sou · H8B347 · 2020-08-26 00:00:00 — Utredningen har därför valt en lösning där flertalet av de särskilda bestämmelserna i huvudsak finns kvar, men struktureras på ett sätt som tydliggör vikten av helhetssyn och inriktningen på personers individuella behov och förutsättningar i stället för deras grupptill- hörighet. Undantag görs dock för det relativt sett stora antalet sär- skilda bestämmelserna om barn, som samlas i en egen avdelning. Lagens inriktning på vissa grupper enda tydliga indelning som kan göras av de personer som social- tjänsten möter är den mellan barn och vuxna. Gränsen mellan barn och vuxna är kronologisk och bunden till myndighetsåldern i . Vidare hör gränsen samman med de rättigheter som barn tillerkänns enligt , som gäller som svensk lag enligt lagen (2018:1197) om konvention om barnets rättig- heter. Andra gruppindelningar inom är mindre enty- diga och knutna till förhållanden som kan variera mellan enskilda personer och ibland vara aktuella för samma person. Det gäller både för barn och vuxna. Eftersom flera av de särskilda bestämmelserna som rör barn även gäller unga har utredningen bedömt det som mest ändamålsenligt att låta dessa stå tillsammans. Denna strukturella förändring innebär att målgruppsindelningen tonas ned på följande sätt: –nuvarande 5 kap. SoL där bestämmelser som avser olika grupper samlats, utgår ur lagen –vissa bestämmelser som avser grupper görs generellt tillämpliga för alla personer som exempelvis har en viss typ av insats –andra bestämmelser formuleras som preciserade uppgifter för och inte som särskilda bestämmelser för vissa grupper –några bestämmelser kvarstår i nuvarande lydelse men placeras i kapitel med inriktning på verksamhet –bestämmelser som avser barn och unga samlas i en egen avdelning. Vidare föreslår utredningen i nästa avsnitt vissa språkliga föränd- ringar när det gäller benämningar av enskilda. Bland annat utgår den kategoriserande termen ”missbrukare” ur socialtjänstlagen. I stället ska det i relevanta bestämmelser hänvisas till missbruks- och bero- endevård. Lagens inriktning på vissa grupper 8.3.4Bestämmelser som omformuleras för att inriktas på insatser Utredningens förslag: Bestämmelserna i nuvarande 5 kap. 3 § och 9–12 §§ socialtjänstlagen omformuleras och ges följande lydelse: –ska erbjuda familjerådgivning i syfte att, genom samtal, bearbeta samlevnadskonflikter i parförhållanden och familjer. Familjerådgivningen ska erbjudas till den som begär det. –ska erbjuda samarbetssamtal i syfte att för- äldrar, under sakkunnig ledning, når enighet i frågor som gäller vårdnad, boende, umgänge och frågor som gäller barnets för- sörjning. ska även erbjuda föräldrar hjälp att träffa avtal enligt 6 kap. 6 §, 14 a § andra stycket eller 15 a § tredje stycket . –ska erbjuda missbruks- och beroendevård i syfte att stödja och hjälpa den som har ett missbruk eller beroende av alkohol, narkotika, andra beroendeframkallande medel, läke- medel, dopingmedel eller spel om pengar att komma ifrån miss- bruket eller beroendet. Nämnden ska i samförstånd med den enskilde planera insatserna och noga bevaka att planen fullföljs. –ska erbjuda närståendestöd i syfte att stödja och hjälpa den som vårdar en närstående som är långvarigt sjuk eller äldre eller som stödjer en närstående med funktionsned- sättning. –ska erbjuda brottsofferstöd i syfte att stödja och hjälpa den som har utsatts för brott och dennes närstå- ende. ska särskilt beakta att personer som är eller har varit utsatta för våld eller andra övergrepp av närstå- ende kan vara i behov av insatser för att förändra sin situation. Detta gäller i synnerhet kvinnor som är eller har varit utsatta för mäns våld. ska även särskilt beakta att per- soner som är eller har varit utsatta för våld eller förtryck som syftar till att bevara eller återupprätta en persons eller familjs, släkts eller annan liknande grupps heder kan vara i behov av insatser för att förändra sin situation. Lagens inriktning på vissa grupper –ska erbjuda budget- och