sou · H8B363d3 · 2020-11-12 00:00:00 — Barnets bästa ska även beaktas vid lämplighetsprövningen enligt 7 kap. 4 § fängelselagen, som rör en intagens kontakter med omvärl- den genom elektronisk kommunikation.4 62.2Barnets rätt att uttrycka sina åsikter I fängelselagen finns inga bestämmelser om att barnet har rätt att uttrycka sina åsikter eller att barnets åsikter ska beaktas vid beslut. 2009/10:135 s. 67 och 68. 2009/10:135 s. 127. 2009/10:135 s. 143. 2009/10:135 s. 145. 62.3Tolkning i den praktiska tillämpningen I KVFS 2011:1 finns Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för fängelse. Av föreskrifterna framgår följande. I frågor som berör barn ska barnets bästa särskilt beaktas. Bedömningar som rör bar- nets bästa ska ta sin utgångspunkt i det enskilda barnets situation. Överväganden avseende barnets bästa ska dokumenteras. I motiver- ingen till beslut ska det redogöras på vilket sätt barnets bästa har vägts in i den bedömning som ligger till grund för beslutet. I föreskrifterna ges följande allmänna råd. Barnets åsikter och in- ställning bör tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad. För att utreda vad som är till ett barns bästa bör barnet, i de fall det bedöms lämpligt, ges möjlighet att komma till tals och få ge sin åsikt i frågan. Om barnet inte självt framför sina åsikter, bör hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt. När det särskilt gäller bestämmelsen om spädbarn i 2 kap. 5 § fängelselagen ges följande allmänna råd i föreskrifterna. Att tillåta en intagen att ha sitt spädbarn hos sig i anstalt kan anses vara till barnets bästa t.ex. när den intagnes återstående verkställighetstid är kort eller utvisning eller avvisning av den intagne är nära förestående och det inte finns någon lämpligare placering för barnet. När det gäller bestämmelsen om besök i 7 kap. 1 § fängelselagen ges följande allmänna råd. Vid bedömningen om besök av barn kan beviljas bör särskilt beaktas om barnet är närstående till den intagne. Även andra omständigheter som t.ex. barnets ålder samt de förut- sättningar besöket ska äga rum under bör beaktas. Barnet bör nor- malt följas åt av en vuxen under besöket. En sådan vuxen kan vara t.ex. en annan vårdnadshavare, en person från eller någon annan som barnet har förtroende för. Av – för arbetet med barnperspektivet (2016:4) framgår bl.a. följande. I alla ärenden och beslut där barn berörs ska individuella bedömningar, som utgår ifrån barnets bästa, vara utgångspunkt. Samtliga medarbetare ska be- sitta grundläggande kunskap om barnrättsfrågor, dvs. ha kännedom om och barnets bästa och kunna omsätta denna kun- skap i berörda verksamheter. Samtliga anstalter/häkten ska ha minst ett barnombud per enhet. Anstalten/häktet ska tillse att barnper- spektivet löper som en röd tråd genom hela verkställigheten och följs upp kontinuerligt. Vid besök ska anstalten/häktet tillse att det inför besök av barn skickas hem lokalt utformat informationsmate- rial, det förs en dialog med klienten om hur besöket kan planeras och genomföras för att bli ”barncentrerat”, det finns besöksrum/besöks- lägenheter som är barnvänliga samt att besöket följs upp på lämpligt sätt, med klienten och besökarna. Inför ett besök av barn i häkte eller anstalt är det, enligt reglerna i , vårdnadshavare som ska ta ställning till om samtycke till kontakten ska lämnas. Barnet behö- ver inte lämna något samtycke, men har rätt att uttrycka sin åsikt i frågor som rör honom eller henne. Inför ett besök av barn i häkte är det Kriminalvårdens ansvar att utreda om besöket kan anses vara till ”barnets bästa”. Utgångspunkten ska alltid vara individuella pröv- ningar i varje enskilt ärende. Det kan finnas omständigheter som gör att besök inte bedöms vara till barnets bästa, det kan t.ex. handla om att barnet har utsatts för våld och/eller bevittnat våld eller utsatts för hot om våld av den intagne. Det är viktigt att barnet redan innan be- söket får information om hur besöket kommer att gå till och hur