sou · H8B371 · 2020-12-02 00:00:00 — 5Envipro miljöteknik AB (2003), s. 93. 6Länsstyrelsen län (2005b), inkl. delrapporter. 7Falk H., Lavergren U. & Bergbäck B. (2006), s. 157–165. (2011), s. 23. (2013)., s. 93. 10Casserstedt, L., (2014), s. 34. 11Åhlgren K., , A. , B. (2020). (Nedladdad ). 12Envipro miljöteknik AB (2003), s. 93. 13Falk H., Lavergren U. & Bergbäck B. (2006), s. 157–165. (2011), s. 23. analysmetod och vilka grundämnen som analyserats. I vissa fall rappor- teras endast sammanslagna medelvärdesanalyser. Det ska noteras att regeringen i budgetpropositionen föreslår en ökning av SGU:s förvaltningsanslag för att göra insatser för att öka möjlighet till återvinning av metal- ler vilket även innefattar kartläggning av innovationskritiska metaller och i sekundära källor. I satsningen föreslås också Natur- vårdsverket få ta del av medlen för att bidra till arbetet. Däremot fram- går inte specifikt att avfall från alunskiffer ska kartläggas. Figur 5.11 Lokaliseringen av objekt som klassats som rödfyr i EBH-stödet (2014) Källa: SGU. Underlagskartan är SGU:s översiktliga berggrunds-karta. Utredningen ska förutsättningslöst analysera hur regelverket för ut- av metaller och från alunskiffer kan skärpas och lämna författningsförslag för detta. Analysen ska omfatta samtliga delar av prövningsprocessen. Utöver förslag till skärpning av regelverket får utredningen även föreslå åtgärder för att öka kunskapen om hantering av de miljörisker som är förknippade med metall- och mineralutvin- ning ur alunskiffer. I det här kapitlet presenterar vi våra förslag på hur regelverket kan skärpas. Vidare lämnar vi ett antal förslag till åtgärder för att möjliggöra ökad kunskap. I kapitel 2 beskriver vi förutsättningarna för vårt arbete. Här följer några bedömningar och reflektioner som bakgrund till våra förslag. Vi har i vår analys av hur regelverket kan skärpas utgått från resultatet av den kunskapssammanställning som vi genomfört (se kapitel 5) samt från hur regelverket kring prövningsprocessen är uppbyggd (se kapitel 4). Alunskifferns sammansättning och miljörisker vid utvinning Sammanfattningsvis konstaterar vi att alunskiffer har en polymetal- lisk uppbyggnad och innehåller bland annat organiskt material, uran och sulfidmineral som potentiellt kan utgöra miljöriskfaktorer. Alun- skifferns sammansättning och egenskaper är inte enhetlig utan plats- specifik. Det avfall som uppkommer till följd av utvinning ur alun- skiffern är därför inte heller enhetligt. Det går därför inte att göra en generell bedömning av vilka miljörisker som är förknippade med ut- ur alunskiffer utan bedömningen måste baseras på förhållan- dena vid varje plats. Vår bedömning är att det heller inte går att iden- tifiera miljörisker som är unika enbart för utvinning ur alunskiffer. Alunskifferns komplexa sammansättning gör dessutom miljöriskerna svårbedömda. Utifrån den kunskap som finns bedömer vi att de största pro- blemen kommer att uppstå kring hanteringen av utvinningsavfallet, då det kan innehålla toxiska ämnen, inklusive uran, som kan lakas ut och förorena miljön. Vi menar att det finns ett behov av ökad kunskap om alunskifferns naturliga påverkan på omgivande miljö och de miljörisker som är för- enade med utvinning ur den. Svensk miljölagstiftning bygger på generella regler som gäller för all miljöfarlig verksamhet och som tillämpas lika för alla. En prövning mot miljöreglerna görs sedan i det enskilda fallet. Verksamhetsutövare som inte kan visa att de miljökrav som ställs är uppfyllda beviljas inte tillstånd. Vi har analyserat om det går att ställa särskilda miljökrav för ut- ur alunskiffer, men kommit fram till att de enskilda miljö- risker som är förknippade med utvinningen inte är unika för bryt- ning i alunskiffer och att de omfattas av befintlig miljölagstiftning. Det kan också noteras att halterna av olika ämnen, och därmed en del av alunskifferns egenskaper, varierar vid olika platser. Utredningens sammantagna bedömning är att regleringen i