sou · H8B357 · 2020-10-08 00:00:00 — Frågan är då vad som krävs för att någon ska anses vara ”tvinga[d]” i be- stämmelsens mening. Av paragrafens lydelse framgår att påtrycknings- medlet för att utöva kontrollen ska bestå i antingen –”misshandel eller anna[t] våld”, –”hot om brottslig gärning” eller –”hot att åtala eller ange någon annan för brott eller att lämna men- ligt meddelande om någon annan […] om tvånget är otillbörligt”. I fråga om hot om brottslig gärning kan poängteras att även under- förstådda hot – inklusive underförstådda hot som föreligger – kan omfattas. I doktrinen anges följande i en kommentar till brottstypen olaga tvång:24 24Nils Jareborg, , och , Brotten mot person och för- mögenhetsbrotten, 2 uppl., 2015 s. 55 f. Det räcker med ett hot om vilken brottslig gärning som helst, men hotet måste ju vara sådant att det innefattar ett tvång. Även våldsutövning mot saker uppfyller lagens krav i den mån den uppfattas som ett hot om (fortsatt) skadegörelse. [---] Hotet kan avse en brottslig gärning mot en annan person än den tvungne. Ett hot förutsätter att gärningsmannen uppfattas ha möjlighet att påverka händelseutvecklingen. Att använda hot om stryk som uppfostringsmedel får anses vara en kränkande behandling, vilket innebär att hotet är att bedöma som ett hot om brottslig gärning. Enligt vår uppfattning bör många fall av kontrollerande beteende – exempelvis inom ramen för en hederskultur – svara mot rekvisiten för olaga tvång. Ett exempel skulle kunna vara att A tvingar B att under- låta att använda ett visst klädesplagg i skolan eller på arbetsplatsen genom ett underförstått hot om att A kommer att misshandla B om B inte lyder A:s uppmaning. Som exempel på tillämpningsområdet för olaga tvång kan nämnas att det för vårt utrednings- arbete har meddelats åtminstone en dom enligt vilken såväl åklagare som domstol har bedömt följande gärningar som olaga tvång:25 •En man A hade, genom misshandel eller dödshot samt underför- stått hot om våld för det fall hans skulle gå emot hans vilja, vidmakthållit en rädsla hos B för ytterligare misshandel och på så vis tvingat B att mot sin vilja huvudsakligen hålla sig hemma i bostaden (inomhus), inte ha kontakt med andra personer som exempelvis grannar samt att klä sig på det sätt som mannen ansåg lämpligt, bland annat i svart hijab-abaya. •A hade, genom misshandel eller dödshot samt underförstått hot om våld för det fall hans döttrar C, D och E skulle gå emot hans vilja, vidmakthållit en rädsla hos C, D och E för ytterligare miss- handel och på så vis tvingat C, D och E att mot sin vilja (utöver skoltid) huvudsakligen hålla sig hemma i bostaden 25Hässleholms tingsrätts dom i mål nr B 1029-19. Målet avsåg också gärningar mot en son. I målet rubricerades inte brottsligheten som olaga tvång utan som ett fall av grov kvinno- fridskränkning och fyra fall av grov fridskränkning. De olaga tvången ingick som led i de s.k. fridskränkningsbrotten mot B, C, D och E. Domen ändrades av Hovrätten över och på så sätt att mannen frikändes helt från ansvar. Detta berodde på hovrättens bevis- värdering (se Hovrätten över och dom i mål nr B 623-20). Vi har därför valt att behålla uppgifterna från tingsrättsdomen som exempel på hur hedersrelaterade gärningar skulle kunna bedömas redan utifrån nu gällande lagstiftning. (inomhus), inte ha kontakt med andra personer som exempelvis skolkamrater, klä sig på det sätt som A ansåg lämpligt, bland annat i lång kjol och långärmad tröja samt att använda slöja. C hade dess- utom tvingats att, när hon befunnit sig utanför hemmet, uppträda som om hon var handikappad och i behov av att till exempel an- vända rullator/gåstol. Vi anser att dessa exempel på ett bra sätt belyser att brottstypen olaga tvång kan tillämpas i många av de situationer i vilka en person försöker att kontrollera en annan person med hänvisning till heder. Tvången i exemplen kan överföras på de flesta av de andra i av- snitt 8.4.1 nämnda tänkbara konkreta formerna av tvång. En annan sak är