sou · H8B34 · 2020-01-29 00:00:00 — Syftet med lagen är initialt att öka medvetenheten och kunskapen om byggnaders klimatpåverkan genom att identifiera, kvantifiera och beräkna klimatpåverkan. Krav på en klimatdeklaration är ett sätt att styra mot ett ökat lärande om livscykelanalyser och om vad som är särskilt viktigt ur klimatsynpunkt. Syftet är även att ge insikter till de olika aktörerna i byggprocessen och hur de kan bidra till att minska klimatpåverkan. föreslår att krav på klimatdeklaration gäller vid upp- förande av byggnader (dock med vissa undantag) och genomförs i etapper för olika byggnadstyper. föreslår vidare att fler- bostadshus och lokaler inledningsvis omfattas av krav på klimat- deklarationer. För övriga byggnader, däribland småhus, är det rim- ligt att kraven kan börja gälla . I rapporten lämnas även förslag om en förordning om klimat- deklaration av byggnader. Förslaget bygger på att en miniminivå av klimatdeklaration för byggnader ska införas för i princip samtliga byggnader. Att utgångspunkten är att alla byggnader ska omfattas beror på att det är viktigt att öka medvetenheten om klimatpåverkan vid byggande. För att det ska vara möjligt att nå klimatmålet 2045 behöver flera byggaktörer vidta åtgärder för att minska byggnaders klimatpåverkan. 43Boverket (2018b). Styrning och styrmedel för ökad kolsänka och minskade utsläpp i LULUCF-sektorn 7.2Redovisning, uppföljning och tillgodoräkning av kompletterande åtgärder inom LULUCF-sektorn Detta avsnitt redogör för befintliga regelverk och diskuterar hur kompletterande åtgärder inom LULUCF-sektorn bör få tillgodo- räknas mot det nationella målet om nettonollutsläpp till 2045. Först beskrivs hur LULUCF-sektorn hanteras , sedan disku- teras olika alternativ till dels hur effekten på utsläpp och upptag av kompletterande åtgärder inom LULUCF-sektorn kan följas upp, dels hur de bör tillgodoräknas mot de nationella målen. LULUCF-förordningen reglerar hur LULUCF-sektorn ska inklu- deras i EU:s klimat- och energiramverk 2021–2030. Förordningen definierar vilka LULUCF-kategorier, dvs. marktyper, som ingår och hur förändrade utsläpp och upptag från dessa marktyper ska redo- visas. Bruk av skogsmark bokförs relativt en skoglig referensnivå baserad på historisk skogsskötsel där bokföringen för alla kolpooler, utom död ved och långlivade träprodukter, begränsas av ett tak mot- svarande av basårsutsläpp. Bruk av , betesmark och våtmark bokförs relativt de genomsnittliga netto- upptagen eller nettoutsläppen för basperioden –2009. Beskogad mark och avskogad mark bokförs för hela nettoupptaget (eller för beskogad mark om det kan moti- veras). Olika marktyper har alltså olika bokföringsregler och referens- nivåer. Syftet med förordningen är att ge incitament till ytterligare åtgärder för att öka upptag och minska utsläpp inom sektorn. LULUCF-förordningen anger ett specifikt mål för LULUCF- sektorn som innebär att de bokförda utsläppen inte får överstiga de bokförda upptagen i sektorn (artikel 4). Det innebär att om det sam- manlagda bokförda resultatet för alla marktyper blir ett nettoutsläpp så måste detta balanseras så att nettot blir noll. Detta kan göras genom att nyttja de flexibiliteter som kopplar ihop LULUCF-sek- torn med den icke-handlande sektorn (ESR-sektorn), vilken regleras i ansvarsfördelningsförordningen. Om det bokförda resultatet där- emot blir ett nettoupptag kan en bestämd del av överskottet, givet vissa restriktioner, användas för att nå målen i förordningen. Oavsett om åtgärder inom LULUCF-sektorn leder till stora bokförda ökningar Styrning och styrmedel för ökad kolsänka och minskade utsläpp i LULUCF-sektorn av nettoupptaget i sektorn totalt sett så får endast koldioxidekvivalenter för perioden –2030, dvs. i genomsnitt koldioxidekvivalenter , användas för att möta åtagande enligt ansvarsfördelningsförordningen om utsläpps- minskningarna i övriga sektorer inte är tillräckliga. Ytterligare en flexibilitet finns för brukad skogsmark som inne- bär att om det finns