sou · H8B345 · 2020-08-20 00:00:00 — Böcker i författares databaser och i databaser för egenutgivning Inte heller författare ingår bland de aktörer som har automatiskt grundlagsskydd för sina databaser. En författare som utan med- verkan av ett förlag publicerar en bok på en sin egen webbplats kan dock ansöka om utgivningsbevis för webbplatsen som sådan och på det sättet åstadkomma ett grundlagsskydd för det innehåll som till- handahålls där. Ett annat sätt att som författare distribuera böcker utan med- verkan av ett förlag är att utnyttja sådana särskilda databaser som är anpassade för egenutgivning. I sådana databaser ges författaren eller boken som utgångspunkt en egen yta. Huruvida en sådan separat yta kan medges ett eget utgivningsbevis får betecknas som osäkert. Det- samma gäller, liksom för digitala förlag, ljud- och e-böcker som till- handahålls direkt via en återförsäljare eller ett bibliotek. Böcker i form av tekniska upptagningar Digitala böcker kan också distribueras i form av tekniska upptag- ningar, t.ex. som en cd-skiva. Tekniska upptagningar omfattas av yttrandefrihetsgrundlagens regler om de är utgivna. En teknisk upptagning anses utgiven när den har lämnats ut till allmänheten genom att spelas upp, säljas eller till- handhållas på annat sätt. En ljudbok på cd-skiva som tillhandahålls för försäljning eller ut- låning har alltså grundlagsskydd utan att någon särskild åtgärd behö- ver vidtas. Ansvarsordningen för innehåll i digitala böcker 17.6Ansvaret för innehåll i grundlagsskyddade databaser För publiceringar som omfattas av grundlagsskydd enligt tryckfri- hetsförordningen eller yttrandefrihetsgrundlagen kan endast en per- son hållas straffrättsligt ansvarig för innehållet (ensamansvar). Att det straffrättsliga ansvaret begränsas till en enda person inne- bär bl.a. att den som medverkar till eller på annat sätt har varit del- aktig i ett brott inte kan straffas. Det skiljer sig från vad som gäller enligt allmänna regler där t.ex. medhjälp till brott normalt sett kan leda till straffansvar. Genom att på detta sätt begränsa kretsen av ansvariga anses såväl yttrandefriheten som den fria informations- spridningen skyddas. Principen om att en person ensam ska vara straffrättsligt ansvarig för innehållet motiveras i första hand av att hot om straff för med- verkan till tryck- och yttrandefrihetsbrott skulle kunna verka häm- mande på yttrandefriheten. Exempelvis kan det befaras att aktörer som är verksamma vid tillkomst, utgivning eller spridning av grund- lagsskyddat innehåll skulle dra sig för att medverka vid risk för straff. Ensamansvaret medför dock även att beivrande av tryck- och yttrandefrihetsbrott underlättas. Ett ingripande behöver i all- mänhet inte föregås av någon utredning rörande vem som i en given situation kan hållas ansvarig. Med ensamansvaret sammanhänger tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens regler om ansvarsfrihet och anonymitets- skydd för den som medverkar i ett grundlagsskyddat massmedium eller som har meddelat uppgifter för publicering. Regelsystemet syftar till att säkerställa att nyhetsmaterial och upplysningar når offentlig- heten även i de fall då innehållet är känsligt eller åsikterna obekväma. Till ensamansvaret hör också den särskilda ansvarsordningen. Denna innebär som nämnts att ansvaret för tryck- och yttrandefri- hetsbrott bestäms enligt en särskild ansvarskedja som regleras i tryck- frihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Kan den som i första hand pekas ut som ansvarig inte åtalas går ansvaret över på den som därefter anses stå närmast det aktuella brottet. Ansvarsordningen syftar till att säkerställa att det alltid finns någon att ställa till ansvar för brott som har begåtts i ett grundlagsskyddat medium. Den som ansvarar enligt grundlagarna ansvarar oavsett i Ansvarsordningen för innehåll i digitala böcker vilken mån han eller hon har bidragit till publiceringens innehåll och oberoende av om han eller hon har tagit del av detta i förväg (den s.k. uppsåtspresumtionen). Yttrandefrihetsgrundlagen skyddar innehåll dels i tekniska upptag- ningar, dels i sändningar av program som är riktade till allmänheten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel. Grundlagens föreskrifter om sändningar av program tillämpas också på sådana till- handahållanden ur databaser som omfattas av databasregeln. Både för tekniska upptagningar och för program ska en utgivare utses som ansvarar för innehållet. Yttrandefrihetsgrundlagens regler innebär alltså att en särskilt utsedd utgivare bär det primära ansvaret oavsett teknik för publicering och spridning. Under vissa förhållanden kan ansvaret gå över på den som låter framställa den tekniska upptagningen eller den som bedriver pro- gramverksamheten. Det gäller om det inte fanns någon behörig ut- givare när brottet begicks, om utgivaren var utsedd för skens skull eller uppenbarligen inte hade föreskrivna befogenheter eller om upp- gift om utgivaren inte har hållits tillgänglig för allmänheten på före- skrivet sätt. När det gäller tekniska upptagningar finns en tredje aktör i an- svarskedjan, nämligen den som sprider den tekniska upptagningen. Denne kan bli ansvarig för innehållet bl.a. om uppgift om vem som har låtit framställa upptagningen saknas och det inte kan klarläggas vem han eller hon är eller om uppgifterna avser en person som har hemvist utomlands. Yttrandefrihetsgrundlagens ansvarsordning bygger på det system med utgivaransvar som gäller för periodiska skrifter enligt tryck- frihetsförordningen. Det systemet har i sin tur motiverats med att det vid utgivning av periodiska skrifter i realiteten är utgivaren som i första hand bestämmer innehållet. En periodisk skrift innehåller ofta bidrag från flera olika personer. Inte sällan är flera av dessa anställda och underordnade skriftens ledning, men även i förhållande till utom- stående skribenter har den som leder skriftens utgivning bestämman- derätten över vad som tas in i skriften och i vilken form publiceringen ska ske. I förarbetena till tryckfrihetsförordningen har framhållits att Ansvarsordningen för innehåll i digitala böcker en text därigenom kan ges en helt annan karaktär än vad som varit författarens avsikt, t.ex. genom strykningar eller att vissa detaljer typografiskt framhävs, vilket kan påverka bedömningen av om inne- hållet är brottsligt (SOU 1947:60 s. 148). Det har emellertid tidigare funnits särskilda ansvarsregler i ytt- randefrihetsgrundlagen som avvikit från tryckfrihetsförordningens principer. Vid yttrandefrihetsgrundlagens införande skilde man i ansvars- hänseende mellan radioprogram och film respektive ljudupptagningar. Med ljudupptagningar avsågs bandinspelningar, grammofonskivor och liknande. För radioprogram och film gällde liksom ett krav på att utse en utgivare med primärt ansvar för innehållet. Beträffande ljudupp- tagningar var det dock frivilligt att utse en ansvarig utgivare. Om ingen utgivare utsågs gick ansvaret över på upphovsmannen till framställningen och den som framträdde i upptagningen. Detta under förutsättning att de var att anse som gärningsmän och uppgift om dem hade lämnats i eller på upptagningen. Syftet med denna reglering var att låta den som bedrev verksam- heten bestämma om ett särskilt utgivaransvar skulle gälla eller om den som i egenskap av upphovsman medverkade i en upptagning eller den som framträdde i upptagningen skulle bära ansvaret. I förarbetena angavs att utgivarsystemet med denna ordning kunde användas i fall där det var motiverat, medan man skulle slippa onödigt krångel med att utse och ange utgivare i det stora flertalet fall, där det i praktiken ändå aldrig skulle kunna bli aktuellt med något särskilt ansvar (prop. 1986/87:151 s. 79 och 80 samt prop. 1990/91:64 s. 94). Där- emot påverkades inte själva grundlagsskyddet och ensamansvaret utan upphovsmannen och framträdaren fördes helt enkelt bara in i ansvars- kedjan. Beträffande vem som skulle vara att betrakta som upphovsman till en ljudupptagning