sou · H8B34 · 2020-01-29 00:00:00 — Det krävs dock omfattande investeringar i pyrolysanläggningar och i maskiner för spridning av biokol i jordbruket om produktionen ska uppgå till biokol . Omfattande styrmedel behövs för att främja såväl produktion som användning av biokol. En möjlighet för att främja produktion av bio- kol är att ge investeringsstöd till anläggningar som producerar biokol, och en möjlighet för att främja användning av biokol är att den som köper in och använder biokol i rätt applikation så att en kolsänka upp- står, typiskt sett en lantbrukare, får en ersättning som gör att köpkraft uppstår. Klimatklivet enligt förordningen (2015:517) om stöd till lokala klimatinvesteringar är ett investeringsstöd till lokala och regionala åtgärder som minskar utsläppen av koldioxid och andra gaser som påverkar klimatet. Andra önskade effekter är spridning av ny teknik, marknadsintroduktion, bättre hälsa och sysselsättning samt att fler 1Underlaget till räkneexemplet är hämtat från inlaga till utredningen från Exergi, . Andra tekniska åtgärder för upptag av växthusgaser miljömål än målet om Begränsad klimatpåverkan påverkas positivt. Produktionsanläggningar för biokol har tidigare fått investerings- stöd från Klimatklivet och sådant stöd får även ges under den inne- varande programperioden. Det gjordes även en förordningsändring som kan underlätta för vissa ansökningar där biokol är en del. Ändringen innebär att Klimatklivet ska ge stöd till de åtgär- der som bedöms ge störst utsläppsminskning per investerad krona. Åtgärder inom jordbruket ska prioriteras extra vid likvärdiga utsläpps- minskningar. EU:s utsläppshandelssystem kan begränsa möjligheterna att ge stöd till biokolsproduktion. Enligt 6 § förordningen om stöd till lokala klimatinvesteringar får stöd ges till en verksamhet som är tillstånds- pliktig enligt 17 a § förordningen (2004:1205) om handel med utsläpps- rätter endast om stödet avser åtgärder som innebär ökad användning av spillvärme. Även om statligt stöd blir i vissa fall tillämp- liga om stöd ska ges till biokolsproduktion (se vidare om regelverket i kapitel 12). Klimatklivet beviljade 2015–2018 totalt i stöd till 3 200 åtgärder, varav flera gällde biokolsanläggningar. I vårbud- geten avsattes ytterligare till invester- ingsstöd inom Klimatklivet. Det innebär att det totala anslaget är och att nya ansökningar för biokols- anläggningar därmed kan få stöd. Inom landsbygdsprogrammet går det inte att få stöd för tillförsel och användning av biokol som kolsänka. Däremot går det att få inve- steringsstöd för anläggningar som producerar biokol. Även om det inte finns något exempel på det i landsbygdsprogrammet har Klimat- klivet gett stöd till något eller några jordbruksföretag som satsat på sådana anläggningar. När det gäller EU:s nya gemensamma jordbrukspolitik (CAP) har klimatfrågan, inklusive kolinlagring, funnits med i diskussio- nerna. Arbetet med nya CAP är dock fortfarande på väldigt över- gripande nivå och vad som kommer att vara stödberättigat har inte beslutats , vilket innebär att det teoretiskt sett fortfarande finns en möjlighet att få med användning av biokol som kolsänka under nästa period som sträcker sig 2021–2027. Eftersom det fortfarande saknas tillräcklig kunskap om biokol och effekter under svenska förhållanden bedöms det inte vara realis- tiskt att utveckla och införa ett stöd för tillförsel av biokol på svensk Andra tekniska åtgärder för upptag av växthusgaser jordbruksmark redan i början av perioden –2027. Däremot kanske det kan tas med senare i programperioden under CAP. Möjlig- heterna att ge stöd till användning av biokol för kolinlagring bör därför utredas inom ramen för landsbygdsprogrammet. Om ett sådant stöd införs behöver behovet av och formerna för investerings- stöd till biokolsanläggningar ses över. Den som använder biokol som kolsänka kan även få betalt från den frivilliga kompensationsmarknaden. har det näm- ligen vuxit fram en frivillig marknad för negativa utsläpp, vilket