mindre benägen att ställa om till nytt arbete. den sökande anses ha förklarat sin avsikt att inte ställa om till ett nytt arbete i samma omfattning som den som inte tar ut pension. Det innebär att den sökande inte fullt ut står till arbetsmarknadens för- fogande. Utredningen anser därför att arbetslöshetsersättningen även i fortsättningen ska minskas när den sökande gör ett uttag av pension. Utredningen bedömer att det är rimligt att arbetslöshetsersättningen minskas i proportion till pensionsuttaget, på ett sådant sätt att den sökande har samma ekonomiska situation som om han eller hon inte hade tagit ut någon pension. Precis som i nuvarande ordning ska minsk- ningen av arbetslöshetsersättningen därför ske krona för krona, men till skillnad från bör samordningen utgå från ett belopp . De allra flesta pensionsutbetalningarna sker . Det före- kommer dock att pensionen betalas ut med ett annat intervall. Om pensionen inte betalas ut behövs det alternativa sätt att beräkna hur själva samordningen ska gå till. Enligt utredningens uppfattning kan sådana bestämmelser regleras i förordning. Reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför kunna meddela föreskrifter om hur arbetslöshetsersättningen ska samordnas. Det bör framgå av en ny förordning om arbetslöshetsförsäkring att om pensionen betalas ut , bör pensionen, precis som i dagens regelverk, räknas om till ett belopp genom att årspensionen divideras med tolv. Då kan pension och arbetslöshetsersättning sam- ordnas på samma sätt som vid månadsvisa pensionsutbetalningar. Eftersom det finns vissa pensionslösningar som innebär att pension betalas ut med andra intervall, och nya pensionslösningar dessutom kan tillkomma, bör IAF få meddela föreskrifter om hur pension som inte betalas ut eller år ska omräknas till ett månadsbelopp. Sådan föreskriftsrätt finns och bör gälla även i fortsättningen. Det bör därför införas sådana bestämmelser i den nya förordningen om arbetslöshetsförsäkring. 14.5.2Ersättning från annan på grund av arbetslöshet Förslag: Arbetslöshetsersättningen ska minskas för en sökande som fått ersättning från någon annan än arbetslöshetskassan på grund av arbetslöshet under samma månad som han eller hon begär arbetslöshetsersättning för. Detta ska endast gälla om summan av ersättningarna överstiger den arbetslöshetsersättning som skulle ha lämnats med hänsyn till den ersättningsnivå som gäller enligt lagen om arbetslöshetsförsäkring, dock utan beaktande av den högsta ersättningsgrundande inkomsten som regeringen kan med- dela föreskrifter om. Arbetslöshetsersättningen ska i sådana fall minskas med ett belopp som överstiger den ersättning som skulle ha lämnats. Enligt den nuvarande ordningen ska arbetslöshetsersättningen sam- ordnas med ersättning med anledning av arbetslöshet som en sökande får från någon annan än arbetslöshetskassan. Sådan ersättning gäller främst utbetalningar från privata inkomstförsäkringar, vanligen knutna till fackmedlemskap, men det finns även andra försäkringslösningar, via t.ex. banker, på marknaden. Dagens regler utformades för att säkerställa att ersättningen från t.ex. en privat inkomstförsäkring tillsammans med arbetslöshetsersättningen inte innebär att den sök- ande överkompenseras vid arbetslöshet. Den som får ersättning enligt inkomstbortfallsförsäkringen och enligt lag ska få av dagsförtjänsten (dvs. den genomsnittliga inkomsten per dag innan arbetslösheten) får därför ett avdrag på sin arbetslöshetsersättning om arbetslöshetsersättningen tillsammans med den ersättningen från den privata inkomstförsäk- ringen överstiger den procentsatsen. Exempel (nuvarande ordning): har rätt till inkomstrelaterad arbetslöshetsersättning. Hennes dagsförtjänst motsvarar . dagpenning uppgår till av , dvs. Det gör att har rätt till den högsta dagpenningen, , . Det är 2 000 – = av hennes dagsförtjänst. Den summan () kan därför betalas ut i form av en privat inkomstförsäkring, utan att hennes arbetslöshetsersättning på- verkas. Om utbetalningen från hennes inkomstförsäkring i stället skulle uppgå till per dag överstiger ersättningen till- sammans med arbetslöshetsförsäkringen av hennes dags- förtjänst. Då minskas hennes