sou · H8B345 · 2020-08-20 00:00:00 — Skulle det allmänna ställa högre krav på andelen syntolkade program, eller om public service-företagen själva skulle höja ambitionsnivån, ser dock företagen framför sig att visst programutbud skulle kunna sändas med syntolkning genom dold teknik. Syntolkningen skulle i så fall läggas i ett separat ljudspår som väljs aktivt av användaren. Dold syntolkning fungerar inte i analoga kabel-tv-nät eftersom dessa nät endast kan bära ett ljudspår per programtjänst. Vissa ip-nät och mindre kabelnät saknar också tekniskt stöd eller kapa- citet för att distribuera extra ljudspår. Uppläst text innebär att eventuella textremsor och annan text läses upp. Uppläst text används bl.a. av personer med synnedsättning och av personer som har läs- och skrivsvårigheter. Uppläst text är främst avsedd för översättningstextning men kan användas även vid inbränd text som syftar till att förtydliga t.ex. när någon talar dialekt. Uppläst text kan, beroende på teknik, tillhandahållas öppen eller dold. Öppen uppläst text innebär att ljudspåret har förmixats med ursprungsprogrammet. Tjänsten är därmed inte valbar, utan den som tar del av programmet hör också den upplästa texten. Vid dold upp- läst text kan användaren själv välja ett extra ljudspår, ofta benämnt NAR (Narrative), via menyinställningar i tv-apparaten. SVT och UR sänder uppläst text i form av ett extra ljudspår. Upp- läsningen sker genom ett automatiserat förfarande med en digital röst som ordagrant läser upp texten. Vissa operatörer sänder vidare ljudspåret separat, vilket innebär att ljudspåret finns som ett tillval till ursprungsprogrammet och är tillgängligt via fjärrkontrollen. Andra operatörer vidaresänder ljud- Vidaresändningsplikt för tekniska tilläggstjänster spåret mixat med ursprungsprogrammet på en egen kanalplats i sina kabelnät. Eftersom analoga kabel-tv-nät endast kan bära ett ljudspår per pro- gramtjänst fungerar inte dold uppläst text i dessa nät. Dessutom har vissa ip-nät och en del mindre kabelnät en teknisk utformning som inte medger vidaresändning av uppläst text. Den som tar del av tv via ett sådant nät kan alltså inte ta del av tillgänglighetstjänsten uppläst text. Det finns även tekniska tilläggstjänster med andra syften än att till- gängliggöra programutbudet för personer med funktionsnedsättning. I kommitténs direktiv nämns som exempel s.k. elektroniska pro- gramguider. Kommittén har även identifierat tjänster som syftar till att uppmärksamma och möjliggöra aktivering av innehåll som finns tillgängligt via öppna internet. En elektronisk programguide är en tjänst som innebär att program- tablåer visas på skärmen. Tablåerna innehåller information om på- gående och kommande tv-program från samtliga programföretag i respektive operatörs tv-utbud. Information om tv-kanaler och tjäns- ter samlas och sorteras i menysystem som tittaren når genom knapp- tryck på sin fjärrkontroll. SVT och UR har inga egna programguider. Dessa utformas i stället av operatörerna. Det har inte heller framkommit att det finns någon avsikt hos SVT eller UR att utveckla elektroniska programguider. Tjänster som möjliggör aktivering av innehåll som finns tillgängligt via öppna internet På marknaden finns även tjänster vars syfte är att uppmärksamma tittaren på och möjliggöra aktivering av innehåll som finns tillgäng- ligt via öppna internet. Ett exempel på en sådan tjänst är s.k. HbbTV. Vidaresändningsplikt för tekniska tilläggstjänster HbbTV står för Hybrid Broadcast Broadband TV och är en funk- tion som möjliggör för tv-tittaren att under pågående linjär sändning nå internetbaserat innehåll på ett enkelt sätt via fjärrkontrollen. För att tittaren ska kunna ta del av HbbTV behövs en linjär tv-anslut- ning, en internetbaserad tv-apparat (smart-tv) och en internetupp- koppling. HbbTV görs tillgänglig genom en signalering som det sändande programföretaget sänder ut tillsammans med tv-kanalen. Signaleringen innehåller en webb-adress som medför att