sou · H8B310 · 2020-02-28 00:00:00 — För att förstå kopplingen mellan olika verksamheter och ekosystem, så är det viktigt att se att alla verksam- heter i samhället är inbäddade i olika ekosystem. täcks till mer än hälften av skog. Övrig areal täcks i fallande ordning av sankmark, vatten, fjäll, jordbruksmark, öppen mark, hyggen och tätorter. Lokalt och regionalt finns det naturligtvis stora varia- tioner. Ändrad markanvändning kan ha betydande påverkan på använd- ningen av mineralgödsel och växtnäringsläckage av både kväve och fosfor, framför allt lokalt och regionalt. Därtill påverkar även mark- typ, topografi m.m. storleken av växtnäringsläckaget. Omvandling av intensivt brukad till exempelvis mark i träda, vallodling, betesdrift, ekologisk odling, energiskog eller skogs- mark kan leda både till mindre användning av tillsatta näringsämnen och till lägre utlakning av både kväve och fosfor. På samma sätt kan ändring av stora gräsmarker till odling av biogrödor öka urlakningen. har både den totala skogsarealen som den produk- tiva skogsarealen minskat. har också åker- marken i minskat medan arealen betesmark har ökat något. exploateras också jordbruksmark i . Marken läcker på så vis mindre kväve på lång sikt, men kan medföra andra negativa aspekter som en ökad areal av hårdgjorda ytor och därmed ökad avrinning samt förlust av jordbruksmark för livsmedelsproduktion. Jordbruksmark exploateras framför allt för byggnationer av olika slag, bl.a. bostadshus, vägar m.m. Detta sker i störst utsträckning i , samt . Jordbrukssektorn är den största användaren av både kväve och fosfor. Tillförseln till jordbruket sker genom de produkter som förs in i själva jordbrukssystemet, i första hand mineralgödsel och kraftfoder, och till viss del genom kvävefixerande grödor. Användningen av växt- näring påverkas bland annat av lantbrukarens kostnad för gödsling, produktionsvolymer och priser på de grödor som produceras. Kväve- och fosforbalansen för jordbruksmark (åker och betes- mark) visar på en obalans för kväve och nära en balans för fosfor. Kväveöverskottet har minskat sedan 1995.4 Gene- rellt sett har gårdar med hög djurtäthet ett större kväveöverskott. När även animalieproduktionen räknas in i balansen, blir det beräk- nade kväveöverskottet betydligt högre. Vad gäller fosfor så är det nära balans mellan tillförsel och upptag, beräknat på riket som helhet. visade fosforbalansen ett underskott på mindre än per hektar för hela . För fosfor kan dock de lokala och regionala variationerna vara stora. På växtodlingsgårdar är fosforbalansen ofta negativ, det vill säga att det tillförs mindre fosfor än vad som tas ut i form av skörd. Detta indikerar att grödorna tar upp fosfor från markens förråd. Det förekommer ofta fosforöverskott på djurgårdar till följd av foder- import. Export av stallgödsel från djurgårdar skulle kunna kompen- sera för detta.5 Exempel på åtgärder som kan minska läckaget av näringsämnen i jordbruket visas i tabell 1 nedan. 4SCB (2015) Kväve- och fosforbalanser för jordbruksmark och jordbrukssektor 2013. Refererad i , S. m.fl. (2019) Åtgärder och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvändningen i samhället. IVL Rapport nummer U 6077. 5Hellsten, S. m.fl. (2019) Åtgärder och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvänd- ningen i samhället. IVL Rapport nummer U 6077. + Lägre kostnader för + Mindre risk för lust- gasavgång fr. marken. Rötrester är mer lätt- + Lägre metanavgång. Ja, tillämpbar både i och det kan därför + Viss minskning av precision vilket kan ge - Risken för ammoniak- avgång ökar vid lagring i och med att göd- kväve, vilket minskar +Risken för lustgasavgång från marken minskar. +Lägre kostnader för lantbrukaren. +Minskar risken för lustgasavgång. krävs som incitament. Kan hanteras via gödsel- räkenskaper, dock administrativt tungt. Tekniken används främst vid spridning av handelsgödsel och tillämpas främst i konventionell odling. Lättare att styra kväve- tillförseln med handels- gödsel än med eko- produktionens