kan främja användning av biokol som kolsänka. På denna frivilliga kom- pensationsmarknad kan företag, organisationer och privatpersoner köpa biokolskrediter till relativt lågt pris. Detta kan bero på att köparen i samband med förvärv av klimatkompensation inte betalar i närheten av åtgärdskostnaden när en åtgärdskategori levererar flera nyttor som el, värme eller ökad bördighet. För projekt- ägaren blir intäkterna från försäljningen av klimatkompensation där- med ett tillskott till kassaflödet, som på marginalen kan bidra till att göra åtgärden lönsam. Finkrossad rivningsbetong behöver exponeras för luft för att binda in koldioxid från atmosfären Betongstrukturer som exponeras för luft tar upp atmosfärisk kol- dioxid under sin livstid genom en kemisk process som kallas karbo- natisering. Karbonatiseringen sker långsamt i betongens ytskikt och beror på hur varje byggdel exponeras för luft och fukt. Karbonati- sering sker både på utvändiga och invändiga väggytor men är mini- mal vid plastmatta, klinker, parkett eller laminatgolv. Inbindning av koldioxid i svenska betongkonstruktioner uppskattas till ungefär koldioxid , vilket är betydligt lägre än de årliga processutsläppen från svensk cementproduktion. återanvänds rivningsbetong i vägkonstruktioner under asfalt eller i betong, viket innebär ett på nationell nivå försumbart klimatpositivt bidrag från inbindning i rivningsbetong eftersom kar- bonatiseringen i dessa miljöer bedöms vara små. Om rivningsbetongen i stället hade finkrossats och exponerats för luft hade karbonatiseringen kunnat öka betydligt.2 En förbättrad 2Se Stripple m.fl. (2018). Andra tekniska åtgärder för upptag av växthusgaser hantering av rivningsbetong där finkrossad betong ligger exponerad för luft bedöms kunna fördubbla karbonatiseringen. Genom att finkrossa rivningsbetongen skapas en större exponerad betongyta, vilket främjar karbonatiseringen. För att det ska ske en karbonatisering behöver dock den finkrossade betongen ligga exponerad för luft , vilket kan försvåra han- teringen och återanvändningen av den finkrossade rivningsbetongen. Det är därför inte troligt att all rivningsbetong kommer att kunna fin- krossas och exponeras för luft. Den tekniska potentialen att binda in koldioxid genom att fin- krossa rivningsbetong och exponera den för luft ligger förmodligen runt koldioxid . Ytterligare studier behövs för att bättre uppskatta den realiserbara potentialen för ökad inbindning av koldioxid i finkrossad rivningsbetong. Formella hinder mot slagg från avfallsförbränning som koldioxidupptag Förbränning av avfall genererar en miljon ton bottenaska i . Restprodukten, som kallas slagg, har visat sig kunna ta upp koldioxid från atmosfären när den lagras för att senare användas som konstruktionsmaterial. antas slagg kunna lagra koldioxid per ton. Undersökningar utförda av ett svenskt avfallsbolag visar att upptagen mängd koldioxid i deras slagg uppgår till ungefär per ton slagg efter lagring. För hela blir motsvarande siffra koldioxid , baserat på undersökningens resultat för koldioxidupptag per ton slagg och att 2014 producerade en miljon ton slagg. Möjligheten att allt material kan användas bör dock tas med försiktighet. Lagring, och med den inbindning av koldioxid i materialet som sker, förutsätter ett användande av materialet för att det ska vara ekonomiskt och praktiskt gångbart. Om inte efterfrågan på det mognade materialet slaggrus finns, riskerar slagget att gå direkt till deponering, och då uteblir i stort sett materialets funktion som kol- dioxidsänka. Livscykelanalyser av slaggrus visar att användande av materialet i vägkonstruktioner bidrar till att minska utsläpp av koldi- oxid, jämfört med deponering av materialet. I många länder i används slaggrus som byggnadsmaterial. I används dock slaggrus Andra tekniska åtgärder för upptag av växthusgaser i större skala endast i täckmaterial på avslutade deponier. Om t.ex. specifikationer gällande gränsvärden och riktlinjer utvecklades, vil- ket också är