miljö- balken med förordningar, inklusive utvinningsavfallsförordningen, med de tillägg som är under beredning, är tillräcklig och relevant för att bedöma och hantera potentiella miljörisker vid undersökning och utvinning i alunskiffer. Vi anser inte att det är lämpligt att införa någon särskild reglering med miljökrav som enbart tar sikte på utvinning ur alunskiffer. Vi ser positivt på de förslag som är under beredning, som bland annat innebär att avfallshanteringsplanens roll förtydligas och att det ställs högre krav på den ekonomiska säkerhet som verksamhetsut- övaren ska ställa för miljöriskerna. Vi föreslår vissa skärpta regleringar i minerallagen. Ett förslag inne- bär att en prövning av sökandens lämplighet ska göras vid ansökan om bearbetningskoncession. Minerallagen innehåller en bestämmelse om att det ska förordnas om behövlig utredning om någon söker koncession på en fyndighet i alunskiffer där bearbetningen kan medföra väsent- lig skada på jord- eller skogsbruket. Denna bestämmelse har inte till- lämpats. Utredningen föreslår att bestämmelsen förtydligas och att vägledande dokument tas fram för att underlätta tillämpningen. För att göra det möjligt för myndigheterna att identifiera och följa upp verksamhet som bedrivs i alunskiffer föreslås att upplysning om detta ska lämnas i ansökan om undersökningstillstånd och i ansökan om bearbetningskoncession. Därutöver föreslår utredningen ett antal åt- gärder med syfte att öka kunskapen om hantering av de miljörisker som är förknippade med metall- och mineralutvinning ur alunskiffer. 6.1.1Sammanfattning av utredningens förslag Förslag till skärpningar av regelverket •Lämplighetsprövning av sökanden ska göras i bearbetningskon- cessionsärendet när ansökan avser bearbetning i alunskiffer •Förtydliganden för att underlätta en tillämpning av bestämmel- sen om att behövlig utredning ska vidtas om någon söker kon- cession på en fyndighet i alunskiffer där bearbetningen kan med- föra väsentlig skada på jord- och skogsbruket, och frågan inte kan bedömas på annat sätt •Tillägg att det ska framgå av ansökan om undersökningstillstånd och ansökan om bearbetningskoncession om verksamheten avser utvinning ur alunskiffer Förslag om åtgärder för ökad kunskap om miljörisker vid utvinning i alunskiffer •Databas om förekomster av alunskiffer samt dess sammansättning •Databas om förekomst av innovationskritiska metaller och mine- ral i gruvavfall från alunskiffer •Forum för kompetensutveckling och erfarenhetsutbyte om miljö- risker vid utvinning av innovationskritiska metaller ur alunskiffer •Inrätta ett forskningsprogram med inriktning mot miljörisker vid utvinning i alunskiffer Prövningen av gruvverksamhet sker i två led. Frågan om bearbetnings- koncession, inklusive avvägningen enligt tredje och fjärde kapitlet i , prövas enligt minerallagen, medan miljöfrågorna prövas i ett sammanhang, inom ramen för tillståndsprocessen enligt miljö- balken. En grundläggande legal utgångspunkt är att författningsbestäm- melser är generella och tillämpas lika för alla. Myndigheterna bedömer vid tillståndsprövningen i det enskilda fallet om de i lagstiftningen uppställda kraven uppfylls. Denna distinktion mellan generella regler och prövning i det enskilda fallet är viktig. Prövningsprocessen är således utformad så att miljöbedömningen görs i det specifika fallet, utifrån generellt utformade regler. Författ- ningsreglerade bestämmelser som tar sikte enbart på vissa bergarter eller vissa tekniska lösningar (särreglering) bör generellt sett und- vikas i . Vi rekommenderar därför inte några särregleringar med specifika miljökrav som ska gälla enbart för utvinning ur alun- skiffer. Vi har vid vår genomgång av befintlig miljölagstiftning inte heller identifierat ett behov av ändrade eller ytterligare bestämmelser för att möjliggöra en ändamålsenlig miljöprövning av gruvverksam- het i alunskiffer. För att det ska vara möjligt att utvinna innovations- kritiska metaller och i krävs ett flexibelt regelverk som medger att ny teknik kan prövas under miljömässigt acceptabla förhållanden. Vi föreslår däremot vissa skärpta regleringar i mineral- lagen. 