att det i liknande situationer kan vara svårt att nå upp till det straffprocessuella beviskravet ställt utom rimligt tvivel, såväl avse- ende uppmaningen som beträffande det underförstådda hotet. Sam- tidigt visar nämnda exempel att det med adekvata utrednings- åtgärder, exempelvis insamling av vittnesmål från grannar och andra, går att bygga upp ett åtal som kan leda till en fällande dom. Bestämmelsen om olaga tvång bör avseende hedersrelaterade gär- ningar kunna tillämpas i kombination med den nya straffskärpnings- grunden i 29 kap. 2 § 10 , oavsett om vårt förslag till ny brottstyp genomförs eller inte. Om gärningspersonen inte har utövat tvång genom vare sig våld eller hot av något av de slag som beskrivs i bestämmelsen om olaga tvång, så kan förfarandet ändå vara straffbart enligt vad som ska disku- teras i närmast följande delavsnitt. 8.4.3Ofredande (4 kap. 7 § ) Den undre gränsen för brotten mot person När vi på ett generellt plan talar om en brottstyps klandervärdhet talar vi om det abstrakta straffvärdet. Det abstrakta straffvärdet kom- mer till uttryck genom brottstypens straffskala. Brottstyper kan alltså sorteras utifrån deras inbördes nivå av klandervärdhet genom att straffskalorna används som kriterium. Med utgångspunkt i straffskalorna kan konstateras att lagstiftaren på ett generellt plan har ansett att de minst klandervärda uppsåtliga (och fullbordade) brotten mot person – här avgränsat till brottstyper för vilka inte är föreskrivet strängare straff än fängelse – är –misshandel, ringa brott (straffskala: böter–fängelse ; se 3 kap. 5 § ), –olaga hot av normalgraden (straffskala: böter–fängelse ; se 4 kap. 5 § första stycket ), –hemfridsbrott av normalgraden (straffskala: böter; se 4 kap. 6 § första stycket ), –olaga intrång av normalgraden (straffskala: böter; se 4 kap. 6 § andra stycket ), –ofredande (straffskala: böter–fängelse ; se 4 kap. 7 § brotts- balken), –förtal av normalgraden (straffskala: böter; se 5 kap. 1 § brotts- balken), –förolämpning av normalgraden (straffskala: böter; se 5 kap. 3 § första stycket ), –förolämpning, grovt brott (straffskala: böter–fängelse i sex måna- der; se 5 kap. 3 § andra stycket ), –samlag med syskon (straffskala: fängelse i högst ; se 6 kap. 7 § andra stycket ) och –köp av sexuell tjänst (straffskala: böter–fängelse ; se 6 kap. 11 § ). Vid en analys av de rekvisit som ingår som beståndsdelar i ovan nämnda brottstyper utmärker sig ofredandebrottet i förhållande till övriga brottstyper på så sätt att det straffstadgandet är mer allmänt hållet medan övriga straffstadganden kräver ett mer kvalificerat age- rande. Ofredande framstår alltså som den brottstyp, av brottstyperna med lägst abstrakta straffvärden, som är minst kvalificerad sett till tillvägagångssätt, enligt vad som ska utvecklas i det närmast följande. Det sagda innebär att ofredandebrottets nedre gräns kan sägas beskriva den lägsta gränsen för uppsåtliga (och fullbordade) brott mot person. Det är av intresse att analysera var den nedre gränsen för ofredande går eftersom en sådan analys kan ge god ledning vid överväganden beträffande om det finns nedvärderande, manipulerande eller krän- kande handlingar som är tillräckligt klandervärda för att motivera kriminalisering men som inte kan utgöra brott enligt gällande rätt. Före hade 4 kap. 7 § följande lydelse: Den som handgripligen antastar eller medelst skottlossning, stenkast- ning, oljud eller annat hänsynslöst beteende eljest ofredar annan, döms för ofredande till böter eller fängelse i högst . Ofredande kunde alltså begås genom antingen handgripligt antastande eller annat hänsynslöst beteende. I rättspraxis och doktrin har följande gärningar bedömts som hand- gripligt antastande:26 •att uppsåtligen knuffa annan (även med ett hjälpmedel, exempel- vis genom att med låg hastighet köra på någon med en bil eller ”preja” en annan bilist; ibland kan dock rekvisiten för olaga hot vara uppfyllda i ett sådant fall), •att nypa någon (om gärningen inte bedöms som