sou · H8B375 · 2020-12-11 00:00:00 — 13Se RÅ 1991 ref. 46 och RÅ 1993 ref. 59. 2009/10:170 En enklare plan- och bygglag, s. 288. egenskapsbestämmelser som gäller. Det kan exempelvis vara reglerat hur mycket marken får bebyggas eller vilket fasadmaterial en bygg- nad ska ha. I vissa fall kan bygglov beviljas för en åtgärd även om den avviker från någon planbestämmelse. Det finns fyra olika typer av avvikelser: liten avvikelse (9 kap. 31 b, 31 d, 31 e §§ PBL), avvikelse där åtgär- den är nödvändig för området, avvikelse som tillgodoser ett gemen- samt behov eller allmänt intresse samt avvikelse som är ett lämpligt komplement till användningen i detaljplan (9 kap. 32, 32 a §§ PBL). För att bygglov ska kunna ges för en åtgärd med liten avvikelse ska avvikelsen vara liten, vara förenlig med detaljplanens syfte, till- sammans med andra avvikelser inte vara allt för omfattande, inte antas medföra betydande miljöpåverkan, och inte antas begränsa en rättighet eller pågående verksamhet i omgivningen. Vid prövningen av bygglov inom detaljplan ska grannar och andra berörda underrättas om ansökan och lämnas möjlighet att yttra sig över den om åtgärden avviker från detaljplanen enligt 9 kap. 25 § PBL. 3.2.3Vad som prövas i bygglovet Vid prövning av bygglov ska både allmänna och enskilda intressen beaktas. Det ska finnas en rimlig balans mellan nyttan av ett beslut och de konsekvenser som beslutet får för motstående enskilda in- tressen.15 De allmänna intressena som regleras i 2 kap. 1 § PBL avser bland annat miljö- och klimataspekter, mellankommunala och regio- nala förhållanden, vattenförsörjning, avlopp, avfallshantering, elek- tronisk kommunikation, skydd för värdefulla bebyggelseområden, tillgänglighet och användbarhet samt behovet av vägar, gator och torg. Vid prövning av bygglov inom detaljplan ska enbart vissa all- männa intressen beaktas.16 Vid avvägningen mellan enskilda och all- männa intressen bör vägas in om det finns någon annan möjlighet att utföra åtgärden för att tillgodose det enskilda intresset.17 En byggnad ska enligt 8 kap. 1 § PBL uppfylla utformningskrav om att 1. vara lämplig för sitt ändamål, 2009/10:170 s. 288. 2009/10:170 s. 156. 17Mark- och dom i mål nr P 8256-11. 2.ha en god form-, färg- och materialverkan, och 3.vara tillgänglig och användbar för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga. Det finns en möjlighet att ansöka om förhandsbesked innan bygglov söks för alla bygglovspliktiga åtgärder.18 Ett förhandsbesked innebär att kommunen, innan själva bygglovsansökan görs, prövar om den aktuella åtgärden kan tillåtas på platsen. Ett positivt förhandsbesked är bindande vid den kommande bygglovsprövningen, under förut- sättning att ansökan om bygglov görs från den dag då för- handsbeskedet fått laga kraft. Efter ett positivt förhandsbesked måste bygglov sökas och ansökan beviljas samt startbesked beslutas för att åtgärden ska få påbörjas.19 Av 8 kap. 4 § PBL att ett byggnadsverk ska ha de tekniska egenskaper som är väsentliga i fråga om 1.bärförmåga, stadga och beständighet, 2.säkerhet i händelse av brand, 3.skydd med hänsyn till hygien, hälsa och miljön, 4.säkerhet vid användning, 5.skydd mot buller, 6.energihushållning och värmeisolering, 7.lämplighet för det avsedda ändamålet, 8.tillgänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga, 9.hushållning med vatten och avfall, 11.laddning av elfordon. 189 kap. 17–18 §§ PBL. 1985/86:1 s. 285. De tekniska egenskapskraven preciseras i plan- och byggförord- ningen (2011:338, PBF) och byggregler (BFS 2011:6, BBR). Reglerna i BBR kan vara begränsade till att inte gälla alla slags bygg- nader, utan till exempel bara för bostäder. De tekniska egenskapskraven tas upp i samband med genom- förandet av byggprocessen som regleras i 10 kap. PBL, vid tekniskt samråd och kommunens beslut om startbesked. Byggherren ansva- rar för att de krav som ställs på byggande uppfylls enligt 10 kap. 5 § PBL och ska enligt 10 kap. 6 § PBL se till att det finns en plan