sou · H8B352 · 2020-09-16 00:00:00 — I åldersgruppen var samma antal 8 445 respek- tive 14 070. Tabellen visar även att det är något vanligare bland kvinnor än bland män att ha vårdats för fallolyckor. Tabell 8.4 Antal personer per 100 000 invånare som vårdats för fallskador 2018 Sluten- och/eller specialiserad Källa: , Statistikdatabas för yttre orsaker till skador och förgiftningar. Bra matvanor och fysisk aktivitet är enligt av- görande för att stödja kroppens processer och funktioner genom hela livet. I barndomen främst för att utveckling och uppbyggnad av kroppen ska fungera tillfredställande och som vuxen främst för att förebygga livsstilssjukdomar. Med åldern kommer det förebyggande perspektivet att minska i betydelse. Matens roll kommer i stället mer 13SOU 2017 Del 2 s. 498. 14SOU 2017:21 Del 2 s. 498 och där angivna källor. att handla om att ge goda förutsättningar för att orka leva ett aktivt liv samt bibehålla bra fysisk funktion långt upp . –2019 hade i uppdrag att ta fram och sprida informationsmaterial riktat till äldre personer om maten och måltidens betydelse för att minska risken för fallolyckor, samt främja goda matvanor.15 Med utgångspunkt i vetenskapliga underlag har arbetat fram råd för äldre om matvanor för att främja ett hälsosamt åldrande, vilket inkluderar minskad risk att falla. De vetenskapliga underlagen, råden och övervägandena till råden beskrivs i rapporten (2019) Råd för att främja hälsosamma matvanor och förebygga fall hos äldre kvinnor och män, Risk- och nyttohanterings- rapport. Rapporten innehåller slutsatser och över- väganden som lett fram till kostråd för friska personer med normal och nedsatt aptit. Vissa sjukdomar och viss medici- nering kan innebära andra rekommendationer. Kostbehandling för sjuka och att behandla undernäring faller inte under Livsmedels- verkets ansvarsområde. Enligt kan fallolyckor förebyggas med hjälp av hälsosamma matvanor och fysik aktivitet, men det kräver ett relativt långsiktigt tänkande och agerande. Att ta pensioneringen som ett till- fälle att förbättra sina matvanor och öka sin fysiska aktivitet kan enligt rapporten möjligen minska risken för viktnedgång och nutritions- relaterad ohälsa längre fram i livet. Det finns ont om forskning om direkta samband mellan mat, näringsämnen och fall men enligt finns det en stor mängd publikationer som belyser hur mat och näring påverkar undernäring, muskelsvikt (sarkopeni) och benskörhet, som indirekt kan vara relaterade till risken för fall. Mat, måltider och nutrition har alltså stor betydelse för att hindra viktnedgång och muskelsvaghet och därmed även risken för fallolyckor. Vidare beskrivs i rapporten att måltiden är en social och kulturell aktivitet som bidrar till att uppfylla behov av gemenskap, njutning och även trygghet samt ger en möjlighet att sätta guldkant på till- varon, både till vardag och fest. Måltiden kan också vara ett uttryck för kulturell och etnisk tillhörighet. Enligt rapporten medför för- ändrade levnadsförhållanden att många äldre blir mer ensamma och S2018/00211/FST Uppdrag angående mat och måltider som fallprevention. många måltider intas i ensamhet. Ensamhet gör att lusten att äta kan påverkas negativt och portionerna minskar. Trivsam sval miljö, utan stress och buller, trevlig dukning samt varm mat kan emellertid påverka hur mycket mat den äldre äter. Att äta med familj eller närstående har vanligen en avslappnande in- verkan och gör att portionerna blir större. Möjligheten att äta i gemenskap med andra kan således ha stor betydelse för enskilda och den frågan uppmärksammas på olika sätt i kommunerna. Exempelvis ordnas med kommunala träffpunkter, matlag, matskolor och det ges möjlighet att äta i restaurang på äldre- boende eller på skolor. Även frivilligorganisationer och föreningar arrangerar olika möjligheter för äldre att äta tillsammans. Överlag kan inspiration och utbildning kring mat och måltider för äldre personer enligt öka kunskapen och motivera till att äta på