sou · H7B369 · 2020-01-01 00:00:00 — utbildningsanordnare och som syftar till att tillgodose verksamhetens be- hov av kompetensutveckling eller som behövs av arbetsmarknadsskäl. En kontrollerande bedömning av en (inom skolväsendet) persons kunskaper som görs i förhåll- ande till såväl uppställda kunskapsmål i kurs- eller ämnesplaner som betygs- kriterier respektive kunskapskrav. En strukturerad process som inne- håller fördjupad kartläggning, bedöm- ning och ett erkännande av kunnande som en person besitter oberoende av hur det förvärvats. En validering ska kunna leda till att ett behörigt organ kan bekräfta att personen har förvärvat kunnande som motsvarar fastställda och rele- förslag, se kapitel 6) Omfattar en kompetensstandard som används som referens för bedöm- ning, metoder för kartläggning och bedömning, intressentförankring, utgår från kompetenskrav inom en bransch benämns branschmodell. Valideringsdelegationen 2015–2019 har haft regeringens uppdrag att följa, stödja och driva på ett samordnat utvecklingsarbete inom valideringsområdet på nationell och regional nivå (dir. 2015:120). I uppdraget har bland annat ingått att verka för att en samsyn om valideringens innebörd och funktion etableras inom utbildnings- väsendet och arbetslivet. Det har även ingått att identifiera behov av utvecklingsinsatser och lämna förslag som kan stärka validerings- arbetet inom utbildning och arbetsliv. Delegationen fick även i uppdrag att föreslå en övergripande definition av validering, som utgår från EU:s rekom- mendation om validering, och att analysera och ta ställning till hur den nationella referensramen för kvalifikationer för livslångt lärande (SeQF) kan användas för att stärka samspelet mellan validering och utbildning (dir. 2018:101). I slutbetänkandet Validering – för kompetensförsörjning och livslångt lärande (SOU 2019:69) lämnar delegationen förslag till åtgärder för ett sammanhållet, nationellt och permanent system för validering så att fler personer ska kunna få sitt kunnande kartlagt, bedömt och erkänt. Valideringsdelegationens arbete och utgångspunkter Det övergripande målet för delegationens arbete fastställdes i del- betänkandet En nationell strategi för validering (SOU 2017:18). Där angavs att betydligt fler individer ska få sitt kunnande validerat och att validering ska vara tillgängligt i hela landet, på samtliga nivåer i utbildningssystemet och mot en större bredd av kvalifikationer i Validering som en väg till en kvalifikation ska ha lika hög legitimitet som formell utbildning. Delegationens arbete med att ta fram förslag för att uppnå detta har genomförts i bred samverkan med berörda aktörer på nationell och regional nivå. Företrädare för nationella myndigheter, regioner, branscher, arbetsmarknadens parter, utbildningsaktörer med flera har medverkat i arbetet. Validering handlar om att synliggöra, bedöma och ge erkännande och värde åt kunnande som människor har tillägnat sig i samman- hang utanför formell utbildning. Validering tillför värde och nytta för såväl individer, arbetsgivare, utbildningsanordnare som samhället i stort. Människor behöver kunna bygga på och bygga om sin kompetens genom hela yrkeslivet. Ett flexibelt och tillgängligt utbud av rele- vanta utbildningar är därför nödvändigt. Men människor behöver också tillgång till validering så att utbildningsinsatserna kan bygga vidare på det kunnande som redan förvärvats. För vuxna spelar eko- nomin en väsentlig roll för möjligheterna att vidareutbilda sig. Att kunna få sin befintliga kompetens bedömd och erkänd och utbild- ningen förkortad är därför viktigt för att stimulera individens livs- långa lärande. Validering är också av stor betydelse för kompetensförsörjningen på arbetsmarknaden. Arbetskraft med rätt kompetens är avgörande för innovation, tillväxt och sysselsättning. På en alltmer föränderlig arbetsmarknad är validering en nyckel till en smidig omställning och kompetensutveckling för yrkesverksamma och ett verktyg som under- lättar