sou · H8B321 · 2020-04-15 00:00:00 — Där betonas att sådana museer är ansvariga för att skydda offrens värdighet från alla former av exploatering och för att säkerställa att tolkningen av politiska händelser inspirerar till kritiskt, oberoende tänkande om det förflutna. Bland annat fastslås att sådana museer har en skyldighet att bidra till humanitär och medborgerlig utbildning och att arbetet vid museerna ska vara oberoende och grundat i forskning. Därtill poängteras att museerna ska behandla förövarna och deras intentioner, samt medlöpare och ”bystanders”. Även om ett svenskt museum om Förintelsen inte betraktas som en minnesplats bör riktlinjerna i International Charter beaktas. 2.6Förändringar i synen på behovet av ett museum I den PM som utredningen låtit professor skriva jämförs utredning om ett museum om Förintelsen med utredning.6 Där framkommer både likheter och skillnader i den samhällskontext som omgärdat utredningsinitiativen. Bägge initiativen hade antisemitism, rasism och främlingsfientlighet som utgångspunkter. Det går dock att se hur dessa frågor delvis ändrat karaktär. Under de som har gått mellan de två utredningarna har till exempel nazismen och den politiska extremhögern förändrats. fick nynazism, skinnskallar och förintelseförnekelse uppmärksamhet. 2019 har högerextremismen delvis tagit nya former. Vår tids sociala medier medger också att förhållandevis små grupperingar snabbt kan kommunicera inbördes men också brett med sin omgivning. 2019 är antisemitism dessutom inte endast knuten till rasideologi utan även till bland annat islamistiska grupper. Att dra lärdom av Förintelsen och uppmärksamma vittnesmål från överlevande har varit centralt för båda utredningsinitiativen. En förändring är att de dryga tjugo åren som har gått mellan de båda utredningarna har inneburit att det finns allt färre vittnen till Förintelsen. Det var bråttom att samla in vittnesmål 1998 och det har också gjorts flera insamlingsinsatser . 2019 är det ännu mer brådskande att genomföra nya intervjuer med överlevande. har också (2000) erkänt fem nationella minoriteter – judar, romer, samer, sverigefinnar och tornedalingar – vilket bland annat medför skydd mot diskriminering på grund av etnicitet och tillhörighet till nationell minoritet. För ett museum om Förintelsen i är det givetvis viktiga förutsättningar att ta hänsyn till. Även synen på museer och kulturarv har utvecklats över perioden. I stället för det museum som föreslogs 1998 inrättades ett – Forum för levande historia. Detta kan ses som uttryck för att museer av vissa uppfattades som gammaldags och delvis problematiska med sitt fokus på samlingar. Därtill låg betoningen då starkt på att lära av Förintelsen i syfte att främja demokrati och tolerans, det mer instrumentella syftet, snarare än att samla in och bevara föremål och berättelser samt utveckla kunskaperna om det historiska skeendet. utredningsdirektiv ses däremot behovet av ett museum som givet och som ett nödvändigt komple- 6Bilaga 4 ”PM om museum om Förintelsen 1998 och 2019”. ment till den pedagogiska verksamhet som bedrivits av Forum för levande historia. Vad gäller begreppet kulturarv så har det fått en mer tydlig definition och användning inom kulturpolitiken och forskningen. påpekar att begreppet kulturarv fokuserar på hur historien används i samtiden och därmed har täta bindningar till vad som kallas instrumentalisering. Han menar vidare att begreppet kulturarv inte är helt nödvändigt för att beskriva museets verksamhet, då ordets koppling till politiska ändamål är besvärlig. Att ha en politisk vilja att lära sig av Förintelsen är inte fel, utan en given utgångspunkt. Däremot bedömer att det kan hävdas att en alltför instrumentell inriktning kan vara kontraproduktiv, och att pedagogisering av historia och kulturarv behöver komma i andra hand vid ett museum. Forskning och kunskapsutveckling om det förflutna bör prioriteras och måste inte ta sikte på hur kunskap ska pedagogiseras. Snarare går det att argumentera för att forskning och kunskapsutveckling ska få utvecklas i frihet med god distans till hur nyvunnen kunskap ska användas i pedagogiska och förmedlande syften. 3Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter Utredningen ska som nämnts inhämta synpunkter från berörda myndigheter och organisationer. Därtill ingår det i uppdraget att kartlägga relevanta samarbetsparter för ett nytt museum. I kapitlet presenteras befintliga svenska verksamheter som utredningen bedömer är relevanta för ett museum om Förintelsen. Därtill redovisas de övergripande synpunkter som dessa myndigheter och organisationer lämnat till utredningen. För att inhämta kunskap om hur ett svenskt museum om Förintelsen kan inriktas och organiseras har utredningen även vänt blicken utomlands och genomfört studiebesök vid ett antal utländska museer samt haft dialog med ytterligare ett antal. Den senare delen av kapitlet redogör för dessa museer och deras verksamhet. Utredningen har inhämtat synpunkter från följande berörda myndigheter, organisationer och aktörer: •Forum för levande historia, •Statens historiska museer, •Sveriges försvarshistoriska museer, •Hugo Valentin-centrum (), Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter •Svenska kommittén mot antisemitism (SKMA), •Segerstedtinstitutet (), •Judisk kultur i , •Kulturhistoriska föreningen för , Ovanstående organisationer och myndigheter har beretts möjlighet att svara på ett antal frågor från utredningen dels via en enkät, dels genom möten med utredningen. De frågor som ställts rör hur de tillfrågade ser på behovet av en framtida museiverksamhet, inriktning för en ny museiverksamhet och hur dess uppdrag bör vara utformat, hur museiverksamheten bör organiseras, behovet av samverkan i och internationellt, samt behovet av forskningsanknytning. Därtill har verksamheterna tillfrågats om vilka eventuella samlingar de har som kan ha relevans för utredningen och hur dessa samlingar använts. Svaren har legat till grund för utredningens överväganden och förslag. Sammanfattningsvis finns en stor samsyn bland de tillfrågade vad gäller ambitionen att lägga ytterligare fokus på Förintelsens historia och att samhället behöver främja undervisning, hågkomst och forskning om Förintelsen. Därtill understryks genomgående ambitionen Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter att behandla särskilda roll. Flertalet instanser betonar relevansen i detta i förhållande till samtida utmaningar vad gäller främlingsfientlighet och antidemokratiska krafter, samt antisemitism. Ett antal institutioner betonar även bland annat samtida antiziganism. Det finns också en samsyn i att verksamhet som rör Förintelsen bör ha nära kopplingar till forskning på området och ingå i internationella samarbeten. Det finns dock en spridning i synpunkterna vad gäller hur ett museum ska organiseras. Nedan ges kortfattade beskrivningar av verksamheterna vid de berörda institutionerna och organisationerna och sammanfattningar av innehållet i deras synpunkter, utöver det som nämnts ovan. I redogörelsen ingår i viss utsträckning information om vilka typer av samlingar som återfinns hos myndigheter och organisationer. En fullständig redogörelse för myndigheternas och organisationernas svar angående vad i deras samlingar som kan vara relevant för ett museum om Förintelsen återfinns dock i bilaga 2, tillsammans med svar från en rad ytterligare arkivbildare, såsom universitet och bibliotek som fått frågor om vilka samlingar de har som har relevans för ett framtida museum. Forum för levande historia (FLH) Forum för levande historia är en myndighet under med uppdrag att vara ett nationellt forum som ska främja arbete med demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med utgångspunkt i Förintelsen. Myndigheten har särskilt till uppgift att informera om Förintelsen och kommunistiska regimers brott mot mänskligheten, samt att sträva efter att stärka människors vilja att aktivt verka för alla människors lika värde. Myndigheten ska bedriva utåtriktad verksamhet