sou · H8B37 · 2020-02-11 00:00:00 — När det gällde åtalet för djurplågeri beträffande getterna under punk- terna 1–3 ovan fann tingsrätten utrett att BB otillbörligen hade ut- satt djuren för lidande genom att hon hade underlåtit att ge dem till- räckligt med tillsyn och genom att hon hade underlåtit att ge de sjuka djuren nödvändig vård eller avlivat dem. Tingsrätten be- dömde underlåtenheten som grov oaktsamhet och fann åtalet för djurplågeri styrkt beträffande de aktuella getterna. Ifråga om brott mot djurskyddslagen gällande de sju döda getterna fann tingsrätten visat att BB hade brustit i sitt ansvar genom att dessa djur inte fått tillräckligt med tillsyn då de inte fått nödvändig vård alternativt att de avlivats och att hon av oaktsamhet hade vanvårdat djuren. I påföljdsfrågan fann tingsrätten att då varken brottslighetens straffvärde eller art utgjorde hinder mot det kunde påföljden bestäm- mas till villkorlig dom och böter. BB dömdes för djurplågeri samt för brott mot djurskyddslagen begånget till villkorlig dom och 50 dagsböter. mål nr B 2541-15 Åklagaren yrkade ansvar för SK för djurplågeri under påstående att SK, som bedrivit djurhållning med ca 150 nötkreatur, den 14–uppsåtligen eller av grov oaktsamhet otill- börligen hade utsatt djur för lidande genom att dels inte ge djuren tillräcklig tillsyn, dels inte ge dem tillräckligt med vatten och foder, vilket medfört att de hade varit avmagrade i olika grad, dels inte se till att deras förvaringsutrymmen hade varit rena och dels inte ge sjuka eller skadade djur nödvändig vård vid behov av veterinär eller avliva dem. Åklagaren upplyste i gärningsbeskrivningen att samt- liga djur hade omhändertagits. Åklagaren tog särskilt upp tre djur i gärningsbeskrivning som hade avlivats och beskrev deras skador enligt följande: –En ko hade legat i ett skjul i sin egen avföring och saknat vatten och foder. Kon hade varit kraftigt avmagrad, haft slidframfall, en varig infektion av livmodern, och skador i ryggmuskulaturen i korsryggen. –En tjur som hade funnits i ett stall vid sidan av bostaden, hade mycket dåligt hull. Tjuren hade varit kraftigt svullen mellan käk- benen och haft en mycket kraftig svullen och hård tunga, en s.k. trätunga, vilket medfört att tjuren haft svårigheter att äta. –En ytterligare tjur, som funnits i samma stall som tjuren ovan, hade varit mycket svullen i höger framben p.g.a. en äldre fraktur i kotleden, vilket medfört svårigheter för tjuren att röra sig. Genom den framlagda utredningen fann tingsrätten klarlagt att SK hade bedrivit djurhållning avseende ca 130 nötkreatur. Tingsrätten fann vidare att det stod klart att djur i besättningen den 14–otillbörligen hade utsatts för lidande i de avse- enden som åklagaren påstått. Enligt tingsrätten kunde SK inte undgå ansvar för att, i vart fall, av grov oaktsamhet otillbörligen ha utsatt djur för lidande i de avseenden och på det sätt som beskrivits i åtalet. Tingsrätten fann därmed att SK skulle dömas för djurplågeri. Den brottslighet som SK gjort sig skyldig till hade enligt tings- rätten ett straffvärde motsvarande fyra månaders fängelse. Tings- rätten konstaterade att varken straffvärdet eller brottets art talade för att det förelåg en presumtion för att bestämma påföljden till fäng- else. Tingsrätten fann att förutsättningar förelåg att bestämma på- följden till villkorlig dom och böter. SK dömdes för djurplågeri –till villkorlig dom och 70 dagsböter. mål nr B 740-16 Åklagaren yrkade ansvar för RB för djurplågeri under påstående att RB från i vart fall fram till och med med uppsåt eller av grov oaktsamhet hade utsatt sin hund för lidande utan godtagbara skäl. Åklagaren gjorde gällande att RB inte hade gett hunden nödvändig veterinärvård trots att hunden haft tand- problem och ortopediska problem, vilka orsakat henne smärta samt begränsat hennes förmåga till naturligt beteende. I målet var utrett att hunden omhändertogs . Vid veterinärundersökning konstaterades att hunden hade varit utsatt för lidande i form