sou · H8B338 · 2020-06-29 00:00:00 — Inom området miljöskydd finns 37 unionsrättsakter i form av direktiv och förordningar uppräknade i visselblåsardirektivets bilaga. Området miljöskydd är stort och sträcker sig över en mängd olika områden, såsom klimat, avfallshantering, havs-, luft- och bullerföroreningar och skydd av den biologiska mångfalden. Externa rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning området miljöskydd har genomförts eller kompletterats i svensk rätt genom en mängd lagar och andra föreskrifter, bl.a. genom . Tillsynsansvaret på området för miljöskydd är i fördelat på flera statliga myndigheter. Inom området utövar dessutom kom- munerna ett tillsynsansvar. Det innebär att flera olika myndigheter skulle kunna vara tänkbara som behöriga myndigheter. Vi kan konstatera att området miljöskydd i direktivets bilaga är uppdelat i åtta undergrupper. Vi har redogjort för att det som utgångs- punkt bör utses endast en behörig myndighet för ett helt område. Vi gör dock bedömningen att det är lämpligt att vid utseende av be- höriga myndigheter inom området miljöskydd i stället utgå från dessa åtta undergrupper. är förvaltningsmyndighet på miljöområdet i frågor om klimat och luft, mark, biologisk mångfald, förorenade områden, kretslopp och avfall, miljöövervakning samt miljöforsk- ning. ska vara pådrivande, stödjande och samlande vid genomförandet av miljöpolitiken. ska dess- utom inom sitt ansvarsområde särskilt ansvara för central tillsyns- vägledning och samverka med länsstyrelserna för att åstadkomma ett effektivt tillsynsarbete. bedöms vidare ha de resur- ser som krävs för att inrätta och hantera de externa rapporterings- kanaler och förfaranden som direktivet kräver. Havs- och vattenmyndigheten är förvaltningsmyndighet på miljö- området för frågor om bevarande, restaurering och hållbart nytt- jande av sjöar, vattendrag och hav. Havs- och vattenmyndigheten ska särskilt ansvara för den centrala tillsynsvägledningen under miljö- balken och samverka med länsstyrelserna för att åstadkomma ett effektivt tillsynsarbete. Havs- och vattenmyndigheten bedöms vidare ha de resurser som krävs för att inrätta och hantera de externa rap- porteringskanaler och förfaranden som direktivet kräver. Kemikalieinspektionen utövar tillsyn över importörer och till- verkare av kemiska produkter, bekämpningsmedel och varor samt gör inspektioner. Myndigheten ger också tillsynsvägledning till kom- muner och länsstyrelser och har redan ansvar för uppgifter med koppling till de regler om kemikalier som föreskrivs i Europaparla- mentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 av om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach). Kemikalieinspektionen bedöms ha de resurser Externa rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning som krävs för att inrätta och hantera de externa rapporteringskanaler och förfaranden som direktivet kräver. har till uppgift att bl.a. utöva kontroll av eko- logisk produktion i fråga om livsmedel och har ett ansvar för tillsynen enligt de regler om ekologisk produktion som före- skrivs i och rådets förordning (EU) 2018/848 av om ekologisk produktion och märkning av eko- logiska produkter och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 834/2007. bedöms ha de resurser som krävs för att inrätta och hantera de externa rapporteringskanaler och förfa- randen som direktivet kräver. Det kan noteras att vi även föreslår att utses som behörig myndighet för ett annat om- råde. Vi anser mot denna bakgrund att det är lämpligt att Naturvårds- verket, Havs- och vattenmyndigheten, Kemikalieinspektionen och utses som behöriga myndigheter inom området miljöskydd enligt följande uppdelning. –Området miljöskydd såvitt avser varje straffbar gärning mot skyddet för miljön, samt överträdelser av den lagstiftning som anges i bilagorna till direktiv /99/EG: . –Området miljöskydd såvitt avser miljö och klimat: Naturvårds- verket. –Området miljöskydd såvitt