rekommenderat i och rådets direk- tiv 2008/98/EG av om avfall (avfallsdirektivet), skulle användandet av slaggrus underlättas. För avfallsförbränningsanläggningar som ingår i EU:s utsläpps- handelssystem är det av intresse att sänka utsläppen, för att på så sätt sänka kostnaderna för utsläppsrätter. Däremot är det inte möj- ligt att tillgodoräkna sig negativa utsläpp från lagringen av slagg till slaggrus för att minska kostnaderna för utsläppsrätter. Genom att tillåta industrier med CCU att tillgodo- räkna sig de negativa koldioxidekvivalenter som inbindande av kol- dioxid kan medföra skulle det möjliggöra en sänkning av dessa före- tags kostnader för utsläppsrätter och därmed motivera verksamheter att på alla sätt arbeta för att minska sina nettoutsläpp. Att ta fram internationella standarder för negativa koldioxidvärden per material skulle därtill förmodligen underlätta ett inkluderande av negativa ut- släpp i utsläppshandelssystemet. En annan lösning skulle vara att införa krav på slaggproducenter att i tillräckligt hög grad lagra det slagg som produceras och därmed även låta materialet karbonatiseras för att binda in koldioxid. Påskyndad vittring av kräver energi och resurser Det är möjligt att binda in koldioxid från atmosfären genom att på- skynda en naturlig vittringsprocess där koldioxiden reagerar med mineralet och bildar en stabil produkt. Påskyndad vittring av genom gruvbrytning, krossning och spridning av finfördelat kräver mycket energi och resurser. Om fossil energi används finns en risk för ökade utsläpp av växthusgaser. Att fånga in koldioxid genom påskyndad vittring av ingår därför inte i scenarierna i Europeiska kommissionens förslag till EU:s långsiktiga klimat- strategi3. 3Europeiska kommissionen (2018). Andra tekniska åtgärder för upptag av växthusgaser DACCS är dyrt och energikrävande DACCS omfattar flera olika metoder för att kemiskt filtrera ut kol- dioxid direkt från atmosfären utan att använda sig av växternas fotosyntes. Eftersom koldioxidkoncentrationen är betydligt lägre i atmosfären än i rökgaser krävs betydligt mer energi för att fånga in koldioxiden genom DACCS jämfört med bio-CCS eller CCS. Den koldioxid som fångas in genom DACCS kan lagras permanent på samma sätt som för bio-CCS eller CCS. bedrivs DACCS endast i mycket liten skala. Det finns en pilotanläggning i och två anläggningar i med en kapacitet på 300–koldioxid . Merparten av den koldioxid som fångas in i dessa anläggningar återanvänds i exempelvis växthus- odling och kolsyrade drycker och lagras därmed inte permanent. På har ett projekt, CarbFix, utvecklat en metod där koldioxid injiceras i bergarten basalt och lagras permanent. Inom detta projekt har man även tagit i drift en DACCS-anläggning med en kapacitet på koldioxid per dag. Koldioxiden fångas upp av DACCS- anläggningen från den omgivande luften, upplöses därefter i vatten och pumpas sedan ner under jord där koldioxiden mineraliseras och lagras permanent. DACCS-anläggningen togs i drift och den planerade driftsfasen förlängdes sedan med ytter- ligare . DACCS är en kostsam och energikrävande metod; enligt de företag som använder DACCS är kostnaden ungefär 300– per ton koldioxid. Grunden för koldioxidinfångning är olika typer av gasseparation. Ju mer utspädd den gas är som ska fångas in, desto större blir arbetet med att fånga in den. Det behövs helt enkelt mer energi. Ju mer utspädd koldioxiden är, desto mer gas behöver be- handlas för att fånga in en given mängd koldioxid. När koldioxid fångas in från en rökgas är koldioxidkoncentrationen , medan koncentrationen koldioxid i luft är . Vid DACCS är koldioxidkoncentrationen ungefär 300–400 gånger lägre än i rök- gaser, vilket kräver mycket mer energi. Mängden gas som ska hanteras i avskiljningsprocessen är också 300–400 gånger högre. För att fånga in en kubikmeter koldioxid behövs rökgas men luft. Att DACCS och bio-CCS skulle kunna ha samma (lägsta) kostnad i är därför inte särskilt troligt. Andra tekniska åtgärder för upptag