sou · H8B362 · 2020-11-12 00:00:00 — 1.kommer från ett område från vilket införsel inte får ske till Europeiska unionen, eller 2.omfattas av ett införselförbud enligt särskilt beslut inom Euro- peiska unionen. 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om krav på särskilt tillstånd och om andra vill- kor för eller förbud mot förflyttning av sällskapsdjur utan kommer- siellt syfte från en annan EU-medlemsstat eller från ett tredjeland eller ett territorium. 9 kap. Frivilliga kontrollprogram Tillämpning av EU:s kontrollförordning 1 § EU:s kontrollförordning ska inte tillämpas i fråga om offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet som gäller sådana frivilliga kontrollprogram som avses i detta kapitel och som faller utanför för- ordningens tillämpningsområde. Regeringen får dock meddela före- skrifter om att EU:s kontrollförordning ska tillämpas helt eller delvis vid offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet som gäller sådana frivilliga kontrollprogram som avses i detta kapitel. Kontroll av hållna djur 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får, i syfte att förebygga och bekämpa djursjukdomar som kan överföras till djur eller människor 1.meddela föreskrifter om frivillig kontroll av hållna djur, och 2.ge organisationer på jordbruksnäringens område eller andra sammanslutningar rätt att anordna sådan kontroll. Kontrollen enligt första stycket 2 får kombineras med sådan kon- troll som bedrivs enligt lagen (2006:807) om kontroll av hållna djur. 3 § Den som har djur av sådant slag och inom ett område där kon- troll enligt 2 § första stycket 2 har anordnats, har rätt att få djuren anslutna till kontrollen. Den organisation eller sammanslutning som anordnar kontrollen får dock utesluta djuren från kontrollen om djur- ens innehavare inte följer de föreskrifter som gäller för kontrollen. 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att djur som omfattas av frivillig kontroll enligt detta kapitel får överlåtas under en särskild beteckning som enbart får användas för sådana djur. Offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet Ansvaret för offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet 1 § Offentlig kontroll utövas av , , länsstyrelserna, kommunerna, Försvarsinspektören för hälsa och miljö och (kontrollmyndigheterna) enligt föreskrifter som regeringen meddelar. Annan offentlig verksamhet utövas av kontrollmyndigheterna och andra statliga myndigheter enligt vad som anges i lagen och i föreskrifter som regeringen meddelar. Officiella veterinärer som förordnats med stöd av lagen (2009:1254) om officiella veterinärer utövar offentlig kontroll och annan offent- lig verksamhet som enligt EU-bestämmelser ska utföras av officiella veterinärer. Delegering av vissa uppgifter 2 § I EU:s kontrollförordning finns bestämmelser om att vissa uppgifter som ingår i den offentliga kontrollen och vissa uppgifter i samband med annan offentlig verksamhet får delegeras till ett organ eller en fysisk person. Bestämmelser om delegering av vissa uppgifter i samband med viss offentlig verksamhet finns även i artikel 14 i EU:s djurhälsoför- ordning. Om inte annat anges i denna lag får den behöriga myndig- heten delegera sådana uppgifter som avses i artikel 14.2 i EU:s djur- hälsoförordning till organ eller fysiska personer som uppfyller kraven i artikeln och i artikel 31 i EU:s kontrollförordning. Uppgiften att föra register och utfärda identitetshandlingar får enbart delegeras till organ. Ytterligare föreskrifter om delegering kan meddelas med stöd av 12 och 13 §§. 3 § samordnar övriga kontrollmyndigheters verk- samhet och lämnar råd och hjälp i denna verksamhet. Den myndighet som utövar offentlig kontroll ska genom rådgiv- ning, information och på annat sätt underlätta för den enskilde att fullgöra sina skyldigheter enligt lagen, enligt de föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EU-bestämmelser som lagen kompletterar och de beslut som har meddelats med stöd av EU-bestämmelserna. 