6.2.1Förslag om prövning av sökandens lämplighet vid ansökan om bearbetningskoncession Förslag: Utredningen föreslår att koncession för utvinning ur alun- skiffer får beviljas endast den som visar att den är lämplig att be- driva sådan bearbetning. Av minerallagen framgår att undersökningstillstånd inte får beviljas den som uppenbarligen saknar möjlighet eller avsikt att få till stånd en ändamålsenlig undersökning, eller den som har visat sig olämplig att bedriva undersökningsarbete. Något lämplighetskrav på koncessionssökanden ställs inte, förutom om ansökan avser olja eller gasformiga kolväten. Koncession för bearbetning av olja eller gasfor- miga kolväten får endast beviljas den som visar att han eller hon är lämplig att bedriva sådan undersökning. Det finns också ett lämplig- hetskrav på den som genom överlåtelse från koncessionsinnehavaren förvärvar en koncession. Minerallagen reglerar utvinning av vissa särskilt angivna konces- sionsmineral, men inte utvinning ur viss bergart. Det är därför inte möjligt att med nuvarande lagstiftning identifiera eller följa utvinning ur alunskiffer. Utredningen föreslår därför ett tillägg att det i ansökan om undersökningstillstånd och bearbetningskoncession ska anges om utvinningen avser utvinningen i alunskiffer, se vidare nedan under 6.2.3. Minerallagen innehöll tidigare en generell bestämmelse om att en förutsättning för koncession var att sökanden är lämplig att bearbeta fyndigheten. Denna bestämmelse togs bort 1993, förutom vad avser bearbetning av olja och gasformiga kolväten. Skälet till att den generella regleringen togs bort är att den ansågs hämma utvecklingen av en livskraftig mineralindustri. Det ansågs att bestämmelsen inte bidrog till att skapa incitament för den prospek- teringsverksamhet som på lång sikt är en nödvändig förutsättning för att gruvdrift ska kunna finnas även . Det noterades att det övergripande målet på mineralområdet är att skapa förutsättningar för en livskraftig mineralindustri i med såväl svenska som utländska aktörer. Eftersom svensk industri är beroende av en god försörjning med mineralråvaror, ansågs det vara av stor betydelse att näringspolitiken inom mineralområdet främjar nyttiggörandet av landets egna mineralresurser. Man framhöll även att detta givetvis måste ske inom ramen för ett i ett internationellt perspektiv kon- kurrensneutralt regelsystem. Kravet på sökandens lämplighet ansågs innebära en risk att man begränsade antalet aktörer till i stort sett de som redan bedrev prospektering och gruvdrift, vilket i sin tur kunde leda till att prospekteringsaktiviteten i landet skulle påverkas nega- tivt. I förarbetena anges bland annat följande: Kravet på malmbevisning förutsätter kompetens och omfattande resur- ser hos sökanden. Att undersöka en fyndighet fram till bearbetnings- koncession kostar vanligtvis . Till detta kan läg- gas att det ekonomiska utbytet av insatserna alltid är mycket osäkert. Endast cirka en procent av prospekteringsinsatserna leder till bearbetning. Härtill kommer att det för ansökan om bearbetnings- koncession sällan är klarlagt att fyndigheten är brytvärd (se vidare avsnitt 4.2.2). Dessa förhållanden gör att det kan anses uteslutet att någon som inte har tekniska eller ekonomiska förutsättningar för att exploatera en fyndighet skulle kunna eller ens vilja försöka uppfylla kra- vet på malmbevisning.1 Kravet på lämplighet vid förvärv av bearbetningskoncession genom överlåtelse bibehölls då förvärvaren inte har presterat någon malm- bevisning, och inte heller på annat sätt behövt utsätta sig för det risk- tagande som ligger i all form av prospektering.2 3 Kravet på lämplighet behölls också vid utvinning ur olje- och gas- fyndigheter med hänvisning till att dessa verksamheter alltid är för- enade med avsevärda risker, och att verksamheten är särskilt riskfylld med avseende på miljön och arbetarskyddet. Vidare skulle själva fyn- digheten kunna äventyras genom ett oskickligt beteende till följd av bland annat bristande kompetens.4 1992/93:238 s. 5 f. 26 kap. 1 § minerallagen. 