av växthusgaser DACCS bedöms inte ha en realiserbar potential i , efter- som tekniken med största sannolikhet kommer att förbli dyrare och mer energikrävande än bio-CCS. Enligt vissa internationella bedöm- ningar kommer dock kostnaden för DACCS att minska , och tekniken bedöms därför kunna vara relevant i andra länder med tillgång till förnybar energi och lagringsmöjligheter för infångad kol- dioxid. DACCS ingår i flera av scenarierna i Europeiska kommissio- nens förslag till EU:s långsiktiga klimatstrategi4. Det är dock osäkert om och när storskalig DACCS kommer att finnas på plats. Havsgödsling medför risker för biologisk mångfald och ekosystem En möjlig åtgärd för att avlägsna koldioxid från atmosfären är att gödsla haven för att öka produktionen av växtplankton. En stor del av det kol som tas upp av växtplankton bedöms stanna i vatten- kolonnen , vilket begränsar mängden kol som lagras långsiktigt. Även havens surhet ökar eftersom koldioxid löser sig i vatten på grund av den höga omsättningen av organiskt kol. Havsgödsling förväntas förändra lokala näringsvävar till regionala näringsvävar genom ökad produktion av växtplankton, och den okända effekten på ekosystemen medför stora risker för biologisk mångfald och ekosystemen. Konventionen för biologisk mångfald avråder där- för från denna typ av åtgärd. Nästan hela det svenska havsområdet är övergött, och därför bedöms havsgödsling inte ha någon realiser- bar potential i . Haven kan dock bidra i klimatarbetet på andra sätt, exempelvis genom att skydda och restaurera kolrika kustekosystem som man- groveskogar och ålgräsängar. Det pågår restaureringsförsök av ålgräs- ängar i men det är kostsamt och förknippat med betydande osäkerhet vad gäller effekterna på kolinlagring. Även odling av alger som råvara för drivmedel, kemikalier och högvärdiga produkter kan bli aktuellt . Ytterligare insatser inom tillämpad forskning och utvärdering av svenska restaureringsprojekt behövs för att avgöra i vilken utsträckning skydd och restaurering av kustekosystem kan bi- dra som kompletterande åtgärd i . 4Europeiska kommissionen (2018). Andra tekniska åtgärder för upptag av växthusgaser Den svenska potentialen för CCU är osäker Avskild koldioxid kan användas i olika produkter, s.k. CCU, i stället för att lagras permanent genom CCS och bio-CCS. Den avskilda koldioxiden kan antingen användas direkt, t.ex. som kolsyra i livs- medelsindustrin, omvandlas biologiskt eller kemiskt eller minerali- seras till nya produkter. Olika CCU har därtill olika permanens.5 I de flesta fall återgår den infångade koldioxiden relativt snabbt till atmosfären igen och CCU kan därmed betraktas som en mer cirku- lär användning av koldioxid för att fördröja utsläppen. Det kan dock finnas viss potential till långsiktig kolinlagring i byggnadsmaterial, men mer forskning krävs inom detta område. CCU har potential att dels ersätta fossila bränslen och fossil- baserade material med koldioxidbaserade produkter, dels skapa en marknadsmässig grund till att förbättra avskiljningstekniken för kol- dioxid. Endast en bråkdel av dagens utsläpp av fossil och biogen koldioxid används; så gott som all koldioxid som orsakas av människor släpps ut till atmosfären. För att koldioxidanvändning ska betraktas som ett negativt utsläpp krävs att koldioxiden är biogen eller atmosfärisk samt lagras in lång- siktigt. finns ingen vedertagen definition av begreppet lång- siktig kolinlagring i klimatrapporteringen till klimatkonventionen. Inom klimatrapporteringen bör man skilja på CCU som innebär kortsiktig respektive långsiktig kolinlagring. För kortlivade produkter skulle standard kunna vara att inte redovisa negativa utsläpp, medan kolinlagring i långlivade produkter skulle kunna ha olika halverings- tider i likhet med rapportering av kolförrådsförändringar i avverkade träprodukter. Storskalig CCU ingår i flera av scenarierna i Euro- peiska kommissionens förslag till EU:s långsiktiga klimatstrategi.6 Långsiktiga incitament för negativa utsläpp bör vara teknikneutrala Det kan finnas fördelar med att utveckla teknikneutrala lång- siktiga ekonomiska incitament för negativa utsläpp med liknande egenskaper och permanens, eftersom det är oklart vilka tekniker som har förutsättningar att bidra till kostnadseffektiva åtgärder på lång 5Zero emission platform (2017). 