sou · H8B37 · 2020-02-11 00:00:00 — Tingsrätten konstaterade att det var utrett att TL utsatt hund- valpen för lidande samt fann att han inte hade agerat i nöd eller att hans agerande varit tillbörligt. Tingsrätten fann därmed att TL skulle dömas för uppsåtligt djurplågeribrott. Tingsrätten fann vidare att TL skulle dömas för ringa narkotika- brott och brott mot knivlagen. Tingsrätten uttalade att bestämm- ande för påföljden var djurplågeribrottet som befanns vara på fängelse- nivå och att straffvärdet motsvarande fängelse . Tings- rätten ansåg att det inte varit fråga om brott av sådan art att fängelse skulle väljas som påföljd. Tingsrätten fann att förutsättningar förelåg för att bestämma påföljden till villkorlig dom och böter. TL dömdes för djurplågeri begånget mellan –samt för ringa narkotikabrott och brott mot knivlagen till villkorlig dom och 120 dagsböter. TL yrkade bl.a. att han skulle frikänns från ringa narkotikabrott och brott mot knivlagen. Tingsrättens dom i fråga om djurplågeribrottet överklagades alltså inte och hovrätten konstaterade att TL skulle dömas för detta brott. Hovrätten fann att TL skulle frikännas från ringa narkotikabrott, men att detta inte föranledde någon annan be- dömning av påföljden än den tingsrätten hade gjort. Hovrätten ändrade tingsrättens dom på det sätt att hovrätten bl.a. frikände TL från åtalet för ringa narkotikabrott. mål nr B 1596-17 Åklagaren yrkade ansvar för LB och CE för djurplågeri under påstå- ende att de mellan och tillsam- mans och i samförstånd, uppsåtligen eller av grov oaktsamhet genom vanvård utsatt sina fyra hundar för otillbörligt lidande då de i strid med djurskyddsbestämmelser dels vid minusgrader hade förvarat hundarna i ett litet, låst och oisolerat uthus utan möjligheter för hundarna att gå ut, dels hade underlåtit att idka daglig tillsyn och således inte tagit hand om hundarna, rastat hundarna och utfodrat/gett hundarna vatten på ett adekvat sätt, dels underlåtit, trots att hund- arna visat tecken på ohälsa/avmagring, att tillse att hundarna erhållit nödvändig vård alternativt avlivats. Åklagaren gjorde gällande att vanvården hade lett till lidande för hundarna genom att hundarna hade varit kraftigt avmagrade, att hundarna hade haft alldeles för långa och förväxta klor, att hundarnas tassar hade haft frätskador, att hundarna varit ansatta av kraftig tandsten och att de varit muskel- fattiga. Tingsrätten fann klarlagt hundarna hade förvarats i ett oisolerat ut- hus utan möjlighet till uppvärmning och att golvet var fullt med avföring samt att det fanns en kraftig doft av avföring och ammoniak i utrymmet. I målet var utrett att då hundarna omhändertogs var det sex minusgrader utomhus. Vidare fann tingsrätten att samtliga hundar hade varit avmagrade samt att hundarna vid undersökning hade upp- visat tandsten, frätskador på tassarna och mycket förvuxna klor. Tings- rätten konstaterade utrett att två av hundarna hade varit så utmärglade att de vinglat och en av dessa hade saknat fett och muskler. Tings- rätten fann att det inte kunde dras någon annan slutsats än att de fyra hundarna hade utsatts för otillbörligt lidande genom vanvård av LB och CE. Tingsrätten ansåg att deras underlåtenhet att hand om hund- arna varit grovt oaktsamt och fann att de skulle dömas för djurplågeri. Tingsrätten fann att påföljden för envar av LB och CE kunde bestämmas till villkorlig dom med dagsböter. LB och CE dömdes envar för djurplågeri begånget –till villkorlig dom och 30 dagsböter. Attunda tingsrätt mål nr B 2622-18 Åklagaren yrkade ansvar för MC för djurplågeri under påstående att MC mellan och uppsåt- ligen eller av grov oaktsamhet hade utsatt en hund för lidande utan att det hade funnits godtagbara skäl. Åklagaren gjorde gällande att MC hade underlåtit att ge sin hund vård eller vidtagit andra åtgärder, trots att hunden, som avlivats , genom sitt beteende visade tecken på ohälsa genom –kraftig avmagring och muskelförlust, –hård nybildning i bakre delen