sou · H8B363 · 2020-11-12 00:00:00 — Om barnets föräldrar ska skiljas och de inte är överens om var barnet ska bo, då ska domstolen få veta hur barnet vill ha det. Detta är inte tydligt i . •Alla barn har en förmyndare som hjälper barnet att ta hand om pengar. Det är oftast en förälder. Om barnet måste byta förmyndare så ska barnet få säga hur det vill ha det och de vuxna och myndigheten ska lyssna. Det är tydligt i , men inte i de svenska reglerna om förmyndare. Samma sak gäller de svenska reglerna om överförmyndare. •Artikel 17 handlar om barns tillgång till information till exempel tidningar och böcker men även material från hela världen, som man till exempel kan läsa på internet. som ser till att vissa barn som blivit inlåsta kan få ta del av detta. Det kan gälla barn som tagits omhand genom dessa lagar: LVU, lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga LPT, lagen om psykiatrisk tvångsvård LRV, lagen om rättspsykiatrisk vård eller lagen om sluten ungdomsvård. •I artikel 18 står det att båda föräldrarna har gemensamt ansvar för barnets uppfostran och utveckling. Men i får inte båda föräldrarna vårdnaden om de inte är gifta när barnet föds. Då får bara mamman vårdnaden. •I kan en domstol inte döma till gemensam vårdnad även om det är det bästa för barnet, om båda förädlarna säger nej till det. •I artikel 18 står det att staterna ska göra allt de kan för att barn som har föräldrar som arbetar ska få den barnomsorg de har rätt till. Men kommuner är inte tvingade av någon lag att erbjuda nattis och annan barnomsorg på ovanliga tider. Det står bara att kommunerna ska sträva efter det, alltså försöka. •Barnkonventionens artikel 22 handlar om flyktingar. Artikel 28 handlar om att alla barn måste gå i skolan. Men enligt svensk lag måste inte alla barn gå i skolan. Till exempel får asylsökande barn och barn som befinner sig i utan tillstånd gå i skolan, men de måste inte. •Artikel 32 handlar om att skydda barn mot arbete, som kan vara skadligt för barnet eller hindra barnets utbildning. Det finns bestämmelser om det i den svenska lagen. Men i den svenska arbetsmiljöförordningen står det att man får göra undantag vid krig och vid fara för krig. •Artikel 34 handlar om att skydda barn mot att vuxna tvingar dem till sex eller att barn tvingas sälja sex eller att barn är med i sexfilm eller på sexbilder. Men i kan vi inte alltid skydda barn mot det som händer på Internet. •Barn som ser ut som vuxna i kroppen har ett sämre skydd mot att utnyttjas i sexfilm eller på sexbilder än vad andra barn har. •Det finns en lag som handlar om forskning på människor Den lagen säger att barn som är gifta ska behandlas som vuxna. Det stämmer inte med . •I artikel 37 står det att inget barn får låsas in utan en bra anledning. För att få låsa in ett barn måste det stå i lagen att man får det. Men den svenska lagen om utlänningskontroll gör det möjligt att ändå ta barn i förvar, om det är bråttom. •När ett barn blir inlåst i ett häkte så ska barnet inte lämnas ensamt . Det behöver stå i lagen att man inte får göra så. •Artikel 37 säger att barn som sitter inlåsta oftast inte ska vara inlåsta tillsammans med vuxna. Men det finns ingen sådan regel när någon är inlåst för att den är psykiskt sjuk. •Artikel 37 handlar om de rättigheter som gäller för barn som ska låsas in i fängelse eller i någon annan låst verksamhet. Barnet ska få hjälp av en jurist som förstår lagar och juridik. Så är det inte i för barn mellan 15–, som vill överklaga ett beslut om inlåsning enligt lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). •Barn som har psykiatrisk tvångsvård får inte heller hjälp av en jurist om inte deras ärende tas upp i en domstol. •Den som blivit vittne till ett brott måste berätta om det, Den som inte vill berätta kan låsas in i ett häkte. Då ska man ha rätt att få hjälp av en jurist. Det har man inte i . •Barn kan i vissa fall låsas in. Men de kan inte alltid själva be en domstol att avgöra om det är rätt. Det stämmer inte med artikel 37. •Det år som ett barn fyller kan de kallas till mönstring i . Då får de göra tester för att se om de passar för att jobba som militärer. Enligt måste de ha fyllt för att få mönstra. •Artikel 40 handlar om barn som gjort ett brott eller som man tror har gjort ett brott. De har rätt att få veta misstankarna . Det har föräldrar oftast också. I kan man ibland låta bli att berätta för föräldrar när deras barn är misstänkta för brott. Det stämmer inte med artikel 40 i . •I artikel 40.2 står det att om man tror att ett barn har gjort ett brott, ska en domstol bestämma om det faktiskt är så. Men ibland tas inte fallet till domstol. Då kan barnet få en varning i stället. Det passar bra med . Men om barnet hellre vill att fallet tas till domstol kan barnet inte kräva det. Det stämmer inte med