tittaren på sin skärm under sändning får ett tecken, t.ex. en röd symbol, som indikerar att en tilläggstjänst finns att tillgå om tittaren trycker på den röda knappen på fjärrkontrollen. Genom knapptryckningen aktiveras tjänsten via internetuppkopplingen. Det aktiverade innehållet kan exempelvis utgöras av textning, tolkning eller uppläst text eller avse komplette- rande information till programmet, såsom statistik eller annan in- formation. Tjänsten kan också användas för olika interaktiva för- faranden för den som tittar på programmet, t.ex. att kunna rösta på olika deltagare. Myndigheten för press, radio och tv har i en rapport angett att HbbTV-tjänster inte har haft den utveckling som tidigare förutspåtts utan att de interaktiva och kompletterande lösningarna i stället ofta har införts som webb- och mobillösningar.1 SVT har dock framfört att man utvecklar en HbbTV-tjänst som ska ge teckenspråkiga tv-tittare möjligheter att aktivera teckenspråks- tolkning av program som sänds linjärt med hjälp av videoströmmar skapade för publicering i SVT Play. Det finns inga planer hos SVT på att förse HbbTV-funktionen med t.ex. spel eller annan programkopplad interaktivitet. Om SVT ska kunna använda HbbTV-signalering och tjänsten ska kunna användas av den som tar del av tv via ett ip- eller kabelnät krävs att HbbTV-signaleringen vidaresänds. 1Myndigheten för press, radio och tv:s rapport , utrymmet för lokala kabelsändarorganisationer samt tillgång och upptäckbarhet i onlinemiljö, dnr 16/01858 s. 65. Vidaresändningsplikt för tekniska tilläggstjänster För sändningar genom tråd gäller etableringsfrihet (3 kap. 1 § YGL). Etableringsfriheten ger inte bara en rätt för programföretag att sända program utan innefattar även en rätt för nätinnehavare och opera- törer att sända andras program. Med operatör avses vanligen ett företag som sätter ihop olika paket med programtjänster (kanaler) som erbjuds hushållen. Kabel-tv, som distribueras via kablar som in- stallerats i byggnader, och ip-tv, som distribueras digitalt över ett ip- nätverk via ADSL eller fiber, är exempel på tv som sänds genom tråd. Av etableringsfriheten följer att det bara får ställas upp krav som har stöd i yttrandefrihetsgrundlagen. Ett sådant uttryckligt stöd finns för s.k. vidaresändningsplikt (även kallad must carry-skyldighet). Yttrandefrihetsgrundlagens utrymme för vidaresändningsplikt kom- mer till uttryck på så sätt att det i yttrandefrihetsgrundlagen föreskrivs att etableringsfriheten för sändningar genom tråd inte hindrar att det i lag meddelas föreskrifter om skyldighet för nätinnehavare att ge utrymme för vissa program i den utsträckning det behövs med hän- syn till allmänhetens intresse av tillgång till en allsidig upplysning (3 kap. 2 § 1). I 3 kap. 5 § YGL anges att det som föreskrivs om begränsningar av grundläggande fri- och rättigheter i 2 kap. 21–23 §§ RF gäller i fråga om de begränsningar i rätten att sända program som avses i 3 kap. 2–4 §§ YGL. Det innebär att lagstiftning som meddelas med stöd av bl.a. utrymmet för vidaresändningsplikt måste uppfylla reger- ingsformens krav för begränsningar av grundläggande rättigheter. Lagstiftningen ska alltså tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle och begränsningen får inte gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den. Inte heller får regleringen sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. Begränsningen får dessutom inte göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning. Vidaresändningsplikt för tekniska tilläggstjänster Föreskrifter i lag om vidaresändningsplikt finns i 9 kap. radio- och tv-lagen. Reglerna är inrättade med stöd av det s.k. USO-direktivet, som innehåller regler om elektroniska kommunikationsnät och kom- munikationstjänster.2 USO-direktivet har numera ersatts av ett direktiv om inrättande av en europeisk kodex för elektronisk kommunikation.3 I kodexen finns regler motsvarande de som har gällt angående utrym- met för medlemsstaterna