sou · H8B37 · 2020-02-11 00:00:00 — Avsikten med en anmälningsskyldighet är främst att säkerställa efterlevnaden av regelverket på området. Eftersom det sannolikt för- håller sig så att alla överträdelser som är straffbelagda inte åtalsanmäls, kan syftet med en sådan skyldighet, i vart fall delvis, gå förlorat. Genom att i vissa fall i stället använda sig av enbart framåt- syftande åtgärder torde kontrollmyndigheterna på ett mer effektivt och snabbare sätt kunna åstadkomma rättelser av brister och regel- överträdelser än vad som är fallet vid en åtalsanmälan, eftersom en sådan måste behandlas av de rättsvårdande myndigheterna. Att myn- digheterna har möjlighet att enbart använda sig av framåtsyftande åtgärder vid mindre allvarliga överträdelser kan således borga för ett mer effektivt djurskydd. Vi anser därför att en absolut anmälnings- skyldighet inte kan anses vara det mest ändamålsenliga sättet att öka efterlevnaden av djurskyddsregelverket, utan mindre allvarliga fall av regelöverträdelser ska kunna hanteras enbart genom framåtsyftande åtgärder, såsom förelägganden och förbud. Vår bedömning är att samt- liga misstänkta regelöverträdelser som upptäcks av kontrollmyndig- heten sannolikt inte leder till en anmälan till polis eller åklagare och att det därtill kan antas att de olika kontrollmyndigheterna tillämpar bestämmelsen i 8 kap. 5 § djurskyddslagen på något olika sätt. Bestämmelsen i 8 kap. 5 § djurskyddslagen föreslås därför ändras på så sätt att det av bestämmelsen ska följa att kontrollmyndig- heterna ska verka för att överträdelser av lagen, föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen eller de EU-bestäm- melser som lagen kompletterar åtgärdas. Ordet åtgärdas får till skill- nad mot beivras anses ha en vidare betydelse och rymma en större möjlighet för myndigheterna att agera på ett mer ändamålsenligt sätt vid en regelöverträdelse, dvs. den ger myndigheterna en utökad möj- lighet att använda enbart framåtsyftande åtgärder för att komma till rätta med mindre allvarliga brister som den medger för myndigheterna att underlåta att anmäla sådana brister till åtal. Vissa överträdelser av regelverket på djurskyddsområdet är emel- lertid att anse som så allvarliga att de alltid bör vara föremål för en åtalsanmälan. Vi föreslår därför att det av bestämmelsen också ska följa att kontrollmyndigheten ska till eller Åklagar- myndigheten anmäla sådana överträdelser för vilka det i vart fall före- legat en konkret risk för djurs lidande eller det annars föreligger särskilda skäl. Sådana särskilda skäl föreligger vid upprepade över- trädelser eller uppsåtliga fall som har karaktären av rent lagtrots. Företagsbot, sanktionsavgifter och djurförbud Enligt 36 kap. 10 a § får ett brott som kan föranleda talan om företagsbot, och som har begåtts av oaktsamhet och inte kan antas föranleda annan påföljd än böter, åtalas av åklagare endast om åtal är påkallat från allmän synpunkt. En följd av bestämmelsen om åtalsprövning är att brott mot djurskyddslagen som begås i närings- verksamhet i vissa fall enbart leder till företagsbot och inte till påföljd för brott. För att en fysisk person ska kunna meddelas djurförbud, som en konsekvens av en straffrättslig sanktion som ålagts denne, krävs det enligt bestämmelsen i 9 kap. 1 § första stycket 6 djurskydds- lagen att personen i fråga genom en lagakraftvunnen dom eller genom ett godkänt strafföreläggande befunnits skyldig till brott mot djur- skyddslagen. Det är alltså inte möjligt att besluta om djurförbud för en fysisk person som endast har ålagts företagsbot för brott mot djurskyddslagen. Det framstår inte som ändamålsenligt eller konsekvent att en fysisk person som, i stället för att ha dömts för straff för brott av aktuellt slag, har ålagts en företagsbot inte kan komma i fråga för ett djur- förbud enligt nämnda lagrum. Övertygande skäl utifrån djurskyddssynpunkt talar för att det bör finnas en möjlighet att besluta om djurförbud för personer som ålagts företagsbot för