ett sätt som gynnar den egna hälsan. Människor blir generellt sett gradvis mindre aktiva när de blir äldre. Det är främst mängden intensiv aktivitet som minskar med åldern, medan måttlig aktivitet och promenader ökar. En fysiskt aktiv livsstil kan medföra bättre fysisk funktion och högre livskvalitet. Det finns en koppling mellan motion och ökad livslängd, respektive förhöjd livskvalitet. Fysisk aktivitet kan minska risken för ett flertal sjukdomar som är vanliga i högre åldrar, exem- pelvis hjärtkärlsjukdomar, stroke och diabetes. Fysisk aktivitet kan även ses som en del av det fallskadeförebyggande arbetet.16 Fysisk aktivitet hos äldre kan även ha en positiv inverkan på psykisk hälsa (minskar depressiva symptom och ångest) och kan främja ett kognitivt hälsosamt åldrande, dvs. bevara minne och tankeförmåga när man blir äldre.17 har utbudet av möjligheter att vara fysiskt aktiv och att träna sin styrka ökat. Pensionärsorganisationer, idrotts- föreningar och andra organisationer och föreningar samt företag ordnar anpassade aktiviteter för äldre personer. Det handlar bl.a. om 16Karp, A., Agahi, N., , C., , M. och Wånell, S E., Ett hälsosamt åldrande. Kunskapsöversikt över forskning 2005–2012 om hur ett hälsosamt åldrande kan främjas på individnivå. : Stiftelsen , rapport 2013:05. 17Se SOU 2017:21 Del 2 s. 481 och där angivna källor. att anpassa tider och utformningen av aktiviteterna på gym och motsvarande. Särskild uppmärksamhet har på många håll riktats mot de som är fysiskt inaktiva. Fysisk aktivitet på recept och samarbete med organisationer och föreningar lokalt har varit en förhållandevis framgångsrik modell, där primärvård, kommun och civilsamhället kan samarbeta.18 Att ha relationer med andra människor är viktigt för välbefinnandet och för att hålla sig frisk. Enligt lägesrapporten från om tillståndet och utvecklingen inom vård och omsorg om personer 2020 har flera studier uppmärksammat ofri- villig ensamhet som en riskfaktor för psykisk hälsa.19 Viktiga riskfaktorer för ensamhet är att förlora sin make eller maka, vänner eller att tvingas flytta. Andra riskfaktorer kan vara att drabbas av sjukdom eller olika fysiska hinder som gör det svårt att ta sig ut ur hemmet.20 Dessa händelser drabbar äldre än yngre personer. Att känna sig ensam är även vanligare i den äldsta delen av befolk- ningen än i den yngre delen. I undersök- ningar av levnadsförhållanden (/SILC) 2012–2013 ställdes inter- vjufrågan ”Har du känt dig ensam ?”. Andelen som svarade jakande på den frågan redovisas i figur 8.1 nedan för personer samt för äldre åldersgrupper från och äldre.21 Svaren indikerar att personer generellt sett inte känner sig mer ensamma än befolkningen i stort, men att ensamhetskänslan sedan ökar för åldersgrupper . Att ensamheten ökar mot ålderdomen kan vara en följd av förlust av livspartner, försämrad hälsa och sämre förmåga att upp- rätthålla sociala relationer på grund av detta. Nationell utvärdering av receptförskriven fysisk aktivitet (FAR). : , 2010. Fysisk aktivitet i sjukdomsprevention och sjukdoms- behandling. : , 2016. 19Socialstyrelsen, Vård och omsorg om äldre – Lägesrapport , s. 39 och där angivna källor. 20Socialstyrelsen, Vård och omsorg om äldre – Lägesrapport , s. 40. 21Det bör noteras att andelarna av befolkningen i olika grupper har uppskattats baserat på ett urval. Därför finns viss osäkerhet kring huruvida de uppskattade och redovisade andelarna verkligen är den sanna andelen i populationen. Denna osäkerhet är större för de äldre än för de yngre åldersgrupperna. Syftet med figuren är emellertid att visa på en ålderstrend. jämför även svaren bland ensamboende med svaren bland samboende. Bland ensamboende personer svarade av männen och av kvinnorna att de känt sig ensamma . Samma andelar för samboende var av männen och av kvinnorna. Det är vanligare bland kvinnor än bland män att känna sig ensam- ma i samtliga åldersgrupper som redovisas nedan och skillnaderna ökar med åldern. Detta beror troligtvis