att förordna om regler om vidaresänd- ningsplikt. Nytt är dock att det anges särskilt att tjänster för att ge slutanvändare med funktionsnedsättning lämpligt tillträde och ”data som stöder uppkopplade tv-tjänster och EPG:er” får bli föremål för vidaresändningsplikt (se artikel 114). Data som stöder uppkopplade tv-tjänster kan t.ex. vara HbbTV medan EPG:er är elektroniska pro- gramguider. Syftet med reglerna om vidaresändningsplikt är att säkerställa att den som bor i en fastighet som är ansluten till kabel-tv har tillgång till samma programutbud som personen skulle ha haft om fastig- heten inte hade varit ansluten till ett kabelnät (se prop. 1984/85:199 s. 38, prop. 1995/96:160 s. 125 och prop. 2004/05:105 s. 16). Rent konkret innebär vidaresändningsplikten att innehavare och operatörer av kabelnät och ip-nät är skyldiga att sända vidare fyra av SVT:s programtjänster till dem som bor i en fastighet, vanligen ett flerfamiljshus, som är anslutet till ett kabel- eller ip-nät för mottag- ning av tv. Genom dessa krav ges hushållen tillgång till SVT1, SVT2, Kunskapskanalen och Barnkanalen/SVT24. Bestämmelsen är vites- sanktionerad. I förarbetena motiveras reglerna om vidaresändningsplikt med att det finns ett starkt allmänt intresse av att befolkningen i hela landet nås av det programutbud som sänds i allmänhetens tjänst och som finansieras av radio- och tv-avgiften (numera public service-avgiften). Det anges också att ordningen med vidaresändningsplikt främjar yttrandefrihet och informationsfrihet och ger hushållen tillgång till ett mångsidigt programutbud som under krav på bl.a. saklighet och 2Europaparlamentets och rådets direktiv /22/EG av om samhällsom- fattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster, se även prop. 2009/10:115 s. 193. 3Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/1972 av om in- rättande av en europeisk kodex för elektronisk kommunikation. Vidaresändningsplikt för tekniska tilläggstjänster opartiskhet tar hänsyn till olika åldersgruppers behov, intresset av att spegla kulturell mångfald, behoven hos personer med funktions- nedsättning och andra samhällsviktiga intressen (prop. 2004/05:105 s. 16 och 17). Att reglerna om vidaresändningsplikt är begränsade till trådsänd- ningar beror på att trådsändningen ofta utgör en nödvändig länk mellan den ursprungliga utsändningen och de boende i de anslutna fastig- heterna. Detta begränsar möjligheterna för de boende att ta emot tv- sändningar på annat sätt. När det gäller satellitsändningar och sänd- ningar i marknätet för radio och tv begränsas inte valmöjligheterna på samma sätt (a. prop. s. 19). Det är den som äger eller på annat sätt förfogar över ett nät som ska se till att de boende i de anslutna hushållen kan ta emot sänd- ningarna (9 kap. 1 § första stycket radio- och tv-lagen). Det behöver inte vara samma aktör som äger nätet som också har utrustningen för att ta emot och sända signalen. I de flesta fall är det den operatör som faktiskt förfogar över nätet som är den som ska vidaresända SVT:s programtjänster. De vidaresändningspliktiga sändningarna ska kunna tas emot utan kostnad för själva mottagningen (9 kap. 1 § tredje stycket radio- och tv-lagen). Det innebär att en operatör inte får ta ut någon avgift för public service-utbudet vid sina obligatoriska vidaresändningar. En skä- lig avgift för att täcka kostnaden för servicen av nät och för korthan- tering kan däremot tas ut. Myndigheten för press, radio och tv får, om det finns särskilda skäl, i enskilda fall besluta om undantag från vidaresändningsplikten, antal kanaler som ska vidaresändas och den teknik som ska användas (9 kap. 7 § radio- och tv-lagen). Undantag kan enligt förarbetena exempelvis meddelas för en nytillkommen kanal om det behövs visst uppskov med förpliktelsen för att göra tekniska omställningar. Även nätinnehavare med få kanaler eller med nät av mindre omfattning nämns som exempel på aktörer som kan medges undantag från vidaresändningsplikt (prop. 