4 § En kontrollmyndighet ska ha ett ändamålsenligt rapporterings- system för den som vill anmäla misstänkta överträdelser av EU:s kontrollförordning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om sådana rapporteringssystem. 5 § Vid offentlig kontroll eller annan offentlig verksamhet som ut- förs av ett organ med delegerade uppgifter eller av en fysisk person som har delegerats vissa uppgifter tillämpas följande bestämmelser i förvaltningslagen (2017:900) –5 § om legalitet, objektivitet och proportionalitet, –10 § om partsinsyn, –16–18 §§ om jäv, –23 § om utredningsansvaret, –24 § om när man får lämna uppgifter muntligt, –25 § om kommunikation, –27 § om dokumentation av uppgifter, –31 § om dokumentation av beslut, –32 § om motivering av beslut, –33 och 34 §§ om underrättelse om innehållet i beslut och hur ett överklagande går till, –36 § om rättelse av skrivfel och liknande, och –42 § om vem som får överklaga ett beslut. 6 § Den som i enskild verksamhet utför eller har utfört offentlig kontroll eller annan offentlig verksamhet får inte obehörigen röja eller utnyttja det som han eller hon har fått kännedom om under det att uppgifterna utfördes. Detsamma gäller den som i enskild verk- samhet utför eller har utfört laboratorieanalyser, laboratorietester eller laboratoriediagnostik på prover som tas vid offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet. I det allmännas verksamhet tillämpas i stället för första stycket bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Rätt till upplysningar och tillträde 7 § En kontrollmyndighet, en officiell veterinär som förordnats enligt lagen (2009:1254) om officiella veterinärer, ett organ med delegerade uppgifter eller en fysisk person som har delegerats vissa uppgifter har i den utsträckning det behövs för den offentliga kontrollen rätt att 1.på begäran få upplysningar och ta del av handlingar, och 2.få tillträde till områden, anläggningar, byggnader, lokaler och andra utrymmen för att där besiktiga djuren, göra undersökningar och ta prover. Det som sägs i första stycket gäller också den som utför annan offentlig verksamhet. 8 § Bestämmelserna i 7 § gäller också för Europeiska kommis- sionen, Europeiska revisionsrätten och för inspektörer och experter som utsetts av dessa institutioner i den utsträckning det behövs för att kontrollera att följer de EU-bestämmelser som lagen kompletterar. Rätten gäller även i den utsträckning det behövs för att kontrollera att EU-bestämmelser om unionens medfinansiering av åtgärder inom lagens tillämpningsområde följs. Bestämmelserna i 7 § och första stycket ska inte tillämpas vid kontroller och inspektioner på plats som utförs enligt lagen (2017:244) om kontroller och inspektioner på plats av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning. 9 § En provtagning eller undersökning enligt denna lag, de EU- bestämmelser som lagen kompletterar och föreskrifter som med- delats med stöd av lagen får utföras utan samtycke av ägaren eller en annan rättsinnehavare och ska genomföras på ett sätt som innebär så små olägenheter som möjligt för denne. Avlivning som är nödvändig för en undersökning 10 § Om det är nödvändigt för att genomföra en undersökning eller provtagning enligt denna lag, de EU-bestämmelser som lagen kom- pletterar och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, får den myndighet eller den officiella veterinär som utför undersökningen eller provtagningen avliva ett djur. Myndigheten får överlämna upp- giften till en veterinär. Skyldighet att lämna hjälp 11 § Utöver vad som följer av artikel 15.2 och 15.6 i EU:s kontroll- förordning och i artikel 10.5 i EU:s djurhälsoförordning ska den som är föremål för offentlig kontroll eller annan offentlig verksam- het lämna den hjälp som behövs för att kontrollen eller verksam- heten ska kunna utföras. 