misshandels- brott), •att sätta krokben för annan, •att rycka eller slita i annans kläder, •att tillfälligt hålla fast annan, •att handgripligen hindra annan från att komma fram, •att försöka få annan att följa med genom att ta honom eller henne i armen, 26Se , Brotten. Brotten mot person, 2 uppl., 1984 s. 279 och , , och , Brotten mot person och för- mögenhetsbrotten, 2 uppl., 2015 s. 63 med hänvisningar till rättsfall. •att spotta på annan och •att klappa eller smeka annan i ansiktet. Att enbart ta någon under armen har dock inte bedömts som an- tastande och därmed inte heller som ett straffbart ofredande.27 Som exempel på ofredande genom annat hänsynslöst agerande har – vid sidan av de i paragrafen angivna varianterna skottlossning, stenkastning och förande av oljud – följande gärningar nämnts:28 •att störa grannar genom högljutt musicerande eller genom att an- ordna en högljudd fest, •att trakassera någon genom telefonterror eller ihärdigt brev- skrivande, •att allvarligt skrämma någon, •att lämna falskt meddelande om att någon närstående har dött, •att genom ihärdiga och störande övertalningsförsök försöka få någon att ge bort något, ställa upp som sexualpartner eller annars vara tjänstvillig, •att dra undan stolen när hon ska sätta sig och andra ”practical jokes”, •att provocera illamående och •att blåsa tobaksrök i ansiktet på en astmatiker. Den tidigare lydelsen har ansetts innefatta ett allmänt krav på att gärningen för att vara brottslig måste dels innebära en kännbar frids- kränkning, dels kunna sägas vara ett uttryck för hänsynslöshet. I det sammanhanget har kontextens betydelse lyfts fram, exempelvis med avseende på tid och rum.29 Samma högljudda musicerande som utom- 27Se , Brotten. Brotten mot person, 2 uppl., 1984 s. 279 och , , och , Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, 2 uppl., 2015 s. 63. 28Se , Brotten. Brotten mot person, 2 uppl., 1984 s. 279 f. och , , och , Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, 2 uppl., 2015 s. 63 f. med hänvisningar till rättsfall. 29Se , Brotten. Brotten mot person, 2 uppl., 1984 s. 280 och , , och , Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, 2 uppl., 2015 s. 63 f. hus är njutbart kanske framstår som mycket störande när det framförs i grannens lägenhet . Att alla hänsynslösa beteenden inte är att bedöma som ofredande har kommit till uttryck i rättspraxis. Exempelvis ansåg Högsta dom- stolen i rättsfallet NJA 2005 s. 712 att det inte var ett straffbart ofre- dande att låta ett barn bevittna en misshandel mot en förälder.30 Vidare ansåg i rättsfallet NJA 2008 s. 946 att det inte var ofredande att lämna information till annan om att ett samlag som denne hade deltagit i hade spelats in med ljud och bild.31 Ofredande har ansetts vara möjligt att begå genom underlåtenhet, exempelvis genom att inte tysta en störande ljudkälla eller hålla hundar eller andra djur under kontroll.32 Gärningar som någon (det hypotetiska brottsoffret) är inför- stådd med har med hänsyn till straffbudets konstruktion och ordaly- delse inte ansetts kunna utgöra ofredande.33 I fråga om föräldrars ansvar för barn anges följande i 6 kap. 2 § andra stycket : Den som har vårdnaden om ett barn har ett ansvar för barnets personliga förhållanden och ska se till att barnets behov enligt 1 § blir tillgodo- sedda. Barnets vårdnadshavare svarar även för att barnet får den tillsyn som behövs med hänsyn till barnets ålder, utveckling och övriga om- ständigheter samt ska bevaka att barnet får tillfredsställande försörjning och utbildning. I syfte att hindra att barnet orsakar skada för någon annan ska vårdnadshavaren vidare svara för att barnet står under uppsikt eller att andra lämpliga åtgärder vidtas. I den straffrättsvetenskapliga litteraturen har, med hänvisning till den paragrafen i , uttalats att ”[g]ärningar, som är tillåtna enligt FB 6:2, torde knappast kunna utgöra antastande eller vara hän- synslösa”.34 30Se även , , och , Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, 2 uppl., 2015 s. 64. 