för arbetssökande att synliggöra sin kompetens och snabbare komma i arbete. Genom att validera individens kunnande kan efterföljande utbild- ning inriktas mot att komplettera med de delar som saknas för att uppnå kraven för den kvalifikation som efterfrågas. Validering är därmed viktigt även för effektiviteten i resursanvändningen inom utbildningssektorn. Ett sammanhållet och nationellt system för validering står bakom EU:s rekommendation om validering av icke- formellt och informellt lärande. I den anges att medlemsstaterna ska ha infört arrangemang för validering. Regeringens mål för de senaste årens utveckling av strukturer för validering inom utbildning och arbetsliv är att ett sammanhållet, nationellt och permanent system för validering ska införas. Adekvat reglering, organisering och finansiering är viktiga institutionella för- utsättningar för att möjliggöra ett sådant system. Vidare är kunskaps- utveckling om validering av stor betydelse för att säkerställa kvali- teten i den validering som utförs och för att nyttan av validering ska bli tydlig. Dessa institutionella förutsättningar är grundläggande även för att fler människor ska få tillgång till validering. Omfattningen av validering har ökat, från en låg nivå, . I detta slutbe- tänkande lämnar delegationen förslag och bedömningar för att för- bättra de övergripande förutsättningarna, samt förslag för att vali- dering mot arbetslivets kvalifikationer och inom kommunernas vuxenutbildning ska kunna öka. I delbetänkandet Validering i hög- skolan – för tillgodoräknande och livslångt lärande (SOU 2018:29) har delegationen tidigare lämnat förslag för att fler individer ska kunna få sitt tidigare lärande bedömt och erkänt för tillgodoräknande inom högskolan. Valideringsdelegationens förslag och bedömningar En generell reglering av validering Validering genomförs av en mängd olika utförare inom respektive utbildningsform och i arbetslivet. Det finns ingen samman- hållen reglering om validering. Begreppet validering definieras också på olika sätt inom olika områden. Synen på vad validering syftar till och vilka moment en validering ska innehålla är därmed olika. Detta skapar osäkerhet om valideringens värde och denna osäkerhet riskerar att leda till att validering inte sker i tillräcklig och önskvärd omfattning. En ny, gemensam, definition av validering En gemensam, övergripande definition av begreppet validering är en viktig förutsättning för att etablera ett sammanhållet system för validering. Med en gemensam definition skapas en samsyn och en ökad förståelse för vad validering är. Värdet och nyttan med valide- ring för individer och arbetsgivare ökar därmed. Valideringsdelegationen föreslår att definitionen av validering i skollagen ska ändras. Validering ska definieras som en strukturerad process för fördjupad kartläggning, bedömning och erkännande av kunnande som en person besitter oberoende av hur det förvärvats. Förslaget utgår från beskrivningen av valideringsprocessen i EU:s rekommendations men har anpassats till ett, för svenska förhållan- den, mer etablerat språkbruk. En ny förordning med generella bestämmelser om validering Definitionen av validering ska även fortsättningsvis finnas kvar i skol- lagen. I skollagen finns även andra bestämmelser som tillsammans ger en struktur för hur validering inom kommunernas vuxenutbild- ning ska gå till. Det finns dock ett behov av att definiera begreppet validering även för validering som utförs utanför kommunernas vuxenutbildning. Med definitionen behöver också följa en gemen- sam begreppsapparat, som på ett övergripande plan tydliggör vad validering innebär. Delegationen föreslår därför att en förordning med generella bestämmelser om validering införs. Förordningen ska innehålla skol- lagens definition av begreppet validering och ytterligare bestämmel- ser som beskriver hur en validering ska gå till. Den nya förordningen ska avse valideringsinsatser inom samtliga utbildningsformer, i arbets- livet och i övriga