sou · H8B363d3 · 2020-11-12 00:00:00 — Har barnet nått en sådan ålder och mog- nad att dess vilja bör beaktas, får verkställighet inte ske mot barnets vilja utom då rätten finner det nödvändigt av hänsyn till barnets bästa. Rätten ska vägra verkställighet, om det är uppenbart att verkställig- heten är oförenlig med barnets bästa. Av förarbetena framgår att barnets bästa alltid ska finnas med som en utgångspunkt för bedömningen. Det finns inte några andra intressen som kan gå före barnets bästa, men prövningen i verkstäl- lighetsförfarandet måste göras med tillämpning även av de mer pre- ciserade bestämmelserna som finns i 21 kap. FB. Hänsyn ska också tas till barnets vilja. Hovrätten över och , dom i mål ÖÄ 2444-17, som avser en nära flickas tydliga vilja. Vår rättsfallsstudie indikerar att rekvisitet i 21 kap. 5 § FB, att barnet nått en sådan ålder och mognad att dess vilja bör beaktas, ofta tolkas som att barnet ska ha nått en sådan ålder och mognad att dess vilja ska ges avgörande betydelse. En tolvårsgräns tycks ofta tillämpas. 54Lagen om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn 6 § lagen om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn Ett avgörande … får dock inte erkännas eller verkställas här i landet, om … avgörandet på grund av ändrade förhållanden uppenbarligen är förenligt med barnets bästa[.] 7 § första stycket lagen om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn Ett avgörande … får inte heller erkännas eller verkställas här i landet, om avgörandet är oförenligt med ett avgörande som har meddelats här i ett rättsligt förfarande som har påbörjats innan erkännande eller verk- ställighet begärdes och det är i överensstämmelse med barnets bästa att erkännande eller verkställighet vägras. Lagen om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. … I förarbetena till lagen (1989:14) om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn framgår att lagstiftningen bygger på en Europarådskonvention1 och en Haagkonvention2. Inför införlivandet gjordes en analys av om kon- ventionerna i tillräckligt hög grad beaktar vad som är barnets bästa. Det framgick att det var viktigt att skulle kunna använda sig av reservationen att vägra verkställighet med beaktande av barnets bästa.3 Bestämmelserna i 6 och 7 §§ tillämpas endast i förhållande till sta- ter som har tillträtt (1 §). I författningskommentaren till 6 § står det att det kan ha förflutit sedan bortförandet och barnet kan ha funnit sig till rätta och vant sig i sin nya miljö på ett sådant sätt att det skulle strida mot barnets bästa att återföra det till sin tidigare bostadsort. Eftersom det ska vara uppenbart ska någon prövning i sak av det främmande avgöran- det inte ske. Rätten ska beakta vad barnet själv har för uppfattning.4 Av kommentaren till 7 § framgår det inte något ytterligare än det som följer av lagtexten.5 54.2Barnets rätt att uttrycka sina åsikter 17 § lagen om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn Innan rätten avgör ett ärende om verkställighet av ett avgörande som avses i 5 § eller om överflyttning av barn enligt 11 § skall rätten in- hämta barnets mening, om det inte är omöjligt med hänsyn särskilt till barnets ålder och mognad. 1Den i dagtecknade konventionen om erkännande och verk- ställighet av avgöranden rörande vårdnad om barn samt om återställande av vård av barn. 2Den i dagtecknade konventionen om de civila aspekterna på inter- nationella bortföranden av barn. 1988/89:8 s. 17–19. 1988/89:8 s. 36. 