1992/93:238, s. 6 f. 1992/93:238 s. 7. Lämplighetskravet innebär att sökanden rent allmänt ska vara lämp- lig att bedriva bearbetning av det aktuella mineralet. Beträffande pröv- ningen av sökandens lämplighet framgår bland annat följande av för- arbetena.5 Från mineralpolitisk synpunkt är det viktigt att koncession endast med- delas den som har förmåga och avsikt att bearbeta fyndigheten. En malmbevisning kräver så stora ekonomiska och tekniska resurser att den som har förebragt sådan bevisning i allmänhet redan genom detta visar sin förmåga att bedriva ändamålsenlig bearbetning. Det bör vidare göras troligt att han verkligen har för avsikt att bearbeta fyndigheten. Beträf- fande redan etablerade gruvföretag kan lämpligheten i allmänhet bedömas på grundval av deras tidigare verksamhet. Andra företag får bedömas på andra grunder. Verksamhetens art och omfattning har härvid stor be- tydelse. Sökanden ska således rent allmänt vara lämplig att bedriva bearbet- ning av det aktuella mineralet. Det betonas dock att detta inte inne- bär att han ensam måste ha förmåga och avsikt att bearbeta fyndig- heten. Lämplighetskravet anses uppfyllt redan om han i samverkan med andra kan få till stånd en ändamålsenlig bearbetning. Fyndig- hetens art kan ha särskild betydelse på så sätt att det från nationell synpunkt är angeläget att fyndigheten bearbetas av en viss exploatör. Detta gäller främst bland annat , främst uran, som kan ha ut- rikespolitisk eller försvarspolitisk betydelse. Som redovisats har ett förbud mot utvinning av uran senare införts. Prövningen av sökandens tekniska kompetens innebär en pröv- ning av att sökanden, själv eller i samverkan med andra, har tillräcklig teknisk kompetens och innefattar en bedömning av kompetensen hos relevanta personer i bolagets ledning och övriga relevanta perso- ner. Den ekonomiska kompetensen är inriktad på att visa att sökanden har förmåga att starta upp verksamhet så produktion som genererar intäkter kommer igång. Som förklarats ovan har malmbevisningen stor betydelse. Det kan också erinras om krav att verksamhetsut- övaren har den kunskap som krävs för att utöva den miljöfarliga verk- samheten, och att sökandens miljöansvar ska säkerställas genom eko- nomisk säkerhet för de miljörisker som är förenade med verksamheten. 1988/89:92, s. 56 f. och 98 f. Som vi utvecklat närmare i avsnitt (4.4.8) pågår beredning av ett för- slag om skärpning av reglerna om ekonomisk säkerhet. Som redovisats ovan är brytning i alunskiffer förenad med betydande miljörisker. Alunskiffern är komplex i sin sammansättning och det saknas kunskap om utvinning i alunskiffer, vilket gör miljöriskerna svårbedömda. Bearbetningen kommer troligen att kräva ny teknik, vilket innebär att det ställs krav på hög teknisk inklusive miljötek- nisk kompetens inom bolaget. Utredningen anser därför att det finns sådana särskilda skäl vid brytning i alunskiffer att det kan krävas att sökanden kan visa att denne är lämplig att bedriva bearbetningen, och har tekniska och ekonomiska möjligheter att fullfölja den tänkta brytningen. Då minerallagen reglerar utvinning av vissa särskilt angivna kon- cessionsmineral, men inte utvinning ur viss bergart, föreslås också ett tillägg att det i ansökan om undersökningstillstånd ska anges om ut- vinningen avser utvinningen i alunskiffer, se vidare nedan under 6.2.3. 