det ser ut på det häkte som ska besökas. JO har i beslutet JO 2018/19 s. 184 kritiserat Kriminalvården för att inte redan vid bedömningen av lämplig anstaltsplacering ha beaktat förhållandet att en kvinna hade ett spädbarn eller var gravid. I be- slutet uppmanar JO Kriminalvården att överväga att inrätta anpas- sade platser för intagna med medföljande barn på särskilda anstalter, där såväl de intagnas som de medföljande barnens behov kan till- godoses bättre. JO noterar att barnperspektivet behandlas exempel- vis i Kriminalvårdens – VSP (2016:2) samt att Kriminalvården har tagit fram en myndig- hetens anställda ska arbeta med barnperspektivet inom verksam- heten, – för arbetet med barnperspektivet (2016:4)5. omfattar såväl barn med föräldrar som genom- går en kriminalvårdspåföljd som barn som själva genomgår en sådan påföljd. Den behandlar dock inte frågor om medföljande barn eller gravida intagna. 5Läs vidare ovan om denna handbok. Rättsfallstudien omfattar avgöranden från förvaltningsrätterna mellan . Avgörandena rör överklagade beslut när Kriminalvården nekat en intagen att ta emot besök av eller på annat sätt kontakta ett barn. Ett avgörande rör ett barns kontakt med sin mor. Det hänvisas ofta till barnets bästa i besluten och bl.a. till att anstaltsmiljön inte är lämplig för barn samt till barnets säker- het. Vid avgöranden som rör barn som varit brottsoffer väger ofta barnets bästa som ett tungt argument mot att vägra besök. När bar- net inte är närstående till den intagne beviljas sällan besök, med hän- syn till barnets bästa. Enligt fängelselagen får en intagen medges att ha sitt spädbarn hos sig, om det kan anses vara till barnets bästa. En intagen får vidare ta emot besök i den utsträckning det lämpligen kan ske. Ett besök får dock vägras om det kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom viss kontroll, kan motverka den intagnes anpass- ning i samhället, eller på annat sätt kan vara till skada för den intagne eller någon annan. Av förarbetena till fängelselagen framgår att en central målsätt- ning är att ett barnperspektiv, utifrån andan och intentionerna i barn- konventionen, ska genomsyra alla åtgärder som rör barn. I Kriminalvårdens allmänna råd anges det att barnets bästa sär- skilt ska beaktas samt att bedömningar som rör barnets bästa ska ta sin utgångspunkt i det enskilda barnets situation och dokumenteras. om barnperspektivet innehåller bl.a. upp- gifter om att det ska finnas ett barnperspektiv inom och att det inför anhörigas möten ska föras en dialog, främst med klienten och barnets vårdnadshavare. Det ges exempel på när ett be- sök inte kan anses vara till barnets bästa men framhålls att en bedöm- ning ska göras utifrån de individuella omständigheterna. Det ges inte någon närmare vägledning hur en bedömning av barnets bästa i övrigt ska göras. Vår rättsfallsstudie indikerar att det ofta hänvisas till barnets bästa. Vid avgöranden som rör barn som varit brottsoffer utgör barnets bästa ofta ett argument mot att vägra besök. När barnet inte är när- stående till den intagne beviljas sällan besök, med hänsyn till barnets bästa. 63 Häkteslagen – anhöriga 2 kap. 4 § häkteslagen En intagen får medges att ha sitt spädbarn hos sig, om det kan anses vara till barnets bästa. 3 kap. 1 § första stycket häkteslagen En intagen får ta emot besök i den utsträckning det lämpligen kan ske. Ett besök får dock vägras om det kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom kontroll enligt 2 eller 3 §. Det finns ingen allmän motivering till de aktuella bestämmelserna i häkteslagen (2010:611). Men infördes en ny fängelselag (2010:610). I den allmänna motiveringen till den lagen hänvisades till och att ett barnperspektiv ska genomsyra alla beslut som rör barn. Det nämndes vidare att Kriminalvården särskilt ska uppmärksamma ett barns behov och rättigheter i sin egenskap av nära anhörig till en intagen. Det kan avse såväl behovet hos ett barn av att upprätthålla kontakt med en förälder som är frihetsberövad som behovet av att ingripa till skydd för ett barn. Vidare angav reger- ingen att kriminalvårdspersonal enligt 14 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) är skyldig att till lämna uppgifter som kan vara av betydelse för utredning av ett barns behov av skydd.1 2009/10:135 s. 67 och 68. I författningskommentaren till 2 kap. 4 § häkteslagen hänvisas, såvitt gäller barnets bästa, till kommentaren till den motsvarande regler- ingen i fängelselagen. Av den framgår i huvudsak följande. För att i ett enskilt fall kunna bedöma vad som är till barnets bästa, krävs att Kriminalvården samråder med innan en intagen med- ges att ha sitt spädbarn hos sig. Ett sådant medgivande kan t.ex. vara förenligt med barnets bästa när den intagnes återstående strafftid i anstalt är kort eller utvisning av den intagne är nära förestående och det inte finns någon för barnet lämplig alternativ placering. En in- tagen som ges tillstånd att ha sitt spädbarn hos sig i anstalt måste få tillgång till nödvändig utrustning och ges möjlighet till sysselsätt- ning som möjliggör vård av barnet.2 Även när det gäller möjligheterna att ta emot besök anges det i författningskommentaren att regleringen i princip överensstämmer med vad som gäller för den som är intagen i anstalt. Det hänvisas till kommentaren till 7 kap. 1 § fängelselagen men framhålls att en skill- nad är att enligt häkteslagen kan ett besök endast vägras om det kan äventyra säkerheten.3 I kommentaren till 7 kap. 1 § fängelselagen anges bl.a. att det vid prövningen av i vilken utsträckning besök lämpligen kan ske, bör beaktas att det är angeläget att barn ges möjlighet att besöka en förälder som är intagen, om det är förenligt med barnets bästa. 63.2Barnets rätt att uttrycka sina åsikter I häkteslagen finns inga bestämmelser om att barnet har rätt att uttrycka sina åsikter eller att barnets åsikter ska beaktas vid beslut. 63.3Tolkning i den praktiska tillämpningen I KVFS 2011:1 finns Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om häkte. Av föreskrifterna framgår följande. I frågor som berör barn ska barnets bästa särskilt beaktas. Bedömningar som rör barnets bästa 2009/10:135 s. 127 och 185. 2009/10:135 s. 185 och 143. ska ta sin utgångspunkt i det enskilda barnets situation. Övervägan- den avseende barnets bästa ska dokumenteras. I motiveringen till be- slut ska det redogöras på vilket sätt barnets bästa har vägts in i den bedömning som ligger till grund för beslutet. I föreskrifterna ges följande allmänna råd. Barnets åsikter och in- ställning bör tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad. För att utreda vad som är till ett barns bästa bör barnet, i de fall det bedöms lämpligt, ges möjlighet att komma till tals och få ge sin åsikt i frågan. Om barnet inte självt framför sina åsikter, bör hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt. När det särskilt gäller bestämmelsen om spädbarn i 2 kap. 4 § häk- teslagen ges följande allmänna råd i föreskrifterna. Att tillåta en in- tagen att ha sitt spädbarn hos sig i häkte kan anses vara till barnets bästa t.ex. när någon annan lämplig placering av barnet inte hunnit ordnas eller när barnet föds under vistelsen i häkte. När det gäller bestämmelsen om besök i 3 kap. 1 § häkteslagen ges följande allmänna råd. Vid bedömningen om besök av barn kan beviljas bör särskilt beaktas om barnet är närstående till den intagne. Även andra omständigheter som t.ex. barnets ålder samt de förutsättningar besöket ska äga rum under bör beaktas. Barnet bör normalt följas åt av en vuxen under besöket. En sådan vuxen kan vara t.ex. en annan vårdnadshavare, en person från eller någon annan som barnet har förtroende för. –för arbetet med barnperspektivet (2016:4) i kapitlet om fängelse- lagen ovan. Enligt häkteslagen får en intagen medges att ha sitt spädbarn hos sig, om det kan anses vara till barnets bästa. En intagen får vidare ta emot besök i den utsträckning det lämpligen kan ske. Ett besök får dock vägras om det kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan av- hjälpas genom viss kontroll. Av förarbetena till fängelselagen, vilka kan användas vid tolk- ningen och tillämpningen av häkteslagen, framgår att en central mål- sättning är att ett barnperspektiv, utifrån andan och intentionerna i , ska genomsyra alla åtgärder som rör barn. I Kriminalvårdens allmänna råd anges det att barnets bästa sär- skilt ska beaktas samt att bedömningar som rör barnets bästa ska ta sin utgångspunkt i det enskilda barnets situation och dokumenteras. 64 Särskild företrädare för barn 2 § andra stycket lagen om särskild företrädare för barn Om det med hänsyn till vårdnadshavarnas förhållande till varandra eller till någon annan särskild omständighet får antas vara till barnets bästa skall dock en särskild företrädare utses. I propositionen till lagen (1999:997) om särskild företrädare för barn framhålls att lagen i sig ger uttryck för principen om barnets bästa. Bl.a. hänvisas det till . Vidare framgår det att det är barnets intresse som ska vara styrande vid bedömningen av om ett behov av en särskild företrädare finns. När det gäller den särskilda företrädarens agerande ska det helt och hållet styras av barnets bästa, enligt vad som framgår i förarbetena.1 Av författningskommentaren till bestämmelsen framgår i huvudsak följande. Regeln tar sikte på de undantagsfall då ett förordnande för en av vårdnadshavarna skulle stå i strid med barnets bästa. Skäl för att förordna en särskild företrädare i dessa fall kan vara konflikten mellan vårdnadshavarna. Enbart det förhållandet att det pågår en vård- nadstvist bör dock inte vara tillräckligt för att förordna en särskild företrädare.2 1998/99:133 s. 26 och 30. 1998/99:133 s. 42. Särskild företrädare för barn 64.2Barnets rätt att uttrycka sina åsikter Varken i lagen om särskild företrädare för barn eller i lagen (1996:242) om domstolsärenden, som är tillämplig på förfarandet, finns det någon bestämmelse om att barnet har rätt att uttrycka sina åsikter. När det gäller en särskild företrädares agerande framgår det där- emot av förarbetena att företrädaren ska ta hänsyn till barnets vilja i relation till barnets ålder och mognad.3 64.3Tolkning i den praktiska tillämpningen I rättsfallet NJA 2004 s. 417 uttalade att, utöver vad som framgår av förarbetena till bestämmelsen, bör bedömningen av vad som utgör barnets bästa även i viss mån kunna grundas på om- ständigheter hänförliga enbart till den icke brottsmisstänkte vårdnads- havaren och till dennes relation till barnet. Vid bedömningen av vad som utgör barnets bästa ska hänsyn även tas till att även ett förord- nande av en av vårdnadshavarna att ensam företräda barnet utgör en inskränkning i artikel 8 i . En sådan inskränkning måste vara proportionerlig. Enligt lagen om särskild företrädare för barn ska en särskild före- trädare utses om det med hänsyn till vårdnadshavarnas förhållande till varandra eller till någon annan särskild omständighet får antas vara till barnets bästa. Av förarbetena till lagen framhålls att lagen i sig ger uttryck för prin- cipen om barnets bästa och hänvisningar görs till . har påpekat att en bedömning av barnets bästa kan, förutom vad som anges i förarbetena, grundas på omständig- heter hänförliga till den icke brottsmisstänkte vårdnadshavaren och dennes relation till barnet. Hänsyn ska enligt domstolen även tas till att ett förordnande av en av vårdnadshavarna att ensam företräda bar- net utgör en inskränkning av artikel 8 i . 1998/99:133 s. 30. Särskild företrädare för barn Vår rättsfallsstudie omfattar inte några avgöranden som visar hur bestämmelsen om barnets bästa i lagen om särskild företrädare för barn tolkas eller tillämpas i praktiken. 65 Lagen om personnamn 34 § lagen om personnamn Om ett barn bär någon av föräldrarnas efternamn utan att denna för- älder är vårdnadshavare, krävs för att barnet ska få byta efternamn att föräldern har samtyckt till bytet eller att en domstol har förklarat att bytet är förenligt med barnets bästa. För att ett barn ska få byta efternamn enligt 11 § krävs att den eller de vars namn ska förvärvas har samtyckt till bytet och att en domstol har förklarat att bytet är förenligt med barnets bästa. Av propositionen till lagen (2016:1013) om personnamn framgår att barnets bästa ska ses som en process i linje med barnkonventionen.1 Vidare framgår i allt väsentligt följande. Om ett barn har fyllt , ska alltid barnet självt samtycka till ett namnbyte. Det är i regel för- äldrarna som känner sitt barn bäst. Om båda föräldrarna är överens om namnbytet, bör utgångspunkten därför vara att föräldrarna har beaktat vad som är bäst för barnet. Situationen blir dock annorlunda om föräldrarna är oense. Om den ena föräldern är ensam vårdnads- havare, kan föräldern ansöka om namnbyte trots att den andra för- äldern, vars efternamn barnet bär, motsätter sig detta. Det är inte givet att ett sådant namnbyte alltid är förenligt med barnets bästa. Oenigheten kring barnets namn kan t.ex. ha sin grund i en tidigare eller pågående vårdnadstvist mellan föräldrarna. Regeringen anser därför att det i en situation där den förälder vars efternamn barnet bär motsätter sig namnbyte bör krävas att en domstol prövar om 2015/16:180 s. 34. bytet är förenligt med barnets bästa. I en domstolsprocess är det också möjligt att säkerställa att barnet får komma till tals i frågan om namn- bytet. Vid domstolens prövning av frågan om huruvida namnbytet är förenligt med barnets bästa ska domstolen ta hänsyn till barnets åsikter som ska tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Om barnet har fyllt , ska barnet i regel samtycka till namnbytet för att detta ska få ske. Barnet kan alltså motsätta sig ett byte om barnet vill behålla namngemenskapen med den förälder som inte är vårdnadshavare. Det är rimligt att den tingsrätt som är behörig att pröva frågor om barnets bästa i mål om vårdnad, boende och umgänge även ska pröva frågor om barnets bästa i namnärenden. För att domstolen ska kunna göra en sådan prövning krävs att det finns ett så gediget underlag som möjligt. Domstolen bör därför inte nöja sig med den information som lämnas av den förälder som ansöker om förklaring att ett namnbyte är förenligt med barnets bästa, utan också höra den förälder vars namn barnet bär samt ta del av barnets åsikter.2 Av författningskommentaren till bestämmelsen framgår i huvudsak följande om bedömningen av barnets bästa. Vad som är barnets bästa måste avgöras efter en bedömning i varje enskilt fall. Det är inte till- räckligt att domstolen i allmänna ordalag, utifrån ett generellt betrak- telsesätt, konstaterar att något är till ett barns bästa. Barnets bästa ska konstateras efter ett aktivt övervägande i det konkreta fallet och redo- visas av domstolen.3 65.2Barnets rätt att uttrycka sina åsikter 44 § tredje stycket lagen om personnamn Domstolen ska hämta in ett yttrande från socialnämnden, om det inte är uppenbart obehövligt. ska ge barnet möjlighet att fram- föra sina åsikter och redovisa dem för domstolen. 2015/16:180 s. 72, 73 och 82. 2015/16:180 s. 124. 46 § andra stycket lagen om personnamn Vid bedömningen av om ett namnbyte är förenligt med barnets bästa enligt 34 § ska domstolen, även när barnets samtycke inte behövs, ta hänsyn till barnets åsikter med beaktande av barnets ålder och mognad. Av den allmänna motiveringen till bestämmelsen om att socialnämn- den ska ge barnet möjlighet att framföra sina åsikter och redovisa dem för domstolen framgår i huvudsak följande. Domstolen ska hämta in ett yttrande från socialnämnden. I yttrandet ska socialnämnden, om det inte är olämpligt, försöka klarlägga barnets inställning och redo- visa den för domstolen. Skyldigheten att hämta in ett yttrande bör inte vara undantagslös. Även om det i de allra flesta fall får anses nöd- vändigt att hämta in ett yttrande för att domstolen ska kunna göra en riktig bedömning, kan detta i undantagsfall framstå som onödigt. Så kan vara fallet om ett barn nära myndighetsåldern självt har kon- taktat domstolen och berättat hur han eller hon ser på namnbytet. Domstolen bör därför kunna underlåta att begära in yttrande om det är uppenbart obehövligt. Enligt regeringens uppfattning bör social- nämndens främsta uppgift vara att ge barnet möjlighet att framföra sina åsikter och redovisa dem för domstolen. bör dock även lämna andra uppgifter som nämnden bedömer vara av betydelse för domstolens prövning.4 Av motiveringen till bestämmelsen om barnets åsikter i domstols- processen framgår i huvudsak följande. Namnet är av stor betydelse för den enskilde, både för en vuxen och för ett barn. Det är därför angeläget att även yngre barn ges en möjlighet att få sina synpunkter och åsikter framförda och beaktade. Domstolen bör därför, även i de fall barnets samtycke inte krävs, ta hänsyn till barnets åsikter med beaktande av barnets ålder och mognad.5 2015/16:180 s. 82. 2015/16:180 s. 73. Av författningskommentaren till bestämmelsen i 44 § framgår i huvudsak följande. Enligt bestämmelsen ska domstolen hämta in ett yttrande från socialnämnden. Ett yttrande behöver dock inte hämtas in, om det är uppenbart obehövligt. Så kan vara fallet när ett barn nära myndighetsåldern själv har kontaktat domstolen och berättat hur han eller hon ser på namnbytet. Undantaget är avsett att till- lämpas restriktivt. I yttrandet ska socialnämnden ge barnet möjlighet att framföra sina åsikter och redovisa dem för domstolen. Det går i regel inte att ge ett barn möjlighet att uttrycka sina åsikter om barnet inte är gammalt eller moget nog att ha en egen uppfattning i frågan. Det går inte att ange någon bestämd ålder för när ett barn bör ges möjlighet att framföra sina åsikter. Utredaren får bedöma detta från fall till fall. Barnet ska ges förutsättningar att vara delaktigt och bar- net ska skyddas i sitt deltagande, inte skyddas genom att hindras från delaktighet. Det finns inte någon skyldighet för barnet att uttrycka sina åsikter. Utredaren måste uppträda med varsamhet och ska inte försöka pressa barnet på synpunkter. Av yttrandet ska det normalt framgå om barnet har några synpunkter på namnbytet. Ofta kan det vara tillräckligt att det anges att barnet har getts möjlighet att fram- föra sina åsikter och om det har framkommit något som ger anled- ning att anta att barnet är tveksamt inför ett namnbyte. Om det en- ligt utredarens bedömning inte har varit lämpligt att tillfråga barnet, ska detta och skälen för bedömningen anges.6 Av författningskommentaren till bestämmelsen i 46 § framgår i huvudsak följande. Bestämmelsen är avsedd att säkerställa barnets rättigheter genom att det skapas en garanti för att namnbyten inte görs utan att hänsyn tas till åsikten hos det barn som är i stånd att bilda sin egen åsikt. Att en domstol i ett ärende om namnbyte ska be- akta barnets ålder och mognad betyder att det i regel ska fästas större avseende vid ett äldre barns inställning än vid ett yngre barns. Enbart ålder kan dock inte avgöra vikten av ett barns åsikter. Hur mycket ett barn förstår är inte på ett entydigt sätt knutet till barnets ålder. Mognad avser förmågan att förstå och bedöma konsekvenserna av en särskild fråga, varvid den fortlöpande utvecklingen av barnets för- mågor måste beaktas. Barnets åsikt är en viktig omständighet. I de fall där barnets samtycke inte är en absolut förutsättning för namn- 2015/16:180 s. 132. byte är dock barnets åsikter inte avgörande, utan andra omständig- heter kan tillsammans väga tyngre i en sammantagen bedömning av barnets bästa. Domstolen ska se till att de barn som är i stånd att bilda egna åsikter har haft möjlighet att närmare redovisa sin åsikt.7 65.3Tolkning i den praktiska tillämpningen I rättsfallet NJA 2015 not. 10, som avsåg liknande bestämmelser i den nu upphävda namnlagen (1982:670) uttalade beträffande ett barn som var nästan att han nått en sådan ålder och mognad att stor vikt måste fästas vid hans eget önske- mål om namnbyte. Han hade en bestämd vilja att byta namn.