sou · H8B372 · 2020-12-09 00:00:00 — Som framgår av avsnitt 10.7.1 har utredningen valt att inte ställa krav på fastighetsnära insamling av textilavfall. Detta innebär att det i många fall kommer att vara enklare för hushållen att fortsätta att slänga textilen i restavfallet än att ta med textilavfallet till en åter- vinningsstation eller till en butik. Med mindre än att insamlings- systemet självmant inför fastighetsnära insamling för samtliga hus- håll är det därmed svårt att se att det är realistiskt att förvänta sig att textilavfallet helt ska försvinna från restavfallet. Trots det ser utred- ningen ett värde i att på lång sikt uppställa ett mycket ambitiöst mål för insamlingen. För att tjäna sitt syfte ska målsättningar vara svåra och utmanande att nå. Det finns även en vinst med att redan från början slå fast vad det långsiktiga målet med insamlingen ska vara eftersom det gör det möjligt att redan från början forma insamlingen med detta långsiktiga mål i åtanke. Detta angreppssätt stämmer också väl överens med utredningens utgångspunkt att lagstiftaren i första hand ska fastställa vad som ska uppnås men överlåta till insam- lingssystemet att avgöra hur målen ska nås (se avsnitt 10.1.3). Ytterligare ett argument för högt ställda mål för insamlingen är att kostnaden för det textilavfall som slängs i restavfallet och i frak- tionen energiåtervinning på återvinningscentralen kommer att bäras av kommunerna. Detta betyder att hushållen får betala för avfalls- hanteringen två gånger. Dels genom den avgift producenterna kom- 36Med detta avses kostnader för att ta fram nya författningar, prövning, tillsyn, rapportering, informationsinsatser etc. mer att ta ut när textilierna säljs, dels genom kommunens renhåll- ningstaxa. Vid fastställandet av hur stor andel av textilavfallet det är realis- tiskt att kanalisera till insamlingssystemet kan de mål som ställs i de existerande producentansvaren, och framför allt i vilken utsträckning dessa mål nås, utgöra en utgångspunkt. En sådan jäm- förelse försvåras dock av att det endast avseende batterier uppställs ett mål som kopplas direkt till insamlingen. Ett indirekt mål för in- samlingen ställs även avseende förpackningar37 och det finns även statistik över insamlingen av elutrustning. Jämförelsen begränsas där- för till dessa producentansvar. I de existerande producentansvaren gäller också olika mål för olika typer av avfall. För förpackningar finns det separata mål för sju olika typer av förpackningar och batte- rier har delats in i tre olika kategorier. Tabell 10.2 Mål och måluppfyllelse förpackningar (exkl. PET-flaskor) (exkl. pantburkar) * Uppgift saknas. Källa: SCB officiella statistik. För att räkna fram materialåtervinningsprocenten divideras mäng- den material som återvunnits med mängden förpackningar som satts på marknaden. Även om det inte ställs ett separat mål för insam- lingen leder målet sålunda indirekt till att insamlingen måste vara tillräckligt effektiv. Det vill säga, för att nå ett materialåtervinnings- 37Även för bilar uppställs ett indirekt krav på insamlingens effektivitet men utredningen anser inte att det är relevant att jämföra insamling av bilar och textil då förutsättningarna för insam- lingen skiljer sig alltför mycket åt. mål på måste åtminstone av alla glasförpack- ningar som sätts på marknaden samlas in separat. Utredningen kan konstatera statistiken från förpackningsinsamlingen visar att det är möjligt att kanalisera mycket höga andelar av avfallet till producen- ternas insamlingssystem och att detta inte enbart gäller för de för- packningstyper där det finns ett extra incitament i form av en pant. Tabell 10.3 Mål och måluppfyllelse batterier naden (ton) Bil och industribatterier med bly Bil- och industribatterier utan bly Källa: SCB . Även för batterier är målen mycket högt ställda. Till skillnad från vad som gäller för förpackningar är det dock inget av målen som nås. Som framgår ovan uppställs inga mål för insamlingen av elutrust- ning. Det finns dock statistik även för denna insamling. Tabell 10.4 Insamling av elutrustning marknaden (ton) mängd (ton) (exkl. gasurladdningslampor) Elektriska och elektroniska verktyg Leksaker samt fritids- och sportutrustning Källa: SCB . Av ovanstående statistik står det klart att det finns stora skillnader när det gäller hur stora andelar av det som sätts på marknaden som samlas in separat. Det gäller både vid en jämförelse mellan olika kate- gorier inom samma producentansvar som vid en jämförelse mellan olika insamlingssystem. Att det skiljer mellan olika kategorier inom ett och samma insamlingssystem visar att det inte endast är utbyggna- den av den fysiska insamlingen som är avgörande för insamlingsnivåerna. Även enskilda underkategoriers egenskaper och avfallsinnehavarnas kunskap om vilka kategorier som ska sorteras ut från det övriga av- fallet torde påverka. Egenskaper som kan påverka är exempelvis hur ofta avfallet uppstår och om avfallet utan större olägenhet kan för- varas i hemmet innan det lämnas till insamlingssystemet. Enligt utredningen finns det flera faktorer som talar för att det är möjligt att på nå ett högt ställt mål för den separata insamlingen av textil. Kläder som inte längre används förvaras ofta i garderoben och byrån fram till dess att en utrensning görs i samband med att årstiden skiftar alternativt i samband med en flytt eller utrensning efter ett dödsbo. När avfall uppstår mer sällan krävs det inte en lika stor arbetsinsats för att separera avfallet från övrigt avfall. Ytterligare en faktor talar för ett högt ställt mål är att många hushåll väljer att lämna en del av sina avlagda textilier till åter- eller återanvändning trots att det inte finns något krav på att separera textil från det övriga avfallet. Enligt den undersökning ut- redningen låtit genomföra har lämnat textil för återanvändning och har lämnat textil för återvinning (se bilaga 5). Det är sålunda många som har insett att textilavfallet har ett värde och att mycket av det som slängs kan användas på nytt. Genom införandet av produ- centansvaret kommer antalet insamlingsplatser att öka och det kom- mer därmed att bli ännu enklare för denna grupp att göra rätt. Med ökad information om textilens miljöpåverkan och information om att en stor del av det som slängs i restavfallet kan förberedas för återanvändning torde tröskeln för att få denna grupp att växa vara låg. Det finns därmed inget som talar för att det långsiktiga målet för insamlingen av textil ska sättas lägre än de mål som gäller för för- packningar och batterier. Målsättningen för insamlingen ska därför vara att mängden textilavfall som slängs i restavfallet och i fraktionen energiåtervinning på återvinningscentralen ska minska med 90 pro- cent. För att nå dit krävs en omfattande beteendeförändring och det är ofrånkomligt att det kommer att ta tid att nå ett så högt ställt mål. Producentansvaret för förpackningar infördes och det har således tagit att nå de insamlingsnivåer som framgår i tabell 10.2. Målet för insamlingen av textil ska därför höjas i flera steg. På kort respektive medellång sikt ska målen vara att mängden textilavfall som slängs i restavfallet och i fraktionen energiåtervinning på återvinnings- centralen ska minska . Mål för hanteringen av det insamlade textilavfallet Vid fastställande av målet för hanteringen av det textilavfall som in- samlingssystemet samlat in saknas skäl att stegvis höja målet. Det följer redan av förbrännings- och deponiförbuden att det insamlade textilavfallet ska förberedas för återanvändning eller materialåtervinnas. I enlighet med resonemanget ovan innebär detta dock inte att av det insamlade textilavfallet ska förberedas för åter- användning eller materialåtervinnas. Efter en första sortering ska det vara möjligt för insamlingssystemet att förbränna den del av avfallet som befaras innehålla farliga ämnen som inte bör cirkuleras. har uppskattat att denna andel uppgår till av textil- avfallet. Som framgår ovan sorterades den typ av textil som bedöm- des innehålla dessa ämnen ut direkt. Det vill säga, en del av denna textil skulle antagligen kunna ha förberetts för återanvändning. För det övriga textilavfallet gjordes bedömningen att lämpade sig för förberedelse för återanvändning vilket talar för att åtminstone hälften av den textil som sorterade ut hade kun- nat förberedas för återanvändning. Utredningen bedömer även att problemet med farliga ämnen bör minska då det är en förut- sättning för cirkulära flöden att farliga ämnen fasas ut redan i design- stadiet av nyproducerade produkter. Inom branschen pågår också flera initiativ på detta område (se avsnitt 4.2.2). System som gör det möjligt att föra över information om innehåll av farliga kemikalier till alla led i värdekedjan är också under utveckling, om än i liten skala (se avsnitt 4.8.1). Som nämnts ovan är det antagligen även oundvik- ligt att en viss del av det insamlade textilavfallet kan komma att skadas av exempelvis fukt och mögel alternativt kontamineras på annat sätt så att det inte lämpar sig för förberedelse för återanvändning eller materialåtervinning. I beaktande av detta anser utredningen att målet för hur stor an- del av det insamlade textilavfallet som ska förberedas för återanvänd- ning eller materialåtervinnas ska sättas till 90 viktprocent. 10.9.4När ska målen nås? Utredningen anser att det är rimligt att det första målet ska nås efter att ansvaret för insamlingen förts över från kommunerna till producenternas insamlingssystem. Även om utredningen föreslår att författningarna ska träda i kraft så kommer inte ansvaret för insamlingen att föras över till producenternas insamlings- system förrän . Skälet till detta är att införandet av ett producentansvar måste ske i flera steg. I en tänkt process kommer producenterna och deras branschorgan först att skapa ett material- bolag som sedan ansöker om tillstånd att driva ett insamlingssystem. Först när ett tillstånd erhållits påbörjas utbyggnaden av den fysiska insamlingen. Därefter införs utsorteringsskyldigheten och ansvaret för insamlingen förs från kommunerna till de tillståndsgivna insam- lingssystemen. Se avsnitt 10.17 för ett mer utförligt resonemang om ikraftträdande och tillämpning av föreslagna författningar. Även för de andra målnivåerna bedömer utredningen att är en lämplig tidsrymd. är det möjligt att vidta åt- gärder, utvärdera åtgärdernas effekt samt vid behov vidta komplette- rande åtgärder. Det faktum att kommer att genom- föra plockanalyser medför att en avstämning mot målen kan ske mitt i varje period samt i samband med att ett mål ska uppnås. Om ansvaret för insamlingen förs över innebär detta att en minskning av mängden textilavfall i restavfallet och i fraktionen energiåtervinning på återvinningscentralerna om 70, ska nås , 2032 respektive 2036. Mål för hanteringen av det insamlade materialet Även avseende målet för hanteringen av det insamlade materialet är målsättningen ambitiös och det är rimligt att insamlingssystemet ges möjlighet att etablera den infrastruktur, samarbeten, kapacitets- utbyggnad och teknikutveckling som kommer att krävas om detta mål ska kunna nås. Förbudet mot förbränning och deponering gäller dock redan från dag ett varför det måldatum som anges i förordningen om producentansvar för textil i praktiken mer utgör en avstämnings- punkt. Utredningen anser att det även i detta fall är lämpligt att målet ska nås efter det att ansvaret för insamlingen förts över till producenternas insamlingssystem. Målet för hanteringen av det insamlade textilavfallet ska således vara att ska minst 90 viktprocent av det textilavfall som insamlingssystemet samlat in förberedas för återanvändning eller materialåtervinnas. Avfallshierarkin ska tillämpas och för det avfall som inte förbereds för återanvändning ska materialåtervinningen i första hand ske genom att textilavfallet används för remake och i andra hand genom fiberåtervinning. Som framgår ovan i avsnitt 10.5 ska textilavfall definieras som textil som är avfall enligt . Definitionen av textilavfall utgår sålunda från definitionen av vilken typ av textil som omfattas producentansvaret. Det innebär att allt avfall som inte är textilavfall, till exempel skor, tält och madrasser, måste sorteras ut innan det är möjligt att beräkna om målet nås. Utredningens förslag: Den som driver ett insamlingssystem med tillstånd ska förse kommunen med information om följande •hushållens skyldighet att sortera ut textilavfall från övrigt avfall, •hur sorteringen ska gå till, •hur hushållen kan bidra för att förebygga att textilavfall uppstår, •vikten av att i första hand förlänga textilens aktiva livslängd, •hur hushållen kan bidra till att materialet i ökad omfattning förbereds för återanvändning, •hur hushållen kan bidra till ökad materialåtervinning, •den miljönytta som sorteringen bidrar till. Kommunen ska ge den som till anmält att den driver ett insamlingssystem i kommunen, möjlighet att lämna synpunkter på den information som erhållits från ett insamlings- system med tillstånd. Kommunen ska informera hushållen om de uppgifter kommu- nen erhåller från insamlingssystemen. De som driver tillståndsgivna insamlingssystem ska, var för sig eller gemensamt, se till att hushållen får information om •möjligheten att materialåtervinna olika typer av textil, •hur hushållen kan bidra för att förebygga att textilavfall upp- står, •målen för insamlingen och återvinningen och om dessa mål nås, •andelen av det insamlade textilavfallet som exporteras. Information ska tas fram och delges hushållen åtminstone vart- annat år. Den som driver ett tillståndsgivet insamlingssystem ska se till att andra avfallsproducenter än hushåll får information motsva- rande den som kommunen ger hushållen samt information om vilka typer av textilavfall som bör lämnas till insamlingssystem i särskild ordning och hur avfallsproducenten ska gå till väga för att lämna dessa typer av avfall. Den som driver ett tillståndsgivet insamlingssystem ska se till att producenter får information om •vilka möjligheter det finns att materialåtervinna olika typer av textilier, •vilka åtgärder producenter kan vidta för att förenkla insam- lingssystemets hantering av det insamlade avfallet, •vilka åtgärder producenter kan vidta för att förlänga textilens aktiva livslängd. Skälen för utredningens förslag Det följer av avfallsdirektivet att medlemsstaterna ska vidta de åt- gärder som krävs för att se till att avfallsinnehavare informeras om avfallsförebyggande åtgärder, anläggningar för återanvändning och förberedelse för återanvändning, återtagande- och insamlingssystem samt förebyggande av nedskräpning (artikel 8a.2). Enligt den ordning som gäller för existerande producentansvar är det kommunerna som har det huvudsakliga ansvaret för att informera hushållen och insamlingssystemen som ansvarar för att informera övriga aktörer.38 Detta innebär att kommunen har ett informations- ansvar trots att det är kommunen som har det primära ansvaret för hanteringen av det avfall som omfattas av ett producent- ansvar. Fördelen med denna ordning är att hushållen slipper söka på flera olika ställen för att få information om hur de ska hantera de olika typer av avfall som uppstår i ett hushåll och att hushållen är vana att få information om hantering av textilavfall såväl som avfallförebyggande åtgärder av kommunen (se avsnitt 6.2.2). Denna uppdelning av ansvaret bör därför tillämpas även när det gäller textil- avfallet. Enligt bemyndigandet i 15 kap. 45 § kan kommunens informationsskyldighet innefatta information om avfallsförebyggande åtgärder och hantering av avfall. I likhet med vad som gäller inom ramen för andra producentansvarsförordningar ska kommunen där- för informera hushåll om •hushållens skyldighet att sortera ut textilavfall från övrigt avfall, •hur sorteringen ska gå till, •hur hushållen kan bidra för att förebygga att textilavfall uppstår, •vikten av att i första hand förlänga textilens aktiva livslängd, •hur hushållen kan bidra till att materialet i ökad omfattning för- bereds för återanvändning, •hur hushållen kan bidra till ökad materialåtervinning, •den miljönytta som sorteringen bidrar till. 38Se 70 och 71 §§ förordning (2018:1462) om producentansvar för förpackningar samt 67 och 68§§ förordning (2014:1075) om producentansvar för elutrustning. Det är insamlingssystemen som besitter de kunskaper som krävs för att ta fram informationen. Enligt avfallsdirektivet är det också producenterna som ska täcka kostnaderna för lämplig information till avfallsinnehavare (artikel 8a.4 a andra strecksatsen). Den som driver ett tillståndsgivet insamlingssystem ska därför utan kostnad förse kommunen med dessa uppgifter. Hushållen bör även infor- meras om vilka aktörer som bedriver insamling av textilavfall utan tillstånd. Som framgår av avsnitt 10.8 ska dessa aktörer i anmälan till ange i vilka kommuner de avser att bedriva insam- ling. ska sedan informera berörda kommuner om vilka aktörer som kommer att samla in textil. Kommunen ska därför ge den som till anmält att den driver ett insam- lingssystem i kommunen, möjlighet att lämna synpunkter på den information som erhållits från ett insamlingssystem med tillstånd. Genom den utvidgning av bemyndigandet i 15 kap. 15 § miljö- balken som föreslås ovan (avsnitt 10.6) följer att regeringen har möj- lighet att införa en skyldighet för den som driver ett tillståndsgivet insamlingssystem att lämna information till producenter och avfalls- producenter om återanvändning, sortering, insamling och behand- ling samt kräva att åtgärder för att främja återanvändning vidtas. Det finns sålunda inget som hindrar att även tillståndsgivna insamlings- system åläggs att informera hushåll. Det är utredningens uppfattning att om de målnivåer som fast- ställs i avsnitt 10.9 ska nås krävs det inte endast ett väl fungerande insamlingssystem, det krävs även att hushållen upplever att det arbete de lägger ner för att sortera ut textilavfallet och lämna det till ett insamlingssystem verkligen leder till ökad miljönytta. För att hus- hållen ska kunna göra miljömässiga val krävs det även att hushållens kunskap om textilens miljöpåverkan ökar och vilka möjligheter det finns att materialutnyttja olika typer av textil. En höjning av hushål- lens kunskapsnivå i dessa hänseenden kan även leda till en ökad efter- frågan på textil med lägre miljöpåverkan. De aktörer som är bäst lämpade att sammanställa och sprida den typen av övergripande in- formation till hushållen är de tillståndsgivna insamlingssystemen. Den allmänna information om hanteringen av hushållens textilavfall som kommunen ska förse hushållen med ska därför kompletteras med information som de tillståndsgivna insamlingssystemen ansva- rar för att ta fram. De som driver tillståndsgivna insamlingssystem ska, var för sig eller gemensamt, informera hushållen om •möjligheten att materialåtervinna olika typer av textil, •hur hushållen kan bidra för att förebygga att textilavfall uppstår, •målen för insamlingen och återvinningen och om dessa mål nås, •andelen av det insamlade textilavfallet som exporteras. För att upprätthålla hushållens motivation att bidra till insamlingen är det även viktigt att det går att följa utvecklingen . Ovan- stående information ska därför tas fram och delges hushållen åtmin- stone . Även andra avfallsproducenter än hushåll behöver information. Den som driver ett tillståndsgivet insamlingssystem ska därför se till att andra avfallsproducenter än hushåll får information motsvarande den som kommunen ger hushållen. Därutöver ska den som driver ett tillståndsgivet insamlingssystem informera andra avfallsproducenter än hushåll om vilka typer av avfall som bör lämnas till insamlings- system i särskild ordning och hur avfallsproducenten ska gå till väga för att lämna dessa typer av textilavfall (se avsnitt 10.10). Ett av syftena med att införa ett producentansvar är att skapa ett incitament för producenterna att utforma textilen så att den aktiva livslängden förlängs samt att vidta åtgärder för att ska vara lätt att materialutnyttja. Den som driver ett tillståndsgivet insamlingssystem ska därför även informera producenterna om vilka möjligheter det finns att materialåtervinna olika typer av textilier, vilka åtgärder pro- ducenter kan vidta för att förenkla insamlingssystemets hantering av det insamlade avfallet och vilka åtgärder producenter kan vidta för att förlänga textilens aktiva livslängd. Utredningens förslag: Den som driver ett insamlingssystem med tillstånd ska till lämna 1.uppgifter om organisationsnummer eller, om sådant inte finns, motsvarande nationell identifieringsbeteckning för de produ- center som avtal har ingåtts med om ett åtagande om att ta hand om textilavfall och vikten av den textil dessa producenter satt på den svenska marknaden under det närmast föregående kalenderåret, 2.uppgifter om koldioxidutsläpp från transporter i samband med insamling och återvinning under den närmast föregående kalenderåret, 3.uppgifter om vikten på det textilavfall som under det närmast föregående kalenderåret har a)samlats in i , b)samlats in i respektive kommun, c)samlats in i särskild ordning eftersom det inte bör förberedas för återanvändning eller materialåtervinnas, d)behandlats i , e)behandlats i ett annat land inom Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet (EES), f)behandlats i ett land utanför EES. Av uppgifterna om avfallets vikt enligt d–f ska framgå hur mycket som har 1.förberetts för att återanvändas, 2.använts för remake, 4.materialåtervunnits på annat sätt, 5.återvunnits på annat sätt, Med remake avses ett materialåtervinningsförfarande där textil- avfallet används som material vid tillverkning av ny textil. Med fiberåtervinning avses ett materialåtervinningsförfarande där textilavfallet används för att framställa textilfibrer som kan användas vid tillverkning av nya textila material. Den som driver ett insamlingssystem utan tillstånd ska till lämna uppgift om vik- ten på det textilavfall som under det närmast föregående kalen- deråret har samlats in i . Remake-aktörer ska även lämna uppgift om vikten på det textilavfall som använts som råvara i den egna verksamheten under det närmast föregående kalenderåret. Ideella aktörer ska även lämna uppgifter om vikten på det textilavfall som under det närmast föregående kalenderåret har 1.lämnats till ett insamlingssystem med tillstånd, 3.behandlats i ett annat land inom EES, 4.behandlats i ett land utanför EES. Av uppgifterna om avfallets vikt enligt 2–4 ska framgå hur mycket som har 1.förberetts för att återanvändas, 2.använts för remake, 4.materialåtervunnits på annat sätt, 5.återvunnits på annat sätt, Skälen för utredningens förslag Det följer av avfallsdirektivet att medlemsstaterna ska säkerställa att ett rapporteringssystem inrättas för att samla in uppgifter om de produkter som omfattas av ett producentansvar som släpps ut på marknaden och uppgifter om insamling och behandling av avfall från dessa produkter, i tillämpliga fall med angivande av avfallsflödena samt andra uppgifter som är relevanta för att beräkna om målen för insamlingen och hanteringen nås (artikel 8a.1 c). Utredningen har övervägt att kräva att alla producenter ska rapportera in uppgifter om mängden textil som producenten satt på marknaden till . Ett sådant rapporteringskrav gäl- ler inom producentansvaren för förpackningar och elektronik.39 Utredningen kan dock inte se att det finns ett behov av ett sådant rapporteringskrav. För att ska kunna fullgöra sitt tillsynsansvar är det tillräckligt att verket har kännedom om vilka producenterna är. Den informationen kommer att få genom att producenter är skyldiga att göra en anmälan till verket innan textil sätts på den svenska marknaden (se avsnitt 10.6). Det är inte heller nödvändigt att känna till mängden textil som sätts på marknaden för att kunna beräkna om målet för insamlingen nås då målet utgår från mängden textilavfall som slängs i restavfallet och inte från att en viss andel av den textil som sätts på marknaden ska samlas in (se avsnitt 10.9).