sou · H8B356 · 2020-09-30 00:00:00 — I ett långsiktigt perspektiv kan aktörer kombinera alla tre typerna av strategiska narrativ för att uppnå sina mål, dvs. en aktör kan främja vissa narrativ, underminera andra och distrahera diskussionen. Vilka berättelser som förmedlas beror på vem som är målgruppen för påverkan. Påverkansaktiviteter utformas beroende på om målgruppen är hela samhället, breda grupper i samhället eller specifika sociodemografiska grupper utifrån t.ex. ålder, inkomst, utbildning eller etnicitet. Målgruppen kan också ha en psykografisk inriktning utifrån t.ex. politiska preferenser och beteendemönster (MSB 2019). Det övergripande syftet med desinformation och propaganda behöver inte vara att sprida vilseledande information om specifika fakta eller händelser, utan kan handla om att underminera tilliten till information och förtroendet för samhällsinstitutioner mer generellt. Om det sprider sig en uppfattning om att det inte går att lita på någon relativiseras fakta. Därmed raseras förutsättningarna för ett meningsfullt demokratiskt samtal. Desinformation, propaganda och näthat i en digital tid 3.3.3Hur går desinformation och propaganda till? För att sprida desinformation och propaganda finns en rad olika metoder. När det gäller desinformation spänner metoderna över en skala från helt felaktiga och tydligt manipulerade budskap till budskap som i sak är korrekta, men som avsiktligt placerats i ett missvisande sammanhang. I MSB:s rapport möta informationspåverkan listas fyra olika typer av metoder för att sprida desinformation (MSB 2019). •Fabrikation: Helt och hållet felaktig information som publiceras på ett sätt som får mottagaren att tro att den är sann. •Manipulation: Information som manipuleras för att vilseleda, exempelvis genom att lägga till, ta bort eller ändra element i text, bild, video- eller ljudklipp. •Falskt eller felaktigt sammanhang: Presentation av korrekt fakta i ett orelaterat sammanhang för att framställa en fråga, händelse eller person på ett vilseledande sätt. •Satir och parodi: Dessa kommunikationsformer utgör inte i sig en metod för desinformation eftersom de inte alltid används i syfte att skada, men kan användas för att sprida vilseledande information, inte minst när ett satirinlägg får spridning utanför sin ursprungliga kontext genom sociala medier. De kan också användas för att sprida näthat, förklätt till humor. Ett internetfenomen som fått stor betydelse är s.k. memes, som kan vara en bild, video eller text med humoristiskt innehåll och som används för att göra satir eller parodi. Liknande typologier som den ovan återfinns i andra rapporter, ibland med lite fler underkategorier (se t.ex. First draft 2019). Tillvägagångssätten kan kombineras för att skapa, stötta eller underminera ett strategiskt narrativ, skapa förvirring eller misskreditera en viss information, individ eller organisation (MSB 2019). Att få andra att omedvetet sprida vidare desinformation, dvs. att ägna sig åt det som på engelska benämns som misinformation, är ofta en strategi från de som vill orsaka skada. Propaganda, å sin sida, handlar om att avsiktligt framkalla starka känslor och påverka värderingar snarare än uppfattningar om fakta och sakförhållanden. De som sprider propaganda använder ofta tek- Desinformation, propaganda och näthat i en digital tid niker för att framkalla rädsla och ilska genom att identifiera vissa gruppers eller specifika personers sårbarheter. Det kan konkret handla om att sända splittrande budskap i annonser, opinionstexter och inlägg i sociala medier i frågor där det redan förekommer stark polarisering eller att initiera samtidiga demonstrationer för olika sidor i en infekterad fråga. Ofta sprids propaganda med dolda metoder eller falska avsändare. Det kan också handla om spridning av manipulerade verklighetsbilder som upprör eller iscensättning av hot och hat som framkallar rädsla och ilska (jfr Bayer m.fl. 2019). Detta visar hur propaganda kan vara en del av påverkansaktiviteter