12 § Regeringen får, i andra fall än som avses i 2 § andra stycket, meddela föreskrifter om att den myndighet som är ansvarig för upp- giften till en veterinär eller annan fysisk person får delegera 1.provtagning eller undersökning av djur och av produkter eller andra föremål som kan bära på smitta och beslut om sådana åtgärder, 2.beslut i det enskilda fallet om förebyggande åtgärder och be- kämpningsåtgärder och om upphävande av sådana beslut, och 3.praktiskt utförande av förebyggande åtgärder och bekämpnings- åtgärder. 13 § Regeringen får meddela föreskrifter om att respektive får delegera sin befogenhet att utfärda officiella intyg vid export av sändningar av djur och varor till tredje- länder enligt artiklarna 86–90 i EU:s kontrollförordning till en offi- ciell veterinär som förordnats enligt lagen (2009:1254) om officiella veterinärer. 14 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.hur offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet ska be- drivas, 2.skyldighet för en kontrollmyndighet, ett organ med delegerade uppgifter eller en fysisk person som har delegerats vissa uppgifter att lämna information till , och 3.skyldighet för ett organ med delegerade uppgifter eller en fysisk person som har delegerats vissa uppgifter att lämna information och ge in handlingar till den myndighet som har delegerat uppgiften. 1 § Utöver vad som följer av de EU-bestämmelser som lagen kom- pletterar får en kontrollmyndighet meddela de förelägganden som behövs för att denna lag, de föreskrifter och beslut som har med- delats med stöd av lagen, de EU-bestämmelser som lagen komplet- teras och de beslut som har meddelats med stöd av EU-bestäm- melserna ska följas. Förelägganden enligt denna lag eller enligt de EU-bestämmelser som lagen kompletterar får förenas med vite. 2 § Om någon inte fullgör sina skyldigheter enligt lagen, de före- skrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EU- bestämmelser som kompletteras av lagen eller de beslut som har med- delats med stöd av EU-bestämmelserna, får kontrollmyndigheten besluta om rättelse på hans eller hennes bekostnad. 3 § ska lämna den hjälp som behövs för utöv- ande av offentlig kontroll eller verkställighet av beslut enligt denna lag, enligt de föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EU-bestämmelser som lagen kompletterar eller de beslut som har meddelats med stöd av EU-bestämmelserna. Hjälp enligt första stycket får begäras endast om 1.det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgär- den inte kan utföras utan att en polismans särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver tillgripas, eller 2.det annars finns synnerliga skäl. Straff, sanktionsavgift och förverkande Underlåtelse att fullgöra anmälningsplikt 1 § Till böter eller fängelse i högst döms den som enligt 3 kap. 1 eller 2 § är skyldig att anmäla en misstanke om eller ett på- visat fall av en förtecknad åtgärdssjukdom eller transmissibel spongi- form encefalopati, och som med uppsåt eller av oaktsamhet under- låter att inom föreskriven tid fullgöra sin anmälningsplikt. Det som sägs i första stycket gäller även en aktör som är skyldig att tillkalla en veterinär i fall som avses i 3 kap. 3 § och som inte utan onödigt dröjsmål fullgör denna skyldighet. Överträdelser av vissa bestämmelser i förordning (EG) nr 999/2001 2 § Till böter eller fängelse i högst döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot sådana bestämmelser om hantering av specificerat riskmaterial, om framställning eller användning av ani- maliska produkter eller om överlåtelse av djur eller andra produkter än livsmedel, som finns i och rådets förordning (EG) nr 999/2001. Underlåtenhet att vidta åtgärder för att förhindra smittspridning 3 § Till böter eller fängelse i högst döms en aktör som i sam- band med ett misstänkt eller konstaterat utbrott av en åtgärdssjuk- dom är