organiska gödselmed. att gödsla med mer N när de använder urea mark till träda, betes- drift, skogsbruk, energi- grödor, energiskog el. skogsmark spelar roll för användningen av handelsgödsel. + Minskar risken för - Kan minska livs- medelsproduktionen. +Kan öka produktionen av exempelvis bio- massa och energi- grödor. Det finns ett antal åtgärder för att minska förlusterna av fosfor vid spridning av stallgödsel: •undvika höga engångsgivor av fosfor •mylla ner gödsel på obrukad mark i anslutning till spridningstill- fället •mylla ner gödsel i växande gröda •undvika att tillföra stallgödsel då tillväxten avtagit. Att använda stallgödsel på ett effektivt sätt gör att behovet av mineral- gödsel minskar, vilket minskar lantbrukarens kostnader och även den externa tillförseln av näring till jordbruket. Näringsutnyttjandet i stallgödseln kan förbättras på flera olika sätt, exempelvis genom att: •anpassa spridning efter växtsäsongen •nyttja teknik för att variera kvävetillförseln över fältet efter grödans behov. En stallgödselanalys kan ge viktig information för att kunna minska kompletteringsgödslingen med mineralgödsel.6 Information om sådana åtgärder ingår i Greppa Näringens rådsgivningsprogram och till viss del i landsbygdsprogrammet. Den minskade kostnaden för mineralgödsel i och med ett bättre utnyttjande av stallgödsel har identifierats som en viktig drivkraft för lantbrukaren. Hinder utgörs dels av att det är svårt att fastställa stallgödselns näringsinnehåll, dels att sprida stallgödseln med preci- 6Hellsten, S. m.fl. (2019) Åtgärder och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvänd- ningen i samhället. IVL Rapport nummer U 6077. Det kan också finnas transport- och logistikproblem eftersom djurgårdar med överskott av stallgödsel kan behöva transportera gödselöverskottet till växtgårdar med underskott. Som vi berörde i inledningen så varierar stallgödselöverskottet stort regionalt i . Gårdar med hög djurtäthet har naturligt ett större balansöverskott av både kväve och fosfor än växtnärings- gårdar. Störst potential för bättre anpassning av gödslingen finns alltså på gårdar med stallgödsel. En viktig orsak till att lantbrukare med stor produktion av stallgödsel ofta får ett fosforöverskott på fälten, är att det är svårt och dyrt att lagra och transportera stora mängder stallgödsel med hög vattenhalt. Det kan därför vara mer praktiskt att sprida gödseln kontinuerligt och på fälten närmast gården än att lagra gödseln över vintern. Gårdar med stallgödselöverskott kan också genom samarbete eventuellt sälja överskottet vidare till gårdar med underskott. Det finns pågående projekt där man för- söker att skapa en marknad för stallgödsel. har det pågått försök med att få bort vattnet ur stallgödseln till en tillräckligt låg kostnad, så att det går att flytta den torkade gödseln på ett kostnads- effektivt sätt. Det finns regelverk som reglerar den yta som en djurgård behöver ha tillgänglig för att sprida sin stallgödsel. Det finns också regler kring lagring och hantering, se vidare kapitel 6. Det finns indikationer på att ett utökat stöd till lantbrukare som även omfattar transportkostnader för stallgödsel, skulle göra det möj- ligt att utnyttja stallgödseln mer effektivt och potentiellt minska an- vändningen av mineralgödsel. Användning av rötrester baserad på stallgödsel Genom att röta7 stallgödsel produceras biogas och minskar volymen i restprodukten (rötslam) vilket sedan lättare kan både lagras, transporteras och spridas. Detta ökar förutsättningarna för ett bättre växtnäringsutnyttjande av stallgödseln. Potentialen att minska använd- ningen av mineralgödsel är dock svår att uppskatta. I likhet med stall- gödsel bör dock rötrester lagras under tak och brukas ned i jorden så snabbt som möjligt för att undvika kväveförluster. 