av smärta som kraftigt begränsat hundens förmåga till naturligt beteende och som varit plågsamt för hunden. Det beslutades att hunden skulle avlivas. Tingsrätten fann det klarlagt att hunden hade varit utsatt för lid- ande . Tingsrätten fann att RB uppsåtligen hade vanvårdat hunden och därigenom otillbörligen utsatt hunden för lidande. Åtalet för djurplågeri befanns därmed styrkt. Tingsrätten fann inte att det förelåg sådana omständigheter som talade för att fängelse skulle väljas som påföljd. Med hänsyn till den långa tid som djurplågeriet hade pågått ansåg tingsrätten det inte till- räckligt med enbart ett bötesstraff. Påföljden bestämdes därför till villkorlig dom och ett måttligt bötesstraff. RB dömdes för djurplågeri begånget – till villkorlig dom och 60 dagsböter. mål nr B 3416-15 Åklagaren yrkade ansvar för JÅ och HÅ för djurplågeri under påstå- ende att de med uppsåt eller av grov oaktsamhet tillsammans och i samförstånd hade utsatt minst 50 grisar för lidande utan godtagbara skäl. Detta genom att de drivit ut grisarna till en slaktbil genom att använda en stämpelhammare, vilket orsakat gris- arna sårskador. I målet var utrett att den aktuella dagen skulle 260 grisar transporteras till slakteri, varvid JÅ och HÅ hade skött utdrivningen från svin- stallet till transporten. Vid framkomsten till slakteriet konstaterades att minst 50 av grisarna hade riv- och sårmärken på ryggarna. Tings- rätten fann att grisarnas skador hade uppkommit till följd av att de rivits med en stämpelhammare, bestående av ett plattjärn försedd med ett antal taggar, samt att rivningarna hade varit talrika och orsakat djuren lidande. Tingsrätten konstaterade att skadorna inte kunde ha uppkommit på annat sätt än att de tilltalade hade använt stämpel- hammare för att driva grisarna. Det måste enligt tingsrätten ha stått klart för de tilltalade att deras handlade orsakat grisarna lidande. Tings- rätten fann således att de skulle fällas till ansvar för att tillsammans och i samförstånd ha gjort sig skyldiga till djurplågeri. Tingsrätten fann att påföljden för JÅ respektive HÅ skulle be- stämmas till villkorlig dom och böter. JÅ och HÅ dömdes envar för djurplågeri begånget till villkorlig dom och 80 dagsböter. mål nr B 679-16 Åklagaren yrkade ansvar för JT för djurplågeri under påstående att han mellan och uppsåtligen eller av grov oaktsamhet hade utsatt fyra kalvar och sex ungdjur av nöt för lidande utan godtagbara skäl. Åklagaren gjorde gällande att JT hade vanvårdat djuren genom att inte ge dem tillräck- ligt med foder och foder av god kvalitet, vilket fått till följd att djuren hade avmagrat, och genom att hålla de avmagrade djuren utomhus utan att se till att de haft en torr och ren liggplats samt genom att inte ge djuren tillräckligt med vatten. I målet var utrett att hade beslutat att om- händerta de aktuella djuren och att samtliga utom ett av djuren skulle avlivas. Tingsrätten fann klarlagt att JT hade vanvårdat djuren på det sätt som åklagaren påstått och därigenom otillbörligen utsatt dem för lidande. Tingsrätten fann att att inte vidta tillräckliga åtgärder för att undvika att djuren utsattes för lidande var grov oaktsam och att han därmed skulle dömas för djurplågeri. I påföljdsfrågan uttalade tingsrätten att brottet utgjorde en bety- dande kränkning av de intressen som bär upp djurskyddet och på- följden därför inte kunde stanna vid ett bötesstraff. Vidare uttalade tingsrätten att brottet dock inte var av sådan art att det generellt föreligger en presumtion för fängelse och att förutsättningar förelåg för att bestämma påföljden till villkorlig dom och böter. JT dömdes för djurplågeri begånget –till villkorlig dom och 60 dagsböter. mål nr B 1048-16 Åklagaren yrkade ansvar för AM för djurplågeri under påstående att han mellan och uppsåtligen hade utsatt en kanin för lidande utan godtagbara skäl. Åklagaren gjorde gällande att AM hade skjutit flera skott mot kaninen med en pistol. Tingsrätten konstaterade att av det videoklipp som åklagaren