31Se även , , och , Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, 2 uppl., 2015 s. 64. 32Se , Brotten. Brotten mot person, 2 uppl., 1984 s. 280 och , , och , Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, 2 uppl., 2015 s. 64. 33Se , Brotten. Brotten mot person, 2 uppl., 1984 s. 280 och , , och , Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, 2 uppl., 2015 s. 64. 34Nils Jareborg, Brotten. Brotten mot person, 2 uppl., 1984 s. 280. Se även , , och , Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, 2 uppl., 2015 s. 64. Ofredande har bedömts vara subsidiärt till andra brott i 4 kap. samt övriga brott, framför allt i 3 kap. , som innefattar uppsåtlig våldsutövning. Ofredande har däremot bedömts konsumera förargelseväckande beteende.35 4 kap. 7 § har sedan en lagändring som trädde i kraft (SFS 2017:1136) följande lydelse: Den som fysiskt antastar någon annan eller utsätter någon annan för störande kontakter eller annat hänsynslöst agerande döms, om gärningen är ägnad att kränka den utsattes frid på ett kännbart sätt, för ofredande till böter eller fängelse i högst . Det finns numera alltså tre alternativa sätt på vilka ett ofredande- brott kan begås mot annan: genom störande kontakter eller annat hänsynslöst agerande. Villkoret att ”gärningen [ska vara] ägnad att kränka den utsattes frid på ett kännbart sätt” är kumulativt i förhållande till nämnda rekvisit. ”[H]änsynslöst agerande” kan alltså vara straffbart som ofredande även enligt paragrafens nya lydelse (rekvisitet motsvarar ”hänsyns- löst beteende” i den äldre lydelsen). till lagtextens utformning krävs ingen kvalificering av ett sådant agerande, utöver att det ska vara ”ägna[t] att kränka den utsattes frid på ett kännbart sätt”. års ändring av ofredandeparagrafen uttalade regeringen följande om tillämpningsområdet för brottstypen i sin författnings- kommentar:36 Det straffbara handlandet består […] i att utsätta någon annan för ett hänsynslöst agerande. Lagtexten innehåller en exemplifierande uppräk- ning av handlingssätt som kan utgöra ett hänsynslöst agerande. Det första exemplet fysiskt antastar motsvarar ofredanden genom handgrip- 35Se , Brotten. Brotten mot person, 2 uppl., 1984 s. 280 med hänvisning till rättsfall. Se även , , och , Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, 2 uppl., 2015 s. 85–90. 2016/17:222 s. 98–100. ligt antastande enligt paragrafens hittillsvarande lydelse. […] Exempel på fysiska antastanden kan vara att lägga krokben för någon, knuffa någon, rycka eller slita i personens kläder eller att tillfälligt hålla fast personen. Det andra exemplet avser ofredande genom störande kontakter. For- men för kontakterna saknar betydelse. Det kan alltså vara fråga om såväl direkta kontakter vid fysiska sammanträffanden som kontakter via inter- net eller något annat sätt att kommunicera. Kontakterna kan vara stö- rande på grund av sitt antal eller på grund av när och hur de sker. Av betydelse är också vad kontakterna inneburit. Slutligen kan ofredande begås genom annat hänsynslöst agerande. Ett sådant agerande kan ske såväl genom direkta angrepp på sinnena som genom angrepp via internet eller andra kommunikationsformer. För att agerandet ska vara straffbart krävs att det kan beskrivas och upplevas som hänsynslöst. Exempel på sådana hänsynslösa ageranden kan vara att allvarligt skrämma eller störa någon genom t.ex. höga ljud eller pyro- teknik, att filma någon på ett påträngande sätt eller att filma en naken person så att denne märker det. Även mer subtila kontakter som t.ex. att någon följer efter någon annan eller återkommande står utanför någons bostad omfattas, förutsatt att förföljandet uppfattas av den som förföljs och har viss varaktighet eller frekvens. Den praxis som utbildats kring ofredande genom hänsynslöst beteende bör i stor utsträckning kunna vara vägledande för vad som utgör ett hänsynslöst agerande. I viss begränsad utsträckning bör även enstaka yttranden på grund av sitt innehåll kunna anses ge