7Med röta avses den process då mikroorganismer bryter ned t.ex. hushållssopor och annat biologiskt nedbrytbart avfall i en syrefri (anaerob) miljö varvid metangas (CH4) och koldioxid (CO2) bildas. ning av stallgödsel leder till ett bättre kväveutnyttjande så måste detta även vägas mot eventuella metanförluster till följd av rötningen. De statliga stöden har bidragit till att antalet gårdsanläggningar i har ökat. 2017 fanns det 43 gårdsanläggningar för biogas i , jämfört med 19 anläggningar . Finansieringsstöden utgör en viktig drivkraft och har bidragit till nya anläggningar och till framtagande av ny teknik och demonstrationsobjekt. Jordbruks- verket ger investeringsstöd till biogasanläggningar inom jordbruket. Stöd har också kunnat fås genom tidigare sats- ning ”klimatklivet”. ger också stöd per producerad kWh från gödsel och driver ett projekt för stöd av gödselgas som ska pågå till 2023. Precisionsgödsling innebär att gödningen anpassas till grödans behov över fältet och på så sätt minskas användningen av framför allt han- delsgödsel. finns en mängd tekniska hjälpmedel för att hitta en väl anpassad gödselgiva, dvs. den mängd gödsel som ger en bra avkast- ning i förhållande till kostnaden, anpassad efter variationer inom fältet. Som stöd används kvävebehovskartor baserade på satellitbilder och beräkningsverktyg för gödselplaner. Andra hjälpmedel är exem- pelvis markkartering, sensorutrustning och drönare. Regelverket begränsar användningen av drönare och en för- ändring skulle kunna öka möjligheterna till användning av drönare i jordbruket. Greppa Näringen är ett viktigt forum för att sprida kunskap om gödslingsrekommendationer, forskning och om innovativa tekniker för precisionsodling. Forskning och utveckling inom ämnet precisions- gödsling går framåt och det finns ett behov av fortsatt rådgivning och kompetensutveckling framöver angående åtgärder och tekniska hjälpmedel för precisionsgödsling och växtnäringsutnytt- jande. finns få om några specifika finansiella stöd för att investera i teknik som kan underlätta precisionsgödsling. Ett sådant investeringsstöd skulle kunna stimulera investeringar i tekniska hjälp- medel för precisionsgödsling.8 Det finns dock exempel på länsstyrelser som har börjat ge stöd till hjälpmedel för precisions- gödsling, t.ex. kvävesensorer.9 Kvävetillförsel under ekonomiskt mest effektiv giva Genom att använda en kvävegiva som är under den ekonomiskt mest effektiva givan minskar näringstillförseln. Om kvävegivan är lägre än denna nivå för grödan, leder detta till uteblivna förväntade intäkter till följd av produktionsbortfall. I tillämpas gödselräkenskaper, dvs. växtodlings- och gödselplanering där både tillförsel och uttag av kväve och fosfor till gården rapporteras. Gödselräkenskaper skulle kunna fungera som ett verktyg för att beräkna möjliga miljöersättningar som en lant- brukare kan få när kvävegivor understiger den mest effektiva nivån eller rekommendationer (utan hänsyn till bl.a. kostnad för övergöd- ning). Ersättning skulle kunna utgå om nivån underskrids med en viss procentsats. har för övrigt lägre kvävegödslingsrekommen- dationer för de flesta grödor än t.ex. . Förhållandena vari- erar också mer regionalt. Jordbruksverket10 har i en utredning gjort bedömningen att införa ett liknande förslag i skulle vara kostsamt och komplicerat att driva och kontrollera. Valet av gröda har stor betydelse för gödslingsbehovet. Grödor med hög biologisk kvävefixering, exempelvis baljväxter som klöver och ärter har ett lågt behov av extra gödning. En ökad areal med vall- odling av klöver kan således bidra till minskat behov av mineral- och stallgödsel. Men är det viktigt att beakta att en del av det 8Hellsten, S. m.fl. (2019) Åtgärder och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvänd- ningen i samhället. IVL Rapport nummer U 6077. 9Hellsten, S. m.fl. (2019) Åtgärder och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvänd- ningen i samhället. IVL Rapport nummer U 6077. 10Jordbruksverket (2010) Åtgärder för minskade utsläpp, Bilaga 2 till rapport 2010:10, Minskade växtnäringsförluster och växthusgasutsläpp till 2016 - förslag till handlingsprogram för jord- bruket. Refererad i , S. m.fl. (2019) Åtgärder och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvändningen i samhället. IVL Rapport num- mer U 6077. fixerade kvävet läcker ut, när den naturligt kväverika klövervallen plöjs. Det är en av orsakerna till att ekologisk odling inte ger så stor skillnad i näringsläckage jämfört med konventionell odling. Odling av fleråriga grödor, t.ex. spannmålssorter som Kernza minskar läckaget av näringsämnen, eftersom marken inte behöver bearbetas i samma utsträckning jämfört med odling av ettåriga grö- dor med återkommande plöjning av marken. Det finns nu fleråriga vetesorter som ger per hektar. På samma sätt kommer plöj- ningsfri odling ha goda förutsättningar att minska läckaget av närings- ämnen. För mark i träda tillförs varken stallgödsel eller handelsgödsel. Träda innebär att marken under får vila från produktion av grödor. Denna vila kan pågå i ett eller . Detta är dock ingen lösning i ett större sammanhang, eftersom den produktion som inte sker på denna mark kommer att behöva ske på annan mark, som dock förhoppningsvis är mer lämpad för odling. Odling av biomassa för rötning För att öka andelen förnybart bränsle finns det möjlighet att söka stöd för gårdsbiogasanläggningar. I har biogasproduktionen ökat kraftigt , bland annat till följd av ekonomiskt stöd. Ofta används majs som substrat till rötning. I är det vanligare med vall som substrat, men om anläggningarna i ökar kraftigt, så skulle det kunna leda till en ökad odling av biomassa avsedd för rötning/biogasframställning. Det pågår forskning om användning av mellangrödor för rötning. Mellangrödor eller fortsatt användning av vall skulle betyda en posi- tiv påverkan på näringsbelastningen. Ekologisk produktion kan leda till lägre utsläpp av näringsämnen per hektar jämfört med konventionell odling, eftersom odlingsmetod- erna inte är lika intensiva och generellt används lägre kvävegivor.11 Läckage av näringsämnen från de två olika odlingssystemen beror även av många andra viktiga faktorer, såsom anpassade givor utifrån markens och grödans behov, när spridning sker m.m., vilket leder till slutsatsen att det generellt inte går att hävda att det ena systemet är bättre än det andra utifrån växtnäringsläckage. Inom KRAV:s certi- fieringssystem finns en rad miljöanpassningar, där ett flertal kan antas leda till minskat läckage av näringsämnen. Exempelvis regleras införsel av externa gödselmedel och föreskrifter om ogödslade skydds- zoner mot vattendrag, våtmarker och sjöar. Ekologisk produktion innebär att skörden per hektar blir lägre, vilket gör att en större areal behöver användas för att upprätthålla samma produk- tionsnivå, vilket även behöver beaktas i jämförelsen mellan ekologisk och konventionell odling. En bedömning av skillnaderna mellan ekologiska och konventio- nella produktionssystem visar att de i genomsnitt är betydligt mindre än skillnaderna mellan olika gårdar inom respektive produktions- system.12 Att bedriva ekologisk odling på gårdar utan djurhållning kan göra det svårt att försörja grödorna med tillräcklig mängd kväve. Grön- gödsling kan vara ett sätt att lösa problemen. En europeisk studie av fosforinnehållet i marken på ekologiska gårdar visade att ekojordar innehåller tillräckligt med fosfor på kort sikt, men på kan fler former av fosfor behöver tillåtas i ekologisk odling, för att upprätthålla skördenivåerna. Ett sätt kan vara att tillföra fosfor från städerna i takt med att metoderna för avfallsbehandling för- bättras eller att tillåta tillförsel av fler typer av fosfor. 11Jordbruksverket (2010) Åtgärder för minskade utsläpp, Bilaga 2 till rapport 2010:10, Minskade växtnäringsförluster och växthusgasutsläpp till 2016 – förslag till handlingsprogram för jord- bruket. Refererad i , S. m.fl. (2019) Åtgärder och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvändningen i samhället. IVL Rapport num- mer U 6077. 