arbetslöshetsersättning med mot- svarande belopp, dvs. med 1 150 – = per dag. Anpassning till en ny arbetslöshetsförsäkring Utredningen anser att den nuvarande samordningsregelns materiella innehåll bör gälla även i en ny arbetslöshetsförsäkring. Det ligger inte heller i utredningens uppdrag att förändra förutsättningarna för t.ex. privata inkomstförsäkringar eller utbetalare av ersättningar som kan lämnas med anledning av arbetslöshet. Vissa anpassningar behöver emellertid göras i regleringen. Det har bl.a. att göra med att det bör framgå tydligt av samordningsbestämmelserna, som redo- görs för samlat, hur arbetslöshetsersättning ska minskas i liknande situationer. Syftet är, precis som , att summan av arbetslöshets- ersättningen från en arbetslöshetskassa och den ersättning från annan som utbetalas på grund av arbetslöshet, inte ska kunna över- stiga den ersättning som skulle ha lämnats till en sökande, om det inte hade funnits något ersättningstak inom arbetslöshetsförsäk- ringen. I den nuvarande ordningen är ersättningstaket den högsta dagpenning som kan lämnas och den ersättningsnivå, eller den andel, av dagsförtjänsten som dagpenning lämnas i förhållande till. I den försäkring som utredningen föreslår motsvaras ersättningstaket av den högsta ersättningsgrundande inkomsten och den ersättnings- nivå som den sökandes ersättning lämnas med. Nya förutsättningar kan innebära att regeln används oftare I de flesta fall är samordning av arbetslöshetsersättning med ersätt- ningar från annan med anledning av arbetslöshet inte aktuell, eftersom ersättningsutbetalningarna från privata inkomstförsäkringar och lik- nande vanligtvis upphör innan nedtrappningen av ersättningsnivån påbörjas, dvs. innan den sökande har förbrukat av perioden med arbetslöshetsersättning. Det föreslås inga begräns- ningar i vilken ersättning som kan lämnas med anledning av arbets- löshet från andra än arbetslöshetskassorna, bara hur arbetslöshets- ersättningen bör minskas om den kompletterande ersättning blir för hög. Det förtjänar emellertid att framhållas att det nya regelverket kan påverka komplement till arbetslöshetsförsäkringen indirekt genom att samordningsreglerna för arbetslöshetsersättningen kan komma att användas oftare än dagens regel. Det finns flera orsaker till detta: För det första föreslår utredningen att grundförsäkringen, som i dagens regelverk baseras , tas bort och att arbetslös- hetsförsäkringen blir en samlad inkomstbortfallsförsäkring. Det bety- der att alla som beviljas arbetslöshetsersättning får en ersättning som är relaterad till en tidigare inkomst. En konsekvens av detta är att alla som uppbär arbetslöshetsersättning får en ersättning som utgör en procentsats av den tidigare lönen. Ersättning från de privata inkomst- försäkringarna betalas, såvitt utredningen känner till, endast ut till en sökande som får arbetslöshetsersättning enligt inkomstbortfallsför- säkringen. Utredningens förslag kan därmed potentiellt öka antalet sökande som kan få ersättning från privata inkomstförsäkringar och därmed även potentiellt öka antalet som omfattas av samordnings- regeln. För det andra föreslår utredningen att ersättningsnivåerna inom arbetslöshetsförsäkringen ska variera redan från dag 1 i ersättnings- perioden. Ersättning kommer att kunna lämnas med 50, av den ersättningsgrundande inkomsten . För det tredje föreslås nedtrappningen av ersättningsnivån om- fatta alla som får arbetslöshetsersättning. Nedtrappningen ska, enligt utredningens förslag, påbörjas redan efter de 100 första ersättnings- dagarna. Sammanfattningsvis innebär detta att de förändringar som utred- ningen föreslår är begränsade i relation till dagens bestämmelse om hur arbetslöshetsersättning ska samordnas med ersättning från annan med anledning av arbetslöshet. Utredningens övriga förslag kan emellertid ha en indirekt effekt på de privata försäkringsgivarnas ut- gifter och administration. I vilken omfattning detta blir fallet beror även på de försäkringsvillkor som dessa försäkringsgivare erbjuder. I detta kapitel finns förslag till bestämmelser om sanktioner inom arbetslöshetsförsäkringen. Med sanktioner avses här bestämmelser om varning och avstängning från rätten till