där även desinformation och näthat ingår. Teknisk manipulation och andra tillvägagångssätt att sprida desinformation och propaganda Digitaliseringen har gjort det enklare för enskilda att med tekniska redskap manipulera verkligheten. Det är t.ex. möjligt att sätta upp falska konton och därigenom sprida information anonymt eller förstärka en opinionsyttring. Även mer sofistikerade metoder såsom dataintrång, spamming och hackning har använts för att komma åt, läcka och sprida känslig information. Sådan information kan i sin tur användas för desinformation och propaganda. Genom dataintrång kan enskilda användare styras och påverkas. På detta sätt är dagens informationsmiljö sårbar. Användningen av automatiserade konton, s.k. bottar, har blivit vanliga på framför allt Twitter (Wardle, Derakhshan ). Genom falska konton som tar sig in i grupper och deltar i debatter är det möjligt att få vissa åsikter att framstå som mer omfattande och starkare än vad de verkligen är. Begreppet konstgräskampanjer beskriver hur aktörer skapar en föreställning om en bred social mobilisering genom att t.ex. skapa en kampanj och låta troll, falska konton eller bottar stödja den. Teknikutvecklingen har också möjliggjort avancerad manipulation av bilder, ljud och film, s.k. deep fakes, där det kan framstå som att riktiga personer sprider ett budskap med digitalt konstruerat ansikte och röst. Det finns ännu inget som tyder på att sådana dataanimeringar har haft någon betydande påverkan på opinionsbildningen, men de utgör en framtida risk. Desinformation, propaganda och näthat i en digital tid Ett annat tillvägagångssätt för att påverka det demokratiska samtalet är s.k. ”whataboutism”, dvs. att flytta fokus från det aktuella temat till en fråga som inte är relevant i sammanhanget. Andra metoder handlar om att översvämma debatten med vilseledande argument, att tillskriva en meningsmotståndare ståndpunkter som denna inte står för, s.k. halmgubbar, eller att kapa, ta över och ändra riktning i en debatt (MSB 2019). 3.4Hur fungerar näthat? Näthat förekommer i många former och kan ske anonymt eller genom falska användarkonton, men även öppet mellan personer som känner till varandra. Eftersom näthatet tar sig så många olika uttryck kan den som utsätter andra för näthat i stort sett vara vem som helst även om vissa rapporter visar att män är överrepresenterade (se avsnitt 4.4.3). Drivkrafterna bakom näthatet är också väldigt varierade och innefattar såväl avsikten att kränka, såra eller skrämma individer, som att tysta individer eller grupper som deltar i det demokratiska samtalet. När det gäller varför en enskild person näthatar finns det både psykologiska och sociologiska förklaringar (Kaati m.fl. 2017). Forskning om näthatares personligheter tyder på att de ofta har många fördomar och i hög grad styrs av grupptillhörighet. För att stärka den egna gruppen och driva upp sin självkänsla kan ett effektivt sätt vara att uppvisa negativitet gentemot andra grupper. Studier har också visat att den genomsnittliga personligheten för en näthatare kännetecknas av låg grad av vänlighet och öppenhet jämfört med den genomsnittliga användaren (Fernquist m.fl. 2019). De som ägnar sig åt näthat är enligt en studie i högre utsträckning sadistiska och manipulativa (Buckels m.fl. 2014). Även om det är ett fåtal individer som sprider näthat kan de få oproportionerligt stor uppmärksamhet och hatet få stor spridning och genomslag. Internet har även förenklat för individer med avvikande åsikter att komma i kontakt med varandra, och dessa kan gemensamt bilda sammanhang där hat normaliseras och förstärks. som det finns en del särskilda omständigheter som formar den digitala interaktionen drivs samtalen på nätet i övrigt av Desinformation, propaganda och näthat i en digital tid samma psykosociala mekanismer som i den fysiska världen. Människor vill i regel inte sticka ut och känner ofta ett visst motstånd mot att säga ifrån när de ser en orättvisa. I den digitala världen kan detta leda till att människor helt undviker att säga ifrån eller diskutera online. Grundläggande mekanismer som gör att vi drar förhastade slutsatser och är benägna att skylla problem på yttre faktorer, s.k. ”scapegoating”, kan påverka människors benägenhet att kränka någon på internet (Klefbom, 2018). Detta kan utnyttjas av aktörer som sprider desinformation om händelser eller personer genom att starta s.k. hatstormar. Troll som agerar i ett politiskt syfte liksom automatiserade konton, s.k. bottar, kan även användas för att sprida näthat. Känslan av att ständigt vara måltavla för kränkningar kan skrämma människor från att inta positioner där risken för hot och hat är stor. behöver näthatet inte i huvudsak vara avsett att drabba den enskilda, utan kan snarare ha till syfte att avskräcka andra från att delta och göra sina röster hörda. Näthatet utspelar sig således inte bara mellan den som hatar och den som hatas, utan avser också att beröra och i många fall avskräcka de som betraktar hatet. På detta sätt får näthatet en vidare påverkan på det demokratiska samtalet och demokratin i stort. Statsaktörer och antidemokratiska grupperingar kan därför använda näthat för att uppnå strategiska intressen och påverka den fria åsiktsbildningen. Dessa kan också kombinera hot och trakasserier med desinformation och propaganda i syfte att störa det demokratiska samtalet. 3.4.2Hur går näthat till? Som tidigare nämnts omfattar näthat en mängd olika ageranden, både sådant som är brottsligt och sådant som inte är det. Näthat uttrycks både mellan personer som känner varandra och mellan främlingar. Hat och hot kan också skickas till anhöriga och närstående till den person som är föremål för hatet. En del av näthatet består av grova sexistiska eller rasistiska kommentarer, inte sällan med anspelningar på våldshandlingar. Näthat kan skilja sig från hat, hot och trakasserier i fysiska sammanhang eftersom det som sker över nätet i regel är publikt. En persons trovärdighet kan förgöras genom att den tillskrivs förlöjligande Desinformation, propaganda och näthat i en digital tid namn och epitet eller misskrediteras. Dessutom kan hatiska kommentarer trigga i gång en spiral där andra också uttrycker sig hatiskt. Sådana drev kan skapas genom att hatiska kommentarer och föreställningar om enskilda personer läggs ut på sociala medier eller olika webbforum. Vissa webbforum har beskrivits som ”hatsajter” eftersom de främst fyller funktionen att sprida hat. Hatiska kommentarer kan också skapa en normativ förflyttning som gör att hatet succesivt blir grövre och mer omfattande. Opinionsbildare som uttrycker starka åsikter som i den offentliga debatten uppfattas som kontroversiella kan ha följare på nätet som förstärker motsättningar med hatiska kommentarer, en s.k. hatsvans. Det kan bidra till att aggressiviteten i samtalet tilltar. Angrepp som sker över internet och sociala medier kan vidare åtföljas av trakasserier i den fysiska världen t.ex. med brev, telefonsamtal och vandalisering. Det finns också forskning som tyder på att hat som uttrycks på nätet kan inspirera till fysiska våldshandlingar (Lööw m.fl. 2017). 3.4.3Digitaliseringen som möjliggörare av hat Hat och hot är inget nytt, men digitaliseringen har bidragit till att öka dess omfattning. I vissa avseenden har nätet också fungerat som en möjliggörare av hat och hot. Det finns flera omständigheter i den digitala miljön som påverkar samtalskulturen och som tenderar att göra interaktionen mer aggressiv på nätet än vad den är i den fysiska världen. Det kan bl.a. bero på att nätet möjliggör en kommunikation utan fysiska möten. Utan exempelvis ögonkontakt kan det vara enklare att såra andra människor. Uttalanden möts inte av en direkt respons eller några ansiktsuttryck och därmed kan vi tendera att göra och säga saker som vi inte skulle göra och säga offline (Bladini 2017). Hot- och hatkampanjer på internet kan även pågå dygnet runt eftersom de flesta av oss alltid är uppkopplade. Vidare kan kommunikationen på