6.2.2Förslag rörande utredning om bearbetningen kan medföra väsentlig skada på jord- och skogsbruk Förslag: Utredningen föreslår att bergmästaren, efter samråd med , ska underrätta respektive skogs- styrelsen om bearbetningen kan medföra väsentlig skada på jord- eller skogsbruket på sätt som anges i 8 kap. 6 a § minerallagen. I sådant fall ska respektive efter samråd med förordna om behövlig utredning, om frågan inte kan lösas på annat sätt. Vidare föreslås att berörda myndigheter får i uppdrag att upp- rätta en vägledning kring tillämpning av bestämmelsen och den av- vägning mellan motstående intressen som bergmästaren ansvarar för. Bestämmelsen i 8 kap. 6 a § minerallagen innehåller en möjlighet att förordna om en särskild utredning, om den sökta bearbetningen av koncessionsmineral kan medföra väsentlig skada på jord- eller skogs- bruket, och om frågan inte kan lösas på annat sätt. Ett förordnande om utredning meddelas av beträffande jord- bruket och av beträffande skogsbruket. Innan för- ordnande meddelas ska samråd ske med Ärenden om beviljande av bearbetningskoncession prövas enligt 8 kap. 1 § minerallagen av bergmästaren. I ärenden om beviljande av bearbetningskoncession ska bergmästaren, när det gäller tillämpningen av 3, 4 och 6 kap. , samråda med i det eller de län där koncessionsområdet ligger. Av 8 kap. 2 § andra punkten minerallagen framgår att ärenden om beviljande av bearbetningskon- cession ska hänskjutas till regeringens prövning bland annat om berg- mästaren vid tillämpningen av 3 eller 4 kap. finner skäl att frångå vad har föreslagit. Bestämmelsen i 8 kap. 6 a § minerallagen preciserar behovet av utredning avseende bearbetningens påverkan på jord- och skogsbru- ket till ledning för den avvägning som ska göras enligt 3 och 4 kap. . ska i koncessionsärendet göra en avvägning enligt 3 och 4 kap. mellan intresset att bearbeta fyndigheten och motstående intressen, exempelvis jord- och skogsbruket. Regeln tar således sikte på den avvägning som ska göras enligt hushållnings- bestämmelserna, och inte på frågor som ska avgöras vid miljötillstånds- prövningen. Enligt förarbetena får förordnande om utredning meddelas först om de uppgifter som har inhämtat i ärendet inte ger tillräckligt underlag för att göra en avvägning enligt 3 och 4 kap. miljö- balken. I andra stycke stadgas att samråd ska ske med innan förordnande om utredning inhämtas. Syftet med detta samråd är att utröna huruvida har ett tillräckligt underlag för intresseavvägningen. Om så är fallet ska utredning inte inhämtas. Om en utredning görs bör den enligt förarbetena ligga till grund för den intresseavvägning enligt 3 och 4 kap. som gör i koncessionsärendet. Bestämmelsen verkar inte ha tillämpats i prak- tiken, i vart fall inte i närtid.6 Om gruvnäringens grundläggande förutsättningar Mark- och vattenområden som innehåller värdefulla ämnen eller material ska så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt försvåra utvinningen av dessa. Områden som innehåller fyndigheter av ämnen eller material som är av riksintresse ska skyddas.7 Metaller och är värdefulla från samhällsekonomiska ut- gångspunkter och utvinningen utgör ett väsentligt samhällsintresse. Gruvor måste också lokaliseras där det finna brytbara tillgångar, vilket innebär att valet står mellan att utvinna en fyndighet eller låta bli. En prospekteringsverksamhet av viss omfattning är nödvändig för att få fram mineraltillgångar och mineralreserver, och prospekteringsarbe- tet kräver avsevärda investeringar medan det ekonomiska utfallet är osäkert. Det är mycket få undersökningsrättigheter som leder till ut- . Det är viktigt att gruvverksamhet som kommer till stånd bedrivs med hänsyn till miljön och andra intressen som på- verkas.8 Jordbruket är av nationell betydelse Brytning i alunskiffer innebär ofta verksamhet i dagbrott, vilket med- för att stora markarealer kan komma att tas i anspråk. Då alunskiffer förekommer i jordbruksområden, kan verksamheten påverka jord- bruket och landets livsmedelsförsörjning. Jord- och skogsbruket kan i motsats till exempelvis rennäringen inte utgöra riksintresse, men är enligt 3 kap. 4 § av natio- nell betydelse, och brukningsvärd jordbruksmark får inte tas i an- språk för bebyggelse eller anläggningar som kan anordnas på ett från allmän synpunkt tillfredsställande sätt på annan mark. Det är endast väsentliga samhällsintressen som kan motivera ett avsteg från be- 6Enligt uppgift från bergmästaren, företrädare för starens jordbruksverk, samt länsstyrelserna i och . 