sou · H8B347 · 2020-08-26 00:00:00 — skrivningar av vad som i detta sammanhang avses med hedersrelaterat våld och förtryck. Utredningen anser att och socialtjänstlagen bör ha samma beskrivning av hedersrelaterad brottslighet. Det vore olyck- ligt om lagstiftningen utgick från olika beskrivningar av vad som är hedersrelaterat våld och förtryck. Utredningen har därför valt att an- vända begreppen våld och förtryck vilket är det etablerade begreppet för den brottslighet som här avses. Utredningen har också valt att använda samma beskrivning av heder som anges i förarbetena till den förslagna 29 kap. 2 § 10 BrB. Begreppet våld eller andra övergrepp som används i inledningen till bestämmelsen är följaktligen ett vidare begrepp som även omfattar förtryck. Bestämmelsen om brottsofferstöd gäller för alla brottsoffer oavsett ålder, dvs. I 5 kap. 11 § andra och tredje styckena SoL anges att social- nämnden även ansvarar för att ett barn, som utsatts för brott, och dennes närstående får det stöd och den hjälp som de behöver. Vidare ska socialnämnden också särskilt beakta att ett barn som bevittnat våld eller andra övergrepp av eller mot närstående är offer för brott och ansvarar för att barnet får det stöd och den hjälp som barnet behöver. Bestämmelsen kring barn finns kvar men har lyfts ur den nu aktu- ella bestämmelsen och flyttats till en avdelning i den nya lagen som innehåller bestämmelser om skydd och stöd för barn och unga. Syftet med att samla bestämmelser om barn och unga i en avdelning är att synliggöra dem och de särskilda regleringarna ytterligare i lagen. Av 5 kap. 12 § SoL följer att kommunen ska lämna budget- och skuld- rådgivning till skuldsatta personer. Denna skyldighet gäller även under ett skuldsaneringsförfarande och till dess att en beviljad skuldsanering eller F-skuldsanering är avslutad. ska stödja och ge vägledning för den budget- och skuldrådgivning som kommunerna ska svara för. Lagens inriktning på vissa grupper Utredningen har i avsnitt 6.1 föreslagit att socialnämnden ska pekas ut som ansvarigt organ för budget- och skuldrådgivningen i stället för kommunen. Grundidén med de kommunala budget- och skuldrådgivarna är enligt förarbetena att genom olika former av ekonomisk rådgivning både bidra till att förebygga överskuldsättning och hjälpa skuldsatta personer att finna en lösning på sina problem.58 Budget- och skuld- rådgivning kan ges på olika sätt, t.ex. genom information om skuld- sanering, hjälp att upprätta en budget och praktiska råd om hur den enskilde ska planera och prioritera sina utgifter. I bestämmelsen bör enligt utredningen även anges att budget- och skuldrådgivning ska ges i syfte att stödja och hjälpa den som är skuldsatt att hantera sin ekonomi och sina skulder. 2015/16:125 s. 98. 9.1Planering för en hållbar socialtjänst Som utredningen redogjort för i avsnitt 7.3 är det angeläget att samhällets resurser används till största möjliga nytta för med- borgarna. På så sätt bidrar kommunen till hållbarhet och en effektiv användning av offentliga resurser, såväl kommunens som statens. Av utredningens direktiv framgår att regeringen med översynen vill skapa bättre förutsättningar för en hållbar socialtjänst som ger möjlighet till långsiktiga, tidiga och förebyggande insatser och trygg- hetsskapande arbete. Utgångspunkten ska vara en socialtjänst som klarar av att möta förändringar i samhället och omvärlden. Inom social- tjänsten behöver det finnas en beredskap för att kunna hantera kriser och omvärldsbevakning. En hållbar socialtjänst förutsätter enligt utred- ningens bedömning att samhällets resurser används till största möj- liga nytta för medborgarna och att arbetar förebyggande (se avsnitt 7.3). En förutsättning för att detta är att kommunen del- tar i samhällsplaneringen samt planerar sitt arbete och sina insatser (se avsnitt 10.2) på alla nivåer; samhälls-, grupp- och individnivå. Samhällsplanering handlar om att under demokratiska former ta fram riktlinjer för utveckling av bebyggelse, service, kommunikationer och miljö. Den största delen av samhällsplaneringen sker på lokal nivå och inom ramen för de planer som kommunen tar fram. Detta benämnas ofta som fysisk planering och innebär planläggning av mark- och vattenanvändning i kommunen. I översiktsplaneringen och detaljpla- neringen slås lokalisering av bostäder, transportinfrastruktur, verk- samsamheter och service fast. Översiktsplaneringen (dvs. översikts- planen) är inte juridiskt bindande men utgör ett viktigt styrdokument. I översiktsplanen ska det framgå hur kommunen i den fysiska pla- neringen tar hänsyn till och samordnar nationella och regionala mål och planer. ansvarar för att de statliga intressena följs upp på regional nivå. granskar den kommunala planeringen med hänsyn till bl.a. människors hälsa och säkerhet. 9.3Socialtjänstens medverkan i samhällsplaneringen skyldighet att aktivt medverka i samhällsplaneringen beskrevs som ett av de viktigaste inslagen socialtjänstlag (1980:620). I förarbeten anges att medverkan i samhällsplaneringen markerade ett tydligt uppbrott från den tidigare symtom- och indi- vidinriktade lagstiftningen och gav möjligheter för socialnämnden att aktivt förebygga och motverka sociala problem.1 Planeringen skulle bygga på politiska mål och kunskaper om människors villkor. För att man i tillräcklig grad skulle kunna ta sociala hänsyn i planerings- arbetet ansågs det att kunskaper och erfarenheter måste föras fram i det skede då de utgör underlag för politiskt arbete med målformulering och programbeskrivning.2 medverkan i samhällsplaneringen ska bygga på nämndens sociala erfarenheter och särskilt syfta till att påverka ut- formningen av nya och äldre bostadsområden i kommunen.3 Nämn- den ska också verka för att offentliga lokaler och allmänna kommu- nikationer utformas så att de blir lätt tillgängliga för alla. ska även i övrigt ta initiativ till och bevaka att åt- gärder vidtas för att skapa en god samhällsmiljö och goda förhål- landen för barn och unga, äldre och andra grupper som har behov av samhällets särskilda stöd. ska i sin verksamhet främja den enskildes rätt till arbete, bostad och utbildning. 1979/80:1, s. 156 och 159. 1979/80:1 s. 160. 33 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453). 9.4Social hållbarhet i planering Hållbar utveckling har en central roll i dagens planering. Det framgår av både och . Hållbar utveckling är central utifrån ett socialt, ekologiskt och ekonomiskt perspektiv. Social hållbarhet handlar om individens upplevelse av delaktighet och tillit till omgivningen. Det finns olika metoder för att mäta social hållbar- het. Exempel på sådana metoder är sociala konsekvensanalyser respek- tive sociala konsekvensbeskrivningar. Det är inte uttalat i lagstift- ningen att en social konsekvensbeskrivning ska göras på motsvarande sätt som det är beskrivet i . Där framgår när och hur en miljökonsekvensbeskrivning ska göras och vilket innehåll den ska ha.4 Likheterna mellan socialtjänstlagen och är många. Båda lyfter vikten av ett helhetstänkande med fokus på individens bästa; möjlighet till bostad, goda livsmiljöer, trygghet och jämlika förutsättningar.5 I (2010:900) anges bestämmelser om planlägg- ning av mark, vatten och om byggande. Bestämmelserna syftar bl.a. till att främja en samhällsutveckling med jämlika och goda sociala lev- nadsförhållanden och en god och långsiktigt hållbar livsmiljö för män- niskorna i dagens samhälle och för kommande generationer.6 Vidare anges att planläggningen ska främja en från social synpunkt god livs- miljö som är tillgänglig och användbar för alla samhällsgrupper.7 I för- fattningskommentaren till bestämmelsen anges att formuleringen speglar den sociala aspekten av begreppet hållbar utveckling.8 Varje kommun ska enligt ha en aktuell över- siktsplan som omfattar hela kommunen.9 Översiktsplanen ska ange inriktningen för den långsiktiga utvecklingen av den fysiska miljön. 46 kap. 1–10 §§ . 5Cars, Dock, i SOU 2018:32. 61 kap. 2 § (2010:900). 72 kap. 3 § (2010:900). 2009/10:170, s. 414. 