konstaterades i förarbetena att författare och tonsättare låg närmast till hands, men att det i praktiken var för- fattare som det skulle bli aktuellt att ställa till svars. Som exempel på personer som framträder i ljudupptagningar nämndes bl.a. sång- artister och uppläsare (prop. 1986/87:151 s. 80). Det särskilda skyddet för ljudupptagningar ersattes med ett mer allmänt grundlagsskydd för tekniska upptagningar. Ansvarsordningen för innehåll i digitala böcker Benämningen tekniska upptagningar utgör ett samlingsbegrepp för upptagningar som innehåller text, bild eller ljud och som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälp- medel. Som exempel nämns i förarbetena cd-romskivor och dator- disketter med endast text eller stillbilder, med endast rörliga bilder eller med blandat innehåll (prop. 1997/98:43 s. 105). Ändringen infördes på förslag av (SOU 1997:49). förde i anslutning till detta ett resonemang kring ansvaret för innehållet i böcker som ges ut på en teknisk upptagning. menade att optiskt avläsbara lagringsmedier med enbart text har så stora likheter med böcker och tidningar att det kunde övervägas att reglera dem på samma sätt. Detta skulle bl.a. innebära krav på att upptagningen innehåller tydliga uppgifter bl.a. om vem som ”tryckt” eller mångfaldigat den. För icke periodiska upptagningar skulle ansvarsordningen i så fall vara densamma som för en bok, dvs. med författaren som primärt ansvarig. Det kon- staterades emellertid att optiskt avläsbara lagringsmedier har mycket stor lagringskapacitet. menade att lagringsmedierna därmed kunde förväntas ofta innefatta verk av flera författare eller andra upphovsmän. Det ansågs därför ligga närmare till hands att jämföra dessa medier med samlingsverk och antologier, som enligt tryckfrihetsförordningen kan ha en särskild utgivare med ansvar för innehållet, varefter förläggaren kommer näst i ansvarskedjan (a. bet. s. 201 och 202). Vidare konstaterade att frivilligheten att utse utgivare, vid en övergång till ett mer allmänt skydd för lagringsmedier, inte bara skulle gälla för medier som innehåller ljud utan också när innehållet även innefattar text och/eller stillbilder. menade att det var tveksamt om detta kunde anses lämpligt (a. bet. s. 203). Både i betänkande och i den efterföljande pro- positionen konstaterades att ett regelverk som innebär att tekniska upptagningar behandlas på samma sätt som filmer skulle medföra att olika regler gäller för en bok beroende på om den publiceras i en tryckt skrift eller på en cd-romskiva, även om innehållet är det- samma. Det framhölls dock att denna konsekvens inte var ny utan att så redan var fallet t.ex. när en viss film både spelas upp på biograf och därefter visas i tv. Detta förhållande ansågs därför inte vara ett Ansvarsordningen för innehåll i digitala böcker skäl mot att behandla alla nya fysiska databärare på samma sätt (SOU 1997:49 s. 206 och prop. 1997/98:43 s. 106). 17.7Skyldigheten att utse och anmäla utgivare Som har framgått innebär gällande rätt att en utgivare som ansvarar för innehållet ska utses för program och för tekniska upptagningar. Utgivaren får enligt vad som föreskrivs i lag utses för varje program, för hela programverksamheten eller för delar av programverksam- heten. Detta innebär, vilket har fram- hållit, att det finns ett utrymme för att göra författaren ansvarig för innehåll även i digitala böcker som faller utanför den nya bilage- regelns tillämpningsområde. Det kan ske genom att författaren utses till utgivare för den del av en grundlagsskyddad databas som inne- håller författarens verk. I direktiven till tryck- och yttrande- frihetskommitté framhålls emellertid att en sådan ordning förutsätter aktiva åtgärder från förläggaren som ligger utanför författarens kon- troll och att en sådan ordning, med ett stort antal digitala publicer- ingar, kan medföra merkostnader för förlagen. Av yttrandefrihetsgrundlagen följer att uppgift om vem som är utgivare för innehållet i ett program ska hållas tillgänglig för allmän- heten. Närmare föreskrifter om detta får meddelas i lag. Sådana bestämmelser finns i tillämpningslagen. Reglerna innebär att de utgivare som utses ska anmälas till Myndigheten för press, radio och tv. Till anmälan ska fogas bevis att utgivaren uppfyller ytt- randefrihetsgrundlagens behörighetskrav och att utgivaren har åtagit sig uppdraget. En anmälan ska även göras avseende databasens namn, som ska innehålla domännamnet eller liknande uppgift. Det är den som bedriver sändningsverksamheten som ska göra anmälan. 17.8Synpunkter från författar- och förläggarbranschen Vid kommitténs kontakter med och har organisationerna varit tydliga med att de efterfrågar en ansvarsordning som motsvarar den för tryckta skrifter. Det innebär t.ex. att någon aktiv åtgärd inte bör krävas för att författaren ska hållas ansvarig utan att yttrandefrihetsgrund- Ansvarsordningen för innehåll i digitala böcker lagens regler automatiskt ska ålägga författaren det primära ansvaret för innehållet i digitala böcker. 17.9.1Grundlagsskyddet för digitala böcker som tillhandahålls av bibliotek och återförsäljare Kommitténs bedömning: En digital bok som ges ut av ett förlag och tillhandahålls av en återförsäljare eller ett bibliotek torde under vissa förhållanden kunna omfattas av förlagets automatiska grund- lagsskydd. Som har framgått kan grundlagsskyddet för digitala böcker skilja sig åt beroende på vem som tillhandahåller boken och med vilken teknik den tillhandahålls. När det gäller förlagens egna webbplatser omfattas innehållet av yttrandefrihetsgrundlagens skydd. Den huvudsakliga försäljningen av e- och ljudböcker sker emellertid genom återförsäljare. Digitala böcker tillhandahålls även via bibliotek. Återförsäljare och bibliotek ingår inte bland de aktörer som ges automatiskt grundlagsskydd för sina databaser. Frågan är dock om sådana aktörer kan anses endast förvara de digitala böcker som till- handahålls för förlagens räkning. Ett sådant resonemang fördes som har framgått av i förhållande till databaser som används för tillhandahål- lande av böcker som framställs genom print on demand. Mediegrund- lagskommitténs utgångspunkt var i det hänseendet att mellanhänder som står för produktion och distribution kan betraktas som endast förvarare av innehåll för förlagens räkning. Innebörden är att data- baserna anses utgöra en del av förlagens verksamhet och därmed kan omfattas av deras automatiska skydd. Enligt tryck- och yttrandefrihetskommittés mening torde motsvarande synsätt kunna anläggas på distribution av e- och ljud- böcker. Innebörden är i så fall att böcker som tillhandahålls genom återförsäljare och som inte omfattas av bilageregeln kan ses som egna databaser inom ramen för förlagens verksamhet. Detta under förut- sättning att den digitala boken för en utomstående betraktare kan Ansvarsordningen för innehåll i digitala böcker särskiljas i förhållande till övrigt innehåll på ett sätt som gör att den kan betraktas som en egen databas (jfr NJA 2014 s. 128). Ett sådant synsätt kan också sägas svara mot de uttalanden som gjordes av i rättsfallet NJA 2007 s. 309 och som innebär att den som faktiskt råder över informationen i en databas också kan betraktas som den som tillhandahåller den, även om data- basen rent faktiskt innehas av någon annan. För grundlagsskydd enligt databasregeln är det emellertid inte tillräckligt att databasen hör till någon av de aktörer som räknas upp där. Det krävs också att innehållet kan ändras endast av den som inne- har databasen. Vid Mediegrundlagskommitténs behandling av vem som skulle anses råda över innehållet i en databas som används för print on demand uttalade kommittén att det förefaller naturligt att betrakta författare, förlag och mellanhänder som en enhet. Innebörden, menade , är att författaren bidrar med innehållet till databasen medan förlaget råder över publiceringen. Mellanhänder som anlitas vid publiceringen får i sin tur anses endast förvara inne- hållet inför vidare distribution. Därmed kan förlaget anses råda över databasinnehållet i den mening som krävs för skydd enligt yttrande- frihetsgrundlagen. Det kan konstateras att avgränsningen beträffande rådigheten över innehållet i databasregelns ursprungliga lydelse var formulerad i förhållande till mottagaren. I samband med att databasregeln refor- merades och kompletterades med bl.a. det frivilliga grundlagsskyd- det ändrades kravet på att mottagaren inte ska kunna ändra inne- hållet till ett krav på att endast den som driver verksamheten ska kunna ändra det. Syftet var att klargöra att grundlagsskyddet inte heller omfattar sådana databaser där t.ex. en extern informations- leverantör kan ändra innehållet utan föregående åtgärd av databas- innehavaren. Skälen till dessa avgränsningar hänför sig till yttrandefrihetsgrund- lagens ensamansvar. Krav på fullt straffrättsligt ansvar för ett inne- håll förutsätter nämligen att innehållet inte kan utökas eller ändras utan medgivande från den ensamt ansvarige. Kan någon annan utan medgivande ändra i databasen blir det helt enkelt svårt att hävda ett strikt ansvar. När det gäller relationen mellan förlag och återförsäljare respek- tive bibliotek så kan det konstateras att förlaget äger rättigheterna Ansvarsordningen för innehåll i digitala böcker Det innebär att återförsäljarna och biblioteken saknar rätt att ändra i de digitala böcker som tillhandahålls. I det hänseendet kan återförsäljare och bibliotek alltså anses endast förvara de böcker som tillhandahålls för förlagens räkning. Frågan är då om det förhållandet att en återförsäljare eller ett bibliotek kan välja att avpublicera en digital bok påverkar detta för- hållande. I förhållande till det straffrättsliga ansvaret kan kommittén kon- statera att en åtgärd som innebär att en digital bok tas bort ur en databas inte får någon annan konsekvens för räckvidden av ansvaret hos den ensamt ansvarige än att en preskriptionstid börjar löpa. Någon risk för att den ensamt ansvarige ges ett straffrättsligt ansvar för inne- håll som han eller hon har saknat inflytande över följer alltså inte av återförsäljarens möjlighet att avpublicera. Därmed torde detta för- hållande inte utesluta att förlaget ses som rådande över innehållet i databasen. När det gäller relationen mellan författare och förlag förhåller det sig på liknande sätt beträffande ensamansvarets räckvidd som mellan förlag och återförsäljare eller bibliotek. Författarens upphovsrätt innebär visserligen att förlaget inte utan att särskilt ha avtalat om detta självsvåldigt kan ändra innehållet i boken. Det ligger dock helt inom förlagets kontroll att dels välja att ge ut boken för distribution, dels att dra tillbaka eventuella publiceringar. Författarens upphovs- rätt ger inte heller rätt att utan förlagets medgivande lägga till eller ändra något i den digitala boken. Eventuella tillägg och ändringar måste istället göras i samförstånd mellan förlag och författare. Det innebär att de rättighetsförhållanden som råder mellan förlag och författare inte medför någon risk för att förläggaren ska åläggas ett straffrätts- ligt ansvar som han eller hon saknar möjlighet att påverka. Sammantaget talar detta enligt kommittén för att en digital bok som ges ut av ett förlag och tillhandahålls av en återförsäljare eller ett bibliotek under de förutsättningar som beskrivs ovan kan anses omfattas av förlagets automatiska grundlagsskydd. Kommitténs fort- satta överväganden görs därför med detta som utgångspunkt. Ansvarsordningen för innehåll i digitala böcker 17.9.2Författaransvar för böcker oavsett form för publicering? Kommitténs bedömning: Yttrandefrihetsgrundlagen bör inte ändras i syfte att göra författaren primärt ansvarig för innehållet i böcker som publiceras i en databas utan tryckt förlaga. Bör yttrandefrihetsgrundlagen, liksom tryckfrihetsförordningen, innehålla ett författaransvar? Tryckfrihetsförordningens ansvarsordning bygger på en tradition som författare och förlag har inrättat och anpassat sina respektive roller efter. Med utgångspunkten att författaren själv ansvarar straffrättsligt för sina uttalanden har ett bokförlag utan risk för repressalier kunnat ge ut och sprida böcker även med ett kontro- versiellt innehåll. Den utveckling som förlagsbranschen genomgår innebär att böcker i allt högre utsträckning ges ut digitalt. Såväl ljud- som e-böcker är nu- mera en naturlig del av bokmarknaden. En bok som antas möta stor efterfrågan framställs också som regel både i tryckt for- mat och tillhandahålls digitalt. Det blir även allt vanligare med utgivning och försäljning av böcker i enbart digitalt format. Sådan exklusiv digital utgivning kan t.ex. vara aktuell när ett förlag vill pröva efterfrågan på den digitala marknaden innan man drar på sig kostnader för tryckning och lager- hållning. Det digitala formatet kan även väljas t.ex. för äldre verk som ges ut på nytt. När det gäller digitala böcker med tryckt förlaga kan den digitala boken med stöd av tryckfrihetsförordningens nya bilageregel ses som en bilaga till den tryckta. Det innebär bl.a. att tryckfrihetsför- ordningens ansvarsordning gäller även för den digitala boken. Bilage- regelns tillämpning förutsätter dock en likalydande tryckt version. Om bilageregeln inte kan tillämpas, dvs. för böcker utan tryckt förlaga, kan författaren med stöd av yttrandefrihetsgrundlagens regler utses till utgivare för den del av ett förlags databas som inne- håller författarens verk. Ska detta kunna ske på bred basis och med generell verkan torde det dock innebära att författaren måste utses till utgivare för sitt verk såvitt avser varje enskild sådan databas, in- klusive återförsäljares och biblioteks, som respektive verk tillhanda- Ansvarsordningen för innehåll i digitala böcker Vidare torde i så fall krävas att utgivarskapet tillsammans med namnet för respektive databas anmäls till Myndigheten för press, radio och tv. Det handlar alltså om en betydande administration. Kommittén kan konstatera att den tekniska utvecklingen med en allt större digital utgivning har varit till gagn för yttrandefriheten. Utgivning och spridning av böcker som kan läsas och lyssnas på ett billigt och enkelt sätt kan betraktas som en demokratisk nyttighet. Med nya format erbjuds en möjlighet att också nå fler läsare. Kommittén ser i det sammanhanget det problematiska i att ut- vecklingen mot utgivning av böcker i medier som skyddas av ytt- randefrihetsgrundlagen har medfört en förskjutning av ansvaret från författaren som skulle kunna riskera att hämma yttrande- friheten. Både risken för självcensur hos författare och risken för en ökad försiktighet från förlagens sida inför tillhandahållanden av kon- troversiellt innehåll framstår i sammanhanget som beaktansvärd. Enligt kommittén talar detta i och för sig för att införa en ordning som innebär att samma ansvarsförhållanden så långt som möjligt ska gälla för innehållet i böcker, oavsett om dessa är tryckta eller enbart publiceras i digital form. går det inte bortse från att tryck- frihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens regler är upp- byggda utifrån delvis olika förutsättningar och behov. För att an- svarsförhållanden motsvarande dem enligt tryckfrihetsförordningen ska kunna gälla även på yttrandefrihetsgrundlagens område krävs därför att en sådan reglering kan ges en ändamålsenlig utformning utan att bryta mot grundläggande principer som yttrande- frihetsgrundlagen bygger på. I det hänseendet gör kommittén följande överväganden. Hur skulle en ändring av yttrandefrihetsgrundlagens ansvarsordning kunna utformas? Som har framgått finns två ansvarskedjor i yttrandefrihets- grundlagen, dels den för tekniska upptagningar, dels den för program. I båda fallen är utgivaren primärt ansvarig. Primärt författaransvar för innehåll i digitala böcker förutsätter att ett nytt ansvarsförhållande införs i yttrandefrihetsgrundlagen. När- mast till hands ligger i så fall att under vissa förutsättningar göra för- fattaren i bemärkelsen upphovsman ansvarig för yttrandefrihetsbrott.