12Jordbruksverket (2010) Åtgärder för minskade utsläpp, Bilaga 2 till rapport 2010:10, Minskade växtnäringsförluster och växthusgasutsläpp till 2016 – förslag till handlingsprogram för jord- bruket. Refererad i , S. m.fl. (2019) Åtgärder och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvändningen i samhället. IVL Rapport num- mer U 6077. Inom djurhållningen finns åtgärder för att minska användningen av näringsämnen och därmed potentiellt minska risken för att närings- ämnen når vattendrag, sjöar, kustvatten och hav. Fosfor och kväve som inte tas upp av djuren hamnar i gödsel och urin som läggs på fälten och bidrar till övergödning. Exempelvis har typ av foder stor betydelse för kväve- och fosfor- mängderna i stallgödsel. Genom att anpassa foderstaten kan också näringsöverskottet minskas som produktionen bibehålls. Fosforhalten kan sänkas betydligt vid tillsats av enzymet fytas i fodret (för fjäderfä och grisar), vilket gör att fosforn i fodret utnyttjas bättre. Inom Greppa Näringen förmedlas rådgivning om utfodring. Natur- vårdsverket har föreslagit att Greppa Näringen ska tillföras medel för att förstärka rådgivningen om utfodring13 mot bakgrund av åtaganden om minskande ammoniakemissioner under takdirek- tivet14. Tillsatser i foder regleras inom regelverket för ekologisk odling där tillsats av enzymet fytas i fodret, vilket påverkar foderutnytt- jandet, inte tillåts. Betesdrift kan gynna både livsmedelsproduktion och miljö. Betande djur i exempelvis naturbetesmarker håller stora delar av landskapet öppet och bidrar därmed till biologisk mångfald och flera viktiga ekosystemtjänster. I bedrivs betet mestadels extensivt med små insatser av arbete och kapital i förhållande till den areal som bru- kas. Kväveläckage bedöms som lågt från naturbetesmarker. För de beten som gödslas ökar risken för stora kväveförluster, vilket även gäller vid vallbrott. Eftersom en stor del av boskapens dagliga intag är bete, så balan- serar grödans upptag av växtnäringsämnen med tillskottet från djurens gödsling. Risken för växtnäringsläckage ökar dock när betesarealen 13Naturvårdsverket (2018) Luftvårdsprogrammet – förslag till strategi för renare luft i . Refererad i , S. m.fl. (2019) Åt- gärder och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvändningen i samhället. IVL Rapport nummer U 6077. 14Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/2284 av om minsk- ning av nationella utsläpp av vissa luftföroreningar (Takdirektivet). är liten i förhållande till antalet djur. Ökande storlek på mjölkbesätt- ningarna innebär ofta att betesmarken nära gården används mer inten- sivt med många djur per ytenhet vilket kan öka framför allt kväve- läckaget.15 I finns ungefär 355 500 hästar16 vilket är fler än antalet mjölkkor (325 400 mjölkkor). Hästarna beräknas producera runt gödsel , vilket motsvarar av den totala gödselmängden från alla djurslag. Majoriteten av hästägarna är privat- personer. av hästarna finns på jordbruksföretag. Hästarna är fördelade på 105 300 hästanläggningar, varav ungefär två tredjedelar finns inom större tätorter och tätortsnära områden. saknas det tillförlitligt uppgifter om hästhållningens gödsel- hantering. genomförde tidigare en enkätundersök- ning bland hästägare. Undersökningen visade bl.a. att majoriteten av hästhållarna förvarar hästgödseln på en betongplatta och att 60 pro- cent av hästhållarna sprider gödseln på egen mark.17 Övriga häst- hållare har överenskommelser med någon, exempelvis en lantbruk- are, som tar hand om gödseln. I hästhagarna finns ofta många djur på liten yta. Fosfor från foder och gödsel anrikas i jorden utan att motsvarande ämnen förs bort med skörd. Studier har visat att tillförseln av fosfor i hästhagar i var nästan så stor som den mängd som är tillåtet att tillföras med stallgödsel. Endast de hästar som finns på jordbruksföretag omfattas av reglerna om miljöhänsyn i jordbruket, bland annat bestämmelserna om lagring och spridning av stallgödsel. I vissa fall kan hästägare få rådgivning via Greppa Näringen. Be- slut tas av men i de flesta fall kan hästägare med mer än 25 hästar eller som brukar mer än 50 ha mark, få rådgivning. 