för kontrollen av byggåtgärden, en kontrollplan. För att få påbörja byggande måste kommunen ha meddelat start- besked enligt 10 kap. 3 § PBL. För att få ett startbesked ska bygg- ha visat att de krav som ställs på byggande kan antas komma att uppfyllas enligt 10 kap. 24 § PBL. Syftet med krav på startbesked är att ge möjlighet att bedöma om åtgärden kan antas uppfylla de krav som gäller enligt PBL och tillhörande före- skrifter innan åtgärden vidtas. Bedömningen inför startbesked hand- lar främst om de tekniska egenskapskraven i 8 kap. 4 § PBL och de föreskrifter som har meddelats för tillämpningen av dessa. Innan en byggnad får tas i bruk ska kommunen ha gett ett slut- besked enligt 10 kap. 4 § PBL. Kommunen ska enligt 10 kap. 34 § PBL genom ett slutbesked godkänna att byggnadsverket får tas i bruk om byggherren har visat att alla krav som gäller för åtgärderna enligt lovet, kontrollplanen, startbeskedet eller beslut om komplet- terande villkor är uppfyllda och det inte har funnits skäl att ingripa enligt 11 kap. PBL. 3.2.5Förbudet mot kommunala särkrav Kommuner får inte ställa krav på byggnadsverks tekniska egen- skaper som går utöver vad som följer av PBL och de föreskrifter som meddelats med stöd av lagen enligt 8 kap. 4a § PBL.20 Förbudet mot kommunala så kallade särkrav gäller inte bara vid prövningen av start- och slutbesked utan även vid bland annat kommunens planläggning, kommunens beslut om bygglov och i samband med genomförande av detaljplan, till exempel vid ingående av exploaterings- eller mark- anvisningsavtal. Otillåtna särkrav är utan verkan. 2013/14:126. tekniska krav i detaljplan ska grundas på objektiva motiv knutna till speciella förhållanden på den plats där byggandet ska ske. I huvudsak anses att de tekniska egenskapskraven ska vara statliga krav där det inte ska finnas så mycket utrymme för olika kommunala tolkningar. Även om det förekommer en variation gällande krav på energi, bärförmåga beroende på var i landet en byggnad ska uppföras så är det i huvudsak statliga krav som bör tillämpas enhetligt. 3.3Statliga myndigheter som påverkar bostadsbyggandet lämnar råd, information och ger underlag till kom- munen för deras planer för bostadsförsörjning. Utöver det ska läns- styrelsen yttra sig över de kommunala riktlinjerna utifrån ett regio- nalt perspektiv gällande planeringsförutsättningar, framtida behov och utvecklingstendenser samt behov av samordning med andra kom- muner eller med andra insatser inom en eller flera regioner. Läns- styrelsen har en särskild roll vid kommunernas planarbete och kan överpröva en kommuns beslut om att anta, ändra eller upphäva en detaljplan. ska fatta beslut om en detaljplan ska över- prövas från det att ett meddelande om kommunens beslut har mottagits av . Kommunernas planering påverkas på så sätt av regler om statliga intressen som riksintressen och granskning av kommunernas arbete. De statliga intressen som påverkar planeringen och bygglovs- prövning i en kommun är bland annat riksintressen, strandskydd, reglering av buller och reglering av skyddsavstånd vid byggande vid väg och järnväg. Bestämmelserna om riksintressen syftar till att främja god hus- hållning med marken, vattnet och den fysiska miljön utifrån eko- logisk, social och samhällsekonomisk synpunkt vid beslut som rör ändrad användning av mark- och vattenresurserna.21 Riksintressena regleras i 3 kap. och 4 kap. . Hänsyn ska tas till riks- intressen i den fysiska planeringen enligt PBL. En statlig utredning med uppdrag att se över riksintressesystemet och dess funktion ut- redde bland annat om bostadsförsörjning borde göras till ett riks- 1985/86:3 s. 17. intresse.22 Bostadsförsörjning ansågs inte vara motiverat att göra till riksintresse enligt utredningen eftersom bostadsförsörjning var en regional, inte en nationell angelägenhet. Brukningsvärd jordbruksmark får endast tas i anspråk för be- byggelse för att tillgodose väsentliga samhällsintressen och detta behov ska inte kunna tillgodoses på ett från allmän synpunkt till- fredsställande sätt genom att annan mark tas i anspråk enligt 3 kap. 4 § . Med jordbruksmark avses och betesmark som ingår i en fastighet som är taxerad som jordbruksenhet.23 Sådan mark är brukningsvärd om den med hänsyn till läge, beskaffenhet och övriga förutsättningar är lämpad för jordbruksproduktion.24 För att avgöra om bostadsbebyggelsen kan tillåtas på brukningsvärd jordbruksmark måste det finnas ett väsentligt samhällsintresse och det aktuella behovet ska inte kunna tillgodoses på annan mark.25 Bostadsförsörjningsintresset kan vara ett sådant väsentligt samhälls- intresse som gör det möjligt att använda jordbruksmark för bebygg- else.26 Kommunen behöver i sådant fall ha utrett eller bedömt möj- ligheten att lokalisera bostadsbebyggelsen till mark som inte utgör jordbruksmark enligt 3 kap. 4 § . Kommunen kan som markägare sälja eller upplåta mark som den äger genom markanvisning. Markanvisning definieras som ett avtal mellan en kommun och en byggherre som ger byggherren ensamrätt att och under givna villkor förhandla med kommunen om överlåtelse eller upplåtelse av ett visst av kommunen ägt markområde för bebyggande enligt 1 kap. 4 § PBL och 1 § lagen (2014:899) om riktlinjer för kommunala markanvisningar. Det är skillnad på om markanvisningen avser en försäljning av marken där äganderätten till marken överlåts, marköverlåtelse, eller om marken upplåts med nyttjanderätt där kommunen behåller äganderätten, så kallad tomträtt, markupplåtelse. 22SOU 2015:99 Planering och beslut för hållbar utveckling – hushållningsbestämmelser. 2312 kap. 7 § . 1985/86:3 s. 158 och prop. 1997/98:45, del 1, s. 239. Mark- och domar i mål P 3809-18, i mål P 5481-17 och i mål P 8280-17. 1985/86:3 s. 53. Markexploatering kräver flera omfattande avtal. Vanligt är olika genomförandeavtal mellan kommunen och exploatören såsom mark- anvisningsavtal, planavtal och exploateringsavtal. Dessa avtalstyper är relativt sparsamt reglerade och bygger på en kombination av offent- lig rätt och civilrätt. Parternas handlingsutrymme påverkas dock av flera tvingande regler. Det saknas särskilda regler om överklagande i samband med mark- anvisning vilket normalt medför att dessa kan prövas enligt reglerna om laglighetsprövning i 13 kap. kommunallagen (2017:725). Om exploatören ska köpa marken av kommunen måste ett överlåtelse- avtal tecknas mellan kommunen och exploatören i slutet av mark- anvisningsprocessen. Marköverlåtelse måste uppfylla de formkrav som regleras i 4 kap. jordabalken för att var giltig. Ett markanvis- ningsavtal tecknas när kommunen överlåter mark till en byggherre som marken ska planläggas för att tillåta exploatering. Kommunen och byggherren är avtalsparter i ett markanvisnings- avtal, kommunen i egenskap av säljare och innehavare av planmono- polet och byggherren i egenskap av köpare. Ett markanvisningsavtal är en option om en framtida försäljning och måste därför följas av en fastighetsöverlåtelse för att byggherren ska förvärva äganderätten till marken. Markanvisningsavtal kan även avse upplåtelse av mark genom att en tomträtt upplåts. I markanvisningsavtal regleras förutsättningar för överlåtelse, planläggning och plangenomförande. Det kan omfatta bl.a. kostnads- och utförandeansvar, krav på vissa säkerheter, tidplaner och gestalt- ning. Eftersom ett markanvisningsavtal är ett led i en fastighets- transaktion kan kommunen ställa relativt långt gående krav för att köparen ska få förvärva marken. Kommunen har i och med plan- monopolet ett avgörande inflytande över den framtida byggrättens storlek, vilket är av betydelse för markpriset. Hur en enskild markanvisningsprocess och avtal utformas i detalj påverkas av flera lagar, både civil- och offentligrättsliga, exempelvis jordabalken, , och fastighetsbildnings- lagen (1970:998). Vissa av lagarna är offentligrättsliga, genom vilka bl.a. tillåten markanvändning styrs med föreskrifter och tillstånds- Exempel på dessa är och . Andra lagar är civilrättsliga och