uttryck för ett hänsynslöst age- rande. Förutom framförande av falska dödsbud kan det vara fråga om yttranden som ligger nära hot eller som annars allvarligt kränker män- niskovärdet eller rubbar tryggheten och tilliten till andra människor eller på annat sätt ger uttryck för hat mot någon. Exempel på sådana yttranden kan, under förutsättning att gärningen också är ägnad att kränka den utsattes frid på ett kännbart sätt, vara att med emfas uppmana någon att ta livet av sig eller att framföra grova och detaljerade kränkningar av sexualiserad eller våldsam natur. För att utgöra ett straffbart ofredande krävs vidare att gärningen är ägnad att kränka den utsattes frid på ett kännbart sätt. Med det avses att det är tillräckligt att gärningen typiskt sett är sådan att någons frid kränks. Det förutsätts inte för straffansvar att någon fridskränkning uppkommit i det enskilda fallet. Genom en sådan avgränsning till typiska effekter, undantas gärningar som kan vara ovälkomna, otrevliga eller obehagliga men som den enskilde rimligen ska kunna tåla. Bedömningen av om gärningen varit ägnad att kränka någons frid på ett kännbart sätt ska göras utifrån de faktiska förhållandena i det enskilda fallet och med hän- syn till den enskilda målsäganden. Av betydelse blir då förutom an- greppet som sådant även omständigheterna kring det. Det innebär t.ex. att ett agerande som sker inom ramen för en hetsig och ömsesidig meningsskiljaktighet inte behöver omfattas av straffansvar medan mot- svarande agerande om det sker opåkallat och överraskande i större ut- sträckning kan vara fridskränkande. Det bör även beaktas om agerandet riktar sig mot en särskilt sårbar person – t.ex. en person som är utsatt för trakasserier och mobbning – eller till någon som befinner sig i en beroendeställning, t.ex. ett barn till den som gör uttalandet. Även den omständigheten att agerandet sker inför publik på ett sätt som kan sägas förvärra kränkningen bör beaktas. Någon betydande förändring – på ett generellt plan – avseende tolk- ningen av ”hänsynslöst beteende”/”hänsynslöst agerande” var alltså inte avsedd. Vi har angett ovan att gärningar som är förenliga med vårdnads- havaransvaret enligt 6 kap. 2 § inte är att betrakta som straffbara som ofredande. I den delen kan poängteras att det av- görande för bedömningen ofta är i vilket syfte en viss handling vid- tas. Om en förälder exempelvis säger åt ett barn att sitta stilla i ett rum efter att barnet utövat våld mot sitt syskon i syfte att barnet inte ska skada syskonet ytterligare, så skulle detta kunna vara förenligt med förälderns ansvar för barnets vård, närmare bestämt att se till att barnet inte skadar sig själv eller någon annan. Om samma förälder i stället låter barnet sitta stilla i ett rum som en bestraffning (för barnets föregående agerande), så skulle förfarandet i stället kunna vara att bedöma som ett ofredande. Om det finns ett uttryckligt eller underförstått hot om exempel- vis brottslig gärning (”jag slår dig, om du inte sitter stilla på stolen här i köket”), så kan även brottstypen olaga tvång aktualiseras, enligt vår analys ovan.37 Om olaga tvång inte är aktuellt, gör vi bedömningen att hänsynslösa ageranden exempelvis i syfte att kontrollera en per- son, i många fall kan vara att bedöma som ofredande. Om ett kon- trollerande förfarande däremot inte innefattar (eller det inte kan be- visas att det innefattar) vare sig (a) våld eller sådant hot som krävs för ansvar för olaga tvång eller (b) ett sådant hänsynslöst agerande som krävs för ansvar för ofredande, så kvarstår egentligen endast en uppmaning från A till B att agera på ett visst sätt eller att inte agera på ett visst sätt. Motsvarande gäller bl.a. det ovan nämnda exemplet att A ”klockar” B:s färd från skolan eller arbetsplatsen till hemmet (det skulle dock kunna vara ett bevisfaktum för att A exempelvis tvingar B att gå direkt från skolan eller arbetsplatsen till hemmet, 37Se avsnitt 8.4.2. vilket i så fall skulle kunna utgöra olaga tvång). Eftersom det inte är önskvärt att kriminalisera rena uppmaningar, som inte kan kopplas till vare sig våld eller hot som påtryckningsmedel eller hänsynslöst agerande, anser vi att nuvarande strafflagstiftning är väl avvägd i dessa hänseenden. Den undre gränsen för vad som kan ingå i en grov frids- kränkning eller grov kvinnofridskränkning bör även fortsättningsvis gå vid den undre gränsen för ofredandebrottet. Motsvarande gäller avseende det föreslagna nya hedersbrottet. 