verksamheter som omfattas av SeQF, om inte annat föreskrivs i annan författning. En grundläggande förutsättning för att uppnå likvärdighet i vali- deringen, oavsett var i landet den genomförs, är att det finns en nationellt fastställd kompetensstandard som valideringen genom- förs mot. Den som utför valideringen behöver också ha ett tydligt mandat från relevant huvudman inom utbildningssektorn eller från branschens företrädare för att valideringens resultat ska ha legitimi- tet. I valideringsförordningen ska därför även anges att en validering ska kunna leda till att ett behörigt organ kan bekräfta att personen har förvärvat kunnande som motsvarar fastställda och relevanta krav. Ökad tydlighet om validering inom högskolan och För att öka tydligheten inom högskolan och om vad validering avser och hur en validering bör genomföras föreslår dele- gationen att en hänvisning till valideringsförordningen införs i be- stämmelser som avser validering av reell kompetens för behörighet respektive tillgodoräknande i högskoleförordningen och i förord- ningen om . Gemensamma riktlinjer eller rekommendationer för validering inom högskolan behövs för att ge lärosätena stöd och förutsättningar att genomföra validering på ett likvärdigt och kvalitetssäkrat sätt. Delegationen föreslår därför att får i uppdrag att i samverkan med Universitets- och högskolerådet leda ett arbete med att ta fram rekommendationer för lärosätenas arbete med validering. Uppdraget bör genomföras i nära dialog med bland annat . Tvärgående nationell funktion och tydligt mandat för regionerna En nationell strategi för kompetensförsörjning och livslångt lärande De pågående förändringarna på arbetsmarknaden kräver strategiska och samordnade insatser för lärande, omställning och utveckling. Teknikutvecklingen medför ändrade kompetensbehov och därmed ökade behov av livslångt lärande. Den nationella politiken inom ut- bildnings-, arbetsmarknads- och näringspolitikens områden behöver samordnas bättre för att möta behoven på kompetensförsörjnings- området. Valideringsdelegationen bedömer att det finns ett stort behov av en samlad strategi för kompetensförsörjning och livslångt lärande där validering utgör en viktig beståndsdel. Strategiarbetet bör drivas gemensamt av berörda departement och med en bred medverkan från arbetslivets organisationer, skolhuvudmännen, regioner och andra berörda aktörer. Med en övergripande strategi sätts valider- ingsfrågan i sitt sammanhang. Detta förbättrar förutsättningarna för att etablera långsiktigt hållbara strukturer för validering. Ett råd för validering under ledning av ansvarigt statsråd Med undantag för högskolan finns ett långsiktigt och tydligt ansvar för validering inom det formella utbildningssystemet och i arbetslivet (branschvalidering). Valideringsdelegationen anser att ett tydligt ansvar i respektive del av systemet är en grundläggande för- utsättning. Detta behöver dock kompletteras med en tvärgående funktion på nationell nivå. Kopplingen mellan validering som sker inom olika områden är fortfarande svag, vilket sammantaget ger ett splittrat valideringssystem. Med en nationell funktion kan synergier mellan den utveckling som görs i systemets olika delar tas till vara på ett bättre sätt. Arbetet med validering blir därmed mer likvärdigt, oberoende av var valideringen genomförs. Valideringsdelegationen anser att det är en myndighet eller orga- nisation med ett sektorsövergripande ansvar för att främja och koor- dinera insatser för kompetensförsörjning och livslångt lärande som borde ha det övergripande ansvaret för att samordna och stödja ut- vecklingen av validering. saknas dock ett sådant sektors- övergripande ansvar. Valideringsdelegationen föreslår att ansvarigt statsråd tillkallar ett råd med övergripande ansvar för validering. Med ett råd under ledning av ansvarigt statsråd blir det politiska engagemanget tydli- gare. Delegationen anser att regeringen behöver svara upp mot det engagemang för validering som finns i arbetslivet och inom olika delar av utbildningssystemet. bör ingå i den organisation som föreslås för genomförandet av den nationella stra- tegin för kompetensförsörjning och livslångt lärande. Kompetensförsörjning en grunduppgift för regionerna En väl fungerande kompetensförsörjning är central för hållbar regi- onal tillväxt genom att arbetsgivare i privat och offentlig sektor får tillgång till rätt kompetens. Validering kan bidra till att skapa nytta ur ett regionalt kompetensförsörjnings- och sysselsättningsperspek- tiv genom att synliggöra och bekräfta den kompetens som finns i regionen. Regionerna bör driva på, samordna, stödja och öka kunskapen bland regionala aktörer när det gäller validering. Regional samverkan om validering kan bidra till likvärdig tillgång till validering mellan kommuner och att systemet för validering hålls ihop. Valideringsdelegationen föreslår att kompetensförsörjning bör vara en grunduppgift i det regionala utvecklingsansvaret och regleras i lag, vilket ger ett tydligt mandat till regionerna att arbeta med kompetensförsörjning och validering. Delegationen föreslår även att regioner, enskilt eller gemensamt med andra regioner, ska kunna ansöka om medel från för att bidra till att utveckla och etablera effektiva strukturer för validering på regional nivå. En långsiktig finansiering ökar möjligheterna till validering Långsiktig finansiering är en av grundförutsättningarna för att vali- dering ska komma till stånd och för att strukturer för validering ska kunna utvecklas. I ingår finansiering av validering i den ordi- narie ersättningen för utbildning. Validering av tidigare förvärvat kunnande är dock en resurskrävande verksamhet, särskilt om valide- ringen syftar till tillgodoräknande inom formell utbildning. Valide- ringsdelegationen har tidigare gjort bedömningen att en särskild ersättning bör utbetalas till universitet och högskolor för tillgodo- räknanden (SOU 2018:29). Myndigheten för har tagit fram ett förslag om en sökbar kurs inom för validering för tillgodoräknande, som delegationen ställer sig bakom. Inom vuxenutbild- ning finns möjlighet att genomföra validering inom en orienterings- kurs, vilket innebär att individen kan få studiemedel och att kom- munen har möjlighet till statlig medfinansiering genom statsbidraget för regionalt yrkesvux. Tillfälliga medel för att utveckla validering har satsats inom både utbildning och arbetsmarknad. En mer långsiktig tillgång till utveck- lingsmedel finns däremot inom europeiska socialfonden, ESF. Enligt Valideringsdelegationen bör medel för kompetensförsörjning och livslångt lärande utökas i nästa programperiod. För projekt avseende validering bör medfinansieringen lösas med nationellt avsatta medel. Kunskapen om validering behöver utvecklas Valideringsutföraren behöver ha rätt kompetens för att kunna ge- nomföra validering med hög kvalitet. Kompetensutveckling är där- för centralt för att uppnå kvalitet i valideringsarbetet. Validerings- delegationen föreslår att medel tillförs för att säkerställa fortsatt finansiering av den fortbildning inom högskolan om validering som har finansierat. Inom vissa områden saknas statistik över omfattningen av vali- dering. Den behöver förbättras så att man kan följa utvecklingen och genomföra effektutvärderingar. Delegationen bedömer att forsk- ningen om validering behöver utökas för att bidra med perspektiv och ökad förståelse så att valideringsverksamheten kan utvecklas. Stödet till branscherna behöver stärkas Branscherna äger sina valideringsmodeller och ansvarar för att ut- veckla, kvalitetssäkra, finansiera och uppdatera dessa. Staten har dock ett intresse av att validering mot arbetslivets kvalifikationer utvecklas, så att tillgången till kvalitetssäkrad och likvärdig valider- ing kan öka. När det gäller medfinansiering för att utveckla bransch- modeller är statens prioritering i första hand att stötta individerna och deras möjligheter att få sitt kunnande synliggjort och erkänt för att få arbete