arbetslöshetsersättning. Här finns också förslag på bestämmelser om frånkännande av rätt till sådan ersättning. Bestämmelser om sanktioner har nära samband med frågor om allmänna villkor men även handläggningsbestämmel- ser. I detta kapitel behandlas därför också frågor om sammanlägg- ning av sanktionsgrunder vid beslut om varning eller avstängning från rätt till arbetslöshetsersättning. Varning och avstängning från rätt till arbetslöshetsersättning I den proposition1 som låg till grund för dagens regelverk om sank- tioner påpekade regeringen att reglerna om varning och avstängning från rätt till arbetslöshetsersättning måste läsas tillsammans med de allmänna villkoren för att det klart ska framgå vilka krav som ställs på en sökande. Sanktionsreglerna har en särskild koppling till bestäm- melsen att den sökande ska stå till arbetsmarknadens förfogande enligt 9 § 3 lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring, förkortad . Följden av att inte uppfylla de allmänna villkoren, t.ex. att inte vara anmäld som arbetssökande vid Arbetsförmedlingen eller i övrigt inte stå till arbetsmarknadens förfogande, är att den sökande saknar rätt till ersättning till dess att han eller hon återigen uppfyller de 2012/13:12. Följden av att inte uppfylla villkoren inom sank- tionssystemet är att den sökande varnas eller stängs av från rätt till arbetslöshetsersättning . Sanktionsreglerna grupperas i lagen utifrån hur allvarligt ett beteende anses vara. Bestäm- melserna brukar kallas åtgärds- eller sanktionstrappor eftersom sank- tionerna trappas upp om ett sanktionsgrundande förhållande inträffar på nytt. Skälet2 för att införa sådana bestämmelser var att mildare men mer frekvent förekommande sanktioner skulle vara effektivare för att understryka arbetslöshetsförsäkringens roll som omställnings- försäkring än de dåvarande sanktionerna som var mer ingripande, men som tillämpades mer sällan. Den som misskött sitt arbetssökande en första gång ska varnas (43 § ). Med att missköta sitt arbetssökande avses att utan god- tagbart skäl inte medverkat till att upprätta en individuell handlings- plan, utan godtagbart skäl inte lämnat en aktivitetsrapport till inom utsatt tid, utan godtagbart skäl inte besökt eller tagit kontakt med Arbetsförmedlingen eller en kompletterande aktör vid överenskommen eller på annat sätt beslutad tidpunkt, utan god- tagbart skäl inte sökt anvisat lämpligt arbete eller inte aktivt sökt lämp- liga arbeten. Om den sökande inom samma ersättningsperiod upprepar sitt beteende på det sätt som beskrivits ovan stängs den sökande av vid det andra tillfället, vid det tredje tillfället och vid det fjärde tillfället. Vid det femte tillfället har sökanden inte rätt till ersättning förrän han eller hon på nytt uppfyllt ett arbetsvillkor. Förlänger tiden i arbetslöshet Den som förlänger tiden i arbetslöshet stängs av från rätten till ersätt- ning i (43 a § ). Med att förlänga tiden i arbets- löshet avses att, utan godtagbart skäl, avvisa ett erbjudet lämpligt arbete, genom sitt uppträdande uppenbarligen vålla att en anställning 2012/13:12. inte kommer till stånd, eller att avvisa en anvisning till ett arbetsmark- nadspolitiskt program för vilket aktivitetsstöd lämnas. Om den sökande i anslutning till eller inom samma ersättnings- period upprepar beteendet stängs den sökande av i 10 ersättnings- dagar vid det andra tillfället och vid det tredje till- fället. Vid det fjärde tillfället har sökanden inte rätt till ersättning förrän han eller hon på nytt uppfyllt ett arbetsvillkor. Den som orsakar arbetslösheten stängs av från ersättningen i 45 ersätt- ningsdagar (43 b § ). Med att orsaka arbetslösheten avses att den sökande utan giltig anledning lämnat sitt arbete, på grund av otillbör- ligt uppförande skilts från sitt arbete, utan giltig anledning lämnat ett arbetsmarknadspolitiskt program för vilket aktivitetsstöd lämnas eller uppträtt på ett sådant sätt att den offentliga arbetsförmedlingen åter- kallat en anvisning till ett arbetsmarknadspolitiskt program för vilket aktivitetsstöd lämnas. Om det är sannolikt att arbetet skulle ha varat eller om programmet skulle ha pågått i mildras påföljden och den sökande stängs