av buken (som påvisats vara en tumör i mjälten med en lever som genomsatts av dotter- svulster från tumören i mjälten och till följd av detta varit kraftigt förstorad) och –ögoninflammation med påtaglig mängd grågrönt sekret i ögat. Åklagaren yrkade i andra hand ansvar för brott mot djurskyddslagen under påstående att MC uppsåtligen eller av oaktsamhet, genom att ha förfarit på ovan nämna sätt, hade brutit mot djurskyddslagen och de föreskrifter som har meddelats med stöd av denna lag. Tingsrätten konstaterade att det var ostridigt att hunden hade varit avmagrad, haft en större cancertumör och en ögoninflammation. Vidare konstaterade tingsrätten bl.a. att detta hade påverkat hundens all- mäntillstånd med lidande som följd. Tingsrätten fann att veterinär borde ha kontaktats senast och att det var allvarligt att så inte skett. Tingsrätten fann att MC hade blundat för att hunden hade lidit svårt av hans egen underlåtenhet att ta den till veterinär och att han hade agerat grovt oaktsamt. Åtalet för djurplågeri befanns således styrkt. Tingsrätten uttalade i påföljdsfrågan att straffvärdet motsvarade ett kortare fängelsestraff, och fann att det förelåg förutsättningar att bestämma påföljden till villkorlig dom och dagsböter. MC dömdes för djurplågeri begånget – till villkorlig dom och 50 dagsböter. mål nr B 1058-18 Åklagaren yrkade ansvar för CP för djurplågeri under påstående att CP mellan och med uppsåt eller av oaktsamhet hade utsatt 40 stycken nötkreatur för lidande utan godtagbara skäl genom att inte strö och gödsla tillräckligt så att djuren hade rena och torra liggytor. Åklagaren gjorde gällande att djuren till följd härav utsatts för gödselföroreningar vilket orsakat sveda, klåda och svårigheter att hålla värmen. Tingsrätten fann klarlagt att djuren hade legat i gödsel länge och fått gödselpansar, orsakat av urin och avföring, p.ga. att liggbäddarna inte varit torra och rena och att detta fått till följd att djuren tappat pälsen, vilket orsakat ett lidande för dem. CP befanns härigenom av grov oaktsamhet ha brustit i vård och tillsyn av djuren och utsatt dem för lidande. Åtalet befanns således styrkt. Med hänsyn till antalet djur ansåg tingsrätten att straffvärdet var sådant att böter inte var tillräckligt. Eftersom bl.a. hade för- flutit sedan gärningen begåtts samt då CP inte längre hade någon verksamhet fann tingsrätten att påföljden skulle bestämmas till vill- korlig dom och böter. CP dömdes för djurplågeri begånget – till villkorlig dom och 100 dagsböter. mål nr B 174-18 Åklagaren yrkade ansvar för LA för djurplågeri under påstående att LA mellan och uppsåtligen eller av grov oaktsamhet hade utsatt en hund för lidande utan godtagbara skäl. Åklagaren gjorde gällande att LA hade utsatt hunden för vanvård genom sin underlåtenhet att utan dröjs- mål tillse att hunden som varit skadad fått erforderlig vård eller avlivats. Av utredningen framgick bl.a. att hunden vid undersökning haltade kraftigt på vänster framben och hade ett stort sår på benet. Vidare framgick att det varit fråga om ett flertal frakturer och att det saknats benvävnad till följd av antingen att benet hade lösts upp eller att del av benet gått förlorat. Tingsrätten fann utrett att LA hade utsatt sin hund för betydande och långvarigt lidande utan godtagbara skäl åklagaren påstått genom att med full insikt om hundens skada vanvårdat den på sätt åklagaren angett. Tingsrätten fann där- med åtalet för djurplågeri styrkt. I påföljdsfrågan uttalade tingsrätten att brottet var allvarligt och att det inte var tillräckligt ingripande med endast en bötespåföljd. Tingsrätten fann att det förelåg förutsättningar att bestämma påfölj- den till villkorlig dom och dagsböter. LA dömdes för djurplågeri begånget – till villkorlig dom och 60 dagsböter. mål nr B 12884-17 Åklagaren yrkade ansvar för LN för djurplågeri under påstående att LN uppsåtligen hade utsatt en hund för lidande utan godtagbara skäl. Åklagaren gjorde gällande att LN hade slagit hunden