eller komma vidare i utbildning. Valideringsdelegationen föreslår att ett statsbidrag inrättas för att utveckla validering av yrkeskompetens. Villkoren för statsbidraget bör regleras i förordning och utformas i enlighet med EU:s bestäm- melser om statligt stöd. Statsbidrag lämnas enligt förslaget för in- satser som syftar till att utveckla modeller för validering av yrkes- kompetens. Statsbidrag får, efter särskild utlysning, även lämnas för att anpassa befintliga modeller för validering för olika målgrupper. Vid fördelning av statsbidrag ska Myndigheten för yrkeshög- skolan särskilt prioritera ansökningar som avser utveckling av nya och revidering av befintliga kvalifikationer inom yrken som omfattar en relativt stor andel av de sysselsatta på arbetsmarknaden eller inom yrken eller kompetensområden där det råder brist på arbetskraft. Prioriteras ska även kvalifikationer som uttrycks så att de kan mot- svara en nivå i SeQF och utformas så att validering kan genomföras i enlighet med valideringsförordningen. En förutsättning för att statsbidrag ska lämnas är att branschens arbetsgivar- och arbetstagarparter står bakom ansökan. Parternas ägarskap är avgörande för att kvalifikationerna som utvecklas får legitimitet i arbetslivet. Ökad tillgång till validering i vuxenutbildning Skyldighet att erbjuda inledande kartläggning Individer behöver vägledning och samtidig kartläggning av tidigare utbildning och yrkeserfarenhet för att kunna göra medvetna val. Individen får då också en bättre förståelse för vad validering skulle kunna innebära i det egna fallet. För vissa personer kan den inled- ande kartläggningen leda vidare till en validering som gör att utbild- ningen kan förkortas. En inledande kartläggning kan även underlätta kommunernas organisering av utbildning och prövning genom att felaktiga val undviks och att eleverna gör en realistisk studieplane- ring. Valideringsdelegationen föreslår att en skyldighet för hemkom- munen att erbjuda en inledande kartläggning inför utbildning eller prövning skrivs in i skollagen. anges att såväl elever som den som avser att börja studera ska ha tillgång till vägledning. Huvud- mannen behöver också kartlägga tidigare utbildning och yrkeserfarenhet för att kunna avgöra om en sökande är behörig till utbildning. Delegationens förslag innebär därmed ett förtydligande av skyldigheten att tillgodose elevers och potentiella elevers behov av vägledning inför utbildning. Skyldighet att erbjuda elever inom komvux validering Vuxenutbildningen ska utgå från den enskildes behov och förutsätt- ningar. Enligt delegationen bör detta innebära att en elev inte ska behöva gå igenom utbildning i de delar där personen redan besitter motsvarande kunskaper och kompetens. Elever behöver därför er- bjudas validering så att utbildningen kan utformas efter individens behov och mål med utbildningen. Nuvarande reglering i skollagen anger dock endast att validering kan genomföras. Statistiken är bristfällig men indikerar att få elever får sitt tidigare kunnande validerat inom komvux. I våra nor- diska grannländer finns en individuell rätt till validering. Där är också validering betydligt vanligare än i . Valideringsdelegationen föreslår därför att kommunerna, som huvudmän för vuxenutbildningen, får en skyldighet att erbjuda elever validering. Skyldigheten avser samtliga kurser som ingår i huvud- mannens kursutbud. Konsekvensberäkningen av förslaget visar en samhällsekonomisk vinst med till följd av minskat pro- duktionsbortfall. För kommunsektorn beräknas skatteintäkterna öka med på grund av snabbare genom- strömning för de elever som valideras. Kommunernas kostnader för utbildning inklusive validering be- döms dock öka något, framför allt till följd av merkostnader för att åstadkomma flexibla utbildningsupplägg efter valideringen. bedöms statens utgifter för studiebidrag minska med cirka 115 mil- joner kronor till följd av den snabbare genomströmningen. Delegationen anser att motsvarande belopp bör tillföras kommun- sektorn. Efter en validering ska eleven ha rätt att få ett intyg De olika typerna av dokumentation som anges i nuvarande reglering bidrar till oklarheten om begreppet validering inom vuxenutbild- ningen. Valideringsdelegationen föreslår därför att det vid validering inom vuxenutbildningen endast ska finnas möjlighet att utfärda intyg eller betyg. Detta innebär att dokumentationen efter en validering ges en formell status vilket bedöms leda till ökad rättssäkerhet, likvärdighet och tilltro till den dokumentation som utfärdas efter en validering. Elevens individuella studieplan är viktig. Där bör dokumenteras vilka kurser och delar av kurser som eleven har fått bedömda och erkända respektive vilka kurser och delar av kurser som eleven behöver komplettera med efter valideringen. Rektor ska kunna ge betyget E efter validering utan prövning Valideringsdelegationen föreslår att en elev som vid en validering be- döms ha tillräckliga kunskaper i en kurs för att nå upp till minst kunskapskraven för betyget E, ska kunna ges betyget E av rektor utan att genomgå prövning. Förslaget underlättar bedömningsarbetet i samband med valider- ing. I stället för att lärarna ska beakta samtliga betygskriterier och kunskapskrav vid bedömningen blir kunskapskraven för betyget E den kompetensstandard som validering görs mot. Det blir också tydligt att valideringsprocessen resulterar i en likvärdig dokumen- tation, ett betyg, som om eleven hade följt undervisningen i kursen. Ett betyg efter validering säkerställer dessutom valideringens legiti- mitet i förhållande till arbetsgivare och utbildningsinstitutioner, och tydliggör att kunskaperna i båda fallen har bedömts utifrån samma kunskapsmål och kunskapskrav. Motsvarande möjlighet till betyget E utan prövning ska också gälla elever som har betyg eller intyg från studier vid folkhögskola eller i utlandet. 1.1Förslag till lag om ändring i lag (2010:630) om regionalt utvecklingsansvar Härigenom föreskrivs i fråga om lag (2010:630) om regionalt ut- vecklingsansvar dels att i lagen ska införas en ny paragraf, 7 a § av följande lydelse, dels att rubriken närmast före 7 a § ska ha följande lydelse. En region ska: 1. fastställa mål och priorite- ringar för det regionala kom- upp, utvärdera och resultaten av det regionala kompe- tensförsörjningsarbetet samt en be- dömning av regionens kompetens- behov inom offentlig och privat sektor . Denna lag träder i kraft . 1.2Förslag till lag om ändring i skollagen (2010:800) Härigenom föreskrivs i fråga om skollagen (2010:800) dels att 20 kap. 1, 42–44 §§, och 21 kap. 1, 21–23 §§ ska ha följande lydelse, dels att i lagen ska införas fem nya paragrafer, 20 kap. 8 a, 39 a och 44 a §§ samt 21 kap. 8 a och 23 a §§, och närmast före 20 kap. 8 a § och 21 kap. 8 a §, nya rubriker av följande lydelse, dels att rubrikerna närmast före 20 kap. 44 § och 21 kap. 23 § ska sättas närmast före 20 kap. 43 § respektive 21 kap. 22 §, I detta kapitel finns –allmänna bestämmelser (2–9 §§), –bestämmelser om vuxenutbildning på grundläg- gande nivå (10–15 §§), –bestämmelser om vuxenutbildning på gymnasial nivå (16–23 §§), –bestämmelser om vuxenutbildning i svenska för invandrare (24–33 §§), –bestämmelser om betyg (34–41 §§), – bestämmelser om validering – bestämmelse om validering (42 och 43 §§), och (42 §), och – bestämmelser om intyg (44 – bestämmelser om intyg (43 och 45 §§). – 45 §§). Hemkommunen är skyldig att se till att den som vill få sina kun- skaper och sin kompetens kartlagd inför utbildning eller prövning 1Senaste lydelse 2015:482. Huvudmannen ska erbjuda elever i vuxenutbild- ning att få sina kunskaper och sin kompetens validerade. Skyldig- heten att erbjuda validering om- fattar de kurser som huvudman- nen anordnar.Med validering avses en struk- turerad process som innehåller fördjupad kartläggning, bedöm- ning och ett erkännande av kun- nande som en person besitter obe- roende av hur det förvärvats. inom vuxenutbildning erbjuds en inledande kartläggning.