reglerar hur parterna kan ingå avtal om marköverlåtelser, markupplåtelser, entreprenader, ansvar som jorda- balken och avtalslagen. En markanvisning är inte juridiskt bindande. Det är inte reglerat hur markanvisningsavtalen ska utformas eller vilket innehåll mark- anvisningsavtal ska ha. Markanvisningar är inte reglerat mer än lagen (2014:899) om riktlinjer för kommunala markanvisningar som ställer krav på att en kommun ska ta fram riktlinjer för markanvisningar. Kommuner som gör markanvisningar ska anta riktlinjer för dessa. Lagen har till syfte att skapa transparens och tydlighet i byggpro- cessens inledande skede i de fall då kommunalägd mark ska säljas eller upplåtas för att nya byggnader eller anläggningar ska komma till stånd. Kommunen ska samråda med andra kommuner som berörs av planeringen och ge , aktören med ansvar för regionalt tillväxtarbete i länet och andra regionala organ tillfälle att yttra sig. Riktlinjerna ska innehålla kommunens utgångspunkter och mål för överlåtelser eller upplåtelser av markområden för bebyggande, handläggningsrutiner och grundläggande villkor för markanvisningar samt principer för markprissättning. Regleringen av markanvisnings- avtalen är således relativt kortfattad och innehåller inga regler angå- ende finansiering eller kostnadsfördelning. Lagen trädde i kraft den 1 januari 2015.27 Kommunen är skyldig att anta riktlinjer senast innan markanvisning genomförs. Skyldigheten att anta riktlinjer är dock inte sanktionerad och en markanvisning som genomförs innan kommunen antagit riktlinjer blir inte ogiltig. Riktlinjerna är endast vägledande och inte bindande för vare sig kommunen eller exploatör. Kommuner kan tillämpa olika metoder för markanvisningar som direktanvisning, jämförelseförfarande och markanvisningstävling. Vid direktanvisning görs inte något jämförelseförfarande utan kom- munen vänder sig direkt till en byggherre. Vid jämförelseförfarande genomförs markanvisningen oftast genom att det anges vilken typ och omfattning av bebyggelse som är aktuell för området och en kravspecifikation tas fram med urvalskriterier, till exempel projekt- innehåll, byggnadsvolymer, gestaltningsidéer, geotekniska och trafik- tekniska förutsättningar, upplåtelseformer, markpris med mera som skickas ut till tänkbara byggherrar. Tävlingsförfarande kan användas när platsen eller ändamålet kräver det. En variant av markanvisnings- 2013/14:126, bet. 2013/14:CU31, rskr. 2013/14:366, SFS 2014:899. tävling är ett anbudsförfarande där enbart markpriset avgör vem som får förvärva marken. Varje markanvisning innebär att en förhandling sker mellan en kommun och en byggaktör om önskemål och villkor. Vid en mark- anvisning har kommunen genom planmonopolet en stark förhand- lingssituation. På en svagare marknad, där kommunen behöver locka exploatörer till sig, har dock inte planmonopolet samma styrka vid förhandlingen. Kommunernas möjlighet att ställa krav är begränsade när det gäller vissa krav på byggnaders tekniska egenskaper i mark- anvisningar som upprättas som ett led i genomförande av en detalj- plan och där avsikten är att marken ska överlåtas från kommunen till en exploatör. I ett sådant fall omfattas avtalet av förbudet mot kom- munala särkrav i 8 kap. 4 a § PBL vilket innebär att kommunens eventuella krav blir utan verkan. En markanvisning följs ofta av ett efterföljande avtal där bland annat överlåtelsen regleras. En kommun kan upplåta mark genom tomträtt. Tomträtt är nyttjande- rätt till en fastighet enligt 13 kap. jordabalken. Den som har tomträtt betalar en avgift, en så kallad tomträttsavgäld till kommunen för nyttjandet av marken. På grund av tomträttsinsti- tutets speciella natur kan endast det allmänna, det vill säga, stat och kommun upplåta tomträtt. Tomträtt förekommer således på område som tillhör staten eller en kommun och som har avdelats för att bebyggas. Tomträttshavaren äger alltså den byggnad eller de bygg- nader som finns på fastigheten medan själva fastigheten, det vill säga, marken, ägs av staten eller kommunen. tillkom för att främja en sund ut- veckling av bostadsförhållandena i städerna genom att det allmänna fick möjlighet att tillhandahålla mark för bebyggelse åt enskilda utan att frånhända sig äganderätten till marken. Det allmänna förblir ägare till marken och förbehålls den framtida värdestegringen hos marken och möjligheten att vid framtida behov använda marken för annat ändamål. När tomträttsinstitutet infördes, utgick man från att tomträtt skulle komma att användas som en övergångsform till äganderätt. Tomträttshavaren har rätt att överlåta tomträtten, till exempel genom försäljning, eller att pantsätta den utan kommunens medgivande så länge som villkoren i kontraktet för tomträtt efterlevs. Vid sidan av upplåtelseavtalet kan parterna ingå ett avtal som innehåller andra villkor. Ett sådant avtal gäller emellertid endast mellan parterna och följer inte upplåtelsen vid vidareöverlåtelse av tomträtten. Det är upp till den enskilda kommunen om det är möjligt för tomträttshavaren att köpa fastigheten dvs. att friköpa sin tomträtt. 3.5Exploateringsavtal vid byggherreägd mark Exploateringsavtal är avtal som rör genomförandet av detaljplan vad gäller mark som inte ägs av en kommun. Exploateringsavtal defini- eras som avtal om genomförande av en detaljplan och om med- finansieringsersättning mellan en kommun och en byggherre eller en fastighetsägare enligt 1 kap. 4 § PBL. Avtal mellan kommunen och staten undantas. Både markanvisningsavtal och exploateringsavtal finns med i 4 kap. 33 § PBL, där innehållet i den planbeskrivning som hör till varje detaljplan regleras. I planbeskrivningen ska redovisas om kommunen avser ingå exploateringsavtal eller genomföra mark- anvisningar. Även huvudsakligt innehåll i och konsekvenser av dessa typer av avtal ska anges i planbeskrivningen. När det gäller innehåll i avtalen är det endast exploateringsavtalens utformning som regleras särskilt i 6 kap. PBL. Definitionen av exploateringsavtal infördes i samband med att exploateringsavtalen lagreglerades i 6 kap. PBL. saknades uttrycklig lagreglering. Syftet med lagkrav på att kommunerna antar riktlinjer om exploa- teringsvillkor är att skapa transparens om villkoren för exploa- teringsavtalen och ökad tydlighet i parternas förhandlingar.28 Det ansågs viktigt att det klargjordes genom reglerna vilka skyldigheter och åtaganden en byggherre eller fastighetsägare kunde få ta på sig i ett markexploateringsprojekt. Riktlinjerna är generella och behöver inte ha samband med ett särskilt avtal eller detaljplaneområde. Kom- munen ska genom riktlinjer översiktligt redovisa under vilka förhåll- anden kommunen avser att ingå exploateringsavtal och även hur beredningen av exploateringsavtal avses ske tidsmässigt och formellt. Kommunen kan anta riktlinjer som skiljer sig åt innehållsmässigt för olika delar i kommunen. 286 kap. 39 § PBL. Under arbetet med att ta fram en detaljplan ska kommunen informera om avsikten att ingå exploateringsavtal, avtalets huvud- sakliga innehåll och konsekvenserna av att detaljplanen genomförs med stöd av sådana avtal. Byggherrens eller fastighetsägarens åtagande kan avse att låta utföra eller finansiera anläggande av gator, vägar, anläggningar för vattenförsörjning och avlopp samt andra åtgärder. Av regleringen i PBL följer att åtgärderna ska vara nödvändiga för att detaljplanen ska kunna genomföras och vara rimliga i förhållande till den nytta byggherren eller fastighetsägaren har av detaljplanen. Exploateringsavtal får som huvudregel inte avse ersättning för något som har gjorts före avtalet. Regleringen innebär att en öppenhet och transparens krävs av en kommun som avser ingå exploateringsavtal. Exploateringsavtal har i praktiken också givit upphov till upphand- lingsrättsliga gränsdragningsfrågor.29 29Se t.ex. vägledning (2019:1) Allmänna anläggningar och samhälls- fastigheter – Upphandling och statsstöd vid exploatering. 