skuldrådgivning i syfte att stödja och hjälpa den som är skuldsatt att hantera sin ekonomi och sina skulder. ska erbjuda budget- och skuldrådgivning även under ett skuldsaneringsförfarande och till dess att en beviljad skuldsanering eller F-skuldsanering är helt avslutad. Som framgår av föregående avsnitt anser utredningen att vissa be- stämmelser i nuvarande 5 kap. SoL bör omformuleras i syfte att tona ner inriktningen på olika målgrupper. Detta gäller bestämmelserna i 3 § om föräldrar och familjer, 9 § om missbrukare, 10 § om personer som vårdar eller stödjer närstående, 11 § om brottsoffer och 12 § om skuldsatta personer. Utgångspunkten bör i stället vara vilken insats socialnämnden ska erbjuda och vad insatserna ska syfta till. För att bestämmelserna ska få en mer enhetlig utformning bör de formuleras på ett liknande sätt; att socialnämnden ska erbjuda en viss insats, i syfte att stödja och hjälpa den enskilde utifrån en viss situation. Även om det är ofrån- komligt att en sådan omformulering leder till vissa nyansskillnader i förhållande till vad som föreskrivs , så är inte syftet att åstad- komma någon ändring i sak i fråga om socialnämndens ansvar att till- handahålla insatser till enskilda. Av 5 kap. 3 § SoL följer att kommunen ska sörja för att föräldrar kan erbjudas samtal under sakkunnig ledning i syfte att nå enighet i frågor som gäller vårdnad, boende, umgänge och frågor som gäller barnets försörjning (samarbetssamtal), och att föräldrar får hjälp att träffa avtal enligt 6 kap. 6 §, 14 a § andra stycket eller 15 a § tredje stycket (FB). Vidare så ska kommunen sörja för att familjerådgivning genom kommunens försorg eller annars genom lämplig yrkesmässig rådgivare kan erbjudas dem som begär det. Med familjerådgivning avses en verksamhet som består i samtal med syfte att bearbeta samlevnadskonflikter i parförhållanden och familjer. Utredningen har i avsnitt 6.1.2 föreslagit att socialnämnden i stället för kommunen ska pekas ut som ansvarigt organ för familjerådgiv- ning, samarbetssamtal och avtal enligt 6 kap. 6 §, 14 a § andra stycket Lagens inriktning på vissa grupper eller 15 a § tredje stycket FB. Vidare anser utredningen att bestäm- melsen bör delas upp i två paragrafer, en paragraf avseende familje- rådgivning och en avseende samarbetssamtal. I nuvarande bestämmelse anges att familjerådgivning ska erbjudas ”genom kommunens försorg eller annars genom lämplig yrkesmässig rådgivare”. Kommunerna är enligt bestämmelsen skyldiga att sörja för att de som så önskar får tillgång till familjerådgivning. Kommunen kan fullgöra sin skyldighet genom att själv tillhanda- hålla rådgivningen eller genom att träffa avtal om familjerådgivning med andra lämpliga vårdgivare.39 Att kommunen kan avtala med någon annan att utföra familjerådgivning för kommunens räkning behöver emellertid inte regleras särskilt. Det följer redan av 9 kap. 37 § KL och 2 kap. 5 § SoL och bör inte upprepas. Att den som avtalet ingås med ska vara lämplig för uppdraget följer vidare av att insatser enligt 3 kap. 3 § SoL ska vara av god kvalitet.40 Bestämmelsen beskriver vad som avses med familjerådgiv- ning. Detta bör enligt utredningen omformuleras och i stället ta sikte på att socialnämnden ska erbjuda familjerådgivning i syfte att, genom samtal, bearbeta samlevnadskonflikter i parförhållanden och familjer. För att tydliggöra att familjerådgivning kan ges även till en enskild person som begär det, t.ex. då ena parten i en relation vägrar att delta i samtalen, föreslår utredningen att dem ändrats till den. Nuvarande lydelse att ”kommunen ska sörja för att föräldrar kan erbjudas samtal” kan förenklas och i stället ange att ”socialnämnden ska erbjuda samarbetssamtal” i syfte att föräldrar, under sakkunnig led- ning, når enighet i frågor som gäller vårdnad, boende, umgänge och frågor som gäller barnets försörjning. Skrivningen att ”kommunen ska sörja för att föräldrar får hjälp att träffa avtal” omformuleras och förenklas till att ange att social- 1993/94:4 