7SOU 2015:99, s. 94 f., prop 1997/98:45 Del 2, s. 28 f. 1988/89:82 s. 58 f. Det är vidare en förutsättning för avsteg från bestäm- melsen att man inte kan tillgodose den aktuella exploateringen på ett från allmän synpunkt tillfredsställande sätt på annan mark.9 Om- råden som har betydelse för jordbruket har således ett starkt skydd även om de inte kan vara av riksintresse.10 I förarbetena till naturresurslagen framhålls att jordbruksmarken är en begränsad resurs med avgörande betydelse för att trygga livs- medelsförsörjningen i landet. Ett skydd för den brukningsvärda jord- bruksmarken är av stor betydelse för den långsiktiga hushållningen med naturresurser.11 Brukningsvärd jordbruksmark och skogsproduk- tionsområden som har betydelse för skogsnäringen ges därför ett sär- skilt skydd mot exploateringsföretag av olika slag. Med ”brukningsvärd jordbruksmark” avses mark som med hänsyn till läge, beskaffenhet och övriga förutsättningar är lämpad för jordbruksproduktion. Det ianspråktagande som åsyftas innefattar åtgärder som ”på ett varaktigt sätt drar marken ur biologisk produktion” som t.ex. utbyggnad av bo- stadsområden, industrier, upplag, vägar, ledningar osv.12 Det framgår vidare att i fall då det saknas från allmän synpunkt tillfredsställande alternativ för samhällsutbyggnad, och brukningsvärd jordbruksmark måste tas i anspråk för bebyggelse eller anläggningar, är det viktigt att ingreppen utformas på ett sätt som innebär så begränsad inverkan som möjligt för jordbruket.13 har också en nationell livsmedelsstrategi som sträcker sig fram till 2030.14 Livsmedelsstrategin ska bidra till en ökad och hållbar produktion av mat som kan leda till fler jobb och hållbar tillväxt i hela landet och ge konsumenter, oavsett bakgrund, bättre förutsättningar att göra medvetna val. Det övergripande målet för livsmedelsstrate- gin är en konkurrenskraftig livsmedelskedja där den totala livsmedels- produktionen ökar, som relevanta nationella miljömål nås. 1985/86:3 S. 158 och Prop. 1997/98:45, del 2 s. 31. 10SOU 2015:99, Prop. 1997/98:45 Del 2, s. 31. 1985/86:3 s. 53. 1985/86:3 s. 158. 1985/86:3, s. 53 f. 14SOU 2015:99, prop. 1997/98:45 Del 2, Prop. 1985/86:3, prop. 2016/17:204. När olika intressen står mot varandra ska en intresseavvägning göras. Om ett område är av riksintresse för flera oförenliga ändamål, ska en- ligt 3 kap. 10 § företräde ges åt det eller de ändamål som på lämpligaste sätt främjar en långsiktig hushållning och medför en från allmän synpunkt god hushållning. Vid bedömningen av den lämp- ligaste användningen av ett område bör alltid möjligheten att sam- tidigt utnyttja ett område för olika verksamheter undersökas.15 I förarbetena till minerallagen framhålls att det är viktigt att den avvägning som görs i koncessionsärendet enligt 3 och 4 kap. miljö- balken är allsidig och övergripande. Det är viktigt att det finns ett ordentligt beslutsunderlag och att miljöaspekterna får en grundlig belysning och beaktas i beslutet. Bergmästaren ska i ärenden om be- viljande av bearbetningskoncession samråda med . När bergmästaren remitterar ärendet till för yttrande bifogas ansökan och miljökonsekvensbeskrivning som underlag. Länsstyrel- sen ska vid tillämpningen av 3 och 4 kap. ta ställning till om den sökta verksamheten är förenlig med en från allmän synpunkt lämplig användning av mark- och vattenresurserna samt med den för området gällande region- eller översiktsplanen. ska sär- skilt verka för att riksintressena tillgodoses vid prövningen. De under- lag som används vid arbete tas fram av behöriga myn- digheter för respektive riksintresse. Om sådant underlag saknas har möjlighet att vid behov inhämta yttrande från andra myndigheter.16 Av 4 kap. 5 § minerallagen framgår att man kan förena koncessionen med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen och en- skild rätt eller som behövs för att naturtillgångarna ska utforskas och tillvaratas på ett ändamålsenligt sätt.