1988/89:8 s. 37. SOU 2020:63 Lagen om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. … Se motsvarande rubrik under barnets bästa ovan. 17 § ska tillämpas både i förhållande till och Haagkonven- tionen (1 §). Av författningskommentaren till bestämmelsen framgår att barnets mening normalt framkommer genom någon av parterna i målet men att det ankommer på rätten att försöka inhämta barnets mening. Be- träffande innebörden hänvisas till en tidigare proposition om vård- nadstvister.6 Av den propositionen framgår att det ytterst är dom- stolens uppgift att utreda om barnet har några egna synpunkter på vårdnadsfrågan. Men det är viktigt att barnet inte tvingas att ta ställning, om barnet inte självt vill det. Å andra sidan ska barnet inte förhindras att säga sin mening. Barnet kan höras inför rätten men normalt bör det ske inom ramen för en vårdnadsutredning. Barnets egen vilja om det ska höras eller inte ska ha stor betydelse. Det får ankomma på domstolen att i det enskilda fallet bedöma om barnet ska vara med i en rättegång eller inte. Barn som är lär sällan ha nått en sådan mognad att de bör medverka i en rättegång.7 54.3Tolkning i den praktiska tillämpningen I rättsfallet NJA 2013 s. 1143 tillämpas visserligen inte några av de ovanstående bestämmelserna, men gör följande konstaterande. I vägransgrunderna till finns det ingen allmän bestämmelse om att hänsyn ska tas till barnets bästa. Enligt ska barnets bästa komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barn (artikel 3). I före- skrivs att konventionsstaterna därför ska vidta åtgärder för att be- kämpa olovligt bortförande och kvarhållande av barn i utlandet (arti- kel 11). Bakom och ligger alltså samma grundläggande synsätt, nämligen att ett olovlig bort- 1988/89:8 s. 46. 1981/82:168 s. 57 och 66. Lagen om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. … förande ska förhindras och att barnet snabbt ska återföras till sin hemmiljö. Vägransgrunderna i ger uttryck för den bedömning av barnets bästa som ska göras i situationer av detta slag. I rättsfallet NJA 2008 s. 963 som rörde återförande enligt hade ett barn sagt att han ville bli kvar i hos fadern. HD uttalade: ”Eftersom han bara är och det inte framkommit att han är mer mogen än vad som är normalt för åldern, bör hans vilja dock inte tilläggas avgörande betydelse (jfr NJA 1981 s. 753 och RÅ 2002 ref. 1)”. I rättsfallet RÅ 2002 ref. 1 uttalade att hänsyn normalt bör tas till en tolvårings vilja vid en prövning en- lig . Domstolen uttalade vidare att ett barns egen mening normalt bör inhämtas genom samtal mellan barnet och en av domstolen särskilt förordnad person. Upplysningar om barnets vilja kan även lämnas av parterna. Utgångspunkten för bedömningen bör vara att barnets vilja ska respekteras. medger emellertid inte att varje viljeyttring av ett barn kan få avgöra utgången. Det innebär att enbart det förhållandet att ett barn i den åldern säger sig föredra att stanna i det land i vilket det olov- ligen kvarhålls inte kan tillåtas hindra en överflyttning. Däremot bör barnets vilja tillmätas avgörande betydelse om viljeyttringen synes ut- göra ett självständigt och, i förhållande till barnets ålder, övervägt och välgrundat ställningstagande, t.ex. på så sätt att barnet som skäl för sin uppfattning redovisar svårigheter att anpassa sig till förhållandena i hemviststaten eller annars ger uttryck för att det har förstått och övervägt konsekvenserna av att bryta upp från sin invanda miljö och bosätta sig i ett annat land. Vår rättsfallsstudie omfattar sju avgöranden från med- delade mellan . Av det begränsade antalet rättsfall kan utläsas att hänsyn tas till viljan hos ett barn som är eller äldre men inte i någon större utsträckning till viljan hos ett yngre barn. I vissa avgöranden tycks gränsen vara binär. I 12 § i lagen finns det en vägransgrund för överflyttning av barn, om barnet motsätter sig överflyttning och har nått en sådan ålder och mognad att dess vilja bör beaktas. I ett avgörande från hov- SOU 2020:63 Lagen om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. … rätt ansåg hovrätten att en tioårings vilja att inte överflyttas inte skulle ges avgörande betydelse och därmed förelåg det inte hinder för över- flyttning.8 Enligt lagen om erkännande och verkställighet av utländska vårdnads- avgöranden m.m. och om överflyttning av barn får ett utländskt av- görande inte erkännas eller verkställas bl.a. om