1991/92:53 s. 56). Den som inte följer bestämmelserna om vidaresändningsplikt får enligt 17 kap. 11 § radio- och tv-lagen meddelas de förelägganden som behövs för att bestämmelserna ska efterlevas. Sådana föreläggan- den beslutas av Myndigheten för press, radio och tv och får förenas med vite. Vidaresändningsplikt för tekniska tilläggstjänster Regeringen har numera föreslagit att även sökbar text-tv ska om- fattas av den lagstadgade vidaresändningsplikten, under förutsätt- ning att sändningen omfattas av villkor om opartiskhet och saklighet (prop. 2019/20:168 s. 143). Som har framgått skiljer yttrandefrihetsgrundlagen mellan sänd- ningar genom tråd och sändningar på annat sätt. Med sändningar på annat sätt avses bl.a. sändningar genom marknätet för radio och tv och sändningar via satellit. Medan etableringsfrihet gäller för sänd- ningar genom tråd kan sändningar på annat sätt bli föremål för krav på sändningstillstånd och villkor för sändningarna. Villkorsutrymmet för sändningar på annat sätt än genom tråd inne- bär att krav kan ställas på att hela eller delar av ett programföretags utbud i marknätet eller via satellit ska göras tillgängligt för personer med funktionsnedsättning genom t.ex. textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik. Även när det gäller sändningar genom tråd medges krav på till- gänglighetstjänster. Utrymmet är, liksom beträffande vidaresänd- ningsplikten, formulerat som en delegationsbestämmelse. Innebör- den är att etableringsfriheten för sändningar genom tråd inte hindrar att det i lag meddelas föreskrifter om skyldighet för programföretag att göra sina program tillgängliga för personer med funktionsned- sättning genom textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik (3 kap. 2 § 4 YGL). Delegationsbestämmelsen om tillgänglighetstjänster tillkom efter förslag från . Det kan noteras att tilläggs- tjänsterna beskrivs som tekniker i bestämmelsen, vilket var en viktig utgångspunkt för . Kommittén uttalade i sammanhanget att det är en väsentlig skillnad mellan en skyldighet att förse sändningar med tekniska hjälpmedel och en skyldighet att sända program vars innehåll är särskilt anpassat till personer med funktionsnedsättning (som t.ex. nyhetssändningar som har anpassats till personer med kognitiva funktionsnedsättningar). Enligt kunde den förstnämnda skyldigheten inte anses röra yttrandets innehåll så länge det enbart är fråga om ett tekniskt Vidaresändningsplikt för tekniska tilläggstjänster Bestämmelsen formulerades mot denna bakgrund med det uttryckliga syftet att endast vara tillämplig på tekniska hjälp- medel (SOU 2009:14 s. 269 och 270). utvidgades den nu aktuella delegationsbestäm- melsen till att också omfatta s.k. beställ-tv. Med beställ-tv avses en tjänst där en leverantör av medietjänster i informations-, underhåll- nings- eller utbildningssyfte tillhandahåller allmänheten tv-program med hjälp av elektroniska kommunikationsnät. Tillhandahållandet ska ske på begäran av användaren, som användaren väljer och från en katalog med program som leverantören har valt ut (3 kap. 1 § 3 radio- och tv-lagen). Programföretagens playtjänster och plattformar som Netflix och HBO är att betrakta som tjänster för beställ-tv. Regler om krav på tillgänglighetstjänster Bestämmelser om krav på att göra innehåll tillgängligt för personer med funktionsnedsättning finns i 5 kap. 12 § radio- och tv-lagen. Av paragrafen följer att en leverantör av medietjänster som tillhanda- håller tv-sändning, beställ-tv eller sökbar text-tv på något annat sätt än genom tråd ska utforma tjänsten på ett sådant sätt att den blir tillgänglig för personer med funktionsnedsättning genom textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik. Detta gäller även en leve- rantör av medietjänster som tillhandahåller tv-sändning eller sökbar text-tv genom tråd. Vid bestämmande av hur och i vilken omfattning tjänsten ska göras tillgänglig för personer med funktionsnedsättning ska leverantörens