delvis på att kvinnor lever än män och därmed oftare förlorar sin livspartner. Figur 8.1 Andel av befolkningen i olika äldre åldersgrupper som känt sig ensam , /SILC 2012–2013 Källa: , Undersökningarna av levnadsförhållanden (/SILC) 2012–2013. Det finns även indikationer på att ensamheten är något mindre bland personer som bor hemma och har hemtjänst än bland dem som bor på särskilt boende. Enligt en studie från upplever av de som bor i ordinärt boende med stöd av hemtjänst att de har besvär av ensamhet då och då och uppger att de ofta har besvär av ensamhet. Motsvarande siffror hos de som bor på särskilt boende är respektive 18 procent.22 22Socialstyrelsen, Vård och omsorg om äldre – Lägesrapport , s. 40. Vad gäller att bryta ensamheten framkom i en intervjustudie att det kan vara svårt för den äldre att göra detta på grund av olika fysiska hinder, t.ex. att den äldre har svårt att göra något spontant för att han eller hon behöver hjälp av andra för att komma ut. Även psykologiska besvär kan vara ett hinder för att bryta ensamheten, t.ex. att den äldre är rädd för att gå ut, rädd för att falla eller brist på tilltro att det kan bli bättre. Vidare kan ett hinder beskrivas som socialt, att den äldre har förlorat sin partner eller andra viktiga anhöriga och vänner och har ingen att dela sin vardag med och som kan stödja den äldre i att ta nya kontakter.23 Ålder och livssituation är starkt förknippat med valet av boende. Bättre hälsa och funktionsförmåga ökar möjligheterna att bo kvar i eget boende längre upp i åldrarna och det är vanligare att fler personer i högre åldrar bor kvar i hemmet. Förutom bättre hälsa i högre åldrar har en medveten politik från samhällets sida att styra över vårdresurser från olika former av institutionsboenden till möjligheter att bo kvar i hemmet bidragit till denna utveckling. Enligt har detta möjliggjorts genom att utökats, men även genom att allt fler förlitar sig på ökat stöd från anhöriga.24 Tabell 8.5 nedan visar vilka boendeformerna som är vanligast i äldre åldersgrupper från med 9-årsintervall. Småhus är den vanligaste boendeformen i samtliga dessa åldersgrupper, förutom för den äldsta gruppen med personer där flerbostadshus är något vanligare.25 Det kan dock noteras att av personer bor i småhus. Andelen som bor i specialbostad är relativt hög för gruppen , vilket förklaras av bostäder för äldre eller funktions- hindrade ingår i kategorin. Som framgår av avsnitt 6.8 är det van- ligare att ha socialtjänstinsatsen särskilt boende i de äldsta ålders- grupperna. 23SOU 2017:21 Del 2 s. 487. 24Socialstyrelsen, Vård och omsorg om äldre – Lägesrapport , s. 104. Se även kapitel 7 om anhörigas stöd till närstående. 25Småhus avser friliggande en- och tvåbostadshus samt par-, rad- och kedjehus. Flerbostads- hus avser bostadsbyggnader innehållande tre eller flera lägenheter inklusive loftgångshus. Ålder och pensioneringSOU 2020:52 Boendeformer i äldre åldersgrupper Källa: Statistikdatabasen, . Statistiken avser boendeform . Egen bearbetning av data. Det kan noteras att inte alla småhus respektive flerbostadshus förekommer i statistiken i tabellen. Bostäder där det saknas uppgift om upplåtelseformen och för flerbostadshusen även äganderätter saknas i hustyperna. Det rör sig dock om ett mindre antal. 8.5Arbete i äldre åldrar och pensionsbeslutet En ökande medellivslängd leder till lägre inkomstgrundande pensioner givet en oförändrad pensionsålder genom att de intjänade pensions- rätterna ska betalas ut . Ett längre arbetsliv leder till en högre pension för de allra flesta.26 Arbetskraftsdeltagandet bland äldre har ökat och allt fler äldre är i sysselsättning. I en rapport studerar Arbetsförmedlingen utvecklingen och konstaterar att sysselsätt- ningsgraden både i åldersgruppen 55–64 och 65–har ökat markant under perioden.27 Tabell 8.6 nedan illustrerar att det är vanligt att ha viss arbets- inkomst upp i åldrarna, vilket indikerar att många fortsätter att arbeta även . I åldersgruppen 65–är det nästan lika vanligt att ha någon arbetsinkomst som att ha pensionsinkomst, i gruppen 70–har mer än var fjärde person någon arbetsinkomst och i gruppen 75–är det . Vidare visar tabellen att det är vanligare bland män än bland kvinnor att ha någon arbetsinkomst. 