avgörandet på grund av ändrade förhållanden uppenbarligen är förenligt med barnets bästa. Av förarbetena framgår bl.a. att rätten ska beakta vad barnet har för uppfattning. Det ankommer på domstolen att i det enskilda fallet bedöma om ett barn ska vara med i en rättegång eller inte. Barn som är lär, enlig förarbetena, sällan ha nått en sådan mog- nad att de bör medverka i en rättegång. har uttalat att viljan hos en pojke som var och normalmogen inte borde tilläggas avgörande betydelse i målet. har uttalat att hänsyn normalt bör tas till en tolvårings vilja vid en prövning enlig . Av det begränsade antalet rättsfall som vår rättsfallsstudie omfattar kan utläsas att hänsyn tas till viljan hos ett barn som är eller äldre men inte i någon större utsträckning till viljan hos ett yngre barn. 8Svea hovrätt, beslut i mål ÖÄ 91-13. 1 kap. 10 § första stycket skollagen I all utbildning och annan verksamhet enligt denna lag som rör barn ska barnets bästa vara utgångspunkt. Med barn avses varje människa under . Av den allmänna motiveringen till 1 kap. 10 § skollagen (2010:800) framgår i huvudsak följande. Bestämmelsen infördes med grund i barn- konventionen. Barnets bästa förutsätter att en bedömning görs av vilka konsekvenser ett visst beslut eller en åtgärd får för det enskilda barnet eller för en grupp av barn. Vid en sådan bedömning, eller barn- konsekvensanalys, ska barnets bästa väga tungt i förhållande till andra avvägningar. Grundläggande för att bedöma barnets bästa är att in- hämta och beakta barnets åsikter. För att kunna bedöma barnets bästa krävs att ett barnperspektiv anläggs inför alla beslut eller åtgär- der som rör barn. Barnets bästa som utgångspunkt i all utbildning inne- bär att utbildningen ska vara utformad för att ge barnet bästa möjliga förutsättningar för hans eller hennes personliga utveckling. Det inne- bär också att det i utbildningen ska beaktas de övriga rättigheter som är relevanta i sammanhanget såsom varje barns rätt till inflytande och delaktighet, barnets rätt till respekt för sin personliga integritet och att barnet inte ska diskrimineras utan ges likvärdiga möjligheter till bästa möjliga utveckling utifrån barnets egna förutsättningar. Utbild- ningen ska således utformas i överensstämmelse med barnets rättig- heter så som de finns uttryckta i . Bestämmelsen om hänsyn till barnets bästa ska tillämpas i relation till relevanta be- stämmelser i skollagen, däribland bestämmelserna som rör åtgärder för att säkerställa trygghet och studiero i skolan och åtgärder kopp- lade till kvalitet och inflytande i skolan. Bestämmelsen träffar all verk- samhet enligt lagen och gäller alla barn, oavsett ålder, mognad eller andra förutsättningar.1 Av författningskommentaren till paragrafen framgår väsentligen föl- jande. Bestämmelsen avser all verksamhet enligt skollagen. Principen är väl förankrad i lagstiftning som rör barn men har tidigare inte kom- mit till tydligt uttryck i skollagen. Bestämmelsen har sin utgångspunkt i artikel 3 i . För att avgöra vad som är barnets bästa krävs att en bedömning görs av vilka konsekvenser ett beslut eller en åtgärd får för det enskilda barnet eller för en grupp barn. Barnets bästa behöver inte alltid vara utslagsgivande, men ska väga tungt. I de fall andra intressen tillåts väga tyngre krävs dock att den som beslutar eller vidtar någon annan åtgärd kan visa att en sammanvägning av rele- vanta intressen har gjorts i det enskilda fallet. Bestämmelsen ska både relateras till beslut eller åtgärder som rör det enskilda barnet och som är riktade mot grupper av barn eller elever. Det handlar bl.a. om bestäm- melser som reglerar stöd till elever såsom genomförande av utred- ningar och framtagande av åtgärdsprogram och bestämmelser som rör skolmiljön, såsom framtagande av ordningsregler och disciplinära åtgärder.2 55.2Barnets rätt att uttrycka sina åsikter 1 kap. 10 § andra stycket skollagen Barnets inställning ska så långt det är möjligt klarläggas i alla frågor som rör honom eller henne och tillmätas betydelse i förhållande till bar- nets ålder och mognad. 2009/10:165 s. 230 och 231. 2009/10:165 s. 638. Av den allmänna motiveringen till bestämmelsen framgår i huvudsak följande. Bestämmelsen infördes med grund i . Grundläggande för att kunna ta hänsyn till barnets bästa är att barnet får komma till tals och fritt uttrycka sina åsikter i alla frågor som rör honom eller henne. Denna rätt gäller oavsett barnets ålder eller mognad.3 Av författningskommentaren till paragrafen framgår väsentligen föl- jande. Bestämmelsen avser all verksamhet enligt skollagen. Principen är väl förankrad i lagstiftning som rör barn men har tidigare inte kom- mit till tydligt uttryck i skollagen. Bestämmelsen har sin utgångspunkt i artikel 12 i . För att barnet ska kunna utöva sin rätt att komma till tals måste han eller hon få information om vad frågan gäller på ett sätt som är begripligt för barnet. Situationer där barnets rätt att komma till tals särskilt bör beaktas är bland andra utarbetandet av individuella utvecklingsplaner, tillsynsbesök och del- tagande i utbildning med konfessionella inslag. I skollagen finns ytter- ligare bestämmelser om barnens och elevernas inflytande över ut- bildningen.4 55.3Tolkning i den praktiska tillämpningen I allmänna råd Systematiskt kvalitetsarbete – för skol- väsendet anges följande (s. 18 och 19.) Både FN:s konven- tion om barns rättigheter, skollagen och de olika läroplanerna lyfter fram barn och elevers rätt till inflytande och ansvar. Barnen ska ges möjlighet att delta i kvalitetsarbetet medan eleverna ska ges möjlig- het att medverka i arbetet. Graden av deltagande och medverkan beror på barnens och elevernas ålder och utvecklingsnivå. Förskole- chefen respektive rektorn behöver därför ta fram rutiner för hur personalen ska ta tillvara idéer och upplevelser som barnen och ele- verna på olika sätt uttrycker om utbildningen. 2009/10:165 s. 230 och 231. 2009/10:165 s. 638 och 639. om att barnen och eleverna ska ges goda förutsättningar att uttrycka sina åsikter i frågor som rör dem. När personalen utgår från barnens och elevernas förutsättningar, behov och intressen läggs grunden för deras inflytande. Barn och elever är viktiga resurser i arbetet med att planera, följa upp och utveckla verksamheten. Därmed ökar även möjligheten att få ett bra underlag till den gemensamma analysen av måluppfyllelsen och utvecklingsbehoven. Här understryks att bar- nets bästa enligt skollagen ska vara utgångspunkt för all verksamhet. Barnkonsekvensanalyser kan vara ett sätt att systematiskt identifiera att barnets bästa finns med i alla beslut. I utvecklingssamtalen finns goda möjligheter att ta tillvara de reflektioner och analyser barnen och eleverna själva gör eller som de uttrycker med hjälp av sina vård- nadshavare. I förskolan kan även ett sätt att ta reda på om barnen är delaktiga vara att iaktta hur de visar intresse, gensvar och motivation för det som personalen planerar och genomför. Andra sätt att få ele- vernas synpunkter på utbildningens kvalitet är att låta dem svara på frågor i enkäter, intervjuer eller via diskussioner i samband med forum för samråd, elevråd, klassråd, fritidsråd eller motsvarande. Den åter- koppling som sker mellan lärare och elever i samband med formativa bedömningar ger också värdefull information som i sin tur påverkar undervisningens kvalitet. Några direkta hänvisningar till förarbetena till skollagen framgår inte. I allmänna råd Måluppfyllelse i förskolan anges följande (s. 16). Huvudmannen bör ha rutiner för hur barnets bästa utreds och hur barnets bästa beaktas i beslut som påverkar bar- nen i förskolan. Det kan t.ex. handla om förändring som gäller per- sonaltäthet eller barngruppens storlek. För att utreda vad som är barnets bästa och hur det kan beaktas i beslut som påverkar barnen i förskolan kan huvudmannen och förskolechefen göra en s.k. barn- konsekvensanalys. Syftet är att bedöma vilka konsekvenser ett beslut får för det enskilda barnet eller en grupp av barn. Barnkonsekvens- analysen är tänkt att vara en del av det ordinarie arbetet. Några direkta hänvisningar till förarbetena till skollagen framgår inte. I några avgöranden från nämns att hänsyn tagits till barnets bästa, t.ex. i beslut , dnr 2014:540. Någon närmre bild av hur bedömningen gjorts ges emellertid inte. Vår rättsfallsstudie omfattar avgöranden från förvaltningsrätterna och något avgörande från kammarrätt meddelade mellan . Det framstår som ovanligt att domstolar i mål om skollagen hänvisar till bestämmelserna om barnets bästa och rätt att komma till tals. I några mål om laglighetsbesvär har För- valtningsrätten i uttalat att huruvida ett beslut står i strid med principen om barnets bästa eller barnets rätt att komma till tals är en fråga av lämplighetskaraktär och kan inte prövas inom ramen för lag- lighetsbesvär. Se t.ex. avgörande i mål 1639-17 i vilket klagandena hade anfört att kommunen inte hade gjort en analys över vilka konsekvenser det fattade beslutet kan komma att innebära, eller på något annat sätt försökt klarlägga barnens och vårdnadshava- res inställning. Enligt skollagen ska barnets bästa vara utgångspunkt i all utbildning och annan verksamhet som rör barn. Barnets inställning ska så långt det är möjligt klarläggas i alla frågor som rör honom eller henne och tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Av förarbetena framgår att bestämmelserna infördes med grund i . För att avgöra vad som är barnets bästa krävs att en bedömning görs av vilka konsekvenser ett beslut eller en åtgärd får för det enskilda barnet eller för en grupp barn. Vid en sådan bedöm- ning, eller barnkonsekvensanalys, ska barnets bästa väga tungt i för- hållande till andra intressen. I de fall andra intressen tillåts väga tyngre krävs dock att den som beslutar eller vidtar någon annan åtgärd kan visa att en sammanvägning av relevanta intressen har gjorts i det en- skilda fallet. Grundläggande för att kunna ta hänsyn till barnets bästa är att barnet får komma till tals och fritt uttrycka sina åsikter i alla frågor som rör honom eller henne. Vi har i vår kartläggning tagit del av allmänna råd som tar upp barnets bästa och barnets delaktighet. I dessa råd förmedlas att barn- konsekvensanalyser bör göras och i det systematiska kvalitetsarbetet lyfts barns egna åsikter fram som en viktig del i en sådan analys. Någon direkt hänvisning till förarbetena till skollagen framgår inte. Av vår rättsfallsstudie framstår det som ovanligt att domstolar hän- visar till bestämmelserna om barnets bästa och rätt att komma till tals. 56Hälso- och sjukvårdslagen och patientlagen 5 kap. 6 § HSL När hälso- och sjukvård ges till barn ska barnets bästa särskilt beaktas. Av förarbetena till hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) framgår i huvudsak följande om barnets bästa. Det är en grundläggande prin- cip att barnets bästa särskilt ska beaktas när hälso- och sjukvård ges till barn. Enligt regeringen bör bestämmelsen om barnets bästa få samma lydelse som 1 kap. 8 § patientlagen (2014:821). Avsikten med bestämmelsen är att framhålla att hälso- och sjukvårdens aktörer inom alla delar av vårdkedjan, även vid rent organisatoriska beslut, ska göra en bedömning av vilka konsekvenser besluten har för barn och vad som behövs för att barn ska ges hälso- och sjukvård på ett sätt som är anpassat till barnet. I bedömningen ska vad som är barnets bästa beaktas. Vad som är barnets bästa måste avgöras i varje enskilt fall. Det resonemang som fördes i samband med att patientlagen infördes är relevant även i detta sammanhang.1 2016/17:43 s. 97 och 98. Hälso- och sjukvårdslagen och patientlagen Av författningskommentaren till bestämmelsen framgår i huvudsak följande. Vad som är barnets bästa måste avgöras utifrån förhållan- dena i varje enskilt fall. Bedömningen ska bygga på vetenskap och beprövad erfarenhet och ska, beroende på barnets ålder och mognad, utgå från underlag från vårdnadshavare och det som barnet själv ger uttryck för. I vissa fall kan det även vara relevant att inhämta underlag från andra personer som har kunskap om barnet. Så långt som möjligt bör såväl långsiktiga som kortsiktiga konsekvenser av att exempelvis ge eller avstå från att ge barnet viss vård eller behandling beaktas. Med barn avses personer under 18 år.2 1 kap. 8 § patientlagen När hälso- och sjukvård ges till barn ska barnets bästa särskilt beaktas. I propositionen till patientlagen görs en hänvisning till barnkon- ventionen och regeringens strategi för att stärka barnets rättigheter i . Vidare framgår i huvudsak följande om barnets bästa i pro- positionen. Regeringen anser att barnets bästa ska vara vägledande i de svåra ställningstaganden som behöver göras inom hälso- och sjuk- vårdens verksamheter. Bedömningen av barnets bästa är, enligt reger- ingen, en process med flera steg. Hälso- och sjukvårdspersonalen måste beakta vetenskap och beprövad erfarenhet samt, beroende på barnets ålder och mognad, inhämta underlag från vårdnadshavare. I relevanta sammanhang kan underlag även behöva inhämtas från andra yrkesper- soner som har kunskap om barnet, med de begränsningar som kan finnas på grund av sekretess och tystnadsplikt. Vidare behöver hälso- och sjukvårdspersonalen beakta det som barnet själv ger uttryck för i enlighet med artikel 12. Utgångspunkten i bar- nets bästa är respekten för barnets fulla människovärde och integri- tet. Vad som är barnets bästa måste således avgöras i varje enskilt 2016/17:43 s. 132 och 133. Hälso- och sjukvårdslagen och patientlagen Principen om barnets bästa får emellertid inte medföra att barns och vårdnadshavares åsikter och inställning till en vårdåtgärd åsido- sätts. Vid bedömningen av barnets bästa i det enskilda fallet bör i stället stor vikt läggas vid barnets, och även vårdnadshavarens, möjlighet till inflytande. Processen att komma fram till barnets bästa kräver ett aktivt övervägande i det enskilda fallet. Barnets liv och hälsa måste skyddas, men barnets integritet, rätt att uttrycka sin åsikt och rätt till inflytande måste även beaktas vid en bedömning av vad som är det enskilda barnets bästa i den aktuella situationen. Både hälso- och sjukvårdpersonal och vårdnadshavare bör ge barnet möjlighet att uttrycka sin inställning samt underlätta barnets delaktighet i hälso- och sjukvården. Vårdpersonalens arbete i denna del är komplext då man, beroende på barnets ålder och mognad, både ska beakta barnets behov och önskningar, samverka med barnets vårdnadshavare och ge barnet skydd i utsatta situationer. Principen om barnets bästa bör beaktas i den dagliga verksamheten när barn får vård och bör tjäna som en vägledning inom hälso- och sjukvårdsverksamheter i övrigt. Detta innebär att barn bör ges möjlighet att uttrycka sina åsikter även i dessa sammanhang.3 Av författningskommentaren till bestämmelsen i patientlagen fram- går i huvudsak följande. Vad som är barnets bästa måste avgöras ut- ifrån förhållandena i varje enskilt fall. Bedömningen ska bygga på vetenskap och beprövad erfarenhet och ska, beroende på barnets ålder och mognad, utgå från underlag från vårdnadshavare och det som barnet själv ger uttryck för. I vissa fall kan det även vara relevant att inhämta underlag från andra personer som har kunskap om barnet. Så långt som möjligt bör såväl långsiktiga som kortsiktiga konsekven- ser av att exempelvis ge eller avstå från att ge barnet viss vård eller behandling beaktas. Med barn avses personer under 18 år.4 2013/14:106 s. 62 och 63. 2013/14:106 s. 112. Hälso- och sjukvårdslagen och patientlagen 56.2Barnets rätt att uttrycka sina åsikter I hälso- och sjukvårdslagen finns inga särskilda bestämmelser om ett barns rätt att uttrycka sina åsikter. 4 kap. 3 § patientlagen När patienten är ett barn ska barnets inställning till den aktuella vården eller behandlingen så långt som möjligt klarläggas.