avser hållbar utveckling och avfalls- hantering: . –Området miljöskydd såvitt avser havs-, luft- och bullerföroreningar: . –Området miljöskydd såvitt avser skydd och förvaltning av vatten och mark: Havs- och vattenmyndigheten. –Området miljöskydd såvitt avser skydd av naturen och den bio- logiska mångfalden: Havs- och vattenmyndigheten. –Området miljöskydd såvitt avser kemikalier: Kemikalieinspek- tionen. –Området miljöskydd såvitt avser organiska produkter: Livsmedels- verket. Externa rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning Området strålskydd och kärnsäkerhet Inom området strålskydd och kärnsäkerhet finns sju unionsrättsakter i form av direktiv och förordningar uppräknade i visselblåsardirek- tivets bilaga. Dessa har genomförts eller kompletterats i svensk rätt bl.a. genom lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet och strål- skyddslagen (2018:396). är i den centrala tillsynsmyndigheten på området och har ansvar för tillsynen gällande flera lagar som genomför eller kompletterar unionsrättsakter som omfattas av visselblåsardirektivet. Myndigheten bedöms också ha de resurser som krävs för att inrätta och hantera de externa rapporteringskanaler och förfaranden som direktivet kräver. Vi anser därför att det är lämpligt att utses till behörig myndighet med ansvar för området strålskydd och kärnsäkerhet. Området livsmedels- och fodersäkerhet samt djurs hälsa och välbefinnande Inom området livsmedels- och fodersäkerhet samt djurs hälsa och välbefinnande finns nio unionsrättsakter i form av direktiv och för- ordningar uppräknade i visselblåsardirektivets bilaga. Dessa har genomförts eller kompletterats i svensk rätt bl.a. genom livsmedels- lagen (2006:804) och djurskyddslagen (2018:1192). Tillsynsansvaret är fördelat på flera myndigheter, såsom , Jord- bruksverket, länsstyrelserna och Försvarsinspektören för hälsa och miljö. Även kommunerna har ett tillsynsansvar. Vi kan konstatera att området livsmedels- och fodersäkerhet samt djurs hälsa och välbefinnande i direktivets bilaga är uppdelat i fyra undergrupper. Vi gör bedömningen att det är lämpligt att vid utse- ende av behöriga myndigheter utgå från dessa fyra undergrupper för att så långt som möjligt tillgodose principen om att i den mån det är lämpligt och möjligt bör endast en behörig myndighet utses för ett område. har, som redan konstaterats, ett tillsynsansvar och får anses vara den centrala tillsynsmyndigheten såvitt avser livs- medelslagstiftningen. har ansvar för till- synen gällande flera lagar som genomför eller kompletterar unions- rättsakter som omfattas av visselblåsardirektivet. Externa rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning bedöms dessutom ha de resurser som krävs för att inrätta och han- tera de externa rapporteringskanaler och förfaranden som direktivet kräver. har också, som redan konstaterats, ett tillsyns- ansvar och får anses vara den centrala tillsynsmyndigheten såvitt avser regler som rör djurskydd. har ansvar för tillsynen gällande flera lagar som genomför eller komplet- terar unionsrättsakter som omfattas av visselblåsardirektivet. Jord- bruksverket bedöms dessutom ha de resurser som krävs för att inrätta och hantera de externa rapporteringskanaler och förfaranden som direktivet kräver. Vi anser mot denna bakgrund att det är lämpligt att Livsmedels- verket och utses som behöriga myndigheter inom området enligt följande uppdelning. –Området livsmedels- och fodersäkerhet samt djurs hälsa och väl- befinnande, såvitt avser livsmedels- och foderlagstiftning: Livs- medelsverket –Området livsmedels- och fodersäkerhet samt djurs hälsa och väl- befinnande, såvitt avser djurhälsa: –Området livsmedels- och fodersäkerhet samt djurs hälsa och väl- befinnande, såvitt avser offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet för att säkerställa tillämpningen av livsmedels- och foderlagstiftningen: –Området livsmedels- och fodersäkerhet samt djurs hälsa och väl- befinnande, såvitt