hade presenterat framgick bl.a. att AM i en trädgård på ett avstånd av siktade och därefter sköt åtta skott mot en kanin med en , varpå kaninen sprang i väg och stannade. Av filmen framgick vidare att AM då gick fram till kaninen och avlossade ytterligare nio skott, varefter han lämnade kaninen till synes livlös på marken. Under senare delen av händelseförloppet på filmen rullade kaninen runt på marken på ett sätt som antydde att den försökte att återfå sin kroppskontroll. Enligt tingsrätten fram- gick det tydligt att AM hade uppsikt över kaninen under hela hän- delseförloppet samt att han avlossade flera skott mot den, på såväl långt som nära avstånd. Tingsrätten fann vidare visat att kaninen hade orsakats lidande av såväl fysisk som psykisk natur. Enligt tingsrätten var det utrett att AM uppsåtligen hade utsatt kaninen för lidande utan godtagbara skäl. Åtalet befanns alltså styrkt. I påföljdsfrågan uttalade tingsrätten att brottet hade begåtts upp- såtligen och fick betraktas som hänsynslöst. Vid bedömningen av straffvärdet beaktade tingsrätten också att gärningen hade utförts i närvaro av bl.a. minderåriga barn. Sammantaget ansåg tingsrätten att gärningen hade ett straffvärde om motsvarande fängelse i en månad. Även om gärningen gav uttryck för en viss hänsynslöshet kunde den enligt tingsrätten inte anses vara av en sådan art att den motiverade ett fängelsestraff. Tingsrätten fann i stället att påföljden kunde stanna vid villkorlig dom och dagsböter. AM dömdes för djurplågeri begånget mellan –2015- 08-30 till villkorlig dom och 40 dagsböter. mål nr B 2993-15 Åklagaren yrkade ansvar för ÖJ för djurplågeri under påstående att ÖJ –uppsåtligen eller av grov oaktsam- het genom vanvård hade utsatt en ko för lidande utan godtagbara skäl. Åklagaren gjorde gällande att ÖJ under nämnd tidsperiod som en del av vanvården hade underutfodrat djuret, ej gett det tillräcklig tillsyn och ej tillsett att det fått tillräckligt med vatten vilket medfört att djuret vid tillsynsbesök hade företett tecken på uttorkning, avmagring samt tecken på skada på bakbenen vilket det senare medfört att djuret inte kunnat stå på sina bakben. Åklagaren gjorde vidare gällande att ÖJ, trots alla tecken på ohälsa hos djuret, underlåtit att vidta åtgärder såsom att ge djuret nödvändig vård, vid behov av veterinär, alternativt låta avliva djuret. Tingsrätten fann utrett att kon hade haft de skador och besvär som åklagaren gjort gällande samt att kon uppenbarligen inte fått tillräck- ligt med vatten och foder och helt säkert lidit p.g.a. detta. Vidare fann tingsrätten klarlagt att vanvården pågått under i vart fall . att ta hand om det skadade djuret bedömdes som grovt oaktsam. Tings- rätten fann dock inte visat att skadorna på kons bakben hade något samband med den bristande tillsynen eller utfordringen. Med det undantaget fann tingsrätten åtalet styrkt. I påföljdsfrågan uttalade tingsrätten att brottets straffvärde inte var så högt att det i sig motiverade ett fängelsestraff samt att brottet inte heller var av sådan art att det fanns skäl att döma till fängelse. Tingsrätten fann att det förelåg förutsättningar att bestämma påfölj- den till villkorlig dom och ett måttligt bötesstraff. ÖJ dömdes för djurplågeri begånget – till villkorlig dom och 60 dagsböter. mål nr B 265-16 Åklagaren yrkade ansvar för HP för djurplågeri under påstående att HP mellan och upp- såtligen eller av grov oaktsamhet genom vanvård hade utsatt en hund för lidande utan godtagbara skäl. Åklagaren gjorde gällande att van- vården hade bestått i att HP inte hade gett hunden nödvändig vård eller avlivat den, då hunden varit sjuk, skadad eller på annat sätt genom sitt beteende visat tecken på kraftig ohälsa. Vidare gjorde åklagaren gällande att hunden vid veterinärbesök hade varit helt oförmögen att ställa sig upp och stå på sina bak- ben samt att den hade fuktiga, blodiga och inflammerade sår, vilket ledde till att den avlivades. Tingsrätten fann utrett att hunden vid veterinärbesök hade varit i det skick som åklagaren påstått. Tingsrätten fann vidare att HP genom att inte se till att hunden tagits till veterinär för avlivning hade utsatt den för lidande . Tingsrätten ansåg att HP uppsåtligen gjort sig skyldig till djurplågeri och fann åtalet styrkt. I påföljdsfrågan uttalade tingsrätten att påföljden inte kunde stanna vid dagsböter. Tingsrätten fann att förutsättningar förelåg för att be- stämma påföljden till villkorlig dom och böter. HP dömdes för djurplågeri begånget – till villkorlig dom och 40 dagsböter. mål nr B 78-16 Åklagaren yrkade ansvar för EN för djurplågeri under påstående att EN –av i vart fall grov oaktsam- het hade vanvårdat en ko/ungdjur genom att underlåta att se till att djuret hade fått nödvändig veterinärvård trots att det visat tecken på att vara skadad med anledning av en kraftig svullnad och felställning vid höger framknä som visat sig vara en fraktur och/eller en skelett- skada eller ledbandsskada. Åklagaren gjorde gällande att djuret av van- vården otillbörligen hade tillfogats lidande under icke obetydlig tid. Vidare yrkade åklagaren ansvar för EN för brott mot djurskydds- lagen under påstående att EN –hade underlåtit att ge en ko tillräckligt med foder eller foder av god kvalitet och anpassat för djurslaget samt anpassat till det förhållandet att djuret var dräktigt och senare skulle ge di till en kalv, vilket fått till följd att det blivit avmagrad och utsatts för lidande. Åklagaren gjorde i denna del gällande att EN i vart fall hade underlåtit att ge kon nödvändig vård, vid behov av veterinär, eller vidtagit andra åt- gärder, eller avlivat djuret, trots att det var väldigt avmagrat och därigenom visade tecken på ohälsa. Tingsrätten fann visat att skadan på kon/ungdjuret hade skett minst en innan veterinärkontroll och att kon således fått stå med sin allvarliga skada minst utan några åtgärder från EN. Detta hade enligt tingsrätten inneburit ett otill- börligt, utdraget lidande för djuret som slaktades . Tingsrätten fann att EN i denna del skulle dömas för djurplågeri. I fråga om kon fann tingsrätten att kon hade konstaterats vara kraftigt avmagrad vid veterinärinspektion 2015. Tingsrätten uttalade vidare att EN redan vid inspektion upp- märksammats på kons belägenhet genom att kon bedömdes ha hull- grad 1 på en skala från 1 till 5 samt att EN hade förelagts att om- besörja att kon nådde hullgrad 3. Tingsrätten uttalade att förutom att släppa ut kon på grönbete hade EN inte vidtagit några åtgärder får att komma tillrätta med kons avmagrade tillstånd. Tingsrätten ansåg att EN med detta passiva beteende brutit mot bestämmelserna i djurskyddslagen på det sätt åklagaren påstått. I påföljdsfrågan uttalade tingsrätten att straffet borde bli villkor- lig dom och ett måttligt bötesstraff. EN dömdes för djurplågeri begånget – samt för brott mot djurskyddslagen begånget under 2015-04-10–till villkorlig dom och 50 dagsböter. mål nr B 2059-16 Åklagaren yrkade ansvar för JS för djurplågeri under påstående att JS –uppsåtligen eller av grov oakt- samhet alternativt av oaktsamhet genom vanvård och bristande till- syn hade tillfogat sin hund otillbörligt lidande. Åklagaren gjorde gällande att JS hade underlåtit att säkerställa att hunden haft tillgång till tillräckligt med foder och vatten av god kvalitet och anpassad efter hundens behov och/eller underlåtit att vidta åtgärder, föranstalta vård eller tillkalla veterinär trots att hunden visat tecken på ohälsa. Vidare påstod åklagaren att hunden vid obduktion hade varit mycket kraftigt avmagrad, helt saknat fettreserver och utsatts för tillbaka- bildning av kroppens samtliga muskelgrupper; hunden var utmärglad och bedömdes ha dött till följd av utmärgling. Tingsrätten fann utrett att hunden hade dött till följd av kraftig undernäring genom en process som pågått , inne- fattande den som angetts i åtalet och att hunden utsatts för lidande. Tingsrätten fann att JS av grov oaktsamhet gjort sig skyldig till djur- plågeri. Tingsrätten fann att påföljden inte