s. 5 40I avsnitt 11.1 föreslås att nuvarande 3 kap. 3 § SoL ska omformuleras och i stället för insatser ange verksamhet. Begreppet verksamhet omfattar även insatser. Lagens inriktning på vissa grupper nämnden även ska erbjuda föräldrar hjälp att träffa avtal enligt 6 kap. 6 §, 14 a § andra stycket eller 15 a § tredje stycket . Någon ändring i sak avses inte. I 5 kap. 9 § SoL anges att socialnämnden aktivt ska sörja för att den enskilde missbrukaren får den hjälp och vård som han eller hon behöver för att komma ifrån missbruket. Nämnden ska i samför- stånd med den enskilde planera hjälpen och vården och noga bevaka att planen fullföljs. I den föreslagna bestämmelsen bör anges att socialnämnden ska erbjuda missbruks- och beroendevård. Utredningen har i avsnitt 6.3 föreslagit att begreppsanvändningen i socialtjänstlagen ändras så att det nu etablerade begreppet missbruks- och beroendevård används i stället för missbruksvård.41 Missbruks- och beroendevården omfattar ett brett spektrum av vård- och stödinsatser, som faller inom både det sociala och det medicinska området.42 ansvar inom området avser sociala insatser. Med sociala insatser avses sådana insatser som be- viljas eller tillhandahålls med stöd av socialtjänstlagen. Kommuner- nas möjligheter att bedriva hälso- och sjukvård är begränsat till vissa särskilda verksamheter.43 Utöver den hälso- och sjukvård som ska bedrivas vid särskilda boendeformer, bostäder med särskild service och dagverksamheter samt den hemsjukvård som kommunerna får bedriva kan socialnämnden således inte erbjuda insatser i syfte att behandla en medicinsk diagnos. Däremot kan samma person, vid sidan av behandlingen av den medicinska diagnosen, vara i behov av sociala insatser med anledning av samma missbruk eller beroende. Att precisera vilka insatser som kan erbjudas en person med miss- bruk eller beroende inom ramen för socialtjänstlagen respektive hälso- och sjukvårdslagen är inte enkelt. Gränsdragningen är dock viktig för att kommuner respektive regioner ska veta när ansvaret åvilar dem, vilket naturligtvis är av stor vikt för den enskilde som är 41Se t.ex. prop. 2012/13:77; (2019) Huvudmännens ansvar för psykosocial be- handling i de nationella riktlinjerna för vård och stöd vid missbruk och beroende; Kommuner och Landsting (2018) Handlingsplan mot missbruk och beroende. 2012/13:77 s. 15. 43Vilken hälso- och sjukvård som en kommun ska respektive får bedriva framgår av 12 kap. och 14 kap. HSL. Lagens inriktning på vissa grupper i behov av missbruks- och beroendevård. Dessa svårigheter utvecklas i avsnitt 22.3 där utredningen även föreslår att det görs en särskild översyn av ansvarsfördelningen inom missbruks- och beroendevår- den. Den nu aktuella bestämmelsen tar sikte på sådan missbruks- och beroendevård som ges som sociala insatser inom ramen för socialtjänstlagen och inte sådan som är hälso- och sjukvård och där- för åligger regionerna. Missbruks- och beroendevården ska enligt den föreslagna bestäm- melsen ges i syfte att stödja och hjälpa den som har ett missbruk eller beroende av alkohol, narkotika, andra beroendeframkallande medel, läkemedel, dopningsmedel eller spel om pengar att komma ifrån missbruket eller beroendet. Uppräkningen stämmer överens med den som ges i 5 kap. 9 a § SoL, där det anges att kommunen ska ingå en överenskommelse med regionen om ett samarbete inom detta om- råde. I den föreslagna bestämmelsen anges att insatsen ska syfta till att stödja och hjälpa. anges att den enskilde med ett missbruk eller beroende ska få den hjälp och vård som denne behöver. Bestäm- melsen innebär ingen rätt för den enskilde att få sådan hjälp eller vård. Vård ingår i begreppet stöd och hjälp och kan således även med den nya lydelsen ges när det enskilde bedöms ha behov av bistånd eller då en insats tillhandhålls utan behovsprövning enligt utred- ningens förslag i avsnitt 17. I förarbetena till 5 kap. 9 § SoL används begreppen stöd, hjälp och vård om vartannat och insatser benämns bl.a. som