avser regler och standarder för djurskydd samt djurs hälsa och välbefinnande: Inom området folkhälsa finns tolv unionsrättsakter i form av direk- tiv och förordningar uppräknade i visselblåsardirektivets bilaga. Dessa har genomförts eller kompletterats i svensk rätt genom flera lagar, bl.a. lagen (2006:496) om blodsäkerhet, lagen (2008:286) om kvali- tets- och säkerhetsnormer vid hantering av mänskliga vävnader och celler, lagen (1993:584) om medicintekniska produkter och lagen (2013:513) om ersättning för kostnader till följd av vård i ett annat land inom EES. Det finns flera tillsynsmyndigheter inom området, Externa rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning såsom , , , och . , som ansvarar för tillsyn över hälso- och sjukvård, hälso- och sjukvårdspersonal, socialtjänst och verksamhet enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) samt för viss tillstånds- prövning, skulle kunna utses som en behörig myndighet. Det är som ansvarar för de delar inom området folkhälsa som omfattar flest arbetstagare. Vi kan konstatera att området folkhälsa i direktivets bilaga är upp- delat i fyra undergrupper. Unionsrättsakterna inom dessa under- grupper rör mycket specifika frågor och således inte området folk- hälsa i vid mening. Att ansvarar för de delar inom folkhälsa som omfattar flest arbetstagare bör därför inte tillmätas avgörande bety- delse vid utseende av behöriga myndigheter. Vi gör bedömningen att det i stället är lämpligt att vid utseende av behöriga myndigheter utgå från dessa fyra undergrupper för att så långt som möjligt tillgodose principen om att – i den mån det är lämpligt och möjligt – det endast bör utses en behörig myndighet för ett område. Inom området folkhälsa, såvitt avser åtgärder för att fastställa höga kvalitets- och säkerhetsstandarder i fråga om organ och ämnen av mänskligt ursprung, finns tre unionsrättsakter. Inom området folk- hälsa, såvitt avser åtgärder för att fastställa höga kvalitets- och säker- hetsstandarder för läkemedel och medicintekniska produkter, finns sju unionsrättsakter. Tillsynsansvaret inom området är uppdelat på flera myndigheter men får anses vara den mest centrala tillsynsmyndigheten och har ansvar för tillsynen gällande flera lagar som genomför eller kompletterar unionsrätts- akter som omfattas av visselblåsardirektivet. Myndigheten bedöms dessutom ha de resurser som krävs för att inrätta och hantera de externa rapporteringskanaler och förfaranden som direktivet kräver. Inom området folkhälsa såvitt avser patienträttigheter finns en unionsrättsakt, och rådets direktiv /24/EU av om tillämpningen av patienträttigheter vid gräns- överskridande hälso- och sjukvård. Direktivet har genomförts i svensk rätt genom lagen (2013:513) om ersättning för kostnader till följd av vård i ett annat land inom EES. har ansvar för flera frågor enligt den lagen och bedöms dessutom ha de resurser som krävs för att inrätta och hantera de externa rapporteringskanaler och förfaranden som direktivet kräver. Externa rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning Inom området folkhälsa såvitt avser tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror och relaterade produkter finns en unionsrättsakt, och rådets direktiv /40/EU av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror och relaterade produkter och om upphävande av direk- tiv 2001/37/EG. Direktivet är genomfört i svensk rätt genom lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter. Tillsynsansvaret enligt lagen är uppdelat på flera myndigheter inklusive kommuner, men det är som ansvarar för tillsynsvägled- ning. utövar dessutom tillsyn över att lagen och anslutande föreskrifter följs när det gäller t.ex. produktkrav, rap- porteringsskyldighet, hälsovarningar och produktpresentation. Folk- hälsomyndigheten bedöms ha de resurser som krävs för att inrätta och hantera de externa rapporteringskanaler och förfaranden som direktivet kräver. Vi anser mot denna bakgrund att det är lämpligt att Läkemedels- verket, och utses som be- höriga myndigheter inom området folkhälsa enligt följande uppdel- ning. –Området folkhälsa såvitt avser åtgärder för att fastställa höga kvali- tets- och säkerhetsstandarder i fråga om organ och ämnen av mänsk- ligt ursprung: –Området folkhälsa såvitt avser åtgärder för att fastställa höga kvalitets- och säkerhetsstandarder för läkemedel och medicin- tekniska produkter: –Området folkhälsa såvitt avser patienträttigheter: Försäkrings- kassan –Området folkhälsa såvitt avser tillverkning, presentation och för- säljning av tobaksvaror och relaterade produkter: Folkhälso- myndigheten Inom området konsumentskydd finns nio direktiv uppräknade i visselblåsardirektivets bilaga. Dessa har genomförts i svensk rätt ge- nom flera lagar, bl.a. marknadsföringslagen (2008:486) och konsu- Externa rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning mentkreditlagen (2010:1846). är i den centrala tillsynsmyndigheten på området och har ansvar för tillsynen gällande flera lagar som genomför eller kompletterar unionsrättsakter som omfattas av visselblåsardirektivet. Myndigheten bedöms ha de resurser som krävs för att inrätta och hantera de ex- terna rapporteringskanaler och förfaranden som direktivet kräver. Vi anser därför att det är lämpligt att utses till be- hörig myndighet med ansvar för området konsumentskydd. Området skydd av privatlivet och personuppgifter samt säkerhet i nätverks- och informationssystem Inom området skydd av privatlivet och personuppgifter samt säker- het i nätverks- och informationssystem finns tre unionsrättsakter i form av direktiv och förordningar uppräknade i visselblåsardirektivets bilaga. Dessa har genomförts eller kompletterats i svensk rätt genom flera lagar, bl.a. dataskyddslagen. Datainspektionen är i den centrala tillsynsmyndigheten på området och har ansvar för tillsynen gällande de lagar som genomför eller kompletterar unionsrättsakter som omfattas av visselblåsardirektivet. Myndigheten bedöms också ha de resurser som krävs för att inrätta och hantera de externa rapporteringskanaler och förfaranden som direktivet kräver. Vi anser därför att det är lämpligt att Datainspektionen utses till behörig myndighet med ansvar för området skydd av privatlivet och personuppgifter samt säkerhet i nätverks- och informationssystem. Området EU:s finansiella intressen Enligt artikel 2.1 b i visselblåsardirektivet ska även överträdelser som riktar sig mot EU:s finansiella intressen som avses i artikel 325 i EUF-fördraget, som närmare anges i relevanta unionsåtgärder, om- fattas av direktivets tillämpningsområde. EU:s finansiella intressen består av en inkomstsida (EU:s egna medel) och en utgiftssida. Till inkomstsidan hör dels tullavgifter för handel med tredje land, dels en mervärdesskattebaserad avgift. Tullavgifterna tas ut av medlems- länderna när varor importeras från tredje land, av vilka merparten sedan överförs till EU. Den mervärdesskattebaserade avgiften utgörs av en andel av respektive medlemsstats mervärdesskattebas baserat Externa rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning på en statistisk beräkning. Till utgiftssidan hör stöd och bistånd som administreras direkt av EU eller för EU:s räkning, t.ex. jordbruks- eller strukturfonderna, men också unionens utgifter för upphand- lingar och löner till anställda vid unionens institutioner. av EU:s utgifter hanteras av medlemsstaterna. Till EU:s finansiella intressen torde mervärdesskatteregler och punktskatter räknas (jfr , C-617/10, EU:C:2013:105 och Taricco, C-05/14, EU:C:2015:555). Som exempel på direktiv som antagits i syfte att stärka skyddet mot brott som påverkar EU:s finansiella intressen kan nämnas Europa- parlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/1371 av om bekämpande genom straffrättsliga bestämmelser av bedrägeri som riktar sig mot unionens finansiella intressen (SEFI-direktivet). Åtskilliga lagstiftningsåtgärder har genomförts i svensk rätt som stärker skyddet mot brott som påverkar EU:s finansiella intressen. Som exempel kan nämnas införande av brottet subventionsmissbruk samt att försök, förberedelse och stämpling till grovt häleri och grovt penninghäleri kriminaliserats. Vi bedömer att skyddet för EU:s finansiella intressen kan sägas utgöras av tre delar, dels straffrättsliga bestämmelser om bedrägerier, dels skattebestämmelser som rör mervärdesskatt, punktskatt och tull, dels regelverken om statligt stöd. Det bör enligt oss utses olika be- höriga myndigheter för dessa tre delområden. Vad gäller arbetet med att skydda EU:s finansiella intressen, såvitt avser bedrägerier kan det konstateras att Europeiska byrån för bedrägeribekämpning, , har i uppdrag att skydda EU:s finans- iella intressen, t.ex. genom utredningar av bedrägerier, korruption och annan olaglig verksamhet som riktas mot unionens finansiella intressen. är av regeringen utsedd att vara sambandscentral (kontaktpunkt) för bedrägeribekämpning i frågor som rör . är dessutom behörig myndig- het vid Olafs kontroller och inspektioner på plats om inte någon annan myndighet har utsetts. Vi bedömer dessutom att Ekobrotts- myndigheten har de resurser som krävs för att inrätta och hantera de externa rapporteringskanaler och förfaranden som direktivet kräver. Mot denna bakgrund gör vi bedömningen att det är lämpligt att utse som behörig myndighet med ansvar för om- rådet EU:s finansiella intressen, såvitt avser bedrägeribekämpning. Externa rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning Vad gäller arbetet med att skydda EU:s finansiella intressen, såvitt avser skatteområdet, framstår som en mer lämp- lig behörig myndighet. Vi bedömer dessutom att har de resurser som krävs för att inrätta och hantera de externa rapporter- ingskanaler och förfaranden som direktivet kräver. Mot denna bak- grund gör vi bedömningen att det är lämpligt att utse som behörig myndighet med ansvar för området EU:s finansiella intressen, såvitt avser skatteområdet. Vad gäller arbetet med att skydda EU:s finansiella intressen, så- vitt avser regelverken om statligt stöd kan det konstateras att kom- missionen har en särställning beträffande statligt stöd. Det framhålls i skäl 65 att utseende av behöriga myndigheter och inrättande av externa rapporteringskanaler beträffande området statligt stöd inte bör påverka medlemsstaternas eller kommissionens befogenheter när det gäller tillsyn på området statligt stöd. Det bör inte heller påverka kommissionens exklusiva befogenhet när det gäller att förklara stat- liga stödåtgärders förenlighet, särskilt i enlighet med artikel 107.3 i EUF-fördraget. Det är således endast kommissionen som kan god- känna statsstöd. Kommissionen kontrollerar även att medlemsstaterna följer regelverket. Alla myndigheter och beslutande församlingar är skyldiga att följa men det är bara regeringen som, via Närings- departementets enhet för marknad och konkurrens, kan anmäla stöd till kommissionen för godkännande eller besked om att ett grupp- undantag kan tillämpas. Alla kontakter i övrigt med kommissionen i enskilda statsstödsärenden sker genom och konkurrens. nad och konkurrens framstår mot denna bakgrund som lämplig att hantera även nu aktuella frågor. Vi bedömer dock att som behörig myndighet endast bör utses en myndighet som sådan och inte en särskild enhet inom en myndighet. Mot denna bakgrund gör vi be- dömningen att det är lämpligt att utse som behörig myndighet med ansvar för området EU:s finansiella intressen, såvitt avser statsstödsområdet. Vi anser sammanfattningsvis att det är lämpligt att Ekobrotts- myndigheten, och utses som behöriga myndigheter inom området EU:s finansiella intressen enligt följande uppdelning. Externa rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning –området EU:s finansiella intressen, såvitt avser bedrägeribekämp- ning: –området EU:s finansiella intressen, såvitt avser skatteområdet: –området EU:s finansiella intressen, såvitt avser statsstödsområdet: Området den inre marknaden, såvitt avser konkurrensområdet Enligt artikel 2.1 c i visselblåsardirektivet ska överträdelser som rör den inre marknaden som avses i artikel 26.2 i EUF-fördraget, in- begripet överträdelser av , omfattas av direk- tivets tillämpningsområde. Skäl 65 ger viss ledning rörande vilka myndigheter som bör utses i förhållande till konkurrensreglerna. Där anges att när det gäller över- trädelser av artiklarna 101 och 102 i EUF-fördraget bör medlems- staterna som behöriga myndigheter utse de behöriga myndigheter som avses i artikel 35 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 utan att detta påverkar kommissionens befogenheter på detta område. har utsett myndigheter som behöriga myndigheter i den mening som avses i artikel 35 i den nu nämnda förordningen genom förordningen (2004:411) om konkurrensmyndigheter enligt rådets förordning (EG) nr 1/2003. De som utsetts är , och . bedöms ha de resurser som krävs för att in- rätta och hantera de externa rapporteringskanaler och förfaranden som direktivet kräver. Det kan vidare noteras att vi föreslår att Kon- kurrensverket utses som behörig myndighet även för ett annat område. Vi bedömer mot denna bakgrund att det är lämpligt att Konkurrens- verket utses som behörig myndighet med ansvar för området den inre marknaden, såvitt avser konkurrensområdet. Externa rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning Området den inre marknaden, såvitt avser statsstödsområdet Enligt artikel 2.1 c i visselblåsardirektivet ska även överträdelser som rör den inre marknaden som avses i artikel 26.2 i EUF-fördraget, inbegripet överträdelser av om statligt stöd, omfattas av direktivets tillämpningsområde. Vi har redan konstaterat att kommissionen har en särställning vad gäller regelverket om statligt stöd. Vi har även konstaterat att det endast är regeringen som, via nad och konkurrens, kan anmäla stöd till kommissionen för god- kännande eller besked om att ett gruppundantag kan tillämpas. Alla kontakter i övrigt med kommissionen i enskilda statsstödsärenden sker dessutom genom och konkurrens. och kon- kurrens framstår mot denna bakgrund som lämplig att hantera även nu aktuella frågor. Som redan framgått bedömer vi dock att som behörig myndighet endast bör utses en myndighet som sådan och inte en särskild enhet inom en myndighet. Mot denna bakgrund gör vibedömningen att det är lämpligt att utse som behörig myndighet med ansvar för området den inre marknaden, såvitt avser statsstödsområdet. Området den inre marknaden, såvitt avser bolagsskatteområdet Enligt artikel 2.1 c i visselblåsardirektivet ska även överträdelser rörande den inre marknaden, som avses i artikel 26.2 i EUF-för- draget, såvitt avser bolagsskatteregler, omfattas av direktivets tillämp- ningsområde. I skäl 18 framhålls att överträdelser av lagstiftningen om bolags- skatt och arrangemang vars syfte är att få en skattefördel och att kringgå rättsliga skyldigheter, vilka motverkar målet eller syftet med tillämplig bolagsskattelagstiftning, inverkar negativt på den inre mark- nadens funktion. Sådana överträdelser och arrangemang kan ge upp- hov till orättvis skattekonkurrens och omfattande skatteflykt, vilket snedvrider konkurrensen mellan företag och resulterar i förlorade skatteintäkter för både medlemsstaterna och unionens budget som helhet. En central del handlar således om att förhindra skatteflykt. Med skatteflykt avses vanligtvis förfaranden där en skattskyldig genomför en eller flera transaktioner främst i syfte att uppnå eller Externa rapporteringskanaler och förfaranden för rapportering och uppföljning undvika en beskattningseffekt, t.ex. att yrka avdrag för konstlade förluster. I de fall förfarandet strider mot syftet med de aktuella skatte- bestämmelserna kan lagen (1995:575) mot skatteflykt tillämpas på förfarandet. Frågor om tillämpning av lagen prövas av förvaltnings- rätten efter framställning av .