sou · H8B349 · 2020-09-01 00:00:00 — När förordningen är tillämp- lig ska tillsynsmyndigheterna bedriva kontroll enligt den och inte utöva tillsyn enligt . Bestämmelserna i 26 kap. om vilka myndigheter som utövar tillsyn, överlåtelse av tillsyn, samordning mellan tillsynsmyndigheter samt befogenheter vid tillsyn ska dock tillämpas vid den kontroll som sker enligt förordningen (31 och 32 §§). Ytterligare en nyhet är att läns- styrelsen får förelägga en kommun som inte fullgör de skyldigheter som följer av kommunens tillsynsuppdrag att avhjälpa bristen (8 §). Bestämmelsen är tillämplig även när bristerna avser kontroll som en kommun är skyldig att utföra enligt förordning (EG) nr 765/2008. 2566 § avfallsförordningen och 32 § förordningen om kemiska produkter och biotekniska organismer. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning Miljötillsynsförordningen innehåller bestämmelser om tillsyns- myndigheternas uppgifter enligt 26 kap. 3 § . Miljötill- synsförordningen innehåller en hänvisning till förordning (EG) nr 765/2008 avseende bestämmelser om marknadskontroll (1 kap. 5 §). Det anges att en myndighet som utövar tillsyn enligt miljötill- synsförordningen, när bestämmelserna om marknadskontroll i för- ordning (EG) nr 765/2008 är tillämpliga, ska utföra de uppgifter som enligt den förordningen ankommer på en marknadskontrollmyndig- het och får inte vidta tillsynsåtgärder som strider mot den förord- ningen. Den tillsynsmyndighet som har ansvar för tillsynen i fråga om utsläppande på marknaden av kemiska produkter, biotekniska organismer eller varor, också har ansvar för tillsynen i fråga om in- förseln till och utförseln från av sådana produkter, organismer och varor (2 kap. 33 § miljötillsynsförordningen). Till- synsmyndigheten ska i den tillsynen samverka med . I 2 kap. 35 § miljötillsynsförordningen anges, med hänvisning till 1 kap. 5 § tredje stycket 1 samma förordning, att Kemikalieinspek- tionen ska, i fråga om farliga ämnen i elektrisk eller elektronisk ut- rustning tillämpa förordning (EG) nr 765/2008 genom att 1.inrätta lämpliga förfaranden enligt artikel 18.2, 2.utarbeta program för sin marknadskontroll och göra program- men tillgängliga för allmänheten enligt artikel 18.5, 3.underrätta Europeiska kommissionen och medlemsstater i Euro- peiska unionen enligt artiklarna 18.5 och 18.6, 4.tillhandahålla information enligt artiklarna 20.1, 22.1, 22.2 och 23.2, 5.samarbeta med andra enligt artikel 24.1, och 6.delta i den verksamhet som avses i artiklarna 25.3 och 26.2. Arbetsmiljölagen och arbetsmiljöförordningen innehåller, så vitt avser tillsyn avseende Reach-förordningen, bestämmelser som rör tillsyn i arbetsmiljöfrågor. tillsyn i dessa delar är dock inte kopplad till produkter som släpps ut på marknaden och utgör därför inte marknadskontroll. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning Förordningen om farliga ämnen i elektrisk och elektronisk utrust- ning hänvisar utöver 26 kap. även till artiklarna 15–29 i förordning (EG) nr 765/2008 för bestämmelser om tillsyn (34 §). Övriga berörda lagar och förordningar innehåller inte några egna bestämmelser som tillsyn eller marknadskontroll utan hänvisar till 26 kap. samt miljötillsynsförordningen avseende be- stämmelser om tillsyn. Kemikalieinspektionen, , , Jord- bruksverket, Transportstyrelsen, och kommunala nämnder har tillsynsansvar för de unionsrättsakter som rör kemiska produkter och biotekniska organismer (2 kap. miljötillsynsförord- ningen). Kemikalieinspektionen ansvarar för tillsynen i fråga om bland annat primärleverantörers utsläppande på marknaden av kemiska produk- ter, biotekniska organismer och varor samt även övriga aktörers utsläppande av varor på marknaden (2 kap. 21 § miljötillsynsförord- ningen). Med primärleverantör avses en tillverkare som släpper ut en kemisk produkt, bioteknisk organism eller vara på marknaden, den som yrkesmässigt för in sådana till för att släppa ut dem på marknaden och den som yrkesmässigt för ut