15Hellsten, S. m.fl. (2019) Åtgärder och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvänd- ningen i samhället. IVL Rapport nummer U 6077. 16SCB (2017) Hästar och anläggningar med häst 2016 – Resultat från en intermittent under- sökning. JO 24 , korrigerad version . Refererad i , S. m.fl. (2019) Åtgärder och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvändningen i samhället. IVL Rapport nummer U 6077. 17Hellsten, S. m.fl. (2019) Åtgärder och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvänd- ningen i samhället. IVL Rapport nummer U 6077. ning ges också av andra intressenter, exempelvis Hästnäringens natio- nella stiftelse som driver projektet ”Skitsmart”18 för att öka kunskapen om hantering och lagring av hästgödsel. En rådgivningsmodul inom Greppa håller även på att utvecklas. Fokus ligger på näringsläckage från hästar och hästhagar. Arbetet utförs i ett samarbete mellan SLU, Länsstyrelser, , LRF m.fl. Den ska vara klar för test . Här är det viktigt enligt utredningen att hästnäringen tar sitt an- svar, genom att sprida information och ta del av den rådgivning som finns avseende näringsläckage från hästar, hästhagar m.m. Precis som inom lantbruket så behöver utfodringen anpassas så att kväve- och fosforutnyttjandet förbättrats. Greppa Näringen för- medlar även rådgivning om fosforinnehåll i stallgödsel och handels- gödsel. Den årliga kvävegödslingen på skogsmark i omfattar 60 000 ha . Det sker nästan ingen gödsling av fosfor på skogsmark. Om fosfor tillförs skog är det oftast i form av askåterföring. Skogsgödsling med kväve ökar tillväxten i skogen och anses därför som en positiv klimatåtgärd. Den ökade tillväxten gör att mer koldioxid tas upp av träden och kol lagras i träd och mark. En högre tillväxt ökar också tillgången på förnybara råvaror. Denna extra mängd biomassa kan bidra till att minska behov och användning av fossila bränslen och även öka tillgången på biobränsle och träråvara för energi- och byggsektorn. Kvävegödsling påverkar lokala ekosystem och kan vara negativ för känslig flora och fauna. Den största risken med kvävegödsling lokalt är försämrad vattenkvalitet. Känsligheten för negativ påverkan av kvävegödsling hos mark- och vattenmiljö varierar geografiskt. sker konventionell gödsling med i storleksordningen kväve per ha, oftast två eller under en skogs omloppstid, beroende på var i landet skogen är lokaliserad. Kvävegödsling sker med mineralgödsel eller organiska gödselmedel som avloppsslam. Det kan finnas risker med användning av avloppsslam: kväveinnehållet är 18Hellsten, S. m.fl. (2019) Åtgärder och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvänd- ningen i samhället. IVL Rapport nummer U 6077. lågt och innebär att större gödselmängder behöver spridas som andra farliga ämnen kan tillföras marken som tungmetaller och läkemedelsrester. Det finns för övrigt indikationer på att det kan in- föras ett förbud mot spridning av avloppsslam på skogsmark, med tanke på den pågående utredningen om förbud mot spridning av avloppsslam. Behovsanpassad gödsling utgår från att gödsling bör ske när träden behöver näringen som mest. Barr- och markanalyser måste genom- föras för att göra en bedömning av hur behovet ser ut. Vid behovs- anpassad gödsling används ofta större mängder kväve och gödsling sker med kortare mellanrum. Kvävegivan är dock bättre anpassad efter trädens upptag. Näringsläckage uppkommer framför allt vid avverkning av skogen. Genom att minska tiden då marken är kal efter avverkning och inrätta skyddszoner så kan risken för näringsläckage minska. Vid kon- ventionell gödsling kan näringsläckaget också minska genom att av- verkning sker tidigast efter att gödsling har skett. Blå näringar omfattar produktion av livsmedel i vattnet i stället för på land (de gröna näringarna). I odlas runt fisk. Huvudsakligen sker produktionen i sötvatten i , exempelvis i kraftverksdammar. Även odling på land eller i bassänger förekommer samt i kustvatten. Användningen av kväve och fosfor sker genom utfodring av fisken som odlas.