kunde stanna vid böter, samt att förutsättningar förelåg att bestämma påföljden till villkorlig dom och böter. JS dömdes för djurplågeri begånget – till villkorlig dom och 60 dagsböter. mål nr B 3528-15 Åklagaren yrkade ansvar för VE för djurplågeri under påstående att VE mellan uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, utan godtagbara skäl, hade utsatt en katt för lid- ande genom att skjuta på den med pilbåge. Tingsrätten fann utrett att VE hade skjutit med pilbåge och träffat en katt samt att han därefter hade filmat katten och skickat video- sekvensen till vänner. Tingsrätten fann styrkt att VE:s avsikt varit att träffa katten när han sköt med pilbågen. Tingsrätten konstaterade att videosekvensen var relativt kort och att VE:s uppgift om att han direkt efter att han slutat filma genom ytterligare skott hade avlivat katten fick tas för godo. Enligt tingsrätten rådde det dock inget tvivel om att katten hade varit utsatt för lidande. Tingsrätten fann åtalet för uppsåtligt djurplågeri styrkt. I påföljdsfrågan uttalade tingsrätten att straffvärdet motsvarade ett kortare fängelsestraff. Tingsrätten fann att brottets art inte var sådant att påföljden skulle bestämmas till fängelse och att påföljden därför skulle bestämmas till en villkorlig dom och ett inte obetydligt bötesstraff. Tingsrätten beaktade vid påföljdsbedömningen VE:s ålder () vid gärningen och att han med anledning av händelsen hade förlorat sitt arbete samt utsatts för hot. VE dömdes för djurplågeri begånget mellan –2015- 06-28 till villkorlig dom och 120 dagsböter under åberopade av 29 kap. 5 § 1 st 7 p och 9 p samt 29 kap. 7 § 1 st . mål nr B 1010-16 Åklagaren yrkade ansvar för BJ för djurplågeri under påstående att BJ från till och med den 24 au- gusti 2015 uppsåtligen eller av grov oaktsamhet genom vanvård otill- börligen hade utsatt en tjur för lidande. Åklagaren gjorde gällande att vanvården bestått i att BJ underlåtit att ge tjuren nöd- vändig veterinärvård, alternativt att tillse att den avlivades, trots att tjuren – som hade två frakturer på underkäken – uppvisat uppenbara tecken på allvarlig ohälsa. Tingsrätten fann utrett att tjuren hade utsatts för lidande till följd av att den inte hade fått nödvändig veterinärvård eller avlivats. Tingsrätten fann också styrkt att BJ varit medveten om djurets lidande och att det passerat ca från det att han observerade problemet med djuret och till dess det togs till slakt. Tingsrätten fann således att djuret hade utsatts för vanvård och för ett otillbörligt lidande. Tingsrätten fann att BJ skulle dömas för uppsåtligt begånget djurplågeribrott. I påföljdsfrågan konstaterade tingsrätten att förutsättningar före- låg för att bestämma påföljden till villkorlig dom. Då fråga var om uppsåtligt brott och då djuret fått utstå lidande ansåg tingsrätten att den villkorliga domen skulle förenas med dags- böter. BJ dömdes för djurplågeri begånget – till villkorlig dom och 100 dagsböter. mål nr B 909-16 Åklagaren yrkade ansvar för AD för djurplågeri under påstående att AD mellan och med uppsåt eller av grov oaktsamhet genom vanvård hade utsatt i vart fall 100 fjäderfän för lidande utan godtagbara skäl. Åklagaren gjorde gällande att vanvården hade bestått i att AD hållit djuren i förvaringsutrymmen där renhållningen varit eftersatt och dricksvattnet nedsmutsat och att förvaringsutrymmena i vissa fall även hade varit bristfälliga genom att ha nätgolv och sakna inredning där djuren kunde söka skydd. Tingsrätten fann bl.a. utrett att det hade saknats ströbädd där fåg- larna vistades samt att renhållningen av utrymmena varit eftersatt då det varit mycket avföring på golven. Tingsrätten uttalade att då det utifrån mängden avföring hade rört sig om flera månaders eftersatt renhållning var detta en allvarlig brist i djurhållningen. Tingsrätten konstaterade att avföring på golvet fräter på fåglars fötter, vilket är smärtsamt, och att brist på rengöring medför ammoniakgas i det utrymme där djuren vistas, vilket kan skada djurs