med inriktning på kunskap, kultur och utbildning. Verksamheten ska bedrivas i nära kontakt med pågående forskning, andra kultur- och utbildningsinstitutioner samt myndigheter, organisationer och föreningar vars verksamhet rör liknande frågor. Myndigheten ska verka för ökad kunskap grundad på forskning och samverkan med andra, exempelvis universitet och högskolor, och förmedla kunskap inom sitt verksamhetsområde. FLH har även uppdraget att främja högtidlighållandet av Förintelsens minnesdag över hela samt ansvarar för att ett pris för humanitära och Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter demokratifrämjande insatser enligt förordningen (2004:1024) om pris till Per minne delas ut och högtidlighålls. Vidare företräder FLH i (). 2019 arbetade 41 personer på myndigheten, vilket motsvarade Myndighetens lokaler ligger på i i . FLH arbetar med utställningar, utbildning och fortbildning, programaktiviteter, digital kommunikation, kunskapsuppbyggnad och internationellt samarbete. Dessutom har FLH en omfattande pedagogisk verksamhet, primärt riktad mot skolor. Myndigheten har fått flera regeringsuppdrag. har myndigheten haft fyra uppdrag, vilka motsvarar av budgeten. Det mest omfattande uppdraget är att –2019 samordna och följa upp regeringens nationella plan mot rasism samt att genomföra utbildningsinsatser om rasism i historien och för skolpersonal och offentligt anställda. FLH har även –2019 haft ett särskilt regeringsuppdrag om att stärka demokratins motståndskraft med utgångspunkt i historien och samt att stärka förutsättningarna för studieresor till minnesplatser. I årsredovisningen beskrivs att myndighetens huvudmålgrupp är lärare och elever i skolan samt att FLH kontinuerligt arbetar med att nå fler målgrupper inom civilsamhället, bland offentliganställda samt ur allmänheten. FLH verkar i hela landet och samverkar med en rad lokala aktörer regionalt. Bland annat turnerar FLH:s utställningar på olika orter. 2019 var det nio olika utställningar som visades på 40 platser runt om i . Myndigheten genomför också kurser och seminarier för lärare och offentliganställda på olika orter om frågor som relaterar till Förintelsen. Myndigheten tillgängliggör faktamaterial, övningar, filmer, poddar och utbildningar via myndighetens webbplats. Myndigheten har olika tematiska arbeten utifrån sin instruktion. inleddes ett arbete med temat ”Prata rasism” och det beslutades även att inleda ett tema med fokus på demokrati. Nytt tema är och Förintelsen. producerar FLH två nya utställningar om olika aspekter kopplade till Förintelsen. Utställningen ”Jag kom ensam – Judiska flyktingbarn” i handlar om mottagandet av flyktingbarn i via ”Kindertransport” (barntransporten) åren 1938–1939. En ytterligare utställning ska handla om relation till Förintelsen. Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter myndighetens start har FLH totalt producerat omkring 50 utställningar, alla har någon koppling till Förintelsen. Myndigheten inrättades 2003 mot bakgrund av regeringens insatser inom informationsprojektet samt det internationella arbetet med Stockholmsdeklarationen (se vidare kapitel 2). Myndighetens verksamhet och inriktning föreslogs i slutbetänkandet av kommittén Forum för levande historia (SOU 2001:5) och uppdraget att etablera myndigheten gavs genom tilläggsdirektiv till kommittén Levande historia – utåtriktad verksamhet (Ku 2001:1). I slutbetänkandet (SOU 2001:5) föreslogs inte någon museiverksamhet med insamling av föremål utan i stället betonades att forumet skulle skapa en mötesplats för samtal och diskussion. Forum för Levande historia skulle enligt utredningen bedriva en bred verksamhet, vidare än den som tidigare bedrivits inom informationssatsningen Levande historia. Forumet skulle med utgångspunkt i Förintelsen huvudsakligen behandla problem och frågor som rör demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter, redan inträffade folkmord och risken för nya folkmord, historiska perspektiv och historiemedvetande samt