i vart fall med knuten näve samt en gång kastat hunden i marken och kastat en tung ryggsäck på den. Vidare gjorde åklagaren gällande att hunden vid tillfället hade visat rädsla och nervositet och hade upprepad samt blodig avföring. Tingsrätten fann bevisat att LN med avsikt hade slagit hunden i vart fall med knuten näve och kastat hunden i marken. Tings- rätten fann vidare utrett att LN hade kastat en tung ryggsäck mot hunden, även om det inte var klarlagt att den hade träffat hunden, och att hunden hade uppträtt på sådant sätt och haft sådana symptom som åklagaren påstått. Tingsrätten fann därigenom gärningen bevisad och att LN hade orsakat hunden smärta av viss intensitet. Åtalet för djurplågeri befanns således styrkt. I påföljdsfrågan uttalade tingsrätten att straffvärdet motsvarade ett kort fängelsestraff då det varit fråga om en uppsåtlig misshandel av hunden. Tingsrätten fann att dock att då det inte var fråga om ett artbrott skulle påföljden bestämmas till villkorlig dom och böter. LN dömdes för djurplågeri begånget till villkorlig dom och 60 dagsböter. mål nr B 112-17 Åklagaren yrkade ansvar för LH och RH för djurplågeri under påstå- ende att RH och LH båda, var för sig, omkring – uppsåtligen eller av grov oaktsamhet genom van- vård eller på annat sätt hade utsatt två hästar för otillbörligt lidande genom att inte tillse att hästarna utfordrats och erhållit vatten. Åkla- garen gjorde gällande att hästarna påträffades avlidna den 27 novem- ber 2016 och att de hade avlidit till följd av uttorkning och svält. I målet var utrett att hästarna hade påträffats döda i sina boxar . Av utredningen framgick att det vid undersök- ning av hästkropparna kunde konstateras att den ena hästen var kraftigt under medelgott hull med minimala fettreserver samt att en generell kraftig muskelförtvining kunde observeras. Den andra hästen bedömdes vara utmärglad med en total avsaknad av fettresurser. Angående båda hästarna kunde benutskott som normalt är täckta av muskulatur tydligt skönjas genom huden. Av utredningen kunde slutsatsen dras att hästarnas dåliga hull hade orsakats av bristfällig tillgång till foder och att de dött av svält, men att uttorkning också kunde ha bidragit till dödsfallen. Vidare framgick av utredningen att hästarnas näringstillförsel borde ha varit otillräcklig under åtminstone och att deras svälttillstånd hade inneburit ett långvarigt lidande. Tingsrätten ansåg det klarlagt att hästarna hade avlidit p.g.a. svält, eventuellt i kombination med uttorkning, och att de därigenom hade utsatts för ett otillbörligt och förhållandevis långvarigt lidande. Genom att inte ingripa mot vanvården ansåg tingsrätten att LH av grov oaktsamhet hade gjort sig skyldig till djurplågeri. Tingsrätten ogillade åtalet mot RH då det inte var visat att han förfogat över hästarna eller intagit en ställning som skyddsgarant eller av annat skäl hade en rättsplikt att agera.2 I påföljdsfrågan konstaterade tingsrätten att vanvården hade på- gått i vart fall samt att djuren hade utsatts för ett betydande lidande. Tingsrätten fann att straffvärdet motsvarade ett kortare fängelsestraff. Vidare uttalade tingsrätten att straffvärdet dock inte var så högt att det i sig motiverade en fängelsepåföljd samt 2Åklagaren överklagade domslutet beträffande RH till hovrätten som fastställde tingsrättens dom (Hovrätten för Nedre B 773-18). Tingsrättens dom beträffande LH överklagades inte och prövades således inte av hovrätten. att det inte var fråga om artbrottslighet. Tingsrätten fann att förut- sättningar förelåg för att bestämma påföljden till en villkorlig dom och böter. LH dömdes för djurplågeri begånget – till villkorlig dom och 40 dagsböter. mål nr B 498-17 Åklagaren yrkade ansvar för ZZ för djurplågeri under påstående att hon och med uppsåt eller av grov oaktsamhet hade utsatt en hund för lidande utan godtagbara skäl. Åklagaren gjorde gällande att ZZ hade hållit hunden instängd i ett trångt utrymme i form av ett toalettbås där