överskottskrediter från denna aktivitet bland medlemsstaterna så kan de användas för att kompensera eventuella bokförda utsläpp från aktiviteten. får använda sådana över- skottskrediter upp till koldioxid, dvs. i genomsnitt koldioxid . Bokföringen av LULUCF-sektorn och det bidrag sektorn kan ge för att möta åtagande inom EU 2021–2030 begränsas så- ledes av reglerna i LULUCF-förordningen. Alla åtgärder i LULUCF-sektorn som leder till ökat upptag eller minskade utsläpp bidrar dock till att målet för den samlade LULUCF- sektorn nås, dvs. att sektorn inte ska generera några nettoutsläpp ut- ifrån gällande bokföringsregler för respektive marktyp eller aktivitet. , inklusive LULUCF-förordningens regler om hur ökad kolsänka och minskade utsläpp ska bokföras, gäller ; det är långt ifrån givet att de regler som gäller 2021–2030 ska vara rådande när en avräkning ska göras mot 2045 enligt långsiktiga nationella mål. Det är dock rimligt att anta att ett lik- nande system används för bokföring av LULUCF-sektorn inom EU även efter 2030. Regelverket under Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod (2013– 2020) liknar i stort sett det regelverk som kommer att gälla inom EU 2021–2030. Utsläpp och upptag från brukad skogsmark bokförs mot en framåtsyftande referens där den bokförda mängden begränsas av ett liknande bokföringstak som inom . Bruk av , betesmark och våtmark bokförs mot . Den största skillnaden jämfört med det nya regelverket gäller beskogning och avskogning. Utsläpp och upptag för dessa aktiviteter redovisas under Kyotoprotokollet för hela den beskogade respektive avskogade arealen som tillkommit . Styrning och styrmedel för ökad kolsänka och minskade utsläpp i LULUCF-sektorn I nuvarande etappmål för utsläppsminskningar, vilka be- skriver hur mycket utsläppen behöver minska till 2020, ingår bara de sektorer som omfattas av ansvarsfördelningsförordningen samt en- heter från utsläppsminskningar i andra länder. Mot etappmålen 2030 och 2040 samt mot det långsiktiga målet 2045 får åtgärder som ökar upptag respektive minskar utsläpp i LULUCF-sektorn användas som kompletterande åtgärder för att ska nå målet att inte ha några nettoutsläpp av växthusgaser 2045 samt för att nå negativa utsläpp. I underlaget till EU:s långsiktiga lågutsläppsstrategi (se kapitel 5.3) ingår LULUCF-sektorn i sin helhet för att EU gemensamt ska nå nettonollutsläpp av växthusgaser till 2050. Två scenarier beskrivs där utsläppsminskningen anses tillräckligt snabb för att 1,5-graders- målet kan nås – ett med något ökat nettoupptag i LULUCF-sektorn (1.5 TECH) och ett där nettoupptaget i LULUCF-sektorn ökar på ett mer betydande sätt (1.5 LIFE). I den regelbok för klimatavtalet från () som be- slutades i lämnas utrymme att inkludera hela LULUCF-sektorn när länderna ska uppnå de mål som aviserats i de nationella klimatplanerna. Hur sektorn redovisas och följs upp avgörs av hur den inkluderats i parternas nationella klimatplaner. Det är dock sannolikt att ett system för inkluderande av LULUCF- sektorn kommer innehålla någon form av begränsningar, för om hela nettoupptaget i LULUCF-sektorn tillgodoräknas kan incitamenten för att begränsa utsläppen inom andra sektorer minska. Det finns dessutom en diskrepans i hur kolsänkan representeras i de modeller som forskarna använder för att analysera hur utsläppen kan minska i enlighet med globala 2- och 1,5-graders mål och hur de beräknas enligt LULUCF-rapporteringen. Styrning och styrmedel för ökad kolsänka och minskade utsläpp i LULUCF-sektorn I de modeller som FN:s klimatpanel IPCC använder i sina scena- rier räknas en betydligt mindre del av kolsänkan som antropogen, jämfört med den beräkning av upptag och utsläpp i LULUCF-sek- torn som länderna gör i rapporteringen till EU och klimatkonven- tionen. Det för med sig att nettonollutsläpp, och därefter netto- negativa utsläpp, behöver uppnås om hela sänkan räknas med enligt LULUCF-redovisningen jämfört med resultaten från IPCC-modelleringarna. Det talar för att inte hela sänkan bör räknas med, alternativt att årtalet för nettonollutsläpp bör flyttas fram i tiden (se kapitel 5). 