grundläggande mänskliga värden. När det gällde målgrupp för myndigheten betonades att det var särskilt viktigt att nå barn och ungdom, samt lärare och andra vuxna i barns och ungdomars närmiljö. FLH har inkommit med svar på frågor från Utredningen om ett museum om Förintelsen. Myndigheten framhåller att den ser mycket positivt på regeringens ambition att lägga ytterligare fokus på Förintelsens historia och att ytterligare resurser tillförs detta ändamål. Myndigheten poängterar att avsaknaden av en mer eller mindre fast utställning om Förintelsen återkommande diskuterats inom organisationen, men att myndighetens begränsade lokaler gjort att dessa tankar lagts åt sidan till förmån för temporära utställningar som på olika sätt kopplat till Förintelsens historia. Myndigheten framhåller att ett framtida museum om Förintelsen med nödvändighet måste ha en verksamhet som till stora delar är den verksamhet som bedrivs av FLH i form av seminarier, pedagogisk verksamhet, fortbildningar och forskarrapporter inom ämnesområdet. FLH skulle välkomna ett uppdrag att inom den egna verksamheten bedriva mer forskning och forskarrelaterad verksamhet, och framhåller sin mångåriga erfarenhet av verksamhet på området. Myndigheten lyfter även fram att den i allt högre grad initierat undersökningar och producerat rapporter i samarbete Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter Därtill betonas att FLH sedan myndighetens start arbetat med vittnesmål. (historia) samlades ett 100-tal intervjuer in som gav vittnesmål från överlevande som kom till i samband med krigsslutet. Vittnesmål utgör en viktig resurs i myndighetens arbete med utbildningsmaterial. Myndigheten har också skapat en webbsida med syfte att vara en guide för alla som söker efter vittnesmål eller samlingar av vittnesmål från Förintelsen. FLH har långvarig erfarenhet av i första hand pedagogisk utställningsproduktion inom ämnet Förintelsen riktad mot skolelever. Myndigheten framhåller därtill att FLH har kunskap om de före- måls-, arkiv- och vittnesmålsamlingar som finns inom området. Myndigheten har även, som tidigare nämnts, utvecklat en pedagogik som utifrån beprövad erfarenhet och forskning knyter lärdomar från Förintelsen till frågor i samtiden. FLH är företrädare och representant i () och har ett brett internationellt nätverk och samarbete med andra institutioner och museer som har fokus på Förintelsens historia. Statskontoret genomförde en myndighetsanalys av verksamheten 2017.1 Statskontoret bedömde att Forum för levande historia i allt väsentligt fullgör sitt övergripande uppdrag, och att myndighetens uppföljningar i allmänhet visar på goda resultat och att verksamheten uppskattas hos målgruppen. Statskontoret bedömde dock att Forum för levande historia stod inför utmaningar, då myndigheten fått fler och mer omfattande regeringsuppdrag än tidigare vilket inneburit breddade målgrupper och lett till att myndigheten fått problem att bibehålla fokus och långsiktighet. Efter rapporten har myndigheten genomfört en omorganisation för att skapa bättre långsiktighet vad gäller regeringsuppdrag och bland annat inlett tematiska arbeten för ett tydligare fokus. är en statlig myndighet som omfattar Stiftelsen , , Kungl. Myntkabinettet, Livrustkammaren, slott 1Statskontoret 2017:8, Myndighetsanalys av Forum för levande historia. Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter och museiverksamheten vid samt Arkeologerna. Myndigheten har enligt sin instruktion till uppgift att främja kunskapen om och intresset för historia och att bevara och utveckla det kulturarv som myndigheten förvaltar. Myndigheten är främst relevant för utredningen genom sitt arbete med – Förintelsens sista vittnen, som myndigheten producerat på initiativ av och tillsammans med föreningen kultur i , i samarbete med – i , samt med State Museum vad gäller inlån av föremål. Utställningen, som visades på , fokuserar på vittnesmål från överlevande med anknytning till . I utställningen ingår även den interaktiva installationen