artikel 40 i . •Barn som är och gjort ett brott kan inte dömas till straff i . Men ibland kan fallet ändå tas till domstol, till exempel om det handlar om ett mord. Domstolen undersöker då om barnet har gjort brottet eller inte. Det kallas för bevistalan. I saknas det en möjlighet för barn att kräva en sådan bevistalan. Det stämmer inte med artikel 40. •I artikel 40 i står det att om domstolen ska undersöka om ett barn har gjort ett brott ska barnet få hjälp av någon som kan lagar och regler. •I står det inte i lagen att barn alltid måste få hjälp av någon som kan lagar och regler. Det stämmer inte med artikel 40 i . Vad vi mer sett i lagarna När vi gjort vår undersökning har vi sett fler saker som kan behöva ändras i lagarna. Här kommer några exempel: •Det kanske finns fler svenska lagar som behöver bli tydligare och betona barnets rätt att få säga vad det tycker och bli lyssnad på. •Om ett barn bara bor med en av sina föräldrar kan domstolen ibland bestämma att barnet ska få träffa den andra föräldern. Föräldrarna måste göra som domstolen bestämt. •Det finns bestämmelser om vad man ska göra om en förälder inte gör som domstolen bestämt. Staten kan behöva undersöka om bestämmelserna behöver ändras. •Det kan behöva stå i lagen att föräldrar ska uppfostra sina barn på det sätt som är bäst för barnet. •Det kan behövas tydligare regler för att alla kommuner ska hjälpa en förälder som tycker det är svårt att vara förälder. •Om ett barns föräldrar inte kan ta hand om barnet kan en domstol bestämma att barnet ska flytta. Staten skulle behöva undersöka om det finns andra alternativ där familjen måste göra vissa saker, för att barnet ska kunna bo kvar hemma. •Det finns en risk att barn behandlas på olika sätt i olika delar av . De lagar som finns gör det möjligt för kommuner och regioner att besluta på lite olika vis. •Staten kan behöva undersöka om reglerna om omskärelse av pojkar behöver ändras. •Det borde utredas om det ska bli olagligt att säga till ett barn att barnet ska använda knark. •Olika myndigheter kan behöva arbeta tillsammans. Då är det bra om myndigheterna kan berätta för varandra det man vet om barnet. Men myndigheterna får inte berätta allt om barnet. En del av det myndigheterna vet är hemligt. Det beror på att man vill skydda barnet. Staten kan behöva kontrollera om lagarna om detta är bra. Vad vi sett när vi undersökte hur lagarna används De flesta barn i har det bra. Men vi har sett att vissa barn inte har det bra. Här kommer några exempel på saker som inte är bra: •Små barn får inte alltid säga vad de tycker. Små barn blir inte alltid lyssnade på. som ska lyssna på barn i sitt jobb vet inte hur de ska prata med barn. De kan behöva lära sig mer om det. •Många tycker det är svårt att veta hur ska tolkas. Många kan inte heller de svenska lagarna tillräckligt bra. •Ibland får inte barn den hjälp de ska få. Det kan bero på att det saknas pengar eller att det saknas personal. •De som hjälper barn samarbetar inte alltid med varandra. Hur bestämmelserna om barnets bästa används Vi har undersökt domar och beslut, för att se hur man använder bestämmelserna om barnets bästa. Vi har också skickat ut frågor till personer som arbetar med barn. Hur tar man hänsyn till barnets bästa? Alla domstolar skriver inte i beslutet hur domstolen kommit fram till vad som är bäst för barnet. Många som arbetar med barn tycker att det är svårt att veta hur man ska ta reda på vad som är bäst för ett barn. Några tycker att det saknas tid, pengar och personal för att man ska kunna göra en bra bedömning av vad som är bäst för barnet. Hur bestämmelserna om barnets rätt att säga vad det tycker och bli lyssnad på används Vi har undersökt domar och beslut, för att se hur man använder bestämmelserna om barnets rätt att säga vad det tycker och bli lyssnad på. Vi har också skickat ut frågor till personer som arbetar med barn. Hur lyssnar man på vad barnet tycker? Ju äldre ett barn är, desto mer lyssnar myndigheter och domstolar på barnet. I många beslut från domstolar står det inte vad barnet har berättat. Flera som svarade på våra frågor tycker det är svårt att prata med barn om barnet inte är så gammalt. Många tycker det är svårt att prata med ett barn som har en funktionsnedsättning. Några som svarade på våra frågor tycker att föräldrarna ibland gör så att det blir svårt att prata med barnet. Our remit has been to: •survey how Swedish legislation and case law conform to the rights in the UN Convention on the Rights of the Child (CRC); •consider Articles 1–42 and –analyse the meaning of the provisions of the Convention on the basis of Swedish conditions reporting, relevant rulings from Swedish courts, the Court of of Union and Court of Human Rights; and –give an account of relevant parts of the general comments of of the Child, even