7.2.6Förslag till tolkning av vad som ska kunna tillgodoräknas från LULUCF-sektorn för att nå utsläppsmålen , 2040 och 2045 och uppföljning av kompletterande åtgärder De olika bokföringsmodeller som tillämpats inom LULUCF-sek- torn under Kyotoprotokollets båda åtagandeperioder har haft som syfte att skapa incitament med hög miljöintegritet för att öka kol- sänkan och minska utsläppen i sektorn. Utifrån rådande förhand- lingssituation när beslut togs för dessa båda perioder har dock olika bokföringsregler, inklusive bokföringsbegränsningar, etablerats för olika aktiviteter. Givet dessa bokföringsbegränsningar och det faktum att inte alla aktiviteter varit obligatoriska har reella incitament egent- ligen bara skapats för att dels minska utsläppen i samband med av- skogning, dels öka upptagen i samband med beskogning. Under Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod infördes en skog- lig referensnivå så att direkta effekter av förändringar i skogsbruket skulle fångas in. Under den andra åtagandeperioden togs dock begräns- ningen på bokförda utsläpp från skogsbruk bort, vilket ger incita- ment att inte överavverka som möjligheterna till krediter för ökat upptag fortfarande begränsas. LULUCF-förordningen bygger vidare på de principer som gäller för Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod. Genom LULUCF- förordningen har incitament för ökad kolsänka och minskade ut- släpp i LULUCF-sektorn skapats genom att sektorn sammantaget inte får generera några bokförda nettoutsläpp. Det finns också möj- lighet att använda överskott i LULUCF-sektorn för att balansera underskott i ESR-sektorn. Incitamenten för ökad kolsänka och Styrning och styrmedel för ökad kolsänka och minskade utsläpp i LULUCF-sektorn minskade utsläpp bedöms öka jämfört med regelverket 2013–2020, trots att den mängd överskottskrediter som kan användas i ESR-sek- torn är kraftigt begränsad och dessutom (än så länge) inte får inklu- dera krediter från brukad skogsmark. Utredningens direktiv lyfter fram regeringens bedömning i pro- positionen Ett klimatpolitiskt ramverk för (prop. 2016/17:146) om att en ökning av kolsänkan bör beräknas enligt internationellt beslutade regler. Vidare nämner direktivet att nettoupptag utöver LULUCF-förordningens krav om bibehållet nettoupptag bör kunna räknas som kompletterande åtgärd för uppfyllandet av natio- nella etappmål inom klimatramverket. Utredningen ska också under- söka, föreslå och motivera en tolkning av hur de svenska klimatmålen förhåller sig till regelverket på EU- och FN-nivå vad gäller eventuella kvantitativa begränsningar för hur mycket LULUCF-sektorn får bidra som kompletterande åtgärd. Bidraget från LULUCF-sektorn ska vara additionellt För att dra nytta av redan etablerade redovisningssystem bör ökade upp- tag eller minskade utsläpp från kompletterande åtgärder inom LULUCF- sektorn beräknas och redovisas enligt LULUCF-förordningen. Kompletterande åtgärder inom LULUCF-sektorn bör få tillgodo- räknas mot de nationella klimatmålen som hela den additionella effek- ten av varje enskild här föreslagen åtgärd jämfört med om åtgärden inte hade genomförts, förutsatt att den aktuella effekten kan uppskat- tas på ett trovärdigt sätt. Denna restriktion innebär att bara effekten av kompletterande åtgärder tillgodoräknas mot det nationella målet, inte den totala bokföringseffekten enligt . Detta är i linje med intentionerna i Miljömålsberedningens del- betänkande En klimat- och luftvårdsstrategi för (SOU 2016:47) att möjliggöra bidrag från ökad kolsänka beräknad enligt internatio- nellt godkända regler, dvs. att bara effekten av ytterligare åtgärder inom området får tillgodoräknas. Det är dock inte rimligt att redovisar ett eventuellt under- skott inom EU som bidrag från kompletterande åtgärder används för att nå de nationella målen. Bidraget från kompletterande åtgärder inom LULUCF-sektorn kan således