finansiella förutsättningar och den tekniska utveck- lingen av tillgänglighetstjänster beaktas. Beställ-tv i tråd omfattas inte av radio- och tv-lagens ut- rymme för krav på tillgänglighetstjänster. Mot bakgrund av den utvidg- ning av yttrandefrihetsgrundlagens delegationsbestämmelse till beställ- tv som trädde i kraft har dock regeringen föreslagit motsvarande utvidgning i radio- och tv-lagen (prop. 2019/20:168 s. 76). Det är regeringen som beslutar om krav på tillgänglighetstjänster i förhållande till public service-företagen medan Myndigheten för press, radio och tv beslutar om krav gentemot andra programföretag (5 kap. 12 § radio- och tv-lagen). Sådana beslut ska gälla . Vidaresändningsplikt för tekniska tilläggstjänster Den som inte följer ett beslut om tillgänglighetstjänster får meddelas de förelägganden som behövs i enskilda fall för att beslutet ska efterlevas. Ett föreläggande får, liksom vid brister i vidaresänd- ning, förenas med vite och beslutas av Myndigheten för press, radio och tv (17 kap. 11 § radio- och tv-lagen). Regeringen har föreslagit att vitessanktionen fr.o.m. ska ersättas med ett utrymme för att påföra den som inte följer ett beslut om tillgäng- lighet en särskild avgift (prop. 2019/20:168 s. 82). Närmare om kraven på tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning Det är alltså regeringen som beslutar om krav på tillgänglighets- tjänster i förhållande till public service-företagen (5 kap. 12 § radio- och tv-lagen). I det nu gällande beslutet anges bl.a. att samtliga icke direktsända program ska vara textade. Andelen textade direktsända program ska uppgå till och till . Vidare ska av programmen vara syn- tolkade . Motsvarande siffra är respektive . Samma krav gäller för teckenspråkstolkning. Tjänsten uppläst text ska erbjudas i alla icke direktsända program med översättningstext i SVT:s samtliga programtjänster och i utbudet av UR:s program i SVT:s programtjänster.4 Skyldigheten avser SVT:s och UR:s samlade programutbud i samtliga programtjänster som sänds i marknätet, via satellit och genom tråd, med undantag för de programtjänster som är parallell- sändningar i hd-kvalitet av andra programtjänster. Fördelningen av tillgängliggörandet mellan olika programtjänster får avgöras av SVT respektive UR efter diskussion med berörda brukarorganisationer och med beaktande av aktuella målgruppers behov, bl.a. när det gäller vilka program som tillgängliggörs. Även andra programföretag än public service-företagen omfattas av krav på att helt eller delvis förse programutbudet i marknätet med tillgänglighetstjänster. Exempelvis har –haft att texta hela sitt programutbud av förinspelade program på 4Regeringens beslut , Krav på tillgänglighet till tv-sändningar för per- soner med funktionsnedsättning för och (Ku2019/01605/MD och KU2019/0212/MD). Vidaresändningsplikt för tekniska tilläggstjänster svenska för programtjänsterna TV4, Sjuan och TV12. Av de direkt- sända programmen på svenska har kravet varit textning av 55 pro- cent av programmen. Krav på syn- respektive teckenspråkstolkning har ställts för av programutbudet på svenska. Av program- men med översättningstext har motsvarande siffra varit för tillgänglighetstjänsten uppläst text. Kravet har varit att tillgäng- liggörandet ska ske i marknätet, via satellit och genom tråd, dvs. på samtliga plattformar som erbjuds. har, med beaktande av de aktuella målgruppernas behov, haft att avgöra den närmare för- delningen mellan dessa plattformar. Ett visst tillgängliggörande har dock krävts linjärt på alla plattformar. Skyldigheten har inte omfattat beställ-tv.5 För ett antal särskilt uppräknade programföretag har i stället gällt att tillgängligheten till tv-sändningar på svenska till personer med funktionsnedsättning ska främjas för vissa uppräknade program- tjänster som sänds i marknätet, via satellit eller genom tråd. Kravet har varit att främjandet ska ske genom textning, teckenspråkstolk- ning, syntolkning, uppläst text eller liknande