26Informationen hämtad på webbsidan /forsta-din-pension/sa- fungerar-pensionen/vanliga-missuppfattningar-om-pensionen . 27Arbetsförmedlingen (2018), Äldres arbetsmarknadssituation. SOU 2020:52Ålder och pensionering Andel av befolkningen i olika åldersgrupper som har arbets- eller pensionsinkomst, 2018 Källa: , statistik över antal personer framtagen för utredningens räkning . Utredningens beräkning av andelar av befolkningen. Raderna summerar inte till 100 inom för totalen respektive för kvinnor och män då en andel även har olika transfereringsinkomster. För personer som endast har aktiv näringsinkomst inkluderas de som har överskott. Figur 8.2 nedan visar hur stor andel av den totala förvärvsinkomsten i olika åldersgrupper som utgörs av inkomst från arbete, trans- fereringar och pension. Av figuren framgår att även om andelen som har någon förvärvsinkomst bland personer är hög (tabell 8.6) är andelen arbetsinkomst av den totala förvärvsinkomsten lägre. För personer i åldern 65–är den och för personer i åldern 70–74 . Detta tyder på att de som arbetar i denna ålder i genomsnitt tjänar mindre summor på arbetet. Figur 8.2 Sammansättning av förvärvsinkomsten i olika åldrar Källa: , statistik framtagen för utredningens räkning. 8.5.2Justeringar av åldersgränser för ett längre arbetsliv Att befolkningen lever allt längre gör att pensionerna blir lägre då de måste räcka , givet att inte avsättningarna till pensionerna höjs. För att under sådana förutsättningar upprätthålla pensions- nivåerna måste arbetslivet förlängas, något som även har betydelse för välfärden och för samhället i stort. För att försöka anpassa pensions- systemet och äldres arbetsmarknadsdeltagande till den ökade medel- livslängden har den s.k. Pensionsgruppen slutit en överenskommelse som utgör basen för förslag på ett antal justeringar av åldersgränser inom pensions- och trygghetssystem. Genom en överenskommelse som slöts kom Pensionsgruppen28 överens om ett antal justeringar av pensions- systemet.29 Överenskommelsen innebar att den lägsta åldern för uttag av allmän pension ska höjas från 61 till 2020 och därefter 28Pensionsgruppen är en blocköverskridande arbetsgrupp som består av företrädare för de partier som står bakom pensionsöverenskommelsen. 29Socialdepartementet , Pensionsgruppens överenskommelse om långsiktigt höjda och trygga pensioner, S2017/07369/SF. till 2023 och till 2026. Dessutom kom man överens om att höja rätten att stanna kvar på arbetsmarknaden, den så kallade las- åldern, från 67 till och till 2023. Höjningarna har som syfte att upprätthålla bra och trygga pensioner i ljuset av en ökad medellivslängd. Pensionsgruppens överenskommelse omfattar dock inte ålders- gränserna i skattesystemet. Inom pågår dock ett arbete med att analysera om även åldersgränserna i skatte- systemet bör ändras för att anpassas till åldersgränserna i pensions- och trygghetssystemen. Anställningsskyddet förlängs tills arbetstagaren fyllt I propositionen Anställningsskyddet förlängs tills arbetstagaren fyllt ,30 som bygger på Pensionsgruppens överenskommelse och på departementspromemorian Förlängt anställningsskydd till ,31 föreslogs att arbetstagares anställningsskydd ska förlängas.32 Åldern för rätten att kvarstå i anställning föreslogs höjas till i två omgångar. biföll propositionen i juni 2019.33 En första höjning till gjordes och ska ålders- gränsen höjas till . När den åldern har uppnåtts ska arbets- givaren kunna säga upp arbetstagaren utan att det krävs saklig grund genom ett förenklat uppsägningsförfarande. En riktålder för höjda pensioner och följsamhet till ett längre liv beslutade propositionen En riktålder för höjda pensioner och följsamhet till ett längre liv,34 som bygger på Pensionsgruppens överenskommelse och på departementsprome- åldersgränser i pensionssystemet och i andra trygghets- 2018/19:91. 