komma att begränsas av LULUCF-förordningens krav på att LULUCF-sektorn inte ska Styrning och styrmedel för ökad kolsänka och minskade utsläpp i LULUCF-sektorn ha några nettoutsläpp. Eventuellt underskott från de delar av sektorn som inte berörs av de kompletterande åtgärderna måste först balanseras. För att uppfylla målen i LULUCF-förordningen räknas alla flöden i respektive aktivitet med i bokföringen, dvs. både förändringar som beror på de kompletterande åtgärder som föreslås här och föränd- ringar som sker av andra anledningar. Figur 7.1 visar några teoretiska exempel på hur bok- föring enligt LULUCF-förordningen skulle kunna falla ut och hur stort bidraget till kompletterande åtgärder gentemot det nationella målet får bli – dels där det bokförda överskottet är stort (positiv utveckling), dels där bara föreslagna åtgärder ger överskott (balans med kompletterande åtgärder), dels där övriga delar av LULUCF- sektorn ger ett stort underskott (negativ utveckling). I det första exemplet i figur 7.1 får hela bidraget från de kompletterande åtgär- derna användas medan bara den del som återstår efter det att under- skottet från övriga aktiviteter balanserats får användas i det andra exemplet. I det tredje exemplet får inga kompletterande åtgärder användas eftersom inget överskott från kompletterande åtgärder återstår efter att underskottet i övrigt balanserats. Balans med kompl.åtg. Anm. LULUCF-totalt är det totala bokförda över- eller underskottet beräknat enligt LULUCF-förordningen, EU-LULUCF är det bidrag som kan användas inom och kompl. åtgärder är de netto - upptag som kan användas relativt det nationella målet. Styrning och styrmedel för ökad kolsänka och minskade utsläpp i LULUCF-sektorn Uppföljning och rapportering av kompletterade åtgärder Det faktum att de kompletterande åtgärderna måste kunna mätas, redovisas och verifieras på ett godtagbart sätt, är i sig ett argument för att den beräknade additionella effekten på upptag och utsläpp av varje enskild åtgärd jämfört med om åtgärden inte hade utförts får tillgodoräknas. En utmaning är förstås att avgöra vad som är addi- tionellt upptag eller additionell utsläppsminskning och att avgöra vilka åtgärder som är additionella, dvs. om åtgärderna hade skett ändå. Utredningens förslag på hur de kompletterande åtgärderna ska redovisas är kompatibelt med redovisningen till EU. Den av utred- ningen föreslagna utformningen av hur kompletterande åtgärder får tillgodoräknas och hur de kan redovisas syftar främst till att kunna följa upp åtgärder mer i detalj än vad nuvarande rapporteringssystem förmår göra. Den identifierade effekten av varje åtgärd kan särredo- visas i anslutning till den ordinarie redovisningen till EU genom att underkategorier skapas för respektive rapporteringskategori. De regler som beskrivs i LULUCF-förordningen är, med vissa undantag av kategorin Brukad skogsmark som bokförs relativt en referensbana baserad på historisk skogsskötsel, helt kompatibla med utredningens förslag att redovisa utsläpp och upptag för enskilda åtgärder. Eftersom de uppföljningssystem som används inte säkert fångar in effekten av de åtgärder som utredningen föreslår behöver dock system för att följa upp och redovisa kompletterande åtgärder inom LULUCF-sektorn utvecklas. Dagens uppföljningssystem bygger i stor utsträckning på insamling av stickprovsbaserad statistik inom ramen för Riksskogstaxeringen och markinventeringen vid () samt på modeller. Systemet är utformat för att uppskatta rimligt noggranna utsläpp och upptag på nationell nivå men det är inte utformat för att fånga in effekter av enskilda åtgärder. De åtgärder som utredningen lyfter fram på jordbruksmark kan t.ex. följas upp genom att befintlig klimatrapportering kompletteras med den rapportering som görs av utfallet inom landsbygdspro- grammet och av den uppföljning som görs av rådgivning och stöd. Där det inte utförs direkta mätningar av kolförrådförändringar eller utsläpp av växthusgaser kan s.k. defaultfaktorer för kolinlagring