brott mot djurskyddslagen, även om behovet av den sådan bestämmelse i och för sig framstår som begränsat. I de enskilda fall som kan uppkomma, kan det dock finnas mycket starka skäl utifrån djurskyddssynpunkt att meddela ett djurförbud. Vi före- slår därför att bestämmelsen om djurförbud ändras på så sätt att det ska beslutas om djurförbud för fysiska personer som ålagts före- tagsbot för brott enligt 10 kap. 1–5 §§ djurskyddslagen, om ett djur- förbud är befogat från djurskyddssynpunkt. Enligt vårt förslag om sanktionsväxling på djurskyddsområdet ska vissa överträdelser som straffbeläggs enligt 10 kap. 4 och 5 §§ djurskyddslagen i stället beivras med sanktionsavgift. Det innebär att en fysisk person som påförs en sanktionsavgift för en överträ- delse av en djurskyddsregel inte kan dömas för samma överträdelse till ett straff. Enligt nu gällande regelverk döms alltså en gärnings- man för brott mot djurskyddslagen för de regelöverträdelser som vi föreslår ska beivras med sanktionsavgift. En person som döms för ett sådant brott kan enligt bestämmelsen i 9 kap. 1 § första stycket 6 djurskyddslagen under vissa förhållanden meddelas djurförbud. Det framstår inte som ändamålsenligt att en person som med tillämpning av vårt förslag i stället kommer att påföras en sanktionsavgift för samma slag av överträdelse inte kan meddelas ett djurförbud. Vi föreslår därför att bestämmelsen ändras på så sätt att en fysisk person som ålagts sanktionsavgift för en regelöverträdelse ska meddelas djur- förbud, om det är befogat ut djurskyddssynpunkt. Konsekvenser av våra förslag Förslaget bedöms inte medföra några ökade kostnader för rätts- väsendet som inte ryms inom de befintliga anslagen. Vårt förslag kan antas medföra vissa positiva effekter framför allt för det brottsföre- byggande arbetet. Kontrollmyndigheternas hantering av beslut om sanktionsavgift kommer att kräva mer resurser eftersom myndigheterna själva ska utreda om det finns förutsättningar att påföra sanktionsavgift i stället för att göra en åtalsanmälan. De tillkommande uppgifterna för kon- trollmyndigheterna bör dock kunna hanteras inom ramen för kon- trollmyndigheternas nuvarande anslagsfinansiering. Förslaget om en utvidgning av tillämpningsområdet för det ringa brottet mot djurskyddslagen innebär att fler överträdelser än tidigare endast kommer att hanteras av kontrollmyndigheterna. Åtgärden torde innebära en effektivisering av ärendehanteringen och således också en kostnadsminskning för kontrollmyndigheterna. Det kan dock antas att de överträdelser som enligt förslaget ska bedömas som ringa inte alltid åtalsanmäls . Det är således inte möjligt att ut- tala sig om hur stora resursbesparingar förslaget innebär för kon- trollmyndigheterna och det kan inte uteslutas att effekten av vårt förslag blir mycket begränsat i effektivitets- och kostnadshänseende. En sanktionsväxling från straffbestämmelser till sanktionsavgif- ter kan innebära en viss lättnad i ärendebördan hos Polismyndig- heten, och de allmänna domstolarna vad gäller de överträdelser som enligt förslaget ska leda till en sanktionsavgift. Eftersom sanktionsväxlingen enligt vårt förslag emellertid berör en begränsad del av regelverket på djurskyddsområdet torde effekterna av vårt förslag för de rättsvårdande myndigheterna vara mycket blyg- samma. Hur stor minskning av ärendebördan och således myndigheter- nas kostnader som kommer att ske till följd av vårt förslag om en utvidgning av det ringa brottet mot djurskyddslagen går det inte att uttala sig om. Eventuella merkostnader för de allmänna förvaltningsdomstol- arna, som enligt förslaget ska pröva överklagade beslut om sanktions- avgift, torde bli så begränsade att de bör kunna rymmas inom befint- lig budgetram. Handläggningstiden för en regelöverträdelse som omfattas av sank- tionsavgiftssystemet torde kortas väsentligt, vilket innebär att den enskilde djurhållaren mycket snabbare än får besked om even- tuell påföljd vid en begången regelöverträdelse, vilket är att