4Statistik om byggande, seriebyggande och ramavtal I detta kapitel sammanställs uppgifter om de nationella ramavtal som slutits för standardiserade byggsystem etc. samt om bostadsbygg- ande mera allmänt som en bakgrund till detta. Bakgrunden är fram- för allt de punkter i utredningens direktiv (bilaga 1) där det framgår att utredningen ska •redovisa genomförande, utfall och erfarenheter av ramavtalsupp- handlingar och •kartlägga och jämföra hyror särskilt avseende nyproducerade bo- städer. Till sin lydelse omfattar uppdraget inte upphandlingar av bostads- byggande utanför ramavtalen och inte heller bostadsbyggandet som helhet, även om dessa enligt utredningen kan utgöra relevanta jäm- förelse- eller bakgrundsobjekt. Syftet med utredningens statistik är att ge utredningen ett underlag av baskaraktär avseende bostadsbyggande och hyror mera generellt men med ett särskilt fokus på nyproduktionen och vissa ramavtals- upphandlade projekt inom ramen för densamma. Det sker genom att koppla ihop olika register och statistikkällor vilket möjliggör att besvara en mängd olika efter hand uppkommande frågeställningar med koppling till uppdraget. Utredningen har använt befintliga uppgifter i olika register för att undvika onödiga enkäter. Den del av utredningens informations- behov som krävt ny kvantitativ datainsamling gäller framför allt Statistik om byggande, seriebyggande och ramavtal detaljerade uppgifter om vad som har byggts på ramavtal. I den delen har utredningen sökt kontakt med Kommuner och Regioner samt med Allmännytta. Utredningen har också undersökt om det finns ytterligare ram- avtal utöver dessa som har en sådan omfattning att de borde under- sökas. Den senare frågan har besvarats nekande med hänsyn till be- gränsad volym. Under arbetet framkom att endast Allmännyttas avtal hit- tills har varit så frekvent och volymmässigt använt att det låter sig undersökas med kvantitativa metoder. Utredningen har mot den bakgrunden samarbetat särskilt med Allmännytta på det sättet att organisationen i samråd med utredningen har gått ut med en riktad webbenkät till de företag som har byggt på organisationens ramavtal. De för utredningen centrala uppgifter som har inhämtats avser kostnader och tidsåtgång för de olika projekten med hänsyn taget till antal bostäder och yta. har genomförts av Allmännytta med bi- träde av konsultföretaget . Vid utformningen av enkäten har utredningen tillsammans med Allmännytta haft att hantera en mängd avvägningar, däribland hur många enkäter som kan skickas till ett och samma företag, som har gjort flera avrop. En avvägning har därvid gjorts varigenom det skickats en enkät till varje företag där det dock efterfrågats kostnadsuppgifter och tidsåtgång för varje projekt. Delar av enkätresultatet har redan publicerats av Allmän- nytta1 men kostnadsuppgifterna och tidsåtgången har tillsammans med nödvändiga bakgrundsvariabler överlämnats till SCB för att kunna göra de bearbetningar som redovisas i detta avsnitt. Uppgifterna om yta i enkäten avser boarea (BOA) vilket motsva- rar det underlag utredningen har erhållit i övrigt. SCB:s kostnads- statistik för flerbostadshus beaktar även s.k. uthyrningsbar lokalyta. med Allmännyttans Kombohus – resultat, effekt & påverkan, Allmännytta, . Statistik om byggande, seriebyggande och ramavtal Av kritisk betydelse för statistikbearbetningen har varit att varje upphandling blir identifierad på ett sådant sätt att den kan kopplas ihop med rätt post i SCB:s nybyggnadskostnadsstatistik. Det har skett genom att fastighetsbeteckning efterfrågats. Denna uppgift har i princip möjliggjort maskinell bearbetning men i praktiken ändå krävt omfattande handpåläggning hos SCB. Hos SCB har insamlade uppgifter kopplats till SCB:s nybygg- nadskostnadsstatistik. Den innehåller (trots benämningen) en för- handsprognos avseende bygg- och markkostnaderna och omfattar, till skillnad från Allmännyttas enkät även uppgifter om all- männyttans byggande utanför ramavtal och om bostadsbyggandet i flerbostadshus mera generellt (privata fastighetsvärdar etc.).