sou · H8B316 · 2020-04-01 00:00:00 — The parts of recordings and notes from interception and sur- veillance of electronic communication and from camera sur- veillance that are of importance for the control of the alien will be retained for as long as is needed for that purpose. If the information may be used for any other purpose, it will have to be retained for as long as is needed for that purpose. Otherwise, recordings and notes must be destroyed as soon as possible. The regulation of the use of superfluous information from coercive investigative measures will be general. It will also be possible to use superfluous informa- tion for purposes other than opening a preliminary investigation or preventing crime, unless provisions in other legislation prevent this use. will decide on the use of super- fluous information. The parliamentary control of the application of the new law will be the same as of the present Act. The Swedish Commission on Security and Integrity Protection will conduct supervision of the ’s handling of coercive investigative measu- res under the new law. The Commission will also be required to control, at the request of an individual, whether the use was comp- liant with statute. An explicit provision requiring that cases and matters under the new law are processed promptly is introduced. Measures concerning detention, supervision, coercive investigative measures and other coercive measures must always – according to an explicit rule to that effect – be proportionate. The obligation to give written reasons for a decision is expanded to cover more decisions than at present. provision requiring that orders on supervision and reporting obliga- tions must always be notified to the alien is introduced. The possibilities for an alien to present their views orally are expanded in several respects. As the main rule, the Swedish Migra- tion Agency will not be able to determine an expulsion matter with- out prior oral processing. If a detention order has not been preceded by oral processing, that processing shall be conducted as soon as possible after the detention order has been enforced. Each re-exami- nation of a detention order will have to be preceded by an oral hearing. That also applies as the main rule in the re-examination of supervision orders. The possibility for a government minister to order an oral hearing and instruct the Migration Court of Appeal to hold it will also apply to supervision matters processed by the Government. The forms for and content of oral processing and an oral hearing are clarified. Public counsel will be appointed to the same extent as at present, but the requirements regarding counsel are tightened. The main rule will be that only a member of the who is suitable for the appointment may be a public counsel. Breaching a re-entry ban or a reporting obligation will continue to be a criminal offence. It will remain possible to punish a person who helps an alien who has a re-entry ban to return to or who prevents or attempts to prevent enforcement of an expulsion order for doing so. To underline the importance of the penal provisions, the maximum penalty for an alien who returns in contravention of a re-entry ban and for a person who helps such an alien to return is raised to imprisonment for two years. Correspondingly, the maxi- mum penalty for a person who does not follow a reporting obliga- tion order is increased. A person who breaches a ban on leaving a certain area, issued in conjunction with a reporting obligation, can also be sentenced to imprisonment for at most of two years. Fines will no longer be included in the scale of penalties for a person who helps an expelled alien to return to or who prevents or attempts to prevent enforcement of an expulsion order. ces are of the type where the sanction should normally be imprison- ment. Amendments to the Aliens Act and the Aliens Ordinance will be able to withdraw an alien’s passport if there is reason to do so in view of ’s security or public security. In future it will be possible for matters concerning the granting or withdrawal of alien’s passports to be security cases under Chapter 1, Section 7 of the Aliens Act. Decisions taken by the in such a question may be appealed to a migration court. is given a greater possibility of appealing the Agency’s decision. This applies to deci- sions concerning alien’s passports and supervision in security cases. An alien in a security case – or in a case under the new law – will no longer be required to hold a passport to stay in . A new explicit rule is introduced providing that an alien may be refused a permit on the ground of family ties under Chapter 5, Section 3 a of the Aliens Act if there are reasons to do so in view of ’s security or public security. In certain cases, it will be possible to withdraw the permit of an alien if there is reason to believe that the alien will conduct activities linked to terrorism. The same applies when there is reason to believe that the alien will conduct state controlled industrial espionage in or another Nordic country. The period for withdrawal in these cases – and when there is a risk of sabotage, espionage or unlawful intelli- gence activities – will be increased to five years. If there are excep- tional reasons a permit may be withdrawn on such a ground after the expiry of that period. The law clarifies that it is the Swedish Authority that will enforce expulsion orders on account of a criminal offence even in security cases. However, the Swedish Authority will be given the right to transfer enforcement of such an order to the at its request. In certain other specific cases the Swedish Authority may also transfer a matter to the for enforcement. Electronic surveillance should not be introduced The Inquiry has carefully considered the question of whether elec- tronic surveillance of aliens should be introduced in the light of the experience of such surveillance and the advantages that such sur- veillance could provide. In the view of the Inquiry, a system of elec- tronic surveillance should not be introduced to control aliens who have been expelled because they are a serious security threat but who remain in despite this. The reasons for not introducing such a system are strong. They are of both a legal and a technical and practical nature. Electronic surveillance can only provide information about where the alien is, not what they plan to do. There are several international examples where electronic tagging has not prevented individuals from com- mitting terrorist attacks. Moreover, location information can already be obtained today through surveillance of electronic com- munication. The proposal of increased possibilities of using coercive investigative measures gives the more effective tools to prevent and avert crime than electronic sur- veillance can provide. The control of the aliens concerned is also reinforced through the proposal to make it possible to combine a reporting obligation with a ban on the alien leaving their normal area of stay. Moreover, electronic tagging can be expected to be very costly. The Inquiry’s conclusion is that the limited benefit that elec- tronic surveillance could provide does not counterbalance the other disadvantages and the considerable encroachment on their integrity that being under electronic surveillance would involve for the alien. However, the Inquiry presents an outline of how sur- veillance of this kind could be designed. The processing of cases and matters concerning aliens who are high- level security threats generally requires more resources than other alien matters. This applies especially to the , which investigates the conditions for and applies for expulsion. is also responsible for the control of aliens who have been expelled because they are security threats but whose expulsion orders have not been enforced. These cases and matters also require a particularly great deal of work for the Swedish Migra- tion Agency, the Migration Court of Appeal, the Government and the Government Offices. The broader scope of the new law means that more aliens may be expelled. This means there will be more cases and matters for the authorities concerned to deal with. resources will also be required to control the aliens who have been expelled but who remain in despite this. However, the increase in control possibilities both through new coercive investi- gative measures and since coercive investigative measures can be used in more cases makes the work of the more effective. aliens than today may also – given the broader scope of the act – be placed in detention. The fact that an alien can be prohibited from leaving a certain area also means that the control of that alien will improve. In certain respects, the proposals mean that the workload on authorities will decrease. This applies, for in- stance, to the Migration Court of Appeal, which will no longer make decisions on detention and supervision. Since detention orders will not need to be re-examined as often, this will reduce the workload of the , the and the Government. However, longer detention periods mean that there may be more re-examinations in the individual case. Public counsel may be engaged to a slightly greater extent, partly because of the broader scope of the act, but this still involves a limited num- ber of cases and matters. The proposed amendments to the Aliens Act mean that more matters may be security cases. There may also be more matters concerning the withdrawal of permits and more appeals in such questions. There may also be slightly more appeals concerning alien’s passports and supervision. In no instance are the potential cost increases for these authori- ties judged to be greater than can be financed within the limit of current appropriations. However, in the case of the , resources may need to be reallocated internally. Since aliens who may have the intention and ability to attack ’s security will be removed or placed under control, the will be better provided to protect the country. The tougher reporting obligation and the fact that the will have access to more coercive investi- gative measures and that coercive investigative measures can be used in more situations strengthens the control of the aliens who have been expelled but whose expulsion orders it has not been possible to enforce. This is assessed as positive for crime prevention work. Entry into force and transitional provisions The new law should enter into force as soon as possible. Since the scope of the new law is partly based on the implementation of the proposed terrorist offences act the new law should not enter into force earlier than on the date when the terrorist offences act enters into force, which is proposed to be 1 2021. The other legislative proposals should enter into force at the same time as the new law. If a detention order under the present Act has been enforced before the entry into force of the new law, the older provisions will be applied in the first re-examination of the detention order after entry into force. If the alien continues to be held in detention, a re- examination thereafter will be carried out under the new rules. No other transitional provisions are needed. 1.1Förslag till lag (2021:000) om särskild kontroll av vissa utlänningar Härigenom föreskrivs följande. 1 kap. Allmänna bestämmelser 1 § Denna lag ska tillämpas på en utlänning som 1.med hänsyn till vad som är känt om hans eller hennes tidigare verksamhet och övriga omständigheter kan antas komma att begå eller medverka till en gärning för vilken ansvar enligt terroristbrotts- lagen (2021:000) kan följa, eller 2.på annat sätt kan utgöra ett allvarligt hot mot säkerhet. 2 § Om Säkerhetspolisen har ansökt om att en utlänning ska ut- visas enligt 2 kap. 1 § och utlänningen har ansökt om uppehållstill- stånd, statusförklaring, resedokument eller ställning som varaktigt bosatt, ska ansökningarna handläggas tillsammans enligt denna lag. Detsamma gäller om utlänningen ansöker om uppehållstillstånd, statusförklaring, resedokument eller ställning som varaktigt bosatt under handläggningen av ärendet om utvisning. 3 § En ansökan om uppehållstillstånd, statusförklaring, resedoku- ment eller ställning som varaktigt bosatt som görs av en utlänning som har utvisats enligt 2 kap. 1 §, eller har meddelats motsvarande beslut enligt äldre lag, ska handläggas enligt denna lag. Bestämmelser i annan författning 4 § Följande bestämmelser i utlänningslagen (2005:716) gäller i tillämpliga delar vid handläggning enligt denna lag: 1.4 kap. 3–3 c §§ om statusförklaring och 4 § om resedokument, 2.5 kap. 1–1 b, 2 a, 3–10, 12–16 och 17–19 §§ om uppehållstill- stånd, och 3.6 kap. 3 § om arbetstillstånd. Bestämmelsen i 5 a kap. 3 § andra stycket utlänningslagen om av- slag på ansökan om ställning som varaktigt bosatt i gäller också vid tillämpning av denna lag. Det anges i 6 § och i andra kapitel vilka bestämmelser i utlän- ningslagen som i övrigt gäller vid handläggning enligt denna lag. 5 § I och rådets förordning (EU) nr 604/2013 av om kriterier och mekanismer för att avgöra vil- ken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en ansökan om inter- nationellt skydd som en tredjelandsmedborgare eller en statslös per- son har lämnat in i någon medlemsstat (Dublinförordningen) finns bestämmelser om överföring av asylsökanden som tillämpas gente- mot andra EU-stater, , , och . 6 § Uttrycken EES-medborgare och familjemedlem till EES-med- borgare har samma betydelse i denna lag som i 1 kap. 3 b § andra stycket och 3 a kap. 2 § utlänningslagen (2005:716). Uttrycken flykting, alternativt skyddsbehövande och övrig skyddsbehövande har samma betydelse som i 4 kap. 1–2 c §§ utlän- ningslagen. 7 § Mål och ärenden enligt denna lag ska handläggas skyndsamt. 8 § En åtgärd enligt 3–5 kap. får vidtas endast om skälen för åtgär- den uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för utlänningen eller för något annat motstående intresse. Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning 1 § En utlänning får utvisas ur om han eller hon kan antas komma att göra sig skyldig till en sådan gärning som anges i 1 kap. 1 § 1 eller kan utgöra ett sådant hot som avses i 1 kap. 1 § 2. 2 § Beslut om utvisning meddelas av . Frågan om utvisning tas upp på ansökan av Säkerhetspolisen. 3 § Om eller anser att en ut- länning bör utvisas enligt 1 §, ska myndigheten skyndsamt anmäla det till Säkerhetspolisen. Innehållet i ett beslut om utvisning 4 § I ett beslut om utvisning ska det anges till vilket land utlän- ningen ska utvisas. Om det finns särskilda skäl, får mer än ett land anges i beslutet. Beslutet ska i övrigt innehålla de anvisningar som behövs för att det ska kunna verkställas. 5 § Ett beslut om utvisning ska innehålla ett förbud för utlänning- en att återvända till . Återreseförbudet ska gälla utan tidsbe- gränsning eller . I ett beslut med ett tidsbegränsat åter- reseförbud ska utlänningen upplysas om vilken dag förbudet upphör att gälla. Utlänningen ska alltid upplysas om den påföljd som över- trädelse av återreseförbudet kan medföra enligt 8 kap. 1 §. Annan verkan av beslut om utvisning 6 § När en utlänning utvisas enligt 2 § får beslutande myndighet även besluta om återkallelse av statusförklaring eller ställning som varaktigt bosatt i . Vid den prövningen tillämpas bestämmel- serna i 4 kap. 5 b och c §§ och 5 a kap. 5 § första stycket 2 utlän- ningslagen (2005:716). 7 § Ett uppehållstillstånd som en utlänning har beviljats genom ett tidigare beslut upphör att gälla när han eller hon utvisas enligt denna lag. 8 § Om en utlänning under handläggningen av ärendet om ut- visning ansöker om uppehållstillstånd som enligt bestämmelser i 5 b kap. eller 6 a–c kap. utlänningslagen (2005:716) får beviljas efter inresa i , ska handläggningen av den ansökan avvakta pröv- ningen av utvisningsfrågan. Det gäller också om utlänningen har an- sökt om sådant uppehållstillstånd när Säkerhetspolisen ansöker om att utlänningen ska utvisas enligt 1 §. Om utlänningen utvisas genom ett beslut som får laga kraft eller får verkställas ändå, ska ansökan om uppehållstillstånd anses förfallen. Avslås i ett sådant beslut ett yrkande om utvisning, ska ansökan om uppehållstillstånd handläggas enligt utlänningslagen. Regeringen ska överlämna ärendet i den de- len till för prövning. 9 § Beslut om utvisning verkställs av Säkerhetspolisen. Säkerhetspolisen får uppdra åt att verkställa får inte överlämna verkstäl- ligheten till någon annan myndighet. Vart utvisning får verkställas 10 § Ett beslut om utvisning ska verkställas genom att utlänningen sänds till det land eller, om flera länder angetts, något av de länder som anges i beslutet. En utlänning får dock alltid sändas till ett land som utlänningen visar att mottagande kan ske i. Hinder mot att verkställa utvisning 11 § Ett beslut om utvisning får inte verkställas om det finns ett sådant hinder mot att verkställa utvisningen som anges i 12 kap. 1– 3 a §§ utlänningslagen (2005:716). Inhibition och tidsbegränsat uppehållstillstånd 12 § Om det har beslutats att en utlänning ska utvisas enligt denna lag, eller motsvarande äldre bestämmelser, men det finns ett sådant hinder mot att verkställa utvisningen som anges i 11 §, ska den be- slutande myndigheten förordna att beslutet tills vidare inte får verk- ställas (inhibition). Om det finns särskilda skäl, får den beslutande myndigheten i stället bevilja utlänningen ett tidsbegränsat uppe- hållstillstånd. Ett tidsbegränsat uppehållstillstånd ska gälla i högst . Det som sägs i första stycket om inhibition eller tidsbegränsat uppehållstillstånd gäller även om utvisningsbeslutet av någon annan särskild anledning inte bör verkställas. 13 § Har beslut om inhibition enligt 12 § meddelats, ska utvis- ningsbeslutet och beslutet om inhibition prövas på nytt när det finns skäl för det. Så länge utvisningsbeslutet fortfarande gäller, men inte har kunnat verkställas, ska Säkerhetspolisen anmäla till den beslu- tande myndigheten om det finns behov av att på nytt pröva utvis- ningsbeslutet. Det ska göras före utgången av oktober månad , med början året då beslutet meddelades. 14 § Om regeringen vid prövning enligt 13 § överväger att häva ett beslut om inhibition, ska ansvarigt statsråd, eller den tjänsteman som statsrådet bestämmer, inhämta ett yttrande från Migrationsöver- domstolen. När Migrationsöverdomstolen ska avge yttrandet tilläm- pas 7 kap. 3 § tredje stycket. 15 § Har utlänningen beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 12 §, ska när tillståndet löper ut pröva om det alltjämt föreligger ett sådant hinder mot att verkställa utvis- ningen som anges i 11 §, eller om utvisningsbeslutet av någon annan särskild anledning inte bör verkställas. Om så är fallet ska Migra- tionsverket besluta om inhibition eller, om det finns särskilda skäl, bevilja utlänningen ett nytt tidsbegränsat uppehållstillstånd. Förfarandet när utvisningsbeslut inte kan verkställas 16 § Om ett beslut om utvisning har lämnats till Säkerhetspolisen för verkställighet och Säkerhetspolisen anser att beslutet inte går att verkställa eller att ytterligare besked behövs, ska den anmäla det till den myndighet som har beslutat om utvisning. Den myndigheten ska då pröva om det föreligger ett sådant hinder mot att verkställa utvisningen som anges i 11 §, eller om utvisningsbeslutet av någon annan särskild anledning inte bör verkställas. Om så är fallet ska den myndighet som beslutat om utvisning besluta om inhibition eller, om det finns särskilda skäl, bevilja utlänningen ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 12 §. 17 § Innan regeringen prövar en fråga enligt 16 §, ska ansvarigt statsråd, eller den tjänsteman som statsrådet bestämmer, inhämta ett yttrande från Migrationsöverdomstolen. När Migrationsöverdom- stolen ska avge yttrandet tillämpas 7 kap. 3 § tredje stycket. 18 § I avvaktan på regeringens beslut enligt 16 § får ansvarigt stats- råd besluta att utvisningsbeslutet inte får verkställas. När ett utvisningsbeslut ska verkställas 19 § Ett beslut om utvisning ska, om inte annat anges, verkställas så snart det kan ske efter det att beslutet fått laga kraft eller utlän- ningen har avgett nöjdförklaring enligt 7 kap. 19 §. Detta gäller dock inte om ett beslut om inhibition eller tidsbegränsat uppehållstill- stånd har meddelats enligt 12, 15 eller 16 §. När ett utvisningsbeslut ska anses vara verkställt 20 § Ett beslut om utvisning ska anses vara verkställt när utlän- ningen har lämnat . Detta gäller dock inte om utlänningen utlämnas, överlämnas eller överförs till en annan stat eller interna- tionell domstol eller tribunal inom ett straffrättsligt förfarande med villkor om att utlänningen ska återföras till . När ett utvisningsbeslut upphör att gälla 21 § Ett beslut om utvisning upphör att gälla när tiden för återre- seförbudet löper ut. Ny verkställighet av utvisningsbeslut som inte upphört att gälla 22 § Har ett beslut om utvisning verkställts, och anträffas utlän- ningen därefter i , ska beslutet verkställas på nytt om beslutet inte har upphört att gälla enligt 21 §. Beslutet om utvisning får dock inte verkställas om utlänningen 1.återvänt efter att ha fått särskilt tillstånd till ett kort besök i enligt 23 §, eller 2.efter återkomsten beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt denna lag. Särskilt tillstånd till kort besök 23 § En utlänning som har meddelats ett återreseförbud enligt 5 §, eller motsvarande äldre bestämmelser, får av regeringen ges särskilt tillstånd att göra ett kort besök i , om besöket gäller synner- ligen viktiga angelägenheter. Om det finns särskilda skäl, får ett så- dant tillstånd ges på ansökan av någon annan än utlänningen. 24 § Om en EES-medborgare eller en familjemedlem till en sådan medborgare har meddelats ett återreseförbud enligt 5 §, eller mot- svarande äldre bestämmelser, får regeringen helt eller delvis upphäva förbudet, om det finns särskilda skäl för att förbudet inte längre ska gälla. Upphävande av verkställda utvisningsbeslut 25 § Endast regeringen får på ansökan av utlänningen upphäva ett verkställt beslut om utvisning enligt denna lag eller motsvarande äldre bestämmelser. En begäran om upphävande får framställas tidi- gast efter det att utvisningsbeslutet verkställdes. En ansökan om uppehållstillstånd som ges in av en utlänning som avses i första stycket ska anses vara en ansökan om att få utvisnings- beslutet upphävt. Förutsättningar för att ta en utlänning i förvar 1 § En utlänning får tas i förvar, om det 1.är sannolikt att ett beslut om utvisning enligt 2 kap. 1 § kom- mer att meddelas, eller 2.finns ett beslut om utvisning enligt 2 kap. 1 § eller motsvarande äldre bestämmelser och förvar behövs för att förbereda eller genom- föra verkställighet av beslutet. 2 § Har utlänningen fyllt får beslut om förvar enligt 1 § med- delas endast om 1.det finns anledning att anta att utlänningen annars avviker, hål- ler sig undan eller på annat sätt hindrar verkställigheten eller utövar brottslig verksamhet i , eller 2.utlänningens identitet är oklar. 3 § Har utlänningen inte fyllt får beslut om förvar enligt 1 § meddelas endast om det finns en betydande risk för att utlänningen annars avviker, håller sig undan eller på annat sätt hindrar verkstäl- ligheten eller utövar brottslig verksamhet i . Vem som får besluta om förvar 4 § Beslut om förvar meddelas av den myndighet som är behörig enligt 5 §, om inte annat följer av 6 §. 5 § är behörig myndighet, om inte något annat anges i andra eller tredje stycket. Regeringen är behörig myndighet när den handlägger ett överkla- gande av ett beslut om utvisning. Behörigheten gäller från det att ärendet har tagits emot av ansvarigt departement och till dess att regeringen har avslutat handläggningen av det överklagade beslutet. Säkerhetspolisen är behörig myndighet från det att myndigheten har tagit emot ett beslut om utvisning för verkställighet till dess att det har verkställts.