32Bestämmelser om arbetstagares anställningsskydd finns i lagen (1982:80) om anställnings- skydd. 2018/19:AU12, rskr. 2018/19:276. 2018/19:133. Åldersgränsen när inkomstgrundad ålderspension tidigast kan lämnas har därigenom höjts från 61 till . Enligt lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter har kommuner möjlighet att utan föregående individuell behovspröv- ning tillhandahålla servicetjänster åt personer från en viss ålder. För att anpassa åldersgränsen i den lagen till den höjda las-åldern höjdes åldersgränsen genom propositionen från till fr.om. Förslag på höjda åldersgränser Utöver de åldersgränser som redan beslutats om föreslås i departe- mentspromemorian Höjda åldersgränser i pensionssystemet och i andra trygghetssystem36 att åldersgränsen när inkomstgrundad ålders- pension i form av inkomstpension och premiepension tidigast kan lämnas ska höjas till 2023 och till 2026. Vidare föreslås att åldersgränsen när garantipension, bostadstillägg och äldreförsörj- ningsstöd tidigast kan lämnas ska höjas från 65 till 2023 och till 2026. De pensionsrelaterade åldersgränserna i socialförsäkringssyste- met i övrigt, t.ex. för assistansersättning, och i lagen om vissa kom- munala befogenheter föreslås också anpassas till de höjda ålders- gränserna i pensionssystemet. Detsamma gäller åldersgränsen för personlig assistans enligt 9 b § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Detta innebär i så fall att det kommer att bli möjligt att beviljas personlig assistans i något högre åldrar än . I promemorian anges vidare att det i socialtjänstlagen (2001:453) helt saknas åldersrelaterade regler för ekonomiskt bistånd. Av praxis följer dock att man i biståndssammanhang utgår från att den enskilde ska ansöka om pension . Här kan man enligt prome- förvänta sig att praxis anpassas till förslagen om höjda åldersgränser i pensionssystemet. Det finns ett antal faktorer som påverkar vid vilken ålder en person går i pension. I en rapport från IFAU identifieras politiska reformer som viktiga bestämmande faktorer för äldres arbetskraftsdeltagande, t.ex. åtstramningen av förtidspensionssystemet som skett under 2000-taket och pensionsreformen.37 Dessutom visar studien att nor- mer och värderingar i hög grad styr arbetskraftsdeltagandet, som t.ex. en pensionsålder . Förutom tidpunkten för när man har möjlighet att få pensionen utbetald är även en persons hälsa, yrke samt ekonomi viktiga fakto- rer. Exempelvis kan stress och hög belastning inom många yrken medföra att vissa yrkesgrupper har svårt att arbeta ens till . gjorde 2018 en undersökning av pensions- beslutet bland nyblivna pensionärer via undersökningsföretaget . I studien ingick 2 331 personer som börjat ta ut hel all- män pension . Av deltagarna hade cirka fyra av tio fortsatt arbeta. Cirka hälften hade börjat ta ut full allmän pension , cirka en tredjedel innan de fyllt och efter att de fyllt . Sammansättningen i deltagargruppen stämmer i detta avseende väl överens med samma åldrar i populationen 2018. Hur deltagarna svarade på frågan om vilken som var den vik- tigaste orsaken bakom pensionsbeslutet redovisas i tabell 8.7 nedan. Av tabellen framgår att de viktigaste orsakerna bakom pensions- beslutet har att göra med mer tid för fritid och barnbarn samt partnerns pensionsbeslut. Även hälsa eller tungt arbete framstår som viktiga anledningar.38 Vad gäller frågan om att arbeta längre för att få högre pension svarade närmare en fjärdedel av deltagarna att de var positiva till att arbeta längre om de hade fått en högre pension. En högre inkomst under pensionen framstår emellertid inte som den viktigaste anled- ningen till att arbeta längre. Cirka hälften av deltagarna uppgav att de skulle ha arbetat ytterligare ett eller om de hade fått bättre arbetsvillkor, till exempel möjlighet att arbeta deltid och ha mer 37IFAU, rapport 2018:20, Drivkrafter och möjligheter till ett förlängt arbetliv. 