skyldig att slakta eller avliva djur, att utföra smittrening eller att destruera, bearbeta, omvandla eller behandla döda djur, pro- dukter, andra varor, avfall eller annat material som kan sprida smitta, och som med uppsåt eller av oaktsamhet underlåter att fullgöra denna skyldighet. Bristande försiktighet i en restriktionszon 4 § Till böter eller fängelse i högst döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1.olovligen eller utan att iaktta den försiktighet som krävs, för- flyttar djur, produkter, fordon eller andra material eller ämnen inom eller från en restriktionszon på ett sätt som orsakar eller kan orsaka en risk för spridning av smitta, 2.olovligen eller utan att iaktta den försiktighet som krävs, för- flyttar sig till eller från en anläggning inom en restriktionszon på ett sätt som orsakar eller kan orsaka en risk för spridning av smitta, eller 3.inom en restriktionszon underlåter att vidta nödvändiga fysiska skyddsåtgärder, skötselåtgärder och andra biosäkerhetsåtgärder och därigenom orsakar eller kan orsaka en risk för spridning av smitta. 5 § Till böter eller fängelse i högst döms den veterinär som med uppsåt eller av oaktsamhet åsidosätter sina åligganden att vidta preliminära åtgärder enligt 4 kap. 2, 3 eller 4 §. 6 § Till böter döms den som, om gärningen inte ska leda till ansvar enligt 1–5 §§, med uppsåt eller av oaktsamhet 1.bryter mot en föreskrift eller ett beslut som har meddelats med stöd av a) 1 kap. 6 §, b)2 kap. 1 §, c)3 kap. 4 § eller 5 § 2 eller 3, d)4 kap. 7–13 §§, e)5 kap. 1 §, f)6 kap. 1 § g)7 kap. 3 §, h)8 kap. 2 §, eller i)9 kap. 4 §, 2.inte fullgör sin anmälningsplikt enligt 3 kap. 1 eller 2 §, eller 3.bryter mot 7 kap. 1 eller 2 § eller 8 kap. 1 §. Till böter döms även den som, om gärningen inte ska leda till ansvar enligt 1–5 §§, med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot skyldigheter, villkor eller förbud som finns i de EU-bestämmelser som lagen kompletterar eller beslut som fattats med stöd av dessa bestämmelser. Detta gäller dock inte om överträdelsen avser bestäm- melser om myndighetsutövning eller bestämmelser i kontroll- förordning, delegerade förordningar och genomförandeförordningar till den förordningen. I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. En gärning är att anse som ringa om den framstår som obetydlig med hänsyn till det intres- se som straffbestämmelsen är avsedd att skydda. Fall där det inte ska dömas till ansvar 7 § Om en gärning är belagd med samma eller strängare straff i eller i lagen (2000:1225) om straff för smuggling ska det inte dömas till ansvar enligt 1–6 §§. Det ska inte dömas till ansvar enligt denna lag för en gärning som omfattas av ett föreläggande om vite om gärningen ligger till grund för en ansökan om utdömande av vitet. Det ska inte dömas till ansvar enligt 6 § om gärningen kan leda till en sanktionsavgift enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 8 §. 8 § Regeringen får meddela föreskrifter om att en sanktionsavgift ska betalas av den som 1.påbörjar en verksamhet som är registreringspliktig utan att någon anmälan om registrering har gjorts, 2.påbörjar en verksamhet som kräver godkännande eller tillstånd utan att den godkänts eller fått tillstånd, eller 3.brister när det gäller att uppfylla krav på journalföring eller annan dokumentation. Avgiftens storlek ska framgå av regeringens föreskrifter. Avgiften ska uppgå till och högst . När regeringen meddelar föreskrifter om avgiftens storlek ska hänsyn tas till hur allvarlig överträdelsen är och till betydelsen av den bestäm- melse som överträdelsen avser. Sanktionsavgiften ska tillfalla staten. 9 § En sanktionsavgift ska tas ut även om överträdelsen inte är uppsåtlig eller oaktsam. Någon sanktionsavgift ska dock inte tas ut om det är oskäligt. Vid prövningen av denna fråga ska det särskilt beaktas 1.om överträdelsen berott på sjukdom som medfört att den av- giftsskