sou · H8B313 · 2020-03-05 00:00:00 — Skyldighet att återutsätta fångst som inte uppfyller storlekskrav gäller bl.a. för blåfenad tonfisk – i dessa fall gäller inte landningsskyldigheten. Lydelsen i bestämmelsen omfattar lydelsen i IUU-förordningen och har även utvidgats något till att även avse fångst som uppfyller ev. storlekskrav men som ska återutsättas oavsett storlek eftersom de omfattas av fiskeförbud. Bestämmelser om återutsättningsskyl- dighet för sådana fångster finns bl.a. i de årliga TAC-förordningarna. Att dessa fångster inte omfattas av landningsskyldighet framgår tyd- ligt av artikel 15.4.a i grundförordningen. Vad som ska anses vara omlastning framgår av kontrollförord- ningen artikel 4.16; överföring av alla eller en del av fiskeri- eller vattenbruksprodukterna ombord på ett fartyg till ett annat fartyg. Landning är enligt samma artikel (punkten 22) den första lossningen av varje mängd fiskeriprodukter från ett fiskefartyg till land. Med återutsättas ska likställas att frisläppa, kasta tillbaka, kasta ut, och släppa ut i vattnet. Skyldigheten gäller både fisk som är levande och död. Sjätte punkten omfattar den som underlåter att fullgöra skyldig- heten att tillhandahålla uppgifter om position, däribland uppgifter som ska sändas med satellitbaserat kontrollsystem för fartyg, eller vid upprepade tillfällen underlåter att fullgöra skyldigheten att regi- strera, rapportera eller anmäla fångst eller fångstrelaterade uppgifter. Av artikel 3.1 b i IUU-förordningen framgår att ett fiskefartyg ska antas bedriva IUU-fiske om det kan visas att fartyget, i strid med bevarande- och förvaltningsåtgärderna i det område där det bedrivit verksamheten, har underlåtit att fullgöra skyldigheten att registrera och rapportera fångst- eller fångstrelaterade uppgifter, inbegripet att sända in uppgifter till satellitbaserat fartygsövervakningssystem, eller förhandsmeddelanden enligt artikel 6 samma förordning. Överträdel- sen är av sådan typ som kan bedömas som allvarlig enligt artikel 42.1 a samma förordning och kan enligt bilaga XXX till genomförande- förordningen p. 1 ge 3 prickar i pricksystemet på fiskets område. Materiella bestämmelser finns bl.a. i artiklarna 9, 10, 14 och 17 i kontrollförordningen. Enligt bestämmelsens utformning är det endast underlåtenhet att fullgöra skyldigheten att registrera, rapportera eller anmäla fångst eller fångstrelaterade uppgifter som sker vid upp- repade tillfällen som ska omfattas av bestämmelsen. Enstaka överträ- delser hanteras huvudsakligen genom det administrativa sanktions- systemet. Vad som är ett satellitbaserat kontrollsystem – () – för fartyg framgår av artikel 9.1 i kontrollförord- ningen: ett system för övervakning av fiskefartyg som regelbundet förser fiskerimyndigheterna med uppgifter om var fiskefartygen be- finner sig, vilken kurs de håller och med vilken hastighet de seglar. För att kunna följa fiskefartyg som är eller längre används ett satellitbaserat övervakningssystem. VMS används även som planer- ingsunderlag för och Havs- och vattenmyndig- hetens inspektioner och kontroller till sjöss och vid landning. Även (), som är ett sjösäkerhets- system, används. och är således de system som för när- varande används, men även andra typer av system kan införas. Bestämmelserna om anmälnings- och rapporteringsskyldighet syf- tar till att möjliggöra kontrollmyndigheternas offentliga kontroll av fisket. Brott mot dessa regler utgör emellertid inte till sin art de mest allvarliga överträdelserna på fiskeområdet och medför inte i sig per automatik någon skada på fiskbestånden och därmed på miljön. Upp- repade överträdelser eller överträdelser som innebär att i större om- fattning underlåta att fullgöra skyldigheten att registrera, rapportera eller anmäla fångst eller fångstrelaterade uppgifter kan emellertid leda till skador på bestånd och miljö. Sådana mer kvalificerade överträdel- ser omfattas därför av paragrafen. Sjunde punkten omfattar den som använder fiskeredskap med falsk eller dold märkning. Av artikel 8–17 i genomförandeförordningen framgår bestäm- melser om märkning och identifiering av fiskeredskap och båtar, bl.a. märkning av båtar och av anordningar som samlar fisk som bom- trålar och passiva redskap som nät, samt regler för hur märkningen ska se ut m.m. I detta sammanhang ska beaktas att det är skillnad mellan felaktig märkning och falsk märkning. Eftersom straffbeläggning av redan kriminaliserade beteenden (dubbla kriminaliseringar) bör undvikas, om det inte finns särskilda skäl för sådana, ska sådant som eventuellt även faller inom allmänna bestämmelser som generella bestämmelser om osant intygande och osann eller vårdslös försäkran bedömas enligt dessa bestämmelser. Lydelsen är därför begränsad jämfört med den mer allmänt hållna lydelsen i IUU-förordningen. EU har genom genomförandeförordningen infört ett prick- system där prickar påförs ett visst fartyg och sedan följer fartyget, vilket i förlängningen kan innebära att fartyget förbjuds att ingå i fiskeverksamhet. Systemet avser bl.a. att motverka att fiskefartygs märkning för identifiering ändras på sätt att identifiering försvåras eller inte är möjlig. Genom att utge sig för att vara ett annat fartyg utan prickar skulle exempelvis ett fartyg på så sätt kunna undgå kon- troll. På samma sätt kan omärkta redskap eller redskap med falska identifieringsuppgifter orsaka skada eftersom det inte på ett enkelt sätt går att knyta redskapen till en viss tillståndshavare. Att ett redskap inte är märkt eller utmärkt på rätt sätt ingick i den uppräkning av överträdelser regeringen till sin art ansåg utgöra de allvarligaste överträdelser som kan förekomma på fiskeområdet i propositionen 2007/08:107, Administrativa sanktioner på yrkesfiskets område (s. 20). Även om omärkta fiskeredskap försvårar eller till och med omöjliggör effektiv kontroll finns det inte enligt utredningen skäl att bestraffa sådana överträdelser med fängelse. Annorlunda för- håller det sig emellertid i sådana fall märkningen av olika skäl är falsk eller dold eftersom det i sådana fall ligger nära till hands att utgå ifrån att sådana handlingar är ämnade att förleda kontrollmyndigheter eller att undgå kontroll. Sjunde punkten är därför begränsad till falsk eller dold märkning. Övriga överträdelser vad gäller felaktig eller ofullständig märkning omfattas istället av bötesbestämmelsen 40 b §. Andra stycket anger att ringa gärningar inte ska vara straffbara. Tredje stycket anger att paragrafen är subsidiär i förhållande till straffbarhet enligt eller lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Fjärde stycket anger att försök och förberedelse till brott enligt första stycket är straffbart. I tidigare lydelse av 40 § fiskelagen var inte försök och förberedelse till brott straffbart när överträdelsen gällde EU:s gemensamma fiskeripolitik, vilket ändrats genom den nya lydelsen. Motiven i denna del finns i avsnitt 9.7. 40 b § Till böter döms den som, om gärningen inte ska leda till ansvar enligt 40 §, uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 1.bestämmelser i om den gemensamma fiskeri- politiken om – hur fiske ska bedrivas, – förvaring, beredning eller bearbetning av fångst ombord på fiske- fartyg, – omlastning, landning eller vägning och saluföring av fångst, – förvaring av fiskeredskap ombord på fiskefartyg, – anmälnings- eller uppgiftsskyldighet, – sparande och tillgängliggörande av information om fångst och posi- tion eller – märkning av fiskeredskap, 2.25 § andra–fjärde styckena eller 26 §, eller 3.föreskrifter som meddelats med stöd av 19 §, 20 § första stycket, 21–23 §§ eller 23 a § 1. I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. Till ansvar enligt första stycket ska inte dömas om gärningen kan leda till sanktionsavgift enligt föreskrifter som meddelats med stöd av 50 a § eller om gärningen är belagd med straff i eller lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Det som sägs om straff i första stycket gäller bara om inte annat följer av 41 §. Paragrafen är ny och motsvarar första och delvis andra stycket i tidigare 40 § fiskelagen. Första stycket första punkten straffbelägger de överträdelser av EU:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken som inte är sådana att de uppfyller brottsbeskrivningarna i 40 § första stycket. Paragrafen är såldes subsidiär till 40 §. Paragrafen motsvarar det blan- kettstraffbud som tidigare utgjorde 40 § andra stycket fiskelagen, men med endast böter i straffskalan. Jämfört med den ram som fanns i tidigare 40 § andra stycket fiskelagen, har paragrafen försetts med en ny ram som består av sju strecksatser som anger de områden som omfattas av straffbarhet. Motiven finns i avsnitt 9.2.2. Den första strecksatsen om hur fiske ska bedrivas omfattar även bl.a. bestämmelser om återutsättning av fångst. För straffbarhet ska även handlingsnormernas existens och inne- håll ska vara täckta av gärningspersonens uppsåt eller oaktsamhet. Första stycket andra punkten motsvarar tidigare 39 § fiskelagen. Första stycket tredje punkten motsvarar tidigare 40 § första stycket fiskelagen och är inte ändrat till sin lydelse utöver att det numera endast finns böter i straffskalan för överträdelser av de föreskrifter som anges. Andra stycket anger att en gärning som är ringa inte ska leda till ansvar för brott enligt denna paragraf. Tredje stycket anger att ansvar enligt första stycket inte ska dömas om samma gärning kan leda till sanktionsavgift. Sanktionsavgifts- systemet har således företräde framför straffrättsliga sanktioner en- ligt denna bestämmelse. Detsamma gäller ansvar enligt eller lagen (2000:1225) om straff för smuggling som också har före- träde framför denna bestämmelse. Fjärde stycket anger, på samma sätt som i tidigare 40 § andra stycket sista meningen, att straff ska bestämmas enligt 41 § när förutsätt- ningarna enligt den bestämmelsen föreligger. 41 § Den som i ekonomiska zon begår brott enligt 37 eller 40 § döms till böter. Om någon vid fiske i näringsverksamhet har begått brott enligt 37, 40 eller 40 b § genom att bedriva otillåtet fiske eller genom att brista i skyldigheten att lämna uppgift om fisket ska, om gärningen avser verk- samhet som innefattar användning av fiskefartyg försett med motor och påföljden bestäms till böter, böterna bestämmas till ett krontal som mot- svarar lägst tio och högst femhundra gånger antalet kilowatt i motorerna på fiskefartyget. Minsta bötesbelopp är . Paragrafens första stycke är oförändrat till sin lydelse. Paragrafens andra stycke har samma lydelse som tidigare, med tillägg för den nya bötesbestämmelsen i 40 b §. Utredningens över- väganden redovisas närmare i avsnitt 9.2.3. Till skillnad jämfört med tidigare lydelse av 40 § andra stycket fiskelagen innehåller de nya lydelserna av 40 eller 40 b §§ fiskelagen inte begreppet otillåtet fiske. Otillåtet fiske inrymmer emellertid otillåten användning av fiskefartyg, fiskeredskap eller fiskemetod eller att det sätt på vilket fartyget, metoden eller redskapet används på är otillåtet. Som exempel har i tidigare förarbeten (se avsnitt 9.2.3) även nämnts att ett redskap inte är märkt eller utmärkt på rätt sätt samt att fisket skett på en otillåten plats eller eller att det i övrigt innefattar otillåten fångst av helt eller delvis fredade bestånd. Begreppet otillåtet fiske motsvarar tillsammans med att brista i skyldigheten att lämna uppgift om fisket de gärningar som kriminaliseras i 40 och 40 b §§ fiskelagen och 41 § fiskelagen är där- för tillämplig även i förhållande till dessa nya bestämmelser. 11.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1709) om EU:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken 1 a § Lagen kompletterar sådana bestämmelser i som faller inom lagens tillämpningsområde. Regeringen ska i Svensk författ- ningssamling ge till känna vilka förordningar som avses. I fråga om EU-förordningar som faller inom flera lagars tillämp- ningsområde tillkännager regeringen på samma sätt som i första stycket vilka förordningar som kompletteras av denna lag. Paragrafen motsvarar 3 a § i lag om ändring i fiskelagen (1993:787). För en kommentar hänvisas till den paragrafen. 6 a § Husrannsakan enligt 28 kap. 1 § får göras för brott enligt denna lag även om påföljden för brottet endast kan bestäm- mas till böter. Paragrafen motsvarar 34 a § i lag om ändring i fiskelagen (1993:787). För en kommentar hänvisas till den paragrafen. 11 § Till böter eller fängelse i högst döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1.bedriver handel med, importerar, exporterar, eller transporterar fisk som fångats av eller fiskeriprodukter som härrör från olagligt, orap- porterat eller oreglerat fiske, eller från fiskefartyg som förts upp på Euro- peiska unionens förteckning över IUU-fiskefartyg, 2.förfalskar dokument, data eller information eller använder för- falskade eller ogiltiga dokument eller data eller förfalskad eller ogiltig information i samband med saluföring, distribution, transport, lagring eller bearbetning av fiskeriprodukter eller fiskeri- och vattenbruks- produkter, 3.i något led av produktion, bearbetning eller distribution systema- tiskt brister när det gäller åtgärder för att fiskeri- och vattenbruksproduk- ter ska vara märkta och spårbara från fångsten eller skörden till detalj- handelsskedet på ett sätt som gör att identifiering av produkterna för- svåras eller kan komma att försvåras, eller 4.vid upprepade tillfällen eller i större omfattning saluför fångst som kommer från fritidsfiske i havet eller för konsumtion saluför sådan fångst som fiskats i vetenskapligt syfte och som inte får säljas. Den som gör sig skyldig till försök eller förberedelse till brott som avses i första stycket döms till ansvar enligt 23 kap. . Paragrafen har fått en ny utformning som jämfört med tidigare lydelse omfattar ett mer begränsat antal närmare beskrivna gärningar. Motiven till bestämmelsen behandlas i avsnitt 9.3.1. I paragrafen stadgas att böter eller fängelse i högst ska följa på vissa gärningar, som närmare beskrivs med fullständiga brotts- beskrivningar. Bestämmelsen är generellt utformad och träffar således alla gär- ningar som omfattas av brottsbeskrivningarna, oavsett om den bakom- liggande handlingsnormen framgår av svensk författning eller EU:s förordningar. Brottsbeskrivningarna innebär emellertid att straff- skalan med fängelse träffar ett mer begränsat antal särskilt angivna gärningar jämfört med det tidigare generellt utformade blankett- straffbudet. Ändringen i paragrafens första stycke innebär jämfört med tidigare lydelse också en viss utvidgning av det straffbara området. Lydelsen medför nämligen att även oaktsamhet som inte är grov ska kunna föranleda straffansvar vid överträdelser av EU:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken. Överväganden kring kravet på den subjektiva täckningen har behandlats i avsnitt 9.6. Uppsåt eller oaktsamhet krävs endast i förhållande till de omständigheter som utgör den kriminaliserade gärningen. I första stycket anges i fyra punkter de brottsliga gärningar para- grafen kriminaliserar. Punkterna 3 och 4 innehåller även begränsande rekvisit som för straffbarhet ska vara uppfyllda utöver själva norm- överträdelsen. De begränsande rekvisiten är endast kopplade till den överträdelse de avser att kvalificera. Bestämmelsen omfattar överträdelser inom områden som enligt huvudsakligen IUU-förordningen och kontrollförordningen betrak- tas som de mest allvarliga och som ryms inom lagens avgränsning (1 §). Vad som avses med allvarlig överträdelse enligt IUU-förord- ningen framgår av artikel 42.1 varav punkterna b och c samma förord- ning avser sådan verksamhet som omfattas av lagen om EU:s för- ordningar om den gemensamma fiskeripolitiken. Bestämmelsens första punkt omfattar den som bedriver handel med, importerar, exporterar, eller transporterar fiskeriprodukter som fångats vid vad som konstaterats utgöra IUU-fiske, eller fiskeriprodukter som härrör från fiskefartyg som förts upp på Europeiska unionens för- teckning över IUU-fiskefartyg Uttrycket ”bedriver handel med” bör förstås som tillhandahållande på marknaden i den betydelse definitionen har i marknadsordningen10, vilket är: ”varje leverans av en fiskeri- eller vattenbruksprodukt för distribution, konsumtion eller användning på unionsmarknaden i sam- band med kommersiell verksamhet, antingen mot betalning eller kost- nadsfritt”. Vad som är olagligt, orapporterat eller oreglerat fiske, s.k. IUU- fiske, framgår av IUU-förordningen artikel 2. Fiskefartyg som är inblandade i IUU-fiske på sätt som framgår av IUU-förordningens artikel 3 kan föras upp på unionens förteckning över IUU-fiske- fartyg och då omfattas av vissa åtgärder och förbud enligt IUU-för- ordningens artikel 37. Listan framgår av Kommissionens förordning (EU) nr 468/2010 av och finns tillgänglig på bl.a. webbplats.12 Bestämmelsens andra punkt omfattar den som förfalskar doku- ment, data eller information eller använder förfalskade eller ogiltiga dokument eller data eller förfalskad eller ogiltig information i sam- band med saluföring, distribution, transport, lagring eller bearbet- ning av fiskeriprodukter eller fiskeri- och vattenbruksprodukter. 10Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1379/2013 av om den gemensamma marknadsordningen för fiskeri- och vattenbruksprodukter, om ändring av rådets förordningar (EG) nr 1184/2006 och (EG) nr 1224/2009 och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 104/2000. 11Kommissionens förordning (EU) nr 468/2010 av om upprättande av EU:s förteckning över fartyg som är inblandade i olagligt, orapporterat och oreglerat fiske. 12www.ec.europa.eu/fisheries (). produkter som omfattas av begreppet fiskeriprodukter skiljer sig åt något. För IUU-förordningens tillämpningsområde finns en sär- skild definition av fiskeriprodukter i artikel 2.8 i den förordningen. I övrigt används den generella definitionen av fiskeriprodukter som finns i artikel 4.1 (29) i grundförordningen, vid tillämpning av bl.a. kontrollförordningen, enligt artikel 4 i kontrollförordningen. För fiskeri- och vattenbruksprodukter finns materiella bestämmelser bl.a. iartiklarna 57–58 i kontrollförordningen och definition samt av- gränsning av begreppet finns i artiklarna 66 och 67.11–12 igenom- förandeförordningen. Krav på transportdokument framgår av artikel 68 i kontrollför- ordningen, där det bl.a. framgår vad transportdokument ska inne- hålla uppgift om samt vem som ansvarar för att informationen är korrekt. Bestämmelsens tredje punkt omfattar den som i något led av pro- duktion, bearbetning eller distribution systematiskt brister när det gäller åtgärder för att fiskeri- och vattenbruksprodukter ska vara märkta och spårbara från fångsten eller skörden till detaljhandels- skedet på ett sätt som gör att identifiering försvåras eller kan komma att försvåras. Bestämmelsen avser märkning och spårbarhet i kontrollförord- ningens mening. Genom kravet på systematik är straffbarheten en- ligt bestämmelsen begränsad till att avse överträdelser som skett av någon som har varit en del av hanteringen av fiskeri- och vattenbruks- produkter på ett sätt som gör att felet är återkommande, exempel då en aktörs interna spårbarhet inom verksamheten uppvisar sådana brister att eventuellt informationslämnande för och eventuell märk- ning av hanterade partier inte kan anses tillräckligt för att identifiera produkterna på ett sådant sätt att de kan spåras tillbaka till fångst- eller skördestadiet. Enstaka överträdelser hanteras i stället genom 11 a § eller sanktionsavgifter. Bestämmelser om märkning och spår- barhet framgår av artikel 58 i kontrollförordningen, där det bl.a. framgår att alla partier med fiskeri- och vattenbruksprodukter ska vara spårbara i alla led av produktion, bearbetning och distribution från fångsten eller skörden till detaljhandelsskedet. Som exempel kan även nämnas att en aktör systematiskt delar eller slår ihop partier med fiskeri- och vattenbruksprodukter på sätt som gör att det inte är möjligt att spåra produkterna tillbaka till fångst- eller skördestadiet. Paragrafens fjärde punkt omfattar den som vid upprepade tillfällen eller i större omfattning saluför fångst som har fångats vid fritidsfiske i havet eller för konsumtion saluför sådan fångst som fiskats för vetenskapliga ändamål och som inte får säljas. Saluföring av fångster från fritidsfiske ska vara förbjuden enligt artikel 55.2 i kontrollförordningen. Fritidsfiskares försäljning av fångst sanktioneras i fiskelagen. Denna punkt straffbelägger försäljning av sådan fångst i senare led. Att fångst som fiskats för vetenskapliga ändamål i vissa fall inte får säljas framgår av artikel 25 i tekniska ram- förordningen13. 11 a § Till böter döms den som, om gärningen inte ska leda till ansvar enligt 11 §, uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot bestämmelser om bearbetning, distribution, saluföring eller annan hantering av fiskeri- produkter eller fiskeri- och vattenbruksprodukter eller bestämmelser om kvalitetsnormer som gäller för handel med dessa produkter i 1.EU-förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken, eller 2.föreskrifter meddelade med stöd av denna lag. Till ansvar enligt första stycket ska inte dömas om gärningen kan leda till sanktionsavgift enligt föreskrifter som meddelats med stöd av 10 a §. Paragrafen är ny och behandlas i avsnitt 9.3.2. Av första meningen framgår att den är avsedd att tillämpas på överträdelser som inte är sådana att de ska föranleda ansvar enligt den nya 11 §. Det straffbara området omfattar överträdelser mot bestämmelser om bearbetning, distribution, saluföring eller annan hantering av fiskeriprodukter eller fiskeri- och vattenbruksprodukter eller bestämmelser om kvalitetsnormer som gäller för handel med sådana produkter i EU- förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken eller föreskrifter meddelade med stöd av denna lag. Bestämmelsen kriminaliserar överträdelser inom det område som anges i bestämmelsens första mening. Bestämmelsen har således jäm- fört med tidigare 11 § lagen om EU:s förordningar om den gemen- samma fiskeripolitiken fått en tydligare ram som omfattar både EU:s förordningar och svenska föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. 13För fullständig beteckning, se fotnot i kommentar till 40 § fiskelagen. Bestämmelsens utformning är sådan att det kan anses finns skäl för att även handlingsnormernas existens och innehåll ska vara täckta av gärningspersonens uppsåt eller oaktsamhet, vilket kommenteras närmare i avsnitt 9.6. Liksom för 11 § krävs för straffbarhet att överträdelser har begåtts uppsåtligen eller av oaktsamhet. Till ansvar enligt bestämmelsen ska det inte dömas om gärningen kan leda till sanktionsavgift. 12 § Om ett vite har dömts ut får det inte dömas till ansvar enligt denna lag för samma gärning. Till ansvar enligt denna lag ska det inte dömas om gärningen är ringa. Till ansvar enligt denna lag ska det inte dömas om gärningen är belagd med straff i , lagen (2000:1225) om straff för smugg- ling eller fiskelagen (1993:787). Bestämmelsen har inte ändrats i sak. Vad som är straffritt och i för- hållande till vilka lagar denna lag är subsidiär har delats upp i två sepa- rata stycken. Ändamålsenlig lagstiftningsteknik när överträdelser av bestämmelser i kriminaliseras En särskild utredare ska lämna förslag på vilken lagstiftningsteknik som kan användas när man i straffbelägger överträdelser av bestämmelser i på fiskeområdet. Utredaren ska också föreslå en eller flera lagstiftningstekniker som skulle kunna användas vid kriminalisering av överträdelser av bestämmelser i förordningar även på andra områden. Syftet är att hitta en teknik som stämmer överens med svenska allmänna straffrättsliga grundsatser och med . Den ska vara rättssäker, förutsebar och effektiv som den ska vara praktiskt möjlig att tillämpa i lagstiftning som straffbelägger överträdelser av bestämmelser i ett stort antal EU- bestämmelser.