andningsorgan och verka frätande på deras hud. Tingsrätten fann vidare utrett att det i mindre omfattning hade funnits fåglar som vistats i burar med enbart nätgolv, vilket leder till smärta i fåglars fötter, samt att det saknades skydd för de vaktlar som AD höll. Tingsrätten ansåg vid en samlad bedömning att den eftersatta renhållningen, det smutsiga dricksvattnet, det bristfälliga underlaget med nätgolv och bristen på inredning där djuren kunde söka skydd hade varit av sådan omfattning att detta hade orsakat djuren lidande utan att godtagbara skäl därtill hade funnits. Tingsrätten fann att AD av i vart fall grov oaktsamhet hade gjort sig skyldig till djurplågeri i enlighet med åtalet. I fråga om påföljd uttalade tingsrätten att samtliga djur hade av- livats och det därför inte fanns anledning att tro att AD på nytt skulle göra sig skyldig till brott, varför påföljden skulle bestämmas till vill- korlig dom utan böter. AD dömdes för djurplågeri begånget – till villkorlig dom. mål nr B 2612-15 Åklagaren yrkade ansvar för ÅK för djurplågeri under följande på- ståenden. –ÅK hade mellan och den 24 sep- tember 2014 uppsåtligen eller av grov oaktsamhet genom vanvård utsatt i vart fall åtta ungdjur eller kalvar för lidande utan god- tagbara skäl. Vanvården hade bestått i att ÅK inte hade sett till att djuren, som lidit av ringorm och/eller parasitangrepp, fått till- räckligt med foder och haft tillgång till rena förvaringsutrymmen. –ÅK hade mellan och med uppsåt eller av grov oaktsamhet genom vanvård utsatt en tjur för lidande utan godtagbara skäl. Vanvården hade bestått i att ÅK inte sett till att tjuren, som hade ett felvinklat ben, fick nödvändig vård. –ÅK hade mellan och med uppsåt eller av grov oaktsamhet genom vanvård utsatt en ko för lidande utan godtagbara skäl. Vanvården hade bestått i att ÅK inte sett till att kon fick nödvändig vård för fång. –ÅK hade mellan och med uppsåt eller av grov oaktsamhet genom vanvård utsatt en ko för lidande utan godtagbara skäl. Vanvården hade bestått i att ÅK inte sett till att kon fått nödvändig vård för hälta och rörelse- svårigheter. I fråga om ungdjuren fann tingsrätten styrkt att ÅK hade brustit i sin skyldighet att se till att de fått tillräckligt med foder. Tingsrätten fann vidare klarlagt att ÅK vid upprepade tillfällen inte hade sett till att ungdjuren hade rena förvaringsplatser. Vidare konstaterade tingsrätten att ungdjuren, som var angripna av ringorm, under en förhållandevis hade varit magra och levt i en åtminstone smutsig miljö. Det framstod därför för tings- rätten som uppenbart att de, genom den vanvård de utsatts för, or- sakats otillbörligt lidande. Tingsrätten fann styrkt att ÅK agerat med uppsåt beträffande vanvården av ungdjuren och att åtalet i den delen därmed var styrkt. I fråga om tjuren fann tingsrätten klarlagt att tjuren hade varit mycket halt och genom vanvård hade utsatts för ett otillbörligt lid- ande. Tingsrätten fann att ÅK av grov oaktsamhet gjort sig skyldig till djurplågeri i denna del. När det gällde kon som led av fång fann tingsrätten bl.a. att då fång är ett oerhört smärtsamt inflammatoriskt tillstånd var det visat att kon hade utsatts för ett otillbörligt lidande genom ÅK:s vanvård. Tingsrätten fann styrkt att han av uppsåt hade gjort sig skyldig till djurplågeri i denna del. När det slutligen gällde åtalet beträffande en ko med rörelse- svårigheter konstaterade tingsrätten bl.a. att då rörelsesvårigheterna hade förelegat kunde det hållas för visst att kons besvär till följd av ÅK:s vanvård hade utgjort lidande. Tingsrätten fann att ÅK i denna del av grov oaktsamhet hade gjort sig skyldig till djurplågeri. Tingsrätten fann alltså att ÅK hade gjort sig skyldig till djur- plågeri i enlighet med åtalet och att han därmed skulle dömas för ett fall av djurplågeri till och med , oaktat att åklagaren hade delat upp åtalet i flera åtalspunkter. I påföljdsfrågan uttalade tingsrätten att brottsligheten hade ett straffvärde motsvarande några månaders fängelse.