93 kap. 1 § (2010:900). Planen ska ge vägledning för beslut om hur mark- och vattenområden ska användas och hur den byggda miljön ska användas, utvecklas och bevaras. Den bör bygga på sammanställningar och analyser av viktiga förutsättningar såsom övergripande mål, förändringar och trender i omvärlden, fysisk struktur och allmänna intressen. Översiktsplanen är inte bindande men har en central roll i kom- munernas arbete med att formulera strategier för en långsiktigt håll- bar utveckling. I planen skapas förutsättningar för en långsiktigt hållbar samhällsstruktur som ger miljömässig nytta och sociala och ekono- miska fördelar. Den beslutas av kommunfullmäktige.10 I den senaste revideringen av förtydligades den kommunala översiktsplanens roll för hållbar utveckling. I över- siktsplanen bör kommunen tydligt redovisa planens innebörd och konsekvenser. Konsekvensbeskrivningen bör vara bred och omfatta hela hållbarhetsbegreppet, dvs. den sociala, ekonomiska och miljö- mässiga dimensionen.11 Hänvisningar till socialtjänstlagens bestämmelse om socialnämn- dens medverkan i samhällsplaneringen, eller till socialnämnden som aktör i dessa frågor, saknas i och dess förarbeten. Hänvisningar saknas även i regeringens instruktion för som är förvaltningsmyndighet för frågor om byggd miljö, fysisk pla- nering och boende med uppdrag att bl.a. verka för ökad kunskap hos kommuner beträffande en hållbar utveckling med utgångspunkt i den sociala, ekologiska och ekonomiska dimensionen.12 Enligt lag (2000:1383) om kommunernas bostadsförsörjningsansvar ska varje kommun genom riktlinjer planera för bostadsförsörjningen. Syftet med planeringen ska vara att skapa förutsättningar för alla i kommunen att leva i goda bostäder och främja att ändamålsenliga åtgärder för bostadsförsörjningen förbereds och genomförs.13 Rikt- Översiktsplanering: /sv/PBL- kunskapsbanken/planering/oversiktsplan/ (hämtad ). 2009/10:170, s. 178. 12Förordning (2012:546) med instruktion för . 131 § lag (2003:1383) om kommunernas bostadsförsörjningsansvar. linjerna för bostadsförsörjningen ska i sin tur utgöra underlag för planläggning enligt . Hemlösheten har ökat och bostadsfrågorna är en av nyckelfrågorna för landets socialtjänster. Dagens hemlöshet har ett samband med bostadsmarknadens utseende och funktion samt stadsplaneringen i stort.14 I betänkandet Ett gemensamt bostadsför- sörjningsansvar (SOU 2018:35) beskrivs att inkomstskillnaderna och bostadspriserna har ökat och att antalet hushåll för vilka det är orealistiskt att spara ihop till en ägd bostad har ökat. Andelen hushåll som är hänvisade till en hyresrätt har därmed också ökat som andelen hyresrätter minskat. Allt fler hushåll får svårt att etablera sig på bostadsmarknaden och att anpassa sin bo- endesituation efter ändrade livsförhållanden. Sammansättningen av gruppen hemlösa har förändrats. är en ansenlig del människor s.k. strukturellt hemlösa. Många har låga inkomster och svårt att bli godkända av hyresvärdarna.15 Allt fler människor utan andra sociala problem vänder sig till för att få hjälp med boende. Hemlöshet och osäkra bostadsförhål- landen skapar i sig sociala problem för grupper och individer inte minst gäller det barn som lever i hemlöshet eller i extrem trångboddhet. Ytterst är hemlösheten en bostadspolitisk fråga som handlar om hur alla grupper ska hitta en bostad på den ordinarie bostadsmarkna- den.16 Lösningarna ser olika ut i olika kommuner men gemensamt är att de oftast innebär stora sociala merkostnader för kommunerna. får ta ett stort ansvar för människor som inte har egna resurser att lösa sitt boende och får på så sätt lägga ner stora resurser på att ordna tak över huvudet eller agera hyresvärdar och bostadsför- medlingar åt de brukare som saknar bostad. Det genomgående dilemma som lyfts fram är att med sitt stora ansvar, inte för- fogar över de bostadspolitiska instrumenten som krävs för att trygga reguljärt boende. Genom ansvaret har kunskap om trång- boddhet, osäkra bostadsförhållanden och andra typer av hemlöshet. Utredningen om planering för bostäder (SOU 2018:35) har kartlagt kommunernas arbete med att identifiera hushåll vars eko- nomiska förutsättningar inte medger att de kan skaffa eller behålla en ändamålsenlig bostad. Kartläggningen visar att kommunerna har 14Boverket (2015) Behov av bostadsbyggande Rapport 2015:18; 15Swärd i SOU 2018:32. 16Swärd i SOU 2018:32. olika ambitioner och arbetssätt, men att ingen kommun på ett struk- turerat sätt identifierar gruppens bostadsbrist. Vilka grupper som lyfts fram som svaga på bostadsmarknaden varierar och inte ens i de kommuner där man samlat mycket kunskap om invånarna och deras bostadsbehov görs någon bedömning av hur dessa behov förhåller sig till utbudet på bostadsmarknaden.17 Sociala miljöer och ungdomskriminalitet anses ofta vara en av huvudaktörerna inom det brotts- preventiva området. Det gäller i synnerhet åtgärder i samverkan med andra aktörer och när åtgärderna avser brott begångna av barn eller ungdomar. En viktig del i det brottsförebyggande arbetet är att göra insatser som syftar till att förändra den sociala miljön, oavsett om det handlar om bostadsområden eller andra offentliga miljöer. Den sociala miljön kan också vara viktig för förståelsen av gäng- och ungdomskrimina- litet. Olika miljöer kan på lång sikt påverka den individuella utveck- lingen av egenskaper som har betydelse för brottsbenägenhet och livsstil. Den sociala miljön i bostadsområden och på andra platser kan påverka barn och ungdomars utveckling genom den socialisation som sker i det offentliga rummet.18 En miljö kan anses vara brottsalstrande om de individer som vistas där och de aktiviteter som utförs uppmuntrar till brottsligt bete- ende. Brist på gemensamma normer, social sammanhållning, tillit och samhörighet är ofta lägre i socialt utsatta områden. Detta kan bl.a. bero på en hög in- och utflyttning. För att påverka detta kan det bl.a. vara viktigt att det görs satsningar som syftar till att förbättra villkoren i särskilt utsatta områden.19 Baserat på forskning om orsaker till ungdomars kriminalitet bör det brottförebyggande arbetet ha tre fokus; att påverka eller för- ändra individen, att förändra miljön och att minska exponeringen för brottsalstrande miljöer. När det gäller brottsalstrande miljöer bör ta en mer proaktiv roll i arbetet. Det bör ske genom att identifiera särskilda riskfyllda miljöer. bör också bidra i arbetet med att 17SOU 2018:35, s. 14. 18Torstensson, och , i SOU 2018:35. 19Torstensson, och , i SOU 2018:35. utveckla mer områdesspecifika åtgärder. Den kunskap som social- tjänsten har om socialt utsatta områden och om riskfyllda miljöer bör också komma till användning i samhällsplaneringen. Exempel på sociala aspekter i samhällsplanering Att bedöma effekter av sociala aspekter i samhällsplaneringen är svårt inte minst med tanke på att effekterna är långsiktiga. Det gör det även svårt att belysa kostnadseffekter. Ett exempel på effekter av sociala aspekter som kan ge ledning är omvandlingen av stadsdelen i Göteborg.20 Stadsdelen var fysiskt nedgången och hade en etablerad social problematik. Den fysiska och den sociala miljön ändrades ut- ifrån en kostnads- och intäktsanalys vilket beskrivs i rapporten – har förnyelsen av varit lönsam? Rapportförfattarna ställde det företagsekonomiska resultatet av förnyelsesatsningen mot de samhällsekonomiska vinsterna. Investeringarna gav ett under- skott på 200 miljoner mot beräknade samhällsekonomiska vinsterna som uppgick till . I rapporten konstaterades att förnyelsen av lönade sig. Rapporten visar på möjligheter att framställa en samhällelig kostnads- och intäktsanalys och hur man kan prissätta kvalitativa aspekter. De positiva effekterna av satsningen var ökad sysselsättning, minskad kriminalitet och skadegörelse samt allmänna välfärdseffekter som till exempel ökad trygghet. Det kan även tilläggas att flera viktiga värden som ökade fastighets- och lägen- hetsvärden i närområdet liksom det förbättrade ”varumärket” inte ingick i samhällskalkylen. Hade dessa medtagits hade den sam- hällsekonomiska kalkylen enligt rapportförfattarna blivit än mer för- delaktig. Författarna menar att det sociala perspektivet, och åtgär- derna kopplade till detta perspektiv för att bygga ett hållbart samhälle, gjorde att kalkylen hamnade på plus.21 20Lind & (2008). Affären – har förnyelsen av varit lönsam? 