och utsläpp användas tillsammans med insamlad statistik över åtgärder- nas omfattning. Det innebär t.ex. att information om enskilda åter- Styrning och styrmedel för ökad kolsänka och minskade utsläpp i LULUCF-sektorn vätningsaktiviteter, inklusive areal och skattad effekt av åtgärden, behöver samlas in. Digitalt kartmaterial för förändring av markanvändning och stati- stik över t.ex. hur stora arealer jordbruksmark som tas ur bruk för exploatering kan också komplettera de stickprovsbaserade inventer- ingarna som används i dagens klimatrapportering. Utgångspunkten är att endast effekten av en åtgärd jämfört med om åtgärden inte utförts ska räknas med. I fallet med åtgärder inom jordbruket är det relativt enkelt att identifiera underlag för att skatta effekten av additionella åtgärder. Effekten av åtgärder inom aktivi- teter som redovisas och där utfallet delvis beror på att åtgärder utförs kan däremot vara svårare att fånga in, t.ex. för beskogad mark. Då kan det t.ex. vara lämpligt att sätta en referens som motsvarar aktuella åtgärdsareal eller utsläpp och upptag (eller för en basperiod) när åtgärden beslutades eller implemen- terades. För beskogad mark skulle en referens kunna vara årlig be- skogning de senaste 20 eller 30 åren. Om styrmedel är på plats bör det vara referensår, dvs. då räknas referensen för perioden – 2021. Effekten av den kompletterande åtgärden beskogning skulle då vara den extra beskogade arealen jämfört med en sådan referens. Utformningen av redovisningen bör utredas vidare och i anslut- ning till utvecklingen av den ordinarie redovisningen till EU som också behöver utvecklas i och med de krav som ställs i LULUCF- förordningen. 8 Bakgrund om LULUCF Sektorn markanvändning, förändrad markanvändning och skogs- bruk (land use, land use change and forestry, LULUCF) omfattar både upptag och utsläpp av växthusgaser i terrestra system, främst koldioxid men även utsläpp av metan och lustgas. På nationell skala utgörs de största flödena av nettoupptag (lager- ökning) i levande biomassa (växter och skog), samt i mineraljordar och långlivade träprodukter medan utsläppen till största delen härrör från dikad organogen mark som tidigare huvudsakligen varit natur- liga våtmarker. Om en viss marktyp lokalt står för nettoutsläpp eller nettoupptag beror på hur marken på platsen brukas och när åtgärder vidtagits; t.ex. kan nettoupptag ske på dikad organogen mark om dik- ningen ligger långt tillbaka i tiden som nettoemissioner kan ske från unga skogsbestånd och plantskogar på fastmarker. Vädret under växtsäsongen och olika typer av störningar kan dessutom inne- bära betydande mellanårsvariationer i utsläpp och upptag. Dessa biogena kolflöden skiljer sig i hög grad från fossila kol- flöden genom att de dels är lättrörliga och kan ske åt båda håll, dels ingår i ett cirkulärt flöde. Ett upptag av koldioxid som lagras in i biomassa kan senare bidra med ett utsläpp när koldi- oxiden frigörs, t.ex. när biomassa eldas upp eller bryts ned naturligt. Flödena i sektorn påverkas i hög grad av naturliga faktorer, t.ex. variationer i tillväxtförhållanden (temperatur, nederbörd och torka) och naturliga störningar (stormar, bränder och insektsangrepp) samt tidigare och nuvarande brukningsmetoder (t.ex. skogars omlopps- tid, vilken påverkar fördelningen av åldersklasser i skogsbestånd) och därmed upptaget av koldioxid. På lång sikt minskar skogens för- måga att inom ett givet landområde ta upp koldioxid, eftersom ut- släpp och upptag närmar sig ett jämviktsläge. skogs- och jordbruk har förstås också stor betydelse för flödena, medan de fossila kolflödena är enkelriktade där kol som lagrats frigörs till atmosfären. Det faktum att flödena i LULUCF-sektorn i hög grad påverkas av naturliga processer gör att risken för skador bör beaktas. Exem- pelvis kan risken för skador på skog komma att påverkas av klimat- förändringarna; det gäller t.ex. skador som ökad torka och brand, ökade översvämningar och stormfällningar samt angrepp av