teknik. Användning av tekniken uppläst text för program på andra språk än svenska med svensk översättningstext har också godkänts som ett främjande. De berörda programföretagen har själva fått avgöra vilken eller vilka av teknikerna som ska användas och på vilken eller vilka plattformar samt i vilken närmare omfattning tillgängliggörande ska ske. Skyldigheten har inte omfattat beställ-tv.6 Frågan om vidaresändningsplikt för tillgänglighetstjänster har tidi- gare varit föremål för överväganden i olika sammanhang. Radio- och föreslog i delbetänkandet Must carry (SOU 2003:109) en vidaresändningsplikt som omfattade bl.a. tillgänglighetstjänster (s. 82–85). I det efterföljande lagstiftnings- ärendet angav regeringen att man avsåg att ta ställning till frågan om lagreglering av tilläggstjänster efter det att Radio- och TV-lagsutred- ningen redovisat sina förslag och överväganden avseende interaktiva rundradiotjänster (prop. 2004/05:105 s. 27). Även i ett senare lag- 5Myndigheten för press, radio och tv:s beslut (dnr 16/01344), förnyad pröv- ning i beslut (dnr 19/01849). beslut, förnyad prövning i beslut (dnr 19/01848). Vidaresändningsplikt för tekniska tilläggstjänster stiftningsärende angavs att regeringen avsåg att återkomma i frågan (prop. 2009/10:115 s. 198 och 199). Dåvarande Radio - och samt Myndigheten för press, radio och tv (tidigare Myndigheten för radio och tv) har på uppdrag av regeringen utrett frågor rörande vidaresänd- ningspliktens omfattning och tillämpning.7 Myndigheternas uppfattning har återkommande varit att tillgäng- lighetstjänster som hör till public service-företagens programutbud bör omfattas av vidaresändningsplikt. Mot bakgrund av att det har ansetts tveksamt bl.a. om tekniska tillgänglighetstjänster kan anses omfattade av yttrandefrihetsgrundlagens programbegrepp har några förslag till lagstiftning emellertid inte lämnats. 13.4Synpunkter från funktionsrättsrörelsen, operatörer och nätinnehavare Vid samråd med företrädare för funktionsrättsrörelsen respektive för operatörer och nätinnehavare har kommittén inhämtat synpunk- ter beträffande vidaresändning av tillgänglighetstjänster och andra tekniska tilläggstjänster. Enligt funktionsrättsrörelsen finns det stora problem med vidaresändning av tillgänglighetstjänsten uppläst text. Även när det gäller textning av svenskt tal är vidaresändningen förenad med svå- righeter. Rent allmänt framhåller funktionsrättsrörelsen följande tre förutsättningar som avgörande för att deras målgrupper ska kunna till- godogöra sig programinnehåll med stöd av tillgänglighetstjänster. •Tillgänglighetstjänsterna måste vidaresändas. •Teknisk utrustning som tv-apparater och s.k. set top-boxar be- höver stödja mottagning av tjänsterna. 7Radio- och i kabelnät (dnr 926/2008), Myndigheten för radio och tv:s rapport för tv-sändningar genom tråd (dnr 11/00784), och Myndigheten för press, radio och tv:s rapport , utrymmet för lokala kabelsändarorganisationer samt tillgång och upptäckbarhet i onlinemiljö (dnr 16/01858). Vidaresändningsplikt för tekniska tilläggstjänster •Både den tekniska utrustningen och tillgänglighetstjänsterna be- höver vara enkla att installera och använda. Utgångspunkten bör enligt funktionsrättsrörelsen vara en reglering som är plattformsoberoende och som tar höjd för den tekniska ut- vecklingen. Oavsett om en användare tar del av tv via internet, mark- nätet, satellit eller genom ett kabel- eller ip-nät ska han eller hon kunna ta del av både utbud och tillhörande tillgänglighetstjänster. Det ska inte heller krävas av en person med funktionsnedsättning att han eller hon betalar för utrustning eller abonnemang som annars inte hade behövts. Vidare ifrågasätter funktionsrättsrörelsen att en eventuell utvid- gad vidaresändningsplikt för tillgänglighetstjänster ska begränsas till public service-företagens programutbud. Detta med hänvisning till att även kommersiella programföretag har krav på sig att förse delar av utbudet med tillgänglighetstjänster.