internet ofta upplevas äga rum anonymt, vilket kan påverka hur vi beter oss i digitala miljöer (Dunkels 2016). Känslan av anonymitet kan också påverka människors uppfattning av nätet som en alternativ verklighet till synes utan regler och ansvarsutkrävande. Vidare är kommunikationen på internet ofta snabb och känslosam, och det finns sällan tid för utförliga förklaringar som Desinformation, propaganda och näthat i en digital tid väger in flera olika perspektiv. I stundens hetta kan spärrar lätt passeras. När kränkningarna väl är ute i offentligheten kan det vara svårt att backa, vilket kan göra att otrevligheterna fortsätter och i värsta fall eskalerar till drev. Människor drivs dessutom av bekräftelsebehov och många som deltar i drev kan bli uppfyllda av situationen. På nätet tenderar också människor att gå längre eftersom det är en stor skillnad på att sprida ut ett budskap som når tusentals människor online jämfört med att själv prata inför en lika stor folksamling (Klefbom, 2018). En aspekt som gör näthatet särskilt skadligt är att det som läggs ut kan finnas kvar på internet under en mycket och i vissa fall vara omöjligt att få bort (Bladini 2017). Olika digitala tjänster är dock utformade på olika sätt, vilket har betydelse för omfattningen av näthat och hur det tar sig uttryck. 4Demokratisk delaktighet, desinformation, propaganda och näthat i I detta kapitel ges en övergripande beskrivning av hur digitaliseringen och de omvärldsförändringar som beskrivs i kapitel 3 specifikt har påverkat delaktigheten och deltagandet i demokratin i . Det ges även en beskrivning av förekomsten av desinformation, propaganda och näthat i . Målgrupper, narrativ och förövare belyses liksom fenomenens påverkan på demokratin. Redogörelsen bygger huvudsakligen på studier och forskning om förhållanden i liksom de erfarenheter som kommittén inhämtat från sitt utåtriktade arbete. Den digitala teknikens utveckling har gått mycket snabbt och vi känner ännu inte till alla konsekvenser den har haft varken för demokratin i ett globalt perspektiv eller specifikt för . Dessutom förändras vårt förhållande till tekniken allt eftersom vår kunskap och våra attityder till den utvecklas. Vår redogörelse är en övergripande sammanställning av några olika utvecklingstendenser. 4.2Digitaliseringens betydelse för delaktighet och demokratiskt deltagande Frågan om digitaliseringens påverkan på demokratin har belysts i flera tidigare utredningar, t.ex. (SOU 2016:89) och (SOU 2016:80). Även Demokratiutredning behandlade denna fråga och konstaterade att den digitala tekniken förändrat förutsättningarna för åsiktsbildningen och det Demokratisk delaktighet, desinformation, propaganda och näthat i politiska deltagandet i samhället. Internet och de sociala medierna har i någon mån demokratiserat opinionsbildningen. Det har lett till att det blivit en ökad mångfald och åsiktsrikedom i det politiska samtalet, men också att åsikter inte granskas kritiskt och därmed får stå oreflekterade (SOU 2016:5). Därutöver kan tekniken minska avståndet mellan väljare och valda och underlätta den politiska mobiliseringen eftersom det blivit enklare att arrangera politiska demonstrationer, starta upprop och namninsamlingar. 4.2.1Delaktigheten i det nya informationssamhället Digitaliseringen har förändrat hur information och nyheter kommuniceras och konsumeras. Allt fler tar del av nyheter digitalt. läste någon morgontidning på papper mot 2017. Antalet hushåll som prenumererar på en morgontidning har minskat från (2019). De flesta tar numera del av nyheter genom tidningarnas nyhetssajter. Förändringen är särskilt märkbar bland yngre. Även om det är de traditionella medieföretagen som producerar nyheter så distribueras de i större utsträckning av sociala medieplattformar. Digitaliseringen av nyhetsmedierna påverkar demokratin i flera avseenden. För det första har det fått betydande ekonomiska konsekvenser för nyhetsmedierna när de har förlorat prenumerations- och annonsintäkter. Annonsörer