though this is not a source of law; •report, in particular, how the provisions on the best interests of the child and the right of the child to express their views and have them given due weight are interpreted in practical application of the legislation and what meaning they are given in various areas of the law; •analyse, as part of the report on the best interests of the child and the right of the child to express their views and have them given due weight, how the best interests of the child relate to other interests that have to be taken into account. The purpose of this survey is to provide support in further work on transforming the provisions of the CRC into national law. Our remit has included applying a gender equality perspective and a disability perspective where possible. It has not been part of our remit to pre- sent any proposals. Survey of how Swedish legislation and case law conform to Articles 1–42 In our work on Articles 1–42 of the CRC we have focused on whether Swedish legislation and guiding case-law conform to the CRC. It has not been part of our remit to examine whether the legislation is fol- lowed or whether children have their rights satisfied in practice. In this work we have made an analysis of the meaning of the CRC provisions in the light of Swedish conditions and made comparisons with relevant Swedish legislation and guiding case law. We have con- sulted with a number of public authorities and organisations and received views from individuals. Examination of how the provisions on the best interests of the child and the right of the child to express their views are interpreted in practical application At the end of the report, we deal with the part of our remit about how provisions on the best interests of the child and the right of the child to express their views are interpreted in practical application. To examine this, we have gone through relevant case law; have carried out a study of cases, where we have gone through a number of rulings of lower courts, and a questionnaire survey among selected profes- sional groups; and have gone through handbooks, general advice and guidelines issued by government agencies. We have also described some results of previous surveys in the area. Convention on the Rights of the Child (CRC) The CRC was adopted by the UN on . The CRC entered into force in on . On 1 January 2020 Articles 1–42 of the CRC became Swedish law. These Articles concern civil and political rights, as well as economic, social and cultural rights. The rights in the CRC apply to all children within the jurisdiction of a state. There are three optional protocols to the Convention, one about the rights of the child on the involvement of children in armed con- flict, one about the sale of children, child prostitution and child porno- graphy and one on a communications procedure. has ratified the first two of these protocols. A number of government-appointed inquiries have examined whether Swedish legislation conforms to the CRC. Prior to the approval of the CRC, the government conducted a survey (prop. 1989/90:107). In 1997 presented the report The best interests of the child –realising the UN Convention on the Rights of the Child in [Barnets bästa i främsta rummet – FN:s konvention om barnets rättig- heter förverkligas i ] (SOU 1997:116). In 2011 a survey was done by the Affairs and presented in the memorandum How Swedish legislation and case law conform to the rights in the Convention on the Rights of the Child – a survey [Hur svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med rättigheterna i barnkonven- tionen – en kartläggning] (Ds 2011:37). A further survey was done by in the report The Convention on the Rights of the Child becomes Swedish law [blir svensk lag] (SOU 2016:19). Survey of how Swedish legislation and case law conform to the CRC The Inquiry’s assessment is that by far the major part of Swedish legislation and case law conforms to the CRC. The following can be mentioned as a few general examples. In , children have the right to freedom of expression, religion and association, the right to attend school and the right to receive health care. Municipalities and govern- ment agencies are responsible for children having a reasonable standard of living and for them being protected from violence, abuse and exploi- tation and discrimination. A child’s parents have the main responsi- bility for the child, but the public authorities also have powers to protect children who are coming to harm. In various contexts, spe- cial support has to be given to children with disabilities. A child who has been deprived of their or is suspected of an offence enjoys several legal safeguards. We have not surveyed the state of the practical application of the legislation, whether