stödinsatser.44 Stöd och hjälp anges på flera ställen i nuvar- ande socialtjänstlagen och enligt 3 kap. 1 § SoL hör det till nämndens uppgifter att svara för bl.a. stöd och hjälp. Någon ändring av nuvar- ande ansvar avses således inte utan ändringen syftar till att göra be- greppsanvändningen i lagen mer enhetlig och bestämmelsen lättare att förstå. Den föreslagna bestämmelsen förutsätter inte att missbruks- och beroendevård ges på ett visst sätt. Stöd och hjälp kan ges på olika sätt, t.ex. genom information, rådgivning, stödjande samtal samt sådan vård och behandling som utgör sociala insatser. Enligt den nuvarande lydelsen ska socialnämnden, i samförstånd med den enskilde, planera hjälpen och vården och noga bevaka att planen fullföljs. I den föreslagna bestämmelsen har hjälpen och vår- den ersatts med insatserna. Det hänger ihop med att utredningen i avsnitt 6.2 har förslagit att begreppet insatser ska användas som över- 1987/88:147 s. 17 ff. Lagens inriktning på vissa grupper gripande benämning för rådgivning, stöd, omsorg, vård och annan hjälp till enskilda. Tydligast blir därför om det också här anges att det är insatsen som ska planeras. I 5 kap. 10 § SoL anges att socialnämnden ska erbjuda stöd för att underlätta för de personer som vårdar en närstående som är lång- varigt sjuk eller äldre eller som stödjer en närstående som har funk- tionshinder. Utredningen anser att bestämmelsen ska omformuleras till att socialnämnden ska erbjuda närståendestöd i syfte att stödja och hjälpa den som vårdar en närstående som är långvarigt sjuk eller äldre eller som stödjer en närstående med funktionsnedsättning. Begreppet närstående tar sikte på såväl personer inom familj- eller släktkretsen som andra personer som den enskilde har en nära rela- tion till, medan anhöriga avser familjen och den närmaste släkten. Närstående är således ett vidare begrepp som inbegriper anhöriga.45 I tidigare lydelser av bestämmelsen har begreppet anhörigvårdare använts i rubriken. Detta ändrades emellertid då det ansågs att det bör uppmärksammas att bestämmelsen avser alla personer som vårdar eller stödjer närstående, dvs. inte bara anhöriga.46 Utredningen har mot denna bakgrund valt att benämna insatsen närståendestöd. Begreppet funktionshinder har i den nya lydelsen ändrats till funk- tionsnedsättning som är det begrepp som används , se avsnitt 8.2.3. Av 5 kap. 11 § första och andra styckena SoL följer att det till social- nämndens uppgifter hör att verka för att den som utsatts för brott och dennes närstående får stöd och hjälp. ska särskilt beakta att kvinnor som är eller har varit utsatta för våld eller andra övergrepp av närstående kan vara i behov av stöd och hjälp för att förändra sin situation. 1996/97:124 s. 132. 2008/09 :82 s. 27. Lagens inriktning på vissa grupper Bestämmelserna innebär ingen rättighet för enskilda att få sådant stöd.47 Rätten till bistånd följer av 4 kap. 1 § SoL och bedöms utifrån den enskildes behov. Brottsofferstödet ska syfta till att stödja och hjälpa den som varit utsatt för brott och dennes närstående. ansvar gäller för alla brottsoffer, oavsett ålder, kön eller vilken typ av brott det är frågan om.48 Ansvaret innebär dock ingen inskränkning i det ansvar som åvilar andra huvudmän, t.ex. polismyndigheten (2 kap. 1 § SoL). Brottsofferstödet kan ges på olika sätt, t.ex. genom rådgivande och stödjande samtal, skyddat boende, hjälp med att söka efter ny bostad, kontakter med andra myndigheter såsom hälso- och sjukvården, polis- myndigheten och övriga rättsväsendet, upplysningar om hur den en- skilde kan komma i kontakt med t.ex. brottsofferjourer, kvinno- och tjejjourer samt annan stödverksamhet för brottsoffer. Om den en- skilde ansöker om och är i behov av en insats från kan socialnämnden emellertid inte enbart hänvisa till att det finns fri- villigorganisationer som kan hjälpa till och att behovet därmed skulle vara tillgodosett.49 Våld eller andra övergrepp av närstående I fråga om våld och andra övergrepp från närstående så har kvinnor lyfts fram i nuvarande bestämmelse. Av förarbetena framhålls emellertid att det inte är tillhörigheten till kön som avgör graden av kränkning eller behovet av stöd och hjälp. Både män och kvinnor, flickor och pojkar som utsätts för brott kan vara i behov av stöd och hjälp från och ha rätt till insatser enligt 4 kap. 1 § SoL.50 För att synliggöra att våld eller andra övergrepp av närstående kan se ut på olika sätt föreslår utredningen att bestämmelsen formuleras så att vikten av att arbeta mot alla former av våld eller andra över- grepp av närstående synliggörs. Utredningen föreslår därför att det i den nya bestämmelsen ska anges att socialnämnden särskilt ska beakta att personer som är eller har varit utsatta för våld eller andra övergrepp från närstående kan vara i behov av stöd och hjälp för att förändra sin situation. 2006/07:38 s. 32. 2006/07:38 s. 32. 49RÅ 2007 ref 43. 2006/07:38 s. 32. Lagens inriktning på vissa grupper Beskrivningarna i tidigare förarbeten gällande våldsutsatta kvin- nor gör sig enligt utredningen i stora delar gällande även i fråga om utredningens förslag till en könsneutral beskrivning av våld eller andra övergrepp av närstående. I förarbetena anges t.ex. att insatser till stöd och hjälp för våldsutsatta kvinnor kan variera bero- ende på den enskilda kvinnan och hennes barns behov. Det handlar om en heterogen grupp varför insatserna måste anpassas till om- ständigheterna i det enskilda fallet. Det kan exempelvis handla om beslut om ekonomiskt bistånd, rådgivande och stödjande samtal, skyddat boende, hjälp med att söka efter ny bostad, ordnande av kontaktperson, kontakter med andra myndigheter såsom hälso- och sjukvården, polismyndigheten och övriga rättsväsendet, och upplys- ningar om hur den enskilde kan komma i kontakt med frivillig- organisationer.51 Mäns våld mot kvinnor Då det är vanligare att kvinnor utsätts för grovt och upprepat våld eller andra övergrepp i ett förhållande än att män blir det, är det våld som riktas mot närstående kvinnor som samhällsproblem betraktat betydligt större än motsvarande våld mot män. Våld mot kvinnor inom familjen har också pågått och är ofta systematiskt.52 Den vanligaste formen av våld eller andra över- grepp mellan närstående är en man som utövar våld mot en kvinna som han har eller har haft ett förhållande med. Utredningen anser att det är rimligt och lämpligt att kvinnor som utsätts för våld och andra övergrepp av en närstående man synliggörs i lagstiftningen. För att synliggöra och markerar vikten av att socialnämnden beaktar just mäns våld mot kvinnor bör bestämmelsen ange att socialnämn- dens ansvar att särskilt beakta våld eller andra övergrepp av en när- stående i synnerhet gäller kvinnor som är eller har varit utsatta för mäns våld. I regeringens inriktning och mål för jämställdhetspolitiken är ett av delmålen att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Det finns enligt regeringen ett samband mellan olika våldsyttringar som misshandel, våldtäkt, hedersrelaterat våld, prostitution och människohandel för 2006/07:38 s. 32 f. 2006/07:38 s. 32. Lagens inriktning på vissa grupper Därför anser regeringen att det är viktigt att arbetet med delmålet hålls samman och också samordnas med närliggande frågor. Delmålet om mäns våld mot kvinnor har även en stark kopp- ling till närliggande former av våld såsom våld i samkönade relationer och våld mot barn.53 Utredningen delar bedömningen att det är vik- tigt att i arbetet med mäns våld mot kvinnor ha ett brett perspektiv som omfattar även närliggande former av våld. När det gäller just män som utsätter närstående kvinnor för våld och andra övergrepp så utgör det den absolut vanligaste formen av våld och andra över- grepp av en närstående. Utredningen vill därför synliggöra just dessa situationer och anser att begreppet mäns våld mot kvinnor tydligast beskriver vad som avses även om begreppet här är snävare än det arbete som bedrivs inom ramen för de jämställdhetspolitiska målen. Hedersrelaterat