av i . Om den sökande i anslutning till eller inom samma ersättnings- period upprepar beteendet stängs den sökande av i 45 (eller 20) ersätt- ningsdagar vid det andra tillfället. Om den sökande upprepar sitt beteende enligt ovan en tredje gång inom samma ersättningsperiod har sökanden inte rätt till ersättning förrän han eller hon på nytt uppfyllt ett arbetsvillkor. Lämpligt arbete och anställning Vid bedömningen av om en sökande missköter arbetssökandet eller förlänger tiden i arbetslöshet ska endast arbeten som är lämpliga beaktas. Av 44 § framgår att ett arbete ska anses lämpligt om 1.det inom ramen för tillgången på arbetstillfällen tagits skälig hän- syn till den sökandes förutsättningar för arbetet och andra per- sonliga förhållanden, 2.anställningsförmånerna är förenliga med de förmåner som arbets- tagare får som är anställda enligt kollektivavtal eller, om kollektiv- avtal inte finns, är skäliga i förhållande till de förmåner arbets- tagare med likvärdiga arbetsuppgifter och kvalifikationer får vid jämförliga företag, 3.arbetet inte hänför sig till en arbetsplats där arbetskonflikt råder till följd av stridsåtgärder som är lovliga enligt lag och kollek- tivavtal, och 4.förhållandena på arbetsplatsen motsvarar vad som anges i författ- ning eller myndighetsföreskrifter om åtgärder till förebyggande av ohälsa eller olycksfall. Därtill finns en specialbestämmelse i 44 b § som anger att med lämpligt arbete i 43 och 43 a §§ och med anställning i 43 a § avses inte förtroendeuppdrag som enligt lag ger rätt till ledighet från anställning. Giltig anledning och godtagbart skäl Bestämmelser om giltig anledning tillämpas i förhållande till bedöm- ning om sanktion vid uppsägning på egen begäran eller om den sökande lämnar ett arbetsmarknadspolitiskt program. Den som då anses ha giltig anledning ska inte bli avstängd på det sätt som före- skrivs. I 19 c § förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäk- ringen, förkortad ALFFo, anges det att giltig anledning att lämna ett arbete är att den sökande av hälsoskäl inte kan återgå vare sig till tidigare arbete eller byta till ett annat arbete hos arbetsgivaren. Hälso- skälen ska vara styrkta genom ett läkarintyg som ska ha utfärdats innan anställningen upphörde. Bestämmelsen understryker arbets- givarens ansvar att som led i rehabiliteringen erbjuda annan plats åt den sökande som regeln medför ett formkrav om hur och när hälsoskälen ska styrkas. I praxis finns även andra anledningar som ses som giltiga skäl för att lämna sin anställning, t.ex. att den sökande har trakasserats av arbetsgivaren. Ett annat exempel på en anledning som anses giltig är att den sökande lämnat en tillsvidare- anställning för en provanställning. Bestämmelser om godtagbart skäl är aktuellt i förhållande till fyra punkter i den första sanktionstrappan och till hela den andra trappan. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan före- skriva om godtagbart skäl, men har inte nyttjat den möjligheten. Avstängningsdagarna räknas av mot ersättningsberättigade dagar, dvs. antingen för dagar där karens skulle ha avräknats eller dagpen- ning skulle ha lämnats. Avstängningsdagar räknas också av för dagar när den sökande utfört förvärvsarbete (45 § ). Av Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringens föreskrifter framgår att samtliga dagar, men , som innehåller tre arbetade timmar ska räknas som en avstängningsdag3. Avstängningen räknas från och med den dag då det förhållande som anges i sanktionsregelverket inträffat. Om den sökande på nytt blir avstängd innan den pågående avstängningen avräknats, inleds den nya avstängningstiden när den första har avräknats. En avstängning får inte pågå längre än räknat från det avstängningsgrundande förhållandet. Om den sökande hin- ner bli avstängd på nytt innan förflutit räknas perioden från utgången . Frånkännande av rätt till arbetslöshetsersättning Av 37 § lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor, förkortad LAK, framgår att den som medvetet eller av grov vårdslöshet har lämnat oriktiga eller vilseledande uppgifter ska uteslutas ur arbetslöshets- kassan. Den sökande ska även uteslutas om han eller hon, medvetet eller av grov vårdslöshet, låtit bli att anmäla ändrade uppgifter till kassan om förhållanden av betydelse för hans eller hennes rätt till ersättning. I förhållande till uteslutning förtjänar det redan nu att tydliggöras att det finns flera skäl för en arbetslöshetskassa att ute- sluta en medlem. I det följande avser uteslutning följden av att den sökande medvetet eller av grov vårdslöshet har lämnat oriktiga eller vilseledande uppgifter om förhållanden av betydelse för hans eller hennes rätt till medlemskap eller ersättning (37 § LAK). Om det finns särskilda skäl får arbetslöshetskassan i stället använda sig av sanktionen frånkännande av rätt till arbetslöshetsersättning. 310 kap. 1 §, IAFFS 2018:2. Den som är medlem i en arbetslöshetskassa får frånkännas rätt till ersättning endast om kassan vid prövning av 37 § LAK har funnit att han eller hon inte ska uteslutas som medlem. Om den sökande själv- mant trätt ur arbetslöshetskassan innan prövningen är det den arbets- löshetskassa till vilken uppgifterna lämnats eller underlåtit att lämnas som ska pröva frånkännandet (46 § ). Ett frånkännande ska gälla minst 45 och högst 195 ersättnings- dagar (46 a § ). Enligt förarbeten till bestämmelsen ska dock ses som ett riktmärke4. Ett frånkännande av rätt till arbetslöshetsersättning innebär att den sökande inte har rätt till ersättning som dagarna avräknas från den sökandes ersätt- ningsperiod, till skillnad från vad som gäller inom sanktionsreglerna i 43–43 b §§ då dagarna inte förbrukas. Ett beslut om frånkännande gäller från och med den dag då arbets- löshetskassan inledde en utredning av det förhållande som ligger till grund för beslutet (46 b § ). Det finns ett särskilt formkrav om att denna tidpunkt ska anges i beslutet. I samma paragraf anges det att ersättning får betalas ut på nytt först sedan den sökande från tidpunkten för frånkännandet utfört förvärvsarbete som avses i 12 och 13 §§ eller förtroendeuppdrag som avses i 13 b §. Sanktionssystemet fungerar i huvudsak väl Det är främst Arbetsförmedlingens sak att kontrollera att den sök- ande står till arbetsmarknadens förfogande, i den mening som utred- ningen beskriver i kapitel 9. Det sker bl.a. genom att den individuella handlingsplanen som upprättats i samråd med Arbetsförmedlingen följs upp genom de månatliga aktivitetsrapporterna, men även genom andra kontakter mellan Arbetsförmedlingen och den sökande. ska skyndsamt underrätta arbetslöshetskassan och Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen, förkortad IAF, om det kan antas att en arbetssökande som får eller som begär arbetslöshets- ersättning missköter arbetssökandet, förlänger tiden i arbetslöshet, orsakar arbetslösheten eller inte uppfyller de allmänna villkoren för rätt till ersättning, vilket framgår av 16 § förordningen (2000:628) 2012/13:12, s. 157. om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten, förkortad verksam- hetsförordningen. Arbetsförmedlingens underrättelser kan leda till en sanktion, men det är arbetslöshetskassorna som utreder och beslutar om detta. Frågan om hur kontrollen av de sökandes aktivitet att ställa om till nytt arbete fungerar har granskats under de senaste åren5. Det finns ett reformbehov, men det gäller i första hand behov av att reformera arbetssätt och tillämpning hos framför allt Arbetsförmedlingen, dvs. inte utformningen av regelverket. Denna bild framkommer både i de rapporter som nämns ovan och i de kon- takter som utredningen har haft med bl.a. IAF, a-kassor och representanter från arbetstagar- och arbetsgivarorganisationer. Sammanläggning av sanktionsgrunder bör övervägas Sammanläggning, eller s.k. buntning, av sanktionsgrundande händel- ser innebär att arbetslöshetskassan samlat flera underrättelser som lämnats från Arbetsförmedlingen . Ett skäl för buntning är om flera sanktionsgrundande förhållanden har in- träffat innan den sökande har fått ett beslut som kan påverka hans eller hennes fortsatta beteende. Möjligheten att samlat hantera sanktionsgrundande händelser om- nämns i den proposition6 som låg till grund för det nuvarande sank- tionssystemet. Regeringen anförde att det inte är rimligt att flera anvisningar under ska leda till flera sanktioner.