the regulations are followed or whether children have their rights satisfied in practice. Our remit is restricted to whether Swedish legislation and guiding case law conform to the Convention. We have concluded that Swedish legislation and case law conform to the meaning of Articles 1–42 of the CRC with the following ex- ceptions: •It is not consistent with Article 2 (2) that a child does not have adequate protection against all forms of discrimination or punish- ment on the basis of the status, activities, expressed opinions, or beliefs of the child's parents, legal guardians, or family members. •It is not consistent with Article 9 that a child’s opportunities to express their views and participate in proceedings concerning custody, and access are not fully secured by the regu- lations in the Children and Parents Code or other legislation. The same applies to cases concerning the enforcement of rulings in such cases. •The framing of Chapter 6, Section 2 a of the Children and Parents Code concerning the best interests of the child in decisions on custody, and access can lead to assessments of the best interests of a child that do not conform to the meaning of Arti- cles 3 (1) and 9 of the CRC. •It is not consistent with Articles 9 (1) and 18 (1) that there is not a presumption of joint custody in custody cases, •The provisions of Chapters 6 and 21 of the Children and Parents Code do not ensure that a child is able in family law litigation to express their views freely within the meaning of Article 12(2). •In procedures concerning the appointment or dismissal of a guar- dian, the legislation does not ensure that the child affected by the procedure is given the opportunity to express their views freely by being heard within the meaning of Article 12(2). •In the processing by a chief guardian of a question concerning consent to important administrative measures, the legislation does not ensure that the child affected is given the opportunity to express their views freely by being heard within the meaning of Article 12(2). •The provisions of the Care of (1990:52), the Compulsory Psychiatric Care Act (1991:1128), the Forensic Psychiatric Care Act (1991:1129) and the Act on the Enforce- ment of Institutional Care of (1998:603) are not fully consistent with the meaning of Article 17, since there are no provisions expressly ensuring that children deprived of their have access to information and material from a diversity of na- tional and international sources. •It is not in conformity with Article 18 (1) that parents who are not married when their child is born are not given joint custody of the child. •It is not in conformity with Article 18 (1), read together with Arti- cle 3 (1), that, if both parents are opposed to doing so, a court is unable to order joint custody of a child even if it is in the best interests of the child. •There is no obligation for the public authorities to provide child care for children needing care outside of the normal opening hours of preschools and recreation centres; the municipalities only have to endeavour to offer child care at times when preschools and re- creation centres are not offered, This does not conform to Arti- cle 18 (3). •It is not consistent with Article 28 of the CRC that, under Swedish law, primary education is not compulsory for all children who have the right to education, for instance child asylum seekers and children without a permit to stay in the country. This does not conform to Article 22 either. •Section 14 a of the Work Environment Ordinance (1977:1166) is not consistent with Article 32, since when is at war or risks war it makes unlimited departures possible from the legis- lation that otherwise fulfils the requirements of Article 32. •There are gaps in protection under criminal law regarding sexual acts committed through digital media. This is not consistent with Article 34. •It is not consistent with Article 34 (c) that a child whose pubertal development is complete has a lower level of protection from being exploited in pornographic material than other children have. •The provisions in Section 18, third paragraph of the Act concern- ing the Involving Humans (2003:460) stating that married children shall be treated as adults when it comes to consent are not consistent with Article 36. •The provision in Section 9 of the Act concerning Special Con- trols in respect of Aliens (1991:572) provides scope for arbitrary deprivations of in a way that is not consistent with Arti- cle 37 (b). •For Swedish legislation to be consistent with Article 37 (c) regard- ing restrictions, the proposal giving children remanded in custody a right to be in the company of staff or someone else for at least four hours every day should be put into effect. •Swedish legislation