6Europeiska kommissionen (2018). Andra tekniska åtgärder för upptag av växthusgaser Även kan det dock finnas skäl att ge särskilt stöd till nya tekniker som är under utveckling. På kort sikt kan det behövas ett särskilt stöd för att utveckla teknikerna. Investeringsstöd skulle kunna ges till anläggningar, tes- ter och samarbeten med näringslivet för att identifiera vilka andra tekniker för negativa utsläpp som har förutsättningar att långsiktigt binda in koldioxid i på ett kostnadseffektivt sätt. Relevanta tekniker förutom biokol kan vara inbindning av koldioxid i krossad betong samt inbindning av koldioxid i slagg från avfallsförbränning. har det vuxit fram en frivillig marknad för negativa utsläpp, vilken kan bidra till att utveckla nya tekniker för negativa utsläpp. Åtgärder som resulterar i långsiktig kolinlagring och sker på svenskt territorium kan bidra som kompletterande åtgärd för att uppnå klimatmål. 18Bakgrund om andra tekniska åtgärder för upptag Enligt kommittédirektivet ska utredningen sammanställa informa- tion om tekniska åtgärder vid sidan av ökad kolsänka samt avskilj- ning, transport och lagring av koldioxid av biogent ursprung (bio- CCS) som kan ge upphov till upptag av växthusgaser ur atmosfären. Utredningen ska även bedöma om det finns förutsättningar för någon eller några av dessa åtgärder att ge ett signifikant bidrag till negativa utsläpp i i mitten på detta sekel. Dessutom ska förslag lämnas till insatser för att främja utveck- lingen av dessa tekniker, om utredningen bedömer att så är relevant. Uppdraget omfattar däremot inte analys av tekniker som ändrar strålningsbalansen genom annan mekanism än minskning av halten växthusgaser i atmosfären. Utredningen bör enligt direktivet även belysa möjligheten och potentialen att använda avskiljning och användning av koldioxid (CCU). 18.2Andra tekniker för negativa utsläpp För att nå nettonollutsläpp i är det nödvändigt att snabbt minska utsläppen av växthusgaser. Därtill krävs åtgärder för att ta upp koldioxid ur atmosfären, eftersom utsläppen inom t.ex. jord- bruket inte kan elimineras helt. Det behövs även negativa utsläpp för att kompensera för utsläppen i länder som inte gör tillräckligt för att minska sina egna utsläpp. Bakgrund om andra tekniska åtgärder för upptag av växthusgaser Sådana åtgärder kan t.ex. vara att förstärka den naturliga kolsänkan i ekosystemen, genomföra tekniska åtgärder eller genom en kombi- nation av dessa.1 I detta kapitel beskrivs ett antal åtgärder vid sidan av markanvänd- ning, förändrad markanvändning och skogsbruk (land use, land use change and forestry, LULUCF) samt bio-CCS som kan ge upphov till upptag av koldioxid ur atmosfären. Andra tekniker för upptag av koldioxid omfattar bl.a. direktinfångning och avskiljning av koldi- oxid i atmosfären (direct air carbon capture and storage, DACCS), användning av biokol för kolinlagring, främjad mineralvittring på land och i hav samt havsgödsling. Utredningen har valt att fokusera på tekniker som kan ta bort koldioxid ur atmosfären, eftersom dessa tekniker bedöms vara mer utvecklade än tekniker som tar bort andra växthusgaser, t.ex. lustgas och metan, ur atmosfären. Tekniker för upptag av koldioxid kallas ofta för carbon dioxide removal (CDR) medan andra tekniker för att ändra strålningsbalan- sen vanligtvis kallas för solar radiation management (SRM). används sammantaget begreppet geoengineering för dessa tekniker. Begreppet geoengineering saknar dock en tydlig definition, se även kapitel 12. Först ges en översikt av de huvudsakliga tekniker för upptag av koldioxid som beskrivs i 1,5-gradersrapporten2 från FN:s klimat- panel (IPCC) samt i annan relevant litteratur. Sedan beskrivs de tekniker som utredningen bedömer kan ge ett signifikant bidrag till upptaget av koldioxid i i mitten på detta sekel. Vid bedöm- ningen vägs den uppskattade kostnaden för upptag och eventuella negativa konsekvenser av storskalig tillämpning av teknikerna på sam- hälle och miljö in. Det är svårt att uppskatta åtgärdspotential och åtgärdskostnader för flera av de tekniker som bedöms kunna bidra till upptag av koldioxid; både åtgärdspotentialen och åtgärdskostnaderna varierar mycket enligt 1UNEP (2017). 