ljuset var släckt och hunden inte hade tillgång till vatten. Vidare gjorde åklagaren gällande att samt dagarna innan hade hunden fött valpar utan att få nödvändig tillsyn och vård av veterinär samt att den dessutom inte fått tillräckligt med mat. Tingsrätten fann klarlagt att hunden utsatts för lidande på sätt åkla- garen påstått samt att ZZ begått gärningen av grov oaktsamhet. Tingsrätten fann därmed åtalet för djurplågeri styrkt. I påföljdsfrågan uttalade tingsrätten att straffvärdet motsvarade ett kortare fängelsestraff samt att djurplågeri inte utgör ett artbrott. Tingsrätten fann att det förelåg förutsättningar att bestämma påfölj- den till villkorlig dom och böter. ZZdömdes för djurplågeri begånget till villkorlig dom och 50 dagsböter. mål nr B 4174-17 Åklagaren yrkade ansvar för BC för djurplågeri under påstående att han mellan och med uppsåt eller av grov oaktsamhet hade utsatt två nötkreatur för lid- ande utan godtagbara skäl. Åklagaren gjorde gällande att BC inte hade utövat tillräcklig tillsyn över djuren varvid deras horn växt in i huvudet på djuren med sårskador till följd och att BC därefter sågat av hornen på djuren själv för hand utan bedövning och därvid sågat av dessa precis intill hornbasen vilket orsakat större blödning och stor smärta. Tingsrätten fann inte visat hornen vuxit in i huvudena på djuren varför åtalet ogillades i den delen. Tingsrätten fann dock styrkt att BC hade avhornat två av sina nötkreatur på sätt åklagaren påstått. Av utredningen framgick bl.a. följande gällande en avhorning av det slag som hade skett i målet. En avhorning tätt intill hornbasen orsakar kraftig blödning och är mycket smärtsam för djuret. Avhorningen innebär att en del av skallbenet sågas av. En avhorning innebär en chockverkan för djuret som är fysiologiskt påvisbar som håller i sig i veckor och såren som bildas kan ta att läka. Tillståndet leder till sociala störningar, stress, smärta, rädsla och minskat välbefinnande för djuret. Att avlägsna ett horn på det sätt som skett i målet, utan bedövning och utan att tillkalla veterinär, innebar ett stort lidande för djuren. Tingsrätten fann visat att BC hade utsatt djuren för lidande utan godtagbara skäl och att han hade förfarit grovt oaktsamt när han sågat av hornen. Åtalet för djurplågeri var således styrkt. I påföljdsfrågan uttalade tingsrätten att brottet hade ett straff- värde på fängelsenivå. Tingsrätten fann att förutsättningar förelåg att bestämma påföljden till villkorlig dom och böter. BC dömdes för djurplågeri begånget mellan 2017- 01-16–till villkorlig dom och 30 dagsböter. mål nr B 2919-17 Åklagaren yrkade ansvar för AL för djurplågeri under påstående att AL mellan och med uppsåt eller av grov oaktsamhet hade utsatt ett alpackasto för lidande utan god- tagbara skäl. Åklagaren gjorde gällande att vanvården hade bestått i att AL dels inte hade gett djuret tillräckligt med foder, näring och vatten, dels hade underlåtit att tillkalla veterinär, vidta andra åtgärder, se till att det fått tillräcklig vård, eller avlivats trots att det visat tecken på ohälsa. Vidare yrkade åklagaren ansvar för AL för brott mot djurskydds- lagen under påstående att hon som ovan med uppsåt eller av grov oaktsamhet och i andra hand av oaktsamhet hade utsatt en alpackahingst för lidande utan godtagbara skäl. Åklagaren gjorde gällande att vanvården hade bestått i att AL dels inte hade gett djuret tillräckligt med foder, näring och vatten, dels underlåtit att ge nödvändig vård, tillkalla veterinär eller vidta andra åtgärder trots att det visade tecken på ohälsa. Tingsrätten konstaterade att utredningen visade att djuren hade varit påtagligt avmagrade vid undersökning . Vidare kon- staterades det att stoet , sannolikt flera måna- ders tid, bedömdes inte ha kunnat gå eller stå normalt p.g.a. kraftiga smärtor i bakbenen, som var gravt deformerade, och att hennes ben- ställning kunde jämföras med att en människa går på fotknölarna. Stoet hade så ont i bakbenen att hon