anse som en positiv effekt för den enskilde. Det kan förutsättas att en snabb, frekvent och mer konsekvent tillämpad reaktion på ett regelbrott har en mer avskräckande effekt på de berörda aktörerna än dagens straff- rättsliga sanktionssystem. En sanktionsväxling torde kunna främja en effektivare djurskyddskontroll. En effektiv djurskyddskontroll ökar i sin tur förutsättningarna för att aktörer inom kommersiell djurhållning ska kunna konkurrera på lika villkor, dvs. att det bidrar till en sundare konkurrens. Eftersom kontrollmyndigheternas anmälningsskyldighet föreslås inskränkas skulle detta kunna innebära att myndigheterna inte längre behöver lägga resurser på att åtalsanmäla och ta fram underlag för anmälan i fråga om de regelöverträdelser som är att bedöma som mindre allvarliga. Förslaget torde dock i mångt och mycket utgöra en kodifiering av gällande ordning. Huruvida förslaget innebär resurs- besparingar för kontrollmyndigheterna eller för de rättsvårdande myndigheterna går det därför inte att svara på. Förslaget torde i vart fall inte medföra några kostnadsökningar för de aktuella myndig- heterna. Företagsbot, sanktionsavgifter och djurförbud Förslaget om att en fysisk person som i egenskap av näringsidkare har påförts företagsbot för brott mot djurskyddslagen ska kunna meddelas djurförbud bedöms endast kunna medföra marginella kost- nadsökningar för länsstyrelserna och för de allmänna förvaltnings- domstolarna, då vi bedömer att förslaget endast kommer leda till en marginell ökning av meddelade djurförbud. Kostnadsökningarna be- döms kunna rymmas inom befintliga budgetramar. Förslaget att ett beslut om sanktionsavgift som har meddelats en fysisk person ska kunna leda till djurförbud om det är befogat från djurskyddssynpunkt bedöms inte medföra någon kostnadsökning för de berörda myndigheterna, eftersom de fysiska personer som ska kunna meddelas beslut om djurförbud enligt vårt förslag kan med- delas sådant beslut under motsvarande omständigheter . De föreslagna lagändringarna kan träda i kraft . Den föreslagna lagändringen i bedöms inte kräva någon särskild övergångsbestämmelse. I fråga om de föreslagna lag- ändringarna i djurskyddslagen föreslås att äldre föreskrifter fortfar- ande ska gälla för överträdelser som har skett före ikraftträdandet av bestämmelserna om sanktionsavgifter. Vidare ska djurförbud enligt 9 kap. 1 § djurskyddslagen, i de fall förhållandena som ligger till grund för beslutet har inträffat före ikraftträdandet av de föreslagna lagändringarna, endast få beslutas om förutsättningarna för djurför- bud enligt paragrafens tidigare lydelse är uppfyllda. Förslaget om änd- ring i djurskyddslagen gällande kontrollmyndigheternas anmälnings- skyldighet bedöms inte kräva någon särskild övergångsbestämmelse. 1.1Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 16 kap. 13 § ska ha följande lydelse. Om någon uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, genom miss- handel, överansträngning eller vanvård eller på annat sätt, otillbör- ligen utsätter djur för lidande, döms för djurplågeri till böter eller fängelse i högst . Om brottet är grovt döms för grovt djurplågeri till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen 1. har inneburit allvarligt lid- ande för djur, 2. har begåtts i större omfatt- ning, 3. har begåtts i syfte att nå eko- nomiska fördelar, eller 4. annars har varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. Denna lag träder i kraft . 1Senaste lydelse SFS 1972:629. Kontrollmyndigheterna ska verka för att överträdelser av lagen, föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen eller de EU-bestämmelser som lagen kompletterar åtgärdas. Kon- trollmyndigheterna ska till Polis- myndigheten eller Åklagarmyndig- heten anmäla sådana överträdelser för vilka det i vart fall förelegat en konkret risk för djurs lidande eller det annars finns särskilda skäl. 1.2Förslag till lag om ändring i djurskyddslagen (2018:1192) Härigenom föreskrivs i fråga om djurskyddslagen (2018:1192) dels att 8 kap. 5 §, 9 kap. 1 §, 10 kap. 6 och 7 §§ och 11 kap. 4 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas tio nya paragrafer, 10 kap. 6 a–i §§ och 7 a § av följande lydelse, dels att det närmast före de nya 10 kap. 6 a och 7 a §§ ska införas nya rubriker av följande lydelse. Kontrollmyndigheterna ska verka för att överträdelser av lagen, föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen eller de EU-bestämmelser som lagen kompletterar beivras. ska besluta om förbud att ha hand om djur (djur- förbud) för den som 1.allvarligt har försummat tillsynen eller vården av ett djur, 2.har misshandlat ett djur, 3.inte följer ett beslut som en kontrollmyndighet har meddelat enligt 8 kap. 9 § om beslutet är av väsentlig betydelse från djurskydds- synpunkt, 4.har varit föremål för upprepade beslut enligt 8 kap. 9 §, om ett djurförbud är befogat från djurskyddssynpunkt, En gärning är att anse som ringa om den är utan påfallande betydelse med hänsyn till det intresse som straffbestämmelsen är avsedd att skydda.29 5. genom en dom som har fått 5. genom en dom som har fått laga kraft eller genom ett god- laga kraft eller genom ett god- känt strafföreläggande har be- känt strafföreläggande har be- funnits skyldig till djurplågeri en- funnits skyldig till djurplågeri en- ligt 16 kap. 13 § , eller ligt 16 kap. 13 § , 6. genom en dom som har fått 6. genom en dom som har fått laga kraft eller genom ett god- laga kraft eller genom ett god- känt strafföreläggande har be- känt strafföreläggande har be- funnits skyldig till brott enligt funnits skyldig till brott enligt 10 kap. 1–5 §§, om ett djurför- 10 kap. 1–5 §§, om ett djurför- bud är befogat från djurskydds- bud är befogat från djurskydds- 7. genom ett beslut som en kon- trollmyndighet har meddelat med stöd av 10 kap. 6 a § har ålagts sanktionsavgift, om ett djurförbud är befogat från djurskyddssynpunkt. Punkten 6 ska gälla även för den som har ålagts företagsbot. Djurförbud ska dock inte beslutas om det är sannolikt att den omständighet som annars ska leda till djurförbud inte kommer att upprepas. Om en gärning som avses i 1, 3, 4 eller 5 § är att anse som ringa ska det inte dömas till ansvar. En gärning är att anse som ringa om den framstår som obetydlig med hänsyn till det intresse som straffbestämmelsen är avsedd att skydda. Regeringen får meddela före- skrifter om att en sanktionsavgift ska betalas av den som 1.brister i fråga om krav på planering av transport, om tillstånd och intyg, om krav på medföljande personal, om godkännande av transportmedel, om kontroll på omlastningsplats eller bestämmelse- ort, om färdjournal, om utbild- ning av personal eller om infor- mation och arbetsordning i enlighet med bestämmelserna i förordning (EG) nr 1/2005, som inte omfat- tas av 10 kap. 3 §, 2.brister i fråga om kontroll av bedövning, om standardrutiner, om kompetensnivå och kompetensbevis för personer som utför avlivning av djur och därmed sammanhäng- ande verksamhet, om krav på bruksanvisningar, om användning av fixerings- och bedövningsutrust- ning, om import från tredje länder, om slakteriers utformning, kon- struktion av utrustning, övervak- ningsförfaranden och krav på djur- skyddsansvarig eller om nödavliv- ning i enlighet med bestämmelserna i förordning (EG) nr 1099/2009, som inte omfattas av 10 kap. 3 §, 3.bryter mot artikel 18.1 c och d samt artikel 18.2 i förordning (EG) nr 1223/2009, 4.inte uppfyller villkor för eller förbud mot försäljning eller annan överlåtelse av djur, 5.inte uppfyller villkor om täv- ling eller offentlig förevisning av djur, 6.använder tekniska system och ny teknisk utrustning för djurhåll- ning utan att de har godkänts från djurskydds- och djurhälsosynpunkt, 7.föder upp, förvarar, tillhanda- håller eller använder försöksdjur och som brister i fråga om märk- ning av djur, brister i att upprätta instruktioner för sådan verksam- het, brister i att föra journal och lämna upplysningar om verksam- heten och djuren eller brister