skade- insekter. Åtgärder för att minska dessa skador kan innebära bevarad och ökad potential för kolinlagring och minskad växthusgasavgång, även om syftet i första hand är att upprätthålla skogsproduktion och skapa bättre förutsättningar för biologisk mångfald genom skydd, restaurering och grön infrastruktur samt val av trädslag som bättre klarar extrema förhållanden. Till exempel innebär inblandning av andra trädslag i granskog minskad risk för stormskada. Kortare omlopps- tider med tidig röjning och gallring kan också minska stormskadorna. Upptag och utsläpp av växthusgaser från LULUCF utgör en väsentlig del av växthusgasbalansen globalt sett. –inklusive icke hållbar markanvändning och avskogning, effekter av dikningar och annan markanvändning – utgör när- mare av de globala utsläppen av växthusgaser medan för- bränning av fossila bränslen står för . Utsläppen från markanvändningssektorn i stora delar av världen balanseras dock av upptag i skogar på nordliga breddgrader, och totalt sett utgör växande skogar över hela världen en sänka för koldioxid på drygt , vilket motsvarar av de globala utsläppen. Om- kring en tredjedel av utsläppen tas upp av världshaven, medan hamnar i atmosfären. Sektorn bedöms sammanfattnings- vis ha en betydande potential att bidra till minskade utsläpp och ökade upptag på global nivå.1 Syftet med att inkludera sektorn i klimatarbetet är att skapa incita- ment till åtgärder för att öka upptag och minska utsläpp av växthus- gaser, t.ex. genom minskad avskogning, återbeskogning och restau- rering av ekosystem. Genom att inkludera LULUCF-sektorn beaktas alla upptag och utsläpp av växthusgaser, inklusive inlagringen i lång- livade träprodukter. Sektorn ingår i 2021–2030. 1Fuss m.fl. (2018), IPCC (2018), EASAC (2018, 2019), Griscom m.fl. (2017). 8.2Utsläpp och upptag i LULUCF-sektorn I redovisningen av utsläpp och upptag till EU och ramkonvention om klimatförändringar (klimatkonventionen) delas LULUCF-sektorn in i olika redovisningskategorier, normalt utifrån marktyp. Avsnittet nedan baseras på den gällande indelningen i rap- porteringen av växthusgasutsläpp enligt klimatkonventionen.2 För all brukad mark, dvs. mark som påverkas av direkt mänsklig aktivitet, redovisas förändringar i kolförråd uppdelat i levande biomassa (levande träd), död ved, förna och markkol. 8.2.1Markanvändning och skogsbruk bidrar med ett stort nettoupptag ISverige utgjorde LULUCF-sektorn ett rapporterat nettoupptag på knappt koldioxid 2018 (figur 8.1), vilket motsvarar av totala territoriella utsläpp av växthus- gaser från övriga utsläppssektorer (exklusive internationella transpor- ter och LULUCF), vilket uppgick till knappt koldioxidekvivalenter.3 Den svenska LULUCF-sektorn utgör av EU:s totala nettoupptag i LULUCF på cirka 300 miljo- ner ton koldioxid . De stora nettoflödena i LULUCF-sektorn består av stora nettoupptag i levande biomassa, fastmark och trä- produkter samt betydande utsläpp från dikade organogena marker (torvmarker) (se figur 8.2). 2National Inventory Report (2020). 3National Inventory Report (2020). Anm. I redovisningen under klimatkonventionen ingår kategorin bebyggd mark. I för perio - den –2030 redovisas dessa utsläpp framförallt under avskogad mark. Kategorin avverkade trä - produkter redovisas i som en separat kolpool under Brukad skogsmark och Beskogad mark. Källa: National inventory report, (2020). Källa: National Inventory Report, (2020). 8.2.2Nettoupptag på skogsmark dominerar sektorn Skogsmark utgör nära två tredjedelar av areal (cirka 28 mil- joner hektar). Av denna areal är produktiv skogsmark, dvs. skogsmark där produktionen överskrider 1 skogs- kubikmeter4 per hektar och år; resterande del är improduktiv skogs- mark. är närmare (5,) av den pro- duktiva skogsmarksarealen formellt skyddade. Dessutom är undantagna från virkesproduktion genom frivil- liga avsättningar och genom hänsynsytor på virkesproduktionsmark.5 Nettoupptaget på skogsmark ökade 1990–2018 från 37 till 43 mil- joner ton koldioxidekvivalenter .