8.4.4Möjligheter att bedöma hedersrelaterad kontroll inom ramen för befintliga straffbestämmelser I avsnitt 8.4.1 har vi angett några exempel på konkreta gärningar som kan begås i syfte att kontrollera en annan person, exempelvis i en hederskontext. Vår bedömning är att de flesta av dessa gärningar kan hanteras inom ramen för befintliga straffstadganden – och därmed också ingå som moment i det föreslagna nya hedersbrottet, i och med att den föreslagna nya bestämmelsen innehåller en hänvisning till de centrala kapitlen avseende brott mot person i . Gärningarna i de ovan angivna exemplen skulle enligt vår uppfattning kunna bedömas enligt följande. •A bestämmer att B inte får gå ut utan sällskap av en släkting. Skulle kunna bedömas som olaga frihetsberövande eller olaga tvång. •A bestämmer att B får vara ute endast en viss eller vissa bestämda tider , vilket inte överensstämmer med vad som kan betraktas som åldersadekvat ”hemmatid”. Skulle kunna bedömas som olaga frihetsberövande eller olaga tvång. •A bestämmer platser där B inte får vara, exempelvis biografer, kaféer eller ungdomsgårdar. Skulle kunna bedömas som olaga tvång. •B:s familj behandlar B ”som luft”, dvs. pratar inte med B och B får inte delta vid gemensamma måltider osv. Skulle möjligen kunna bedömas som ofredande eller förolämpning. Det är dock svårt att komma åt denna typ av ageranden genom straffrättslig lagstiftning, inte minst med tanke på det höga beviskravet i brottmål. •A bestämmer att B måste täcka sitt hår, ha långärmad eller lång- bent klädsel eller klädsel med vissa färger eller att B inte får bära smycken eller smink. Skulle kunna bedömas som olaga tvång. •A bestämmer att B inte får ha applikationer (”appar”, i exempelvis sin mobiltelefon) som man kan kommunicera med eller att B inte får spara sina vänner som kontakter. Skulle kunna bedömas som olaga tvång. •A bestämmer att B måste visa upp sin mobiltelefon och där- igenom ange vilka kontakter B har haft och vilka webbsidor B har surfat på. Skulle kunna bedömas som olaga tvång eller ofredande. •A bestämmer att B ska hämtas ständigt från jobb eller skola (får inte gå hem på egen hand). Skulle kunna bedömas som olaga tvång. •A klockar B gällande tiden det tar att gå från skolan eller arbets- platsen och hem eller liknande. Skulle kunna bedömas som ett led i t.ex. olaga tvång, om klockningen används av A för att tvinga B att exempelvis gå direkt hem från skolan eller arbetsplatsen. •A bestämmer att inte B får träffa myndighetspersoner utan att en släkting följer med. Skulle kunna bedömas som olaga tvång eller övergrepp i rättssak. •A bestämmer att B inte får delta i gymnastikundervisning, sim- ning och utflykter med skolan. Skulle kunna bedömas som olaga tvång. •A bestämmer att B inte får ha andra vänner än sådana som är av samma kön, tillhör samma religion, kommer från samma område eller liknande. Skulle kunna bedömas som olaga tvång. Förfarandet kan dock vara mycket svårt att bevisa. •A tar B:s egendom eller tillåter inte B att ha viss egendom vissa tider etc. Skulle kunna bedömas som egendomsbrott en- ligt 8 kap. , exempelvis stöld eller egenmäktigt förfa- rande, eller bedömas som olaga tvång. Som framgår av listan – och som vi har berört ovan – kan många fall av kontrollerande beteende vara att bedöma som olaga tvång eller ofredande. I de fall agerandet inte kan kommas åt med befintliga straff- bestämmelser handlar det oftast om att det högt ställda beviskravet i brottmål gör det svårt för åklagaren att bevisa gärningspersonens age- rande.