38Hälsa eller funktionsnedsättning framstod som den viktigaste anledningen i en under- sökning tätt följt av att deltagarna uppnått endera den nedre eller den övre gränsen för pension. För mer information, se tilläggsundersökning till 2012 ”Övergången från arbete till pension”. flexibla arbetstider, längre semester och mindre slitsamma arbets- uppgifter. En fjärdedel uppgav att ingenting skulle kunna påverka dem att arbeta längre. Tabell 8.7 Vilka var de viktigaste orsakerna till att du valde att gå i pension vid just det tillfället du valde? Ville ägna mig år mina fritidsintressen Ville ha mer tid för familjen/barnbarnen Min partner gick i pension/hade redan gått i pension Riskerade sämre hälsa vid fortsatt arbete Orkade inte arbeta mer/tungt arbete Får tillräckligt hög pension så att det inte kändes nödvändigt att arbeta längre Var sjukskriven vid pensioneringstillfället Var arbetslös vid pensioneringstillfället Ta hand om anhörig Källa: Pensionsbeslutet – blev det bra? Undersökning 2018 bland nyblivna pensionärer , . angav ”vet ej/vill ej svara” som orsak. I kapitel 3 beskriver utredningen översiktligt bakgrunden till rut- avdragssystemet samt de allmänna utgångspunkterna för uppdraget Där redogörs också för inriktningen på utredningens arbete. I de därpå följande kapitlen redogör utredningen för fakta om äldres användning av rutavdraget, äldres inkomstförhållanden och ekono- miska förutsättningar att använda rutavdraget, det offentligas ansvar för äldreomsorgen, anhörigas hjälpinsatser till närstående samt slutligen vad som kan ligga bakom beslutet att pensionera sig och vid vilken ålder som pension blir den huvudsakliga inkomsten för för- sörjningen. Kapitlen syftar till att ge en bild av relevanta förhållande för äldre och att utgöra underlag för utredningens undersökning av i vilken utsträckning äldre har ett ökat behov av tjänster, och i så fall vilka tjänster, samt hur detta behov kan mötas av en utvidgning av rutavdraget. Det övergripande målet är att i enlighet med utred- ningsdirektiven lämna ett förslag om en utvidgning av rutavdraget för äldre personer. Enligt direktiven är bakgrunden till uppdraget att äldre personer kan ha ett förhöjt behov av hushållsarbete och att rutavdrag är van- ligare bland äldre än bland yngre. Det finns därför enligt direktiven anledning att analysera om det med hänsyn till de äldres behov bör finnas särskilda regler för dessa. Det är oklart om den beskrivning som finns i direktiven identi- fierar ett problem, en brist eller en önskan om ett annat syfte med det nuvarande rutavdraget. Efterfrågar eller behöver äldre tjänster som inte kan köpas med rutavdrag men som borde omfattas av avdraget givet dess syfte? Eller förväntas rutavdraget tillgodose ett syfte som det, med den utformning det har , inte tillgodoser, t.ex. som uttalat komplement eller alternativ till den kommunala äldreomsorgen? Enbart det förhållandet att äldre personer i större utsträckning än yngre gör rutavdrag behöver inte leda till slutsatsen att rutavdraget bör utvidgas. Det kan vara så att det enbart avspeglar att det finns en större efterfrågan på ruttjänster hos äldre och att detta slår igenom på användningen utan att det för den skull indikerar att det finns en större efterfrågan på eller ett större behov av fler och andra rut- tjänster bland äldre än vad som finns bland befolkningen i övrigt. Ett huvudsyfte med rutavdraget är att öka marknadsproduk- tionen av arbeten som hushållen utför själva och därmed öka graden av specialisering i ekonomin, dvs. att hushållen ska köpa flera hus- hållstjänster på marknaden och i utbyte öka sitt marknadsarbete. Denna effekt uppnås inte i samma utsträckning när äldre personer använder rutavdraget eftersom flertalet äldre antas ha slutat att förvärvsarbeta. Det är alltså inte självklart hur och om detta över- gripande motiv för rutavdraget kan appliceras på ett utvidgat rut- avdrag för äldre.