21Lind & (2008). Affären – har förnyelsen av varit lönsam? 9.4.2Socialtjänstlagens intentioner har inte infriats En period efter det att socialtjänstlagen (1980:620) trätt i kraft arbe- tade kommuner med sociala områdesbeskrivningar, men därutöver har exemplen varit få. konstaterade redan i sitt betänkande Ny socialtjänstlag (SOU 1994:139) att socialtjäns- ten haft svårt att finna sin roll i samhällsplaneringen. talet lyftes den sociala planeringen fram som ett viktigt komplement till den ekonomiska och den fysiska planeringen för att värna de sociala aspekterna i kommunernas verksamhets- planering och i samhällsplaneringen. I dessa aspekter ingick krav på socialt inriktad samhällsplanering, medverkan samt ökad medborgardemokrati. Målet var att skapa goda levnadsförhål- landen och boendemiljöer för alla.22 har samhällsplaneringen fått en annan inriktning i praktiken. Den har blivit alltmer marknadsorienterad och tillväxt- perspektivet har kommit att dominera över det sociala perspektivet som återfinns både i socialtjänstlagen och i plan-och bygglagen.23 Förklaringar till att reformen inte fick fäste anses vara, förutom förändringar i synen på samhällsplanering, att reformen inte var till- räckligt väl förberedd och att statliga myndigheters metodstöd ute- blev.24 En annan förklaring är att medverkan i sam- hällsplaneringen inte anges i lagar som samhällsplanerande aktörer har att följa.25 9.4.3Former för medverkan i samhällsplaneringen Socialtjänstlagen reglerar inte formerna för socialnämndens med- verkan i samhällsplaneringen. Skälen anges vara kommunernas skilda förutsättningar och att det därför skulle ankomma på socialnämnden att i samverkan med andra kommunala nämnder utveckla formerna.26 I förarbeten anges dock att medverkan bör komma in redan i det programarbete som föregår det mera tekniska planerings- 22Brusman & Turunen, s. 118. 23Brusman & Turunen, s. 119. 24Denvall i SOU 2018:32. 25Pettersson (2014), s. 145. 1979/80:1, s. 159. Färdiga planförslag bör remissbehandlas och bör även medverka i uppföljning och erfarenhetsanalys efter det att planerna genomförts.27 Utgångspunkten för medverkan i samhällsplaneringen är enligt förarbetena de kunskaper om sociala problem och deras samband med bakomliggande faktorer som socialnämnden och socialarbetare har. Dessa erfarenheter och kunskaper behöver tas tillvara i sam- hällsplaneringen. I planeringsprocessen måste kunskapen om sociala villkor behandlas med samma tyngd som kunskap om teknik, eko- nomi, juridik etc.28 Vidare anges i förarbetena att det ytterst ankom- mer på kommunstyrelsen att samordna och avväga olika kommunala nämnders synpunkter samt åstadkomma ett sådant samarbete att nämnderna strävar efter att finna helhetslösningar. Enligt förarbetena har en bestämmelse övervägts om att social- nämnden skulle bedriva en särskild social planering vid sidan om annan övergripande planering. Det ansågs dock inte finnas skäl till detta eftersom syftet med medverkan är att kunska- per och erfarenheter ska påverka samhällsplaneringens inriktning.30 kan i tidiga skeden se problem som om de inte åtgär- das kan komma att accelerera och leda till stora sociala för- luster och höga samhälleliga kostnader. Till viss del kan socialtjäns- ten själv hantera dessa problem genom grupp- och individinriktade insatser. är dock problemen av den karaktären att detta inte är tillräckligt. Lösningen kan ligga i strukturinriktade åtgärder och fysisk planering över vilken saknar mandat och pro- fessionell kunskap för att kunna hantera. Det blir ofta ett glapp mellan åena sidan social kunskap och å andra sidan samhällsplanering. En för- utsättning för en mer socialt inriktad samhällsplanering och stads- utveckling ligger i att överbrygga sektorsgränserna mellan socialtjäns- ten och stadsplaneringen samt andra berörda förvaltningar.31 1979/80:1, s. 116. 