2IPCC (2018). Bakgrund om andra tekniska åtgärder för upptag av växthusgaser En utmaning är att flera av teknikerna för upptag av kol- dioxid är under utveckling och är oprövade i stor skala. Det har gjorts en omfattande sammanställning av åtgärds- kostnader och åtgärdspotentialer för olika tekniker på global nivå,3 och IPCC:s specialrapport om global uppvärmning base- rar till stor del uppskattningen av åtgärdspotentialer på denna sam- manställning (se figur 18.1). Enligt sammanställningen finns det en betydande åtgärdspotential för flera tekniker på global nivå 2050. Det går inte att addera åtgärdspotentialerna för alla tekniker eftersom de ibland konkurrerar om samma markområden eller samma biomassa. Åtgärdskostnaderna och åtgärdspotentialerna för de olika tekni- kerna bedöms dessutom utvecklas i olika riktningar . Exem- pelvis bedöms potentialen för beskogning att minska efter 2050 efter- som det finns en begränsad areal mark som är lämplig att beskoga. För andra tekniker, t.ex. DACCS, bedöms potentialen öka i fram- tiden i takt med att tekniken utvecklas och blir mer kostnadseffektiv. Kostnad $ ton CO2 -1 Källa: Fuss m.fl. (2018). 3Fuss m.fl. (2018). Bakgrund om andra tekniska åtgärder för upptag av växthusgaser 18.3.1EASAC har analyserat möjligheten för olika tekniker att bidra med upptag av koldioxid De europeiska vetenskapsakademierna har genom European Acade- mies’ (), analyserat olika möjlig- heter till infångning och lagring av koldioxid. presenterade de sina slutsatser i rapporten emission technologies: What role in meeting Agreement targets? Rapporten omfattar tekniker för infångning av koldioxid genom beskogning, kolinlagring i mark, bio-CCS, CCS, DACCS, påskyndad vittring av samt genom gödsling av hav. EASAC bedömer att åtgärder för ökad infångning av koldioxid inte kan bidra i den skala som krävs enligt vissa globala klimatscenarier. De menar även att storskaligt genomförande av åt- gärder för upptag av koldioxid kan medföra risker, höga kostnader och sannolikt stor påverkan på ekosystem. EASAC bedömer att tekniker för upptag av koldioxid ändå kom- mer behövas för att klara de långsiktiga temperaturmålen, och olika tekniker bedöms vara plats-, teknik- och omständighetsspecifika. Gödsling av hav bedöms dock vara en olämplig teknik för upptag av koldioxid, eftersom tekniken anses vara förknippad med stora osäker- heter och risker för ekosystemen. EASAC föreslår ökade incitament för kolinlagring i skog och jord- bruksmark. Andra tekniker för upptag av koldioxid är i olika faser av forskning och utveckling där ledtiderna är långa, och EASAC före- slår att länder redan nu arbetar för att identifiera de bästa teknikerna och under vilka förutsättningar de kan bidra. Dessutom föreslås att EU påbörjar forskning om att minska energi och resurskostnader för DACCS. EASAC framhåller att utveckling av CCS som kostnads- effektiv teknik även främjar utvecklingen av bio-CCS samt lagrings- aspekten av DACCS. 18.3.2EU:s långsiktiga klimatstrategi inkluderar vissa tekniker för negativa utsläpp Europeiska kommissionen presenterade 2018 ett förslag till en lång- siktig klimatstrategi för EU. Strategin innehåller olika scenarier för att nå nettonollutsläpp 2050.4 Kolinlagring i skog och mark har en viktig roll i alla scenarier, men scenarierna är i olika grad även beroende 4Europeiska kommissionen (2018). Bakgrund om andra tekniska åtgärder för upptag av växthusgaser av andra tekniska åtgärder för upptag av koldioxid.