i fråga om utformningen av djurförsöks- anläggningen eller andra förvar- ingsutrymmen, eller 8.brister i fråga om utbildning och kompetens för den som fångar in viltlevande försöksdjur samt me- toder för sådant infångande. Avgiftens storlek ska framgå av regeringens föreskrifter. Avgiften ska uppgå till och högst . När regeringen meddelar föreskrifter om avgiftens storlek ska hänsyn tas till hur allvarlig överträdelsen är och till betydelsen av den bestämmelse som överträdelsen avser. Sanktionsavgift ska inte tas ut om det är oskäligt. Vid denna pröv- ning ska det särskilt beaktas 1.om överträdelsen berott på sjukdom som medfört att den av- giftsskyldige inte förmått att på egen hand göra det som han eller hon varit skyldig att göra och inte heller förmått att uppdra åt någon annan att göra det, 2.om överträdelsen annars be- rott på en omständighet som den avgiftsskyldige varken kunnat för- utse eller borde ha förutsett och inte heller kunnat påverka, 3.vad den avgiftsskyldige gjort för att undvika överträdelsen, eller 4.om överträdelsen är utan på- fallande betydelse med hänsyn till det intresse som bestämmelsen är avsedd att skydda. 6 d § Kontrollmyndigheterna beslutar Innan kontrollmyndigheten be- slutar om sanktionsavgift ska den som anspråket riktas mot ges till- fälle att yttra sig. Sanktionsavgift får inte beslu- tas, om den som avgiften ska tas ut av inte har fått tillfälle att yttra sig från den dag då över- trädelsen ägde rum. Det får inte dömas till ansvar eller beslutas om sanktionsavgift enligt denna lag för en gärning som omfattas av ett föreläggande om vite, om gärningen ligger till grund för en ansökan om utdöm- ande av vitet.Sanktionsavgifter och straff7 a §Det får inte dömas till ansvar enligt 4 eller 5 § om gärningen kan leda till en sanktionsavgift enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 6 a §.33 Ett beslut om sanktionsavgift får verkställas enligt utsöknings- balken när det har fått laga kraft. Sanktionsavgiften ska tillfalla staten. En beslutad sanktionsavgift fal- ler bort till den del beslutet inte har verkställts från det att beslutet fått laga kraft. Bestämmelserna i 6 a–h §§, tillämpas inte i fråga om djur som används inom Försvarsmakten. Det får inte dömas till ansvar enligt denna lag för en gärning som omfattas av ett föreläggande om vite, om gärningen ligger till grund för en ansökan om utdöm- ande av vitet. Detta gäller dock inte beslut om sanktionsavgift. Regeringen får meddela före- skrifter om i vilka fall ett beslut enligt denna lag, enligt föreskrif- ter som har meddelats med stöd av lagen eller enligt de EU-be- stämmelser som lagen komplet- terar ska gälla även om det överklagas. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för överträdelser som har skett före ikraftträdandet. 3.Djurförbud enligt 9 kap. 1 § får, i de fall förhållandena som ligger till grund för beslutet har inträffat före ikraftträdandet, beslu- tas endast om förutsättningarna för djurförbud enligt paragrafens tidigare lydelse är uppfyllda. 2Utredningens uppdrag och arbete Regeringen beslutade att ge en särskild utredare iuppdrag att se över straffbestämmelserna i djurskyddslagen (2018:1192) och bestämmelse om djurplågeri. Syftet med upp- draget är dels att få till stånd lämpliga och proportionerliga straff- skalor vid brott mot djur, dels att överväga om andra sanktioner än straffrättsliga påföljder kan vara ett mer effektivt sätt att upprätthålla regelverket vid mindre allvarliga överträdelser av djurskyddsbestäm- melserna. I uppdraget ingår bl.a. överväga om straffskalan för djur- plågeri bör skärpas, analysera om det är lämpligt och möjligt att avkriminalisera överträdelser av vissa djurskyddsbestämmelser i för- ordning, myndighetsföreskrifter och EU-förordningar samt överväga om dessa överträdelser i stället bör sanktioneras med sanktionsavgif- ter eller enbart vitesförelägganden. Uppdraget omfattar också att överväga om kontrollmyndigheter- nas skyldighet att anmäla överträdelser till eller bör förtydligas samt om en dom eller ett strafföreläggande om företagsbot bör kunna leda till ett djurförbud. En fullständig uppdragsbeskrivning finns i regeringens direktiv, som bifogas som bilaga 1 till betänkandet. Vårt arbete har bedrivits på sedvanligt sätt med regelbundna sam- manträden med förordnade experter. har vi hållit sammanlagt nio protokollförda sammanträden, varav ett två- dagars slutsammanträde i internatform. Utredningens uppdrag och arbete möten har täta underhandskontakter skett mellan den särskilde ut- redaren, sekretariatet samt utredningens experter. Vi ska enligt direktiven i den utsträckning det behövs samråda med och inhämta upplysningar från berörda myndigheter och orga- nisationer. Vi har under utredningsarbetet träffat lantbruksuniversi- tets vetenskapliga råd för djurskydd genom att delta vid ett av rådets möten . Vi har vidare samrått med länsstyrelserna genom att det s.k. 28-nätverket1 och har deltagit vid två möten som detta nätverk har haft . Vi har haft ett möte med Livsmedels- verket. Vi har samrått med , , samt genom respek- tive myndighets expert i utredningen. Vidare har vi sammanträffat med sekretariatet i (N 2018:02).2 Vi har anordnat två stycken hearingar till vilka representanter för utvalda branschorganisationer inom djurnäringen respektive utvalda djurskyddsorganisationer var inbjudna. Från branschnäringen del- tog representanter från följande organisationer: Familjejordbruk- arnas , , , Grisföretagare, och Nötköttsproducenter. Även Lammköttsproducenter, pälsdjursproducenter, fågel, samt Svenska Ägg var inbjudna till hearingen. Vid hearingen för djur- skyddsorganisationer deltog representanter från följande organisa- tioner: Djurens Rätt, Djurens Vänners , Djurskyddet , Se Sambandet, , , Veterinär och . Syftet med hearingarna har varit att in- hämta synpunkter från olika aktörer angående de frågor som väcks av våra direktiv. 1Mellan länsstyrelserna finns det officiella chefsnätverk inom olika verksamhetsområden som bl.a. syftar till att samordna och likrikta bedömningar och arbetssätt och utbyta erfarenheter. Nätverket för djurskydd, livsmedel och veterinära frågor, även kallat 28-nätverket, är ett av dessa nätverk. I 28-nätverket ingår chefer eller i vissa fall av länsråd utsedd representant för de områden som rör livsmedelskedjan inklusive djurskydd och veterinär verksamhet. Inom nät- verket finns en referensgrupp för övergripande strategiska frågor samt fem referensgrupper som arbetar med de olika sakområdena kontroll av livsmedel och foder i primärproduktionen, djurskydd, smittskydd och animaliska biprodukter (ABP), veterinära frågor (djurhälsoperso- nal och läkemedel) samt lag om tillsyn över hundar och katter. 2Direktiv för utredningen, se dir. 2018:37 och dir. 2019:90. Utredningens uppdrag och arbete Vi har också haft möte med , jur.kand. och för- fattare till bl.a. boken brottsoffer samt med , jur.kand. verksam vid och författare till bl.a. boken . Vi har haft kontakt med i anledning av upprättan- det av konsekvensanalysen. Som en del av vårt uppdrag att analysera om straffbestämmelserna för djurplågeribrottet är proportionerliga har vi gjort en genomgång av domstolspraxis i fråga om domar gällande djurplågeri där straff- värdet för brottet har bedömts ligga på fängelsenivå. Vi har också gått igenom praxis i fråga om fall där straffvärdet har bedömts mot- svara dagsböter. Praxisgenomgångarna redovisas i bilaga 2–3 till be- tänkandet. Vi har också gjort en jämförelse med lagstiftningen i andra nor- diska länder genom undersökning av lagstiftning och i förekommande fall förarbeten samt övrig information från officiella webbplatser. Skriftliga frågor har också ställts till företrädare för de departement i respektive land som ansvarar för aktuella frågor. Skrivelserna har besvarats av tjänstemän på departementen. Betänkandet innehåller 14 numrerade kapitel. I kapitel 1 redovisas våra författningsförslag. Därefter behandlas i detta kapitel vårt uppdrag och arbete.