does not ensure that all children who are being held in detention (without a parent) or given compulsory care pursuant to Act on Compulsory Psychiatric Care or the Act on Forensic Psychiatric Care are separated from adults unless it is considered in the child's best interest not to do so. This is not in conformity with Article 37 (c). •It is not consistent with Article 37 (d) that a child who has attained 15 years does not have the right to legal counsel when appealing a decision under Section 15 b of the Care of on placement in a lockable unit. •It is not consistent with Article 37 (d) that a child who is the subject of compulsory psychiatric care does not have the right to public counsel, if the deprivation of their is not examined promptly by a court. •It is not consistent with Article 37 (d) that a child who is being remanded in custody pursuant to Chapter 36, Section 21 of the Code of Judicial Procedure does not have the right to legal counsel. •It is not consistent with Article 37 (d) that a child who has not attained 15 years cannot unconditionally request that a court (or another competent, independent and impartial authority) exam- ine the issue of whether the child shall be: –subjected to care under the Care of of a kind that can be considered to be a deprivation of (i.e. cases where Section 15 or 15 b of the Act can be applied); –subjected to compulsory psychiatric care in an institution under the Act on Compulsory Psychiatric Care or the Act on Forensic Psychiatric Care; –taken into detention under the Aliens Act or the Act concern- ing Special Controls in respect of Aliens. •The obligation to be enrolled for compulsory military service comes into effect before a child attains 18 years. This does not conform to Article 2 of the Optional Protocol on and therefore not to Article 38 (1) of the CRC. •The scope under Section 33 of the (1964:167) to opt not to notify the custodians when a child is suspected of an offence and is being investigated under Section 31 of the Act is greater than is consistent with Article 40 (2) (b) (ii). •Since a child is not formally able to oppose the issuing of either a caution or some other waiver of prosecution against them, even though the decision means that the child is considered to have committed an offence and information about it is recorded in the Registry, the child can be deprived of the oppor- tunity to have the matter determined by an impartial authority at a hearing. This is not consistent with Article 40 (2) (b) (iii). •There is a risk that the absence of an opportunity for a child under 15 years to request that the prosecutor consider whether an action should be brought to determine whether the child has committed an offence (evidentiary proceedings, bevistalan) is contrary to Article 40 (2) (b) (iii). •It is not consistent with Article 40 (2) (b) (iii) that, during a trial, there is not an absolute requirement for the appointment of legal counsel or another representative for a defendant who is under 18 years if the child does not already have a suitable representative (e.g. a private defender). The same applies to a child under 15 years who is the subject of evidentiary proceedings (bevistalan). •It is not consistent with Article 40 (2) (b) (ii) that there is not an absolute requirement for the appointment of legal counsel or another representative for a child who is being investigated under Section 31, first paragraph of . •There is a risk that the scope in Section 32 a of to appoint a legal counsel for a child who is being investigated under Section 31, second or third paragraph of the Act is too lim- ited to be consistent with Article 40 (2) (b) (iii), especially as no other representative can be appointed either. •The possibility of opting not to summon the custodians of a child being prosecuted to a main hearing for any other reason than that a notification or summons to attend is contrary to the best in- terests of the child does not conform to Article 40 (2) (b) (iii). The same applies to evidentiary proceedings (bevistalan). •The law does not provide a clear and explicit possibility of appeal- ing or otherwise requesting a review of a decision to issue a cau- tion or some other waiver of prosecution. This does not conform to Article 40.2 (b) (v). Even if some particular legislation is not in itself incompatible with the CRC, there may be reason to review its provisions in order to achieve better consistency with the CRC or to fill any gaps. our survey we have made the following observations in addition to what has been stated above: •There may be reason to review the enforcement provisions of the Children and Parents Code and consider whether the child per- spective is as distinct as required by the CRC. (See the chapter on Article 9.)