avlivades omedel- bart efter undersökningen. Tingsrätten fann utrett att stoet otillbör- ligen hade utsatts för ett stort lidande och att hingsten hade varit avmagrad. Tingsrätten fann dock att utredningen inte gav stöd för att djuren inte hade fått tillräckligt med mat, vatten eller vitaminer. Däremot var det enligt tingsrätten uppenbart att djuren av någon anledning inte hade fått i sig tillräckligt mycket näring och att de inte hade fått den vård och omsorg de behövde. Tingsrätten fann att AL av grov oaktsamhet hade gjort sig skyldig till djurplågeri beträffande stoet och av oaktsamhet gjort sig skyldig till brott mot djurskyddslagen beträffande hingsten. Tingsrätten fann att straffvärdet för den samlade brottsligheten motsvarade ett kortare fängelsestraff. Vid påföljdsbestämningen be- aktades i förmildrande riktning att AL hade varit väldigt pressad som åtalet avsåg. Tingsrätten fann att påföljden kunde stanna vid en villkorlig dom och dagsböter. AL dömdes för djurplågeri och för brott mot djurskyddslagen begånget –till villkorlig dom och 40 dagsböter. mål nr B 1532-17 Åklagaren yrkade ansvar för AKB för djurplågeri under påstående att hon av grov oaktsamhet mellan och genom vanvård otillbörligen hade utsatt 26 får och lamm för lidande utan godtagbara skäl. Åklagaren gjorde gällande att vanvården hade bestått i att fåren och lammen inte getts tillräckligt med foder vilket orsakat kraftig avmagring, muskelförtvining och dålig tillväxt hos djuren. I målet var klarlagt att 28 av AKB:s får och lamm hade förts till slakt . Tingsrätten fann utrett att tio av djuren hade varit undernärda vid slakten då de bedömts vara i en viktklass som betecknades som ”utmärglad”. Tingsrätten fann det därmed visat att AKB genom underlåtelse i form av vanvård otill- börligen utsatt tio får och lamm för lidande genom att inte ge djuren tillräckligt med foder vilket orsakat kraftig avmagring. Enligt tings- rätten var det inte visat att djuren hade orsakats muskelförtvining eller dålig tillväxt. Tingsrätten fann att AKB skulle dömas för djur- plågeri beträffande tio djur begånget av grov oaktsamhet. I påföljdsfrågan uttalade tingsrätten att brottet hade avsett ett flertal djur och inte varit helt begränsat i tiden. Tingsrätten ansåg att gärningen var så pass allvarlig att påföljden inte kunde stanna vid böter. Då de allmänna förutsättningarna för att bestämma påföljden till villkorlig dom förelåg och då det löpt förhållandevis mellan brott och lagföring fann tingsrätten, med beaktande av gär- ningens allvar, att påföljden skulle bestämmas till villkorlig dom och böter. AKB dömdes för djurplågeri –2015- 06-28 till villkorlig dom och 40 dagsböter. mål nr B 561-18 Åklagaren yrkade ansvar för SS för djurplågeri under påstående att SSmellan och med uppsåt eller av grov oaktsamhet hade utsatt åtta kalvar eller ungdjur för lidande utan godtagbara skäl. Åklagaren gjorde gällande att SS inte hade vidtagit tillräckliga åtgärder för att förebygga och förhindra att djuren dött genom att inte ha tillsett att djuren givits nöd- vändig vård eller avlivats om djuret varit skadat eller ge- nom sitt beteende visat tecken på ohälsa. För i vart fall för två av djuren hade dödsorsaken enligt åklagaren varit svält eller utmärgling p.g.a. foderbrist. Tingsrätten konstaterade att det var utrett åtta kalvar eller ungdjur hade påträffats döda på SS:s gård. Två av kalvarna hade obducerats och med hänsyn till att det av undersökningen bl.a. hade framkom- mit att kalvarna varit i mycket dåligt hull/utmärglade med fullständig avsaknad av underhuds-/kroppsfett och att förmagarna/löpmagen var fullständigt tomma på innehåll ansåg tingsrätten att det kunde hållas för visst att dessa två djur hade utsatts för lidande utan god- tagbara skäl under den av åklagaren angivna brottstiden. Tingsrätten fann att genom att inte tillse att djuren haft tillräckligt med foder och genom att inte tillse att djuren givits nödvändig vård eller avlivats i vart fall måste SS anses