våld och förtryck Hedersrelaterat våld och förtryck är ett allvarligt samhällsproblem som orsakar stort fysiskt och psykiskt lidande för dem som drabbas. Hedersrelaterat våld och förtryck strider mot samhällets grundlägg- ande värderingar och det är av yttersta vikt att kraftfullt markera mot det hedersrelaterade våldet och förtrycket. När det gäller omfatt- ningen av hedersrelaterat våld och förtryck har det visat sig innebära stora svårigheter att föra statistik över detta. Svårigheterna kan bero på att hedersrelaterat våld och förtryck, liksom andra typer av våld i nära relationer, i regel sker bakom stängda dörrar och att konse- kvenserna av att berätta om vad man utsätts för kan bli ödesdigra. Det kan även bero på att hedersrelaterat våld och förtryck kan inne- bära allt från subtila begränsningar i vardagen, t.ex. beträffande val av klädsel, till våld och hot om våld.54 Av kommunala omfattnings- undersökningar som genomfört i , , och framkommer emellertid att det hedersrelaterade våldet och förtrycket är omfattande.55 Ett flertal initiativ och lagstiftningsåtgärder har vidtagits . Trots det är hedersrelaterat våld och förtryck alltjämt ett pro- blem i det svenska samhället och mörkertalet avseende de som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck är sannolikt stort. 53Regeringens skrivelse 2016/17:10 s. 83 f. 2019/20:131 s. 26 f. 55Baianstovu m.fl. (2019) s. 26 ff. och Ghadimi & (2019) s. 20 ff. Lagens inriktning på vissa grupper anser därför att det finns skäl att, liksom beträffande mäns våld mot kvinnor, synliggöra socialnämndens ansvar för stöd och hjälp till den som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck i den bestämmelse som reglerar brottsofferstödet. I bestämmelsen bör anges att social- nämnden i sitt arbete med brottsofferstöd särskilt ska uppmärk- samma att personer som är eller har varit utsatta för våld eller för- tryck som syftar till att bevara eller återupprätta en persons eller familjs, släkts eller annan liknande grupps heder, s.k. hedersrelaterat våld och förtryck, kan vara i behov av insatser för att förändra sin situation. Utredningen anser att bestämmelsen här bör ta sikte på våld och förtryck i stället för våld eller andra övergrepp som anges tidigare i samma bestämmelse. Begreppet hedersrelaterat våld och förtryck är etablerat och även om det inte alltid ges ett helt enhetligt innehåll beskrivs det ofta på ungefär samma sätt. Det handlar om allt ifrån subtila inskränkningar i de utsattas levnadsvillkor till brottsliga gärningar. I allmänhet kan hedersrelaterat våld och förtryck beskri- vas som brott riktade mot någon, ofta en släkting, som enligt gär- ningsmannens och övriga släktens eller gruppens uppfattning anses ha vanärat eller riskerar att vanära gärningsmannens, släktens eller gruppens heder. Brottslighetens motiv är att förhindra att hedern skadas eller förloras, alternativt att reparera eller återställa den ska- dade eller förlorade hedern. Hedersrelaterat våld och förtryck har en kollektiv karaktär på så sätt att det ofta understöds eller uppmanas av andra personer i släkten samt är förankrat i en bredare krets. Vidare är våldet och förtrycket ofta riktat mot flickor och unga kvinnor, även om vuxna kvinnor, unga män, hbtq-personer och per- soner med intellektuell funktionsnedsättning också drabbas.56 Regeringen har förordat ett antal författningsförslag för att öka skyddet mot hedersrelaterad brottslighet.57 Bestämmelsen i 29 kap. 2 § BrB anger ett antal omständigheter som anses försvårande vid bedömningen av straffvärdet av ett brott. Bestämmelsen föreslås kompletteras med den försvårande omständigheten att motivet för brottet varit att bevara eller återupprätta en persons eller familjs, släkts eller annan liknande grupps heder. Propositionen innehåller även ett antal andra författningsförslag med syftet att öka skyddet för hedersrelaterad brottlighet och innehåller även omfattande be- 2019/20:131 s. 24 f. 2019/20:131. Lagens inriktning på vissa grupper