flyttar också sina annonser till internet. Enligt ser framtiden för tidningsbranschen mörk ut, även om svårigheterna skiljer sig åt mellan olika tidningar (SOU 2016:80). Den lokala journalistiken är särskilt drabbad, vilket är problematiskt eftersom en närvaro lokalt gör det möjligt att fånga in och återge olika aktuella händelser. Det kan även vara ett problem eftersom en stor del av det som återges i andra medier kommer från lokaltidningar. Utarmningen av de lokala medierna påverkar särskilt den lokala demokratin då möjligheterna att få insyn i och granska det lokala beslutsfattandet försvagas. Det finns också forskning som pekar på att den försvagade närvaron av lokala medier leder till att det politiska intresset och engagemanget försvagas i lokalsamhället (, Althén 2014). Till viss del har medborgarjournalistik och sociala medier ersatt de lokala medierna, och s.k. hyperlokala medier, Demokratisk delaktighet, desinformation, propaganda och näthat i såsom lokala Facebook-grupper, har växt fram. Detta får konsekvenser för den lokala journalistiken, men det är oklart om det får negativa konsekvenser för människors möjligheter och intresse av att delta i den lokala demokratin (2018). Däremot leder det till att en del av den information som sprids lokalt inte är journalistiskt granskad och kan utgöra rykten eller desinformation. I en digitaliserad mediemarknad har valmöjligheterna blivit fler, vilket innebär att nyhetskonsumtionen blivit mer fragmenterad och att människor inte exponeras för samma nyhetskällor. De ökade valmöjligheterna leder därutöver till att människors preferenser, intressen och socioekonomiska resurser får större betydelse för i vilken utsträckning de följer olika nyhetsmedier. Det kan ha lett till att antalet nyhetsundvikare blivit fler, dvs. individer som sällan eller aldrig tar del av nyheter. Detta får konsekvenser för demokratin eftersom personer som undviker nyheter får sämre kunskap om politik och samhällsfrågor och svagare incitament att intressera sig för politik och att delta i demokratins processer (Strömbäck 2015). Det är en grupp som också kan vara mer sårbar för desinformation och propaganda. 4.2.2Den digitala tekniken och de politiska partierna För de politiska partierna är de sociala medierna viktiga i kommunikationen med väljare och partiaktiva. Det gäller i synnerhet i valkampanjerna. Den digitala tekniken har förändrat hur väljare tar del av information inför de allmänna valen. Enligt valundersökningen var det inför valet nära var tredje väljare som tagit del av information från partierna genom sociala medier. Den politiska informationen som sprids över nätet når ut till och har en större betydelse för unga väljare och väljare med hög utbildningsnivå och stort politiskt intresse (2018). Sammantaget dominerar dock fortfarande traditionella medier som tv, radio, morgontidningar och dessa mediers nyhetssajter inför valen. Det är knappt var femte väljare som frekvent följer politiska nyheter över sociala medier och där förmedlas dessutom främst länkar till de traditionella mediernas nyhetssajter. Det är också sett till befolkningen som helhet få som uppger att den information som de tog del av genom sociala medier påverkade hur de röstade i valet. Däremot har de en större betydelse för hur unga röstar (Nord, Strömbäck 2018; Demokratisk delaktighet, desinformation, propaganda och näthat i Nord, 2019). Mot bakgrund av den betydelse som sociala medier har för unga är det också tänkbart att de kommer att spela en större roll för kommunikationen med väljarna . Den vikt som sociala medier har skiljer sig mellan olika politiska partier och partiföreträdare, men överlag används de främst för att kommunicera ut information snarare än för att föra dialog med, lyssna och ta in åsikter från väljare (m.fl. 2018). Enligt Demokratiutredning har däremot den digitala tekniken i viss mån kompenserat för partiernas medlemstapp genom att partiernas kontaktyta mot allmänheten är större . Tekniken har gjort politiskt aktiva tillgängliga och de kan därmed ha direktkontakt med väljare, men det har också gjort dem mer utsatta för hot och hat, vilket framgår av avsnitt 4.4.2. uppger partierna att sociala medier spelar både en viktig roll för att rekrytera nya medlemmar och för den interna kommunikationen inom partiet (SOU 2016:5). I valen till riksdag, kommun- och regionfullmäktige skattas fortfarande det personliga mötet högst av såväl väljarna som partierna, medan sociala medier har större betydelse i Europaparlamentsvalet (2018). 