ha handlat med ett s.k. likgiltighetsuppsåt och att han därmed skulle dömas för djurplågeri i enlighet med åklagarens gärningspåstående beträffande dessa två djur. Däremot ansåg tingsrätten inte att beviskravet var uppfyllt vad gällde djurplågeri beträffande övriga sex djur och ogillade åtalet vad gällde dessa djur. I påföljdsfrågan konstaterade tingsrätten att det inte förelåg några särskilt försvårande omständigheter som skulle föranleda fängelse. Med hänsyn till den långa tid som djurplågeriet hade pågått var det enligt tingsrätten inte tillräckligt med enbart ett bötesstraff utan tings- rätten fann att påföljden skulle bestämmas till villkorlig dom och böter. SSdömdes för djurplågeri avseende två ungdjur begånget 2016- 01-01–till villkorlig dom och 50 dagsböter. SS frikändes från brott gällande övriga sex djur. mål nr B 3631-17 Åklagaren yrkade ansvar för CK för djurplågeri under påstående att han mellan och med uppsåt eller av grov oaktsamhet genom vanvård hade ut- satt en hund för lidande utan godtagbara skäl. Åklagaren gjorde gällande att vanvården hade bestått i att CK hade misskött hunden samt underlåtit att ge hunden adekvat vård alternativt avlivat hunden trots att denna lidit av bland annat kroniska sjukdomar i ögonen, kraftig tandlossning p.g.a. bakterieinfektion i munhåla, kraftig svamp- infektion och inflammation i båda öronen samt bakterieinfektion och kronisk inflammation i huden. Åklagaren yrkade vidare ansvar för CK för djurplågeri under påstående att CK med uppsåt eller av grov oaktsamhet hade utsatt ovan nämnda hund för lidande utan godtag- bara skäl genom att kasta hunden i marken samt, genom att ta tag i hundens framtassar, slänga in den i en bil. Tingsrätten fann klarlagt att hunden vid undersökning hade de åkom- mor som åklagaren angett och uttalade att med hänsyn till omfatt- ningen av dessa stod det klart att hunden behövt veterinärvård och således varit utsatt för lidande. Tingsrätten ansåg att att ombesörja vård hade varit grovt oaktsam och fann åtalet för djurplågeri styrkt. Tingsrätten fann vidare styrkt att CK genom ett tag i hundens framtassar hade kastat in den i sin bil den 7 september 2017och att detta hade medfört lidande för hunden. Utredningen gav dock inte tillräckligt stöd för påståendet att CK vid tillfället hade kastat hunden i marken. Med denna begränsning fann tingsrätten även denna åtalade gärning styrkt. Tingsrätten bedömde att brottslighetens straffvärde motsvarade drygt en månads fängelse. Tingsrätten ansåg att det förelåg förutsätt- ningar att bestämma påföljden till villkorlig dom och böter. CK dömdes för djurplågeri 01-01–till villkorlig dom och 60 dagsböter. mål nr B 1464-18 Åklagaren yrkade ansvar för ACE för djurplågeri under påstående att hon från fram till den 26 okto- ber 2017 med uppsåt eller av grov oaktsamhet otillbörligen hade utsatt kor (kvigor, kalvar och unga djur) för lidande. gällande att ACE hade underlåtit att ge djuren tillräckligt med mat och vatten och/eller tillräcklig tillsyn, vilket hade resulterat i att djuren hade underhull och kraftigt underhull samt var smutsiga. I målet var utrett att det på ACE:s gård fanns ca 80 djur, varav ungefär hälften var mjölkkor och hälften var kvigor, ungdjur och kalvar. Tingsrätten konstaterade utrett att flera av djuren vid kontroller den 25 respektive hade underhull eller kraftigt underhull. Tingsrätten fann vidare utrett att dessa djur hade orsakats lidande p.g.a. att de varit undernärda. Tingsrätten fann styrkt att ACE genom att underlåta att ge djuren tillräckligt med mat av grov oaktsamhet hade utsatt djuren för lidande under peri- oden 12–och att hon därmed skulle dömas för djur- plågeri. Tingsrätten fann dock inte åtalet styrkt beträffande bristande vattentillgång eller om nedsmutsning hade orsakat djuren lidande. Tingsrätten ansåg att påföljden kunde stanna vid en villkorlig dom och dagsböter. ACE dömdes för djurplågeri begånget – till villkorlig dom och 60 dagsböter. mål nr B 143-18