1979/80:1, s. 156. 1979/80:1, s. 161. 1979/80:1, s. 157. 31Cars, Dock, i SOU 2018:32. Samverkan mellan förvaltningarna, med samhällsplaneringen som instrument, kan åstadkomma fysiska och strukturella förändringar som bidrar till att lösa eller förebygga sociala problem. För att kunna leva upp till socialtjänstlagens intentioner om att främja goda levnadsförhållanden och livsmiljöer krävs kunskap. Tanken bakom bestämmelsen om socialnämnden medverkan i samhällspla- neringen är att genom sammanställningar och analyser ska bidra med underlag för planeringen. Det handlar främst om att dokumentera och analysera sociala förhållanden och problem samt belysa sambanden mellan sociala problem och samhällsstrukturen. Förutom kunskap om kommunen är det tänkt att nämnden ska bidra med kunskap från social forskning.32 En metod som fördes fram i förarbetena är att skulle ställa samman sociala områdesbeskrivningar som underlag till samhällsplaneringen. De sociala områdesbeskrivningarna var tänkt att innehålla redovisningar av sociala problem, vilka mänskliga och materiella resurser som finns och hur dessa kan användas. Vidare för- utsättningar för bostadsmiljön att tillfredsställa människors behov av kontakt, verksamheter och annat som har betydelse för välfärden samt redovisningar av äldres bostadssituation.33 föreslog att skulle utarbeta årliga sociala rapporter (SOU 1994:139).34 Eftersom de var återkom- mande skulle de bidra till kontinuerlig utveckling av planeringsinsat- ser samt skapa efterfrågan av kunskapsunderlag även från andra sam- hällssektorer. Underlagen och dess analyser kunde sedan ligga till grund för utformningen av långsiktiga välfärdsstrategier och till uppföljning av planeringen. Dessa systematiska utvärderingar av sociala förhållan- den blir då även viktiga inslag i en kunskapsbaserad socialtjänst.35 1979/80:1, s. 161. 1979/80:1, s. 159–160, 273. 34SOU 1994:139, s. 390–391. 35Denvall i SOU 2018:32. 9.4.4Samhällsplanering som instrument för att påverka sociala villkor medverkan i samhällsplaneringen handlar främst om att påverka den platsspecifika stadsplaneringen av befintliga eller nya områden där samhällsplanerare och socialtjänst kan samarbeta för att nå bästa resultat.36 Den fysiska miljön påverkar den sociala miljön som i sin tur på- verkar de människor som bor där. Egenskaper i miljöerna kan vara brottsförebyggande och till exempel främja eller motverka ungdoms- och gängkriminalitet37 eller påverka ungas möjligheter till goda skol- resultat.38 Samhällsplanering, både resultatet och planeringsprocessen i sig, kan fungera som en drivmotor för ett mer socialt stabilt samhälle. Resultatet av samhällsplanering kan vara inkluderande miljöer som motverkar social utslagning. Planeringsprocessen, och utvecklingen av till exempel boendemiljöer, kan också vara inkluderande genom att involvera de människor som berörs. Processer som utgår från in- vånarna får bättre effekt än uppifrån ordnade processer.39 Det är ett förhållningssätt som återfinns inom samhällsarbete och ”social mobi- lisering”, som är en deltagandeprocess där exkluderade grupper i exem- pelvis ett segregerat bostadsområde aktiv agerar gemensamt för för- ändringar som kan gagna hela området.40 Det är först när strukturinriktade åtgärder, dvs. åtgärder på sam- hällsnivå, kombineras med planering som det blir lika mycket en fråga för som för stadsplaneringen.41 Social kompetens i samhällsplaneringen De som arbetar med samhällsplanering behöver tillföras social kom- petens och sociala statistik- och faktauppgifter. Den sociala kom- petensen behövs för att kunna analysera och förstå vilka planer- ingsåtgärder som är mest effektiva för att nå ett visst socialt mål och 36Cars, Dock, i SOU 2018:32. 37Torstensson & i SOU 2018:32. 38Cars, Dock, i SOU 2018:32.