sådana från (1 kap. 3§ miljötillsynsförordningen). Kemikalieinspektionens ansvar kan förenklat anges gälla tillsyn över kemikalier och bekämpnings- medel hos primärleverantörer som släpper ut produkter på marknaden samt tillsyn av varor i alla led som släpper ut dem på marknaden. Från Kemikalieinspektionens tillsynsansvar undantas den tillsyn som har ansvar för. och kommunala nämnder har ansvar när andra än primärleverantörerna släpper ut kemiska produkter och varor på marknaden (2 kap. 29–32 §§ miljötillsynsförordningen). De kommu- nala nämnderna ansvarar för tillsyn av återförsäljare inom och för detaljhandelsledet när varorna är köpta från svenska leveran- törer. tillsynsansvar avseende varor gäller i huvudsak hantering av varor som inte innebär utsläppande på marknaden (2 kap 30 § miljötillsynsförordningen). Det finns i 2 kap. 30 § 1 b) ett visst utrymme för att länsstyrelserna har tillsynsansvar över pro- Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning dukter som släpps ut på marknaden. Det förutsätter dock att det rör sig om tillståndspliktig verksamhet eller vattenverksamhet som släpper ut kemiska produkter eller biotekniska organismer utan att vara primärleverantör. Eftersom tillståndspliktiga verksamheter i regel är tillverkare och därmed primärleverantörer har länsstyrelserna i praktiken ett begränsat ansvar för marknadskontroll. De kommu- nala nämnderna och länsstyrelserna ansvarar för tillsyn vid använd- ning av ämnen och blandningar i verksamheter. I dessa fall sker inget utsläppande på marknaden och denna tillsyn omfattas därför inte av begreppet marknadskontroll. ansvarar för tillsyn i fråga om material och pro- dukter som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel (2 kap. 22 § miljötillsynsförordningen). Ifråga om CLP-förordningen ska Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap stödja Kemikalieinspektionen i tillsynsfrågor om kemiska produkters brandfarliga, explosiva och oxiderande egen- skaper (3 kap. 8 § miljötillsynsförordningen). Transportstyrelsen har visst tillsynsansvar avseende förordning (EG) nr 1005/2009 och förordning (EU) nr 517/2014. Det är begrän- sat till tillsyn i fråga om utrustningen i fartyg som innehåller kontrol- lerade ämnen enligt förordningarna (2 kap. 27 § miljötillsynsförord- ningen). Avseende samma förordningar har kommunala nämnder ansvar för tillsynen i fråga om utrustning i motorfordon, flyg och tåg som innehåller kontrollerade ämnen enligt förordningarna (2 kap. 31 § 6 miljötillsynsförordningen). Genom hänvisning till förordning (EG) nr 765/2008 anges i miljö- tillsynsförordningen att tillsynsmyndigheterna i vissa fall ska utföra de uppgifter som ankommer på marknadskontrollmyndigheter enligt förordning (EG) nr 765/2008. Det innebär att tillsynsmyndigheterna bland annat ska göra lämpliga kontroller av produkters egenskaper och i samband med detta beakta riskbedömningsprinciper och klago- mål. Någon uttrycklig hänvisning till befogenheterna i exempelvis artikel 19 eller ett tydligt utpekande som marknadskontrollmyn- dighet enligt EU-förordningen finns dock inte. Utredningens upp- fattning är därför att tillsynsmyndigheterna inte har tilldelats befog- Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning enheter enligt EU-förordningen. När det gäller direktiv /65/EU finns däremot en direkt hänvisning till artiklarna 15–29 i förordning (EG) nr 765/2008 för bestämmelser om tillsyn och Kemikalieinspek- tionen får därför anses ha de befogenheter som följer av exempelvis artikel 19 och 29 i den förordningen vid marknadskontroll av farliga ämnen i elektrisk och elektronisk utrustning. En tillsynsmyndighet får i det enskilda fallet besluta om de före- lägganden och förbud som behövs för att och föreskrifter, domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken ska följas (26 kap. 9 § ). Mer ingripande åtgärder än vad som behövs i det enskilda fallet får inte tillgripas. Om ett sådant före- läggande eller förbud inte blir åtlytt får efter ansökan av tillsynsmyndigheten verkställa beslutet. I stället för att begära sådan verkställighet får tillsynsmyndigheten besluta att rättelse ska vidtas på den felandes bekostnad (26 kap. 18 § miljö- balken). Ett beslut om rättelse på den felandes bekostnad får med- delas utan föregående föreläggande eller förbud, om tillsynsmyndig- heten med hänsyn till risken för allvarliga skador finner att rättelse bör göras genast eller det finns andra särskilda skäl. Om det är nöd- vändigt för att skydda människors hälsa eller miljön får tillsyns- myndigheten köpa kemiska produkter, biotekniska organismer och varor under dold identitet (testköp) (26 kap. 28 § ). Till- synsmyndigheten får förelägga den som bedriver verksamhet eller vidtar en åtgärd att till myndigheten lämna de uppgifter och hand- lingar som behövs för tillsynen (26 kap. 21 § ). Vissa aktörer är skyldiga att utföra sådana undersökningar av verksam- heten som behövs för tillsynen (26 kap. 22 § ). Begreppet undersökningar omfattat exempelvis provtagningar. Om det är lämp- ligare får tillsynsmyndigheten i stället besluta att en sådan undersök- ning ska utföra av någon annan och utse någon att göra undersök- ningen. Kemikalieinspektionen får förelägga den som saluför, över- låter, till för in eller från för ut en kemisk produkt, bioteknisk organism eller vara att lämna de prover som behövs för tillsynen (1 kap. 25 § miljötillsynsförordningen). och kommunala nämnder har samma befogenhet i fråga om kemiska produkter och biotekniska organismer men inte varor (1 kap. 27 § miljötillsynsförordningen). Den som har lämnat ett sådant prov har rätt till ersättning för provet om det finns särskilda skäl för det (26 kap. 22 b § ). Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning En tillsynsmyndighet har, för att fullgöra sina uppgifter enligt eller EU-förordningar inom balkens tillämpningsområde, rätt att få tillträde till fastigheter, byggnader, andra anläggningar samt transportmedel och att där utföra undersökningar och andra åtgär- der (28 kap. 1 § ). Rätten begränsas genom att tillträde till bostäder endast får ske i den utsträckning det behövs för att före- bygga eller undanröja olägenheter för människors hälsa (28 kap. 6 § ). Vid tillträde ska lämna den hjälp som behövs (28 kap. 8 § ). Enligt 26 kap. 14 § får beslut om förelägganden eller förbud förenas med vite. Om det finns misstanke om brott ska en tillsynsmyndighet anmäla överträdelser av bestämmelser i eller i föreskrifter som har meddelats med stöd av balken till eller Åklagar- myndigheten (26 kap. 2 § ). Bestämmelser om straff och förverkande finns i 29 kap. miljö- balken. Till ansvar döms inte om gärningen är belagd med samma eller strängare straff i . Likaså döms inte till ansvar för en gärning som omfattas av ett överträtt vitesföreläggande (11 §). Samtliga här relevanta unionsrättsakter förutom direktiv /42/EG och förordning (EU) 2017/852 är straffsanktionerade i 29 kap. miljö- balken.26 Det är även straffsanktionerat att lämna oriktiga uppgifter med betydelse för en myndighets kontroll enligt artikel 19 i förord- ning (EG) nr 7655/2008 (29 kap. 5 § ). I 30 kap. regleras miljösanktionsavgifter. Sådan avgift tas ut även om överträdelsen inte har skett uppsåtligen eller av oakt- samhet. Det är tillsynsmyndigheten själv som beslutar om miljösank- tionsavgift (3 §). Närmare bestämmelser om miljösanktionsavgifter finns i förordningen om miljösanktionsavgifter. Miljösanktionsavgift inte tas ut för en överträdelse som omfattas av ett överträtt vitesföre- 26Brott mot förordning (EG) nr 648/2004 är straffsanktionerade i 29 kap. 3, 6 och 9 §§ miljö- balken. Brott mot förordning (EU) 2019/1021 är straffsanktionerade i 29 kap. 3 § . Brott mot Reach-förordningen är straffsanktionerade i 29 kap. 3, 3 b, 4, 5 och 8–10 §§ miljö- balken. Brott mot CLP-förordningen är straffsanktionerade i 29 kap. 3 och 6 §§ . Brott mot förordning (EG) 1005/2009 är straffsanktionerade i 29 kap. 3 § . Brott mot direktiv /65/EU är straffsanktionerade i 29 kap. 3 § . Brott mot förord- ning (EU) nr 517/2014 är straffsanktionerade i 29 kap. 3 och 6 §§ . Brott mot för- ordning (EG) nr 528/2012 är straffsanktionerade i 29 kap. 3, 4, 5, 6 och 9 §§ . Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning läggande (1 kap. 5 § nämnda förordning). I 7 kap. finns bestämmelser om miljösanktionsavgifter för överträdelser av föreskrifter om kem- iska produkter och biotekniska organismer. I 8 kap. finns bestämmel- ser om miljösanktionsavgifter för överträdelser av föreskrifter om växtskyddsmedel och bekämpningsmedel (biocidprodukter). I 9 kap. finns bestämmelser om miljösanktionsavgifter för överträdelser av föreskrifter om fluorerade växthusgaser och ozonnedbrytande ämnen. En tillsynsmyndighet får bestämma att dess beslut ska gälla omedel- bart även om det överklagas (26 kap. 26 § ). I 27 kap. regleras avgifter. Regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgift för myndigheters kostnader för bland annat prövning och tillsyn och kommunfullmäktige får meddela föreskrifter om sådana avgifter när det gäller en myndighets verksamhet (1 §). Bestämmelser om ersättning och avgifter finns i förordningen om avgifter för prövning och tillsyn enligt . Enligt 2 kap. ska tillsyns- avgift betalas av den som driver eller har tillstånd till en verksamhet som bland annat är tillståndspliktig enligt miljöprövningsförord- ningen (2013:251). För Kemikalieinspektionens tillsyn i fråga om kemiska produkter och biotekniska organismer enligt 14 kap. miljö- balken ska i vissa fall betalas kemikalieavgift (6 kap. förordningen om avgifter för prövning och tillsyn enligt ). En myndig- hets kostnader för provtagning och undersökning av prov i samband med tillsyn i fråga om kemiska produkter, biotekniska organismer och varor enligt 14 kap. ska ersättas av den vars verk- samhet provtagningen avser, såvida det inte finns särskilda skäl för att den som har lämnat ett prov inte ska behöva ersätta kostnaderna (8 kap. 2 § förordningen om avgifter för prövning och tillsyn enligt ). De som har tagit befattning med ärenden enligt balken eller EU- förordningar inom balkens tillämpningsområde eller i ett sådant ärende har utfört undersökningar får inte obehörigen röja eller ut- nyttja vad de då har fått veta om affärs- eller driftförhållanden eller förhållanden av betydelse för landets försvar (26 kap. 27 § miljö- Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning När det gäller det allmännas verksamhet ska i stället bestäm- melserna i offentlighets- och sekretesslagen tillämpas. och statliga myndigheters beslut får överklagas hos mark- och miljödomstol (19 kap. 1 § ). Kommunala nämn- ders beslut i särskilda fall får överklagas hos . Beslut om miljösanktionsavgifter överklagas till mark- och miljödomstol (30 kap. 7 § ). EU:s marknadskontrollförordning är tillämplig på •Europaparlamentets och rådets direktiv /62/EG av den 20 decem- ber 1994 om förpackningar och förpackningsavfall (se bilaga I punkt 9 i EU:s marknadskontrollförordning), •Europaparlamentets och rådets direktiv /53/EG av den 18 sep- tember 2000 om uttjänta fordon (se bilaga I punkt 13 i EU:s marknadskontrollförordning), •Europaparlamentets och rådets direktiv /66/EG av den 6 sep- tember 2006 om batterier och ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer och om upphävande av direktiv /157/EEG (se bilaga I punkt 21 i EU:s marknadskontrollför- ordning), och •Europaparlamentets och rådets direktiv /19/EU av om avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elek- tronisk utrustning (WEEE) (se bilaga I punkt 42 i EU:s marknads- kontrollförordning). Direktiv /62/EG ändrades senast genom och rådets direktiv (EU) 2018/852 av om ändring av direktiv /62/EG om förpackningar och förpackningsavfall. Övriga tre direktiv ändrades senast genom och rådets direktiv (EU) 2018/849 om ändring av direktiven /53/EG om uttjänta fordon, 2006/66/EG om batterier och ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer och 2012/19/EU om avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning Direktiven har genomförts i svensk rätt genom , miljötillsynsförordningen, miljöprövningsförordningen, avfallsför- ordningen och förordningen (1998:944) om förbud m.m. i vissa fall i samband med hantering, införsel och utförsel av kemiska produkter. Direktiv /62/EG har även genomförts genom förordningen (2018:1462) om producentansvar för förpackningar27, förordningen (2005:22) om retursystem för plastflaskor och metallburkar och för- ordningen (2016:1041) om plastbärkassar. Direktiv /53/EG har även genomförts genom förordningen (2007:185) om producentan- svar för bilar, bilskrotningsförordningen (2007:186) och förordningen (2003:208) om förbud mot vissa metaller i bilar. Direktiv /66/EG har även genomförts genom förordningen (2008:834) om producent- ansvar för batterier. Direktiv /19/EU har även genomförts ge- nom förordningen (2014:1075) om producentansvar för elutrustning. Kemikalieinspektionen och har gett ut före- skrifter på området.28 I direktiv /19/EU anges i artikel 23 att medlemsstaterna ska sörja för lämpliga inspektions- och övervakningsåtgärder för att kontrol- lera att direktivet genomförs på lämpligt sätt. Det anges vidare att inspektionsåtgärderna minst ska omfatta information som rappor- terats inom ramen för producentregistret, transporter samt viss verksamhet vid behandlingsanläggningar. Övriga tre direktiv ålägger medlemsstaterna att se till att berörda produkter exempelvis är för- sedda med rätt märkning eller inte innehåller vissa ämnen, men inne- håller inte några närmare bestämmelser om marknadskontroll. I 26 kap. finns allmänna bestämmelser om tillsyn. ska på eget initiativ eller efter anmälan i nöd- vändig utsträckning kontrollera att samt föreskrifter, domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken följs samt vidta de åtgärder som behövs för att åstadkomma rättelse. 27Tidigare förordningar (2006:1273) och (2014:1072) om producentansvar för förpackningar har upphävts men det finns övergångsbestämmelser till 2020 respektive 2021. 28Kemikalieinspektionens föreskrifter (KIFS 1998:8) om kemiska produkter och biotekniska organismer samt föreskrift 2017:2 om kommunala avfallsplaner och före- byggande av avfall (gäller direktiv /62/EG), föreskrift 2018:11 om yrkes- mässig lagring och behandling av elavfall som omfattas av producentansvar (gäller direktiv /19/EU). Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning synsmyndigheterna ska samarbeta med varandra (6 §). Regeringen får meddela föreskrifter om att bestämmelserna i 26 kap. ska gälla även ifråga om tillsyn över att EU-förordningar inom balkens tillämp- ningsområde följs (5 §). Sådana föreskrifter finns i 1 kap. 4 § miljö- tillsynsförordningen. finns det en bestäm- melse som upplyser om att det i förordning (EG) nr 765/2008 finns bestämmelser om kontroll (30 §). När förordningen är tillämplig ska tillsynsmyndigheterna bedriva kontroll enligt den och inte utöva tillsyn enligt . Bestämmelserna i 26 kap. om vilka myndig- heter som utövar tillsyn, överlåtelse av tillsyn, samordning mellan tillsynsmyndigheter samt befogenheter vid tillsyn ska dock tillämpas vid den kontroll som sker enligt förordningen (31 och 32 §§). Ytterligare en nyhet är att får förelägga en kommun som inte fullgör de skyldigheter som följer av kommunens tillsynsuppdrag att avhjälpa bristen (8 §). Bestämmelsen är tillämplig även när bristerna avser kontroll som en kommun är skyldig att utföra enligt förordning (EG) nr 765/2008. Miljötillsynsförordningen innehåller bestämmelser om tillsyns- myndigheternas uppgifter enligt 26 kap. 3 § . Miljötill- synsförordningen hänvisar till förordning (EG) nr 765/2008 avseende bestämmelser om marknadskontroll (1 kap. 5 §). Det anges att en myndighet som utövar tillsyn enligt miljötillsynsförordningen, när bestämmelserna om marknadskontroll i förordning (EG) nr 765/2008 är tillämpliga, ska utföra de uppgifter som enligt den förordningen ankommer på en marknadskontrollmyndighet och får inte vidta tillsynsåtgärder som strider mot den förordningen. Övriga berörda lagar och förordningar innehåller inte några egna bestämmelser som tillsyn eller marknadskontroll. har ansvar för tillsyn i fråga om producentansvaret enligt förordningen om producentansvar för elektriska och elek- troniska produkter, förordningen om producentansvar för batterier och förordningen om producentansvar för förpackningar (2 kap. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning 24 § miljötillsynsförordningen).29 I samtliga tre fall gäller dock att från ansvar undantas frågor om hur hanteringen av sådant avfall som omfattas av den aktuella förordningen lokalt uppfyller kraven i förordningen. Den lokala tillsynen över avfalls- hantering ansvarar kommunala nämnder för (26 kap. 3 § ). ansvarar för verksamheter som är tillståndspliktiga enligt miljöprövningsförordningen och bilagan till förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd (2 kap. 29 § miljötillsynsförordningen). För sådana verksamheter ansvarar läns- styrelsen när det gäller avfall, farligt avfall och producentansvar (2 kap. 30 § miljötillsynsförordningen). När det gäller yrkesmässig återvinning av uttjänta fordon framgår tillståndsplikten av 29 kap. 45 och 46 §§ miljöprövningsförordningen. För uttjänta fordon finns ingen utpekad marknadskontrollmyndighet. Genom hänvisning till förordning (EG) nr 765/2008 anges i miljö- tillsynsförordningen att tillsynsmyndigheter i vissa fall ska utföra upp- gifter enligt förordning (EG) nr 765/2008. Någon uttrycklig hän- visning till befogenheterna i exempelvis artikel 19 eller ett tydligt utpekande som marknadskontrollmyndighet enligt EU-förordningen finns dock inte. Utredningens uppfattning är därför att tillsynsmyn- digheterna inte har tilldelats befogenheter enligt EU-förordningen. En tillsynsmyndighet får i det enskilda fallet besluta om de före- lägganden och förbud som behövs för att och föreskrif- ter, domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken ska följas (26 kap. 9 § ). Mer ingripande åtgärder än vad som behövs i det enskilda fallet får inte tillgripas. Om ett sådant före- läggande eller förbud inte blir åtlytt får efter ansökan av tillsynsmyndigheten verkställa beslutet. I stället för att begära sådan verkställighet får tillsynsmyndigheten besluta att rättelse ska vidtas på den felandes bekostnad (26 kap. 18 § ). Ett beslut om rättelse på den felandes bekostnad får meddelas utan föregående föreläggande eller förbud, om tillsynsmyndigheten med 29Enligt 2 kap. 24 § miljötillsynsförordningen ansvarar även för tillsyn över uppgiftskravet i 7 § förordningen (2016:1041) om plastbärkassar. Vissa plastbärkassar utgör sådana förpackningar som omfattas av direktiv /62/EG om förpackningar och förpacknings- avfall. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning hänsyn till risken för allvarliga skador finner att rättelse bör göras genast eller det finns andra särskilda skäl. Om det är nödvändigt för att skydda människors hälsa eller miljön får tillsynsmyndigheten köpa kemiska produkter, biotekniska organismer och varor under dold identitet (testköp) (26 kap. 28 § ). får förelägga den som bedriver verksamhet eller vidtar en åtgärd att till myndigheten lämna de uppgifter och handlingar som behövs för tillsynen (26 kap. 21 § ). Vissa aktörer är skyldiga att ut- föra sådana undersökningar av verksamheten som behövs för tillsynen (26 kap. 22 § ). Begreppet undersökningar omfattat exem- pelvis provtagningar. Om det är lämpligare får tillsynsmyndigheten i stället besluta att en sådan undersökning ska utföra av någon annan och utse någon att göra undersökningen. En tillsynsmyndighet har, för att fullgöra sina uppgifter enligt miljö- balken eller EU-förordningar inom balkens tillämpningsområde, rätt att få tillträde till fastigheter, byggnader, andra anläggningar samt transportmedel och att där utföra undersökningar och andra åtgär- der (28 kap. 1 § ).