4.2.3Digitaliseringens påverkan på det politiska deltagandet Det är svårt att bedöma om den ökade användningen av digital teknik har påverkat nivån på det demokratiska deltagandet i . Det finns internationella studier som tyder på att utbygganden av internet kan påverka valdeltagandet negativt, men det finns inga tecken på att så är fallet i (2020). Valdeltagandet har tvärtom stigit som internet har byggts ut. Vid riksdagsval deltog av de röstberättigade mot val. till flera demokratiindikatorer har det politiska deltagandet varit någorlunda . Enligt SOM-undersök- ningarna har det politiska intresset ökat något medan andelen som deltagit i en politisk demonstration varit oförändrad (Nord, 2019). Andra underökningar visar också att andelen som kontaktat en politiker eller som skrivit under en namninsamling varit stabil (SOU 2016:5). Dessutom visar SOM-undersökningarna att fler är nöjda med hur den svenska demokratin fungerar än och att fler anser att de Demokratisk delaktighet, desinformation, propaganda och näthat i kan påverka såväl nationella som kommunala beslut (Nord, 2019). Däremot visade Demokratiutredning att det politiska inflytandet inte var jämnt fördelat och att klyftan mellan de som deltar och de som inte deltar har vidgats , vilket också framgått av senare studier. Delaktighetsklyftorna följer i stora drag socioekonomiska ojämlikheter i samhället (a.a.; Delmos 2020). Det finns också studier som visar att internet kan ha bidragit till ett ökat engagemang. Det är exempelvis vanligare att skriva på en namninsamling liksom att skriva debattinlägg via internet än på papper (, 2011). Möjligen kan nätet erbjuda en arena där personer som har lågt politiskt självförtroende enklare kan delta. Däremot tycks inte internetaktivismen ersätta det traditionella deltagandet. Personer som är politiskt aktiva i exempelvis föreningar använder även sociala medier för att bilda opinion, engagera andra eller för att organisera aktiviteter (2013). Andra studier har också visat att välutbildade och politiskt intresserade är överrepresenterade på sociala medier (2018). Det finns därmed inget som tyder på att internet har lett till en ökad politisk jämlikhet. De som är politiskt aktiva över sociala medier är sammantaget inte särskilt representativa för väljarkåren i sin helhet. Åsikter som får spridning på exempelvis Facebook eller Twitter behöver alltså inte spegla den faktiska opinionen. Det finns en diskussion om huruvida enkelheten att uttrycka sina åsikter på internet också innebär att engagemanget är mindre genuint och genomtänkt. Kostnaderna för att ge sitt stöd till ett digitalt upprop är inte lika höga som det t.ex. är att demonstrera eller delta i en förening. Det politiska engagemanget över internet har beskrivits som ett slags klicktivism (2018). Viss forskning tyder också på att engagemanget på internet påverkas särskilt av psykosociala faktorer såsom flockbeteenden, bekräftelsebehov och rädsla för att bli avvisad (m.fl. 2015). Detta gör att enskildas beteende på internet kan vara särskilt sårbart för manipulation och påverkan. Internets betydelse för social mobilisering och det civila samhället Den digitala tekniken har som tidigare påpekats haft en stor betydelse för möjligheterna att organisera, engagera och mobilisera människor i olika frågor. Ett exempel på en social mobilisering som i Demokratisk delaktighet, desinformation, propaganda och näthat i huvudsak skett på en digital arena är #metoo-uppropen.