Dimensions in Testimony, där besökare kan samtala, på engelska, med två överlevande, och , genom förinspelade videointervjuer. Utställningen på gav även tillgång till videoarkiv med över 55 000 vittnesmål från överlevande och vittnen till Förintelsen och andra folkmord. Utställningen har inbegripit samarbete med Föreningen samt med Forum för levande historia. SHM har fått stor uppmärksamhet för utställningen och mött stort gensvar från civilsamhällesorganisationer och överlevande i . SHM har, genom en PM till (Ku2019/01674/KL), uppmärksammat regeringen på möjligheten att ta tillvara erfarenheterna och de samarbeten myndigheten ingått inom ramen för projektet och – Förintelsens sista vittnen. Myndigheten har då även påtalat behovet av att inventera svenska vittnesmål i utländska arkiv och därtill påbörja insamling av föremål från svenska överlevande eller släktingar till överlevande som är villiga att donera föremål. Myndigheten påtalade även behovet av och möjligheten att ta fram en svensk version av den interaktiva installationen Dimensions in Testimony, med svenskspråkiga överlevande i . fick myndigheten regeringens uppdrag att ta fram en sådan svensk version av installationen. Myndigheten framhåller i sitt svar till utredningen vikten av att ett nytt museum samverkar nära och strukturerat med intressentgrupper i civilsamhället, att utbyte sker med internationellt ledande Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter organisationer samt att museet kan ta emot donationer och föremål som finns till exempel i de överlevandes familjer. Myndigheten framhåller vidare att en framtida museiverksamhet med fokus på hågkomst av Förintelsen är mycket angelägen, samt att det är just i form av en museiverksamhet som samlingar, lärande och kunskapsuppbyggnad kan kombineras. Myndigheten anser att uppdraget för ett nytt museum bör vara utformat med utgångspunkt i hågkomst av Förintelsen och med brett perspektiv på lärande om tiden och genom vilka olika steg samhället förändrades på vägen mot Förintelsen. Det framhålls att det finns många olika slags material: vittnesmål, dagböcker, officiella skrivelser, föremål, fotografier, film, arkivhandlingar, platser med mera. Ett museum behöver inte med nödvändighet samla alla dessa, men måste samordna kunskapen om och tillgången till dessa material, akademiska ämnen och forskning oavsett var i landet de finns. SHM ser att det finns flera möjliga organisationsformer för ett nytt museum, men att museet måste få ett tydligt och självständigt uppdrag samt öronmärkta och tillräckliga ekonomiska resurser. SHM ser att ett alternativ är att inrätta en helt ny institution, en myndighet eller en stiftelse. En möjlig nackdel med en sådan lösning ser dock SHM i att en liten organisation är sårbar för ekonomiska svängningar och hur huvudmannen styr verksamheten, samt att det tar och kräver stora resurser att bygga upp ett museum helt från grunden med både magasin, utställningslokaler och den kompetensbredd som krävs inom museiverksamhetens alla professioner. Ett alternativ är därför enligt myndigheten att inordna ett nytt museum i en befintlig museiorganisation som redan samlar flera olika museer, på olika platser, till exempel i en museimyndighet. Fördelen skulle vara att strukturer och fysiska förutsättningar i form av magasin och personal redan finns i en uppbyggnadsfas, vilket kan effektivisera uppbyggnaden av ett nytt museum. Försvarshistoriska museer (SFHM) uppdrag är att öka kunskapen om det svenska försvaret genom tiderna och om dess roll i samhällsutvecklingen. Det innebär att SFHM ska se till att alla som vill, ska kunna lära sig mer om försvar, både i äldre tider och . Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter SFHM ska också berätta om hur krig påverkar, och har påverkat, människor och samhället. SFHM driver två museer, i , som skildrar historia till nutid, med fokus på hur människor har påverkats av krig och konflikter, samt Flygvapenmuseum i . SFHM har även ett museinätverk med cirka 60 museer runt om i . Arbetet med Förintelsen vid myndigheten drivs i första hand vid , och är en integrerad del i museets utbud . En viktig utgångspunkt i arbetet är de brott mot mänskligheten som präglade . SFHM ser därför frågan om ett Förintelsemuseum som mycket angelägen och myndigheten ser stora möjligheter till samverkan. Inte minst har stora samlingar kopplade till beredskapstiden och den svenska historiska kontext mot vilken de svenska erfarenheterna av Förintelsen bör sättas. Museet har även ett antal föremål som kommer från Nazityskland, eller från verksamhet kopplad till och , som används i temporära utställningar. En del av de permanenta utställningarna handlar särskilt om Förintelsen, och visar bland annat föremål som fokuserar på räddningsaktionen med de vita bussarna, en annan del handlar om och ytterligare andra personer som var behjälpliga i arbetet med att rädda människor undan Förintelsen. Museet har även berättelser från tre överlevande från Förintelsen. Kopplat till dessa utställningar finns även ett antal visningar för framför allt skolan, exempelvis visningen ”, Förintelsen och ”, som hanterar medmänskliga skyldigheter och den enskilde individens möjligheter att påverka och ta ställning, samt ”Främling i folkhemmet” som diskuterar nationell identitet, rasism, värderingar och folkhemsbygget. Museet uppmärksammar minnesdagen av försvinnande i samarbete med överlevande från Förintelsen som inbegriper besök från skolelever och överlevande från . Myndigheten betonar i sina synpunkter till utredningen vikten av att museet får en gedigen forskningsanknytning och lyfter fram goda erfarenheter från den egna verksamheten liksom dess medarbetares erfarenheter av att bygga upp ämnesspecifika forskningscentra i samverkan med universitet. Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter Myndigheten framhöll i samtal med utredningen vikten av att museet, om det ska inrättas under en befintlig myndighet, inrättas vid ett statligt museum. Detta då det finns ett stort värde i att kunna samordna de kunskaper och resurser ett befintligt museum har vad gäller föremåls- och samlingshantering samt övriga museirelaterade kompetenser ett nytt museum behöver. Stiftelsen (NM) är en stiftelse och av stadgarna framgår att museet har till uppgift att bevara och levandegöra minnet av liv och arbete i , företrädesvis för tiden . Det är stiftelsens styrelse, nämnd, som svarar för att stiftelseförordnandet följs. Chef för museet är styresmannen. Verksamheten finanserias till av statsanslag. Vad gäller utredningens uppdrag instämmer NM i behovet av att samhället främjar utbildning, hågkomst och forskning om Förintelsen, särskild i av ökad antisemitism och antiziganism. Det instämmer också i att roll och hållning under och bör få en tydligare belysning. Däremot är museet tveksamt till om det behöver inrättas ett helt nytt museum med egna samlingar. Utgångspunkten skulle i stället kunna vara att utvidga en redan befintlig institutions uppdrag genom att ge den ett tydligt samverkansuppdrag. Det kan annars finnas en risk för att en ny museiinstitution tas till intäkt för att Förintelsen inte behöver tas upp i eller integreras i utställningar vid redan befintliga museer. Om ett nytt museum ska inrättas anser NM att det bör ha till uppgift att framför allt samverka med redan befintliga museer. Ett alternativ till ett nytt museum skulle kunna vara att Forum för levande historias ges ett uppdrag att samordna och bistå museerna med överblick över redan befintliga samlingar, liksom att bidra med kunskap och forskning om Förintelsen. Att samla arkivmaterial och föremål vid en enda institution kan vidare innebära en risk för materialet, alltså öka dess sårbarhet. Det kan också finnas något positivt i att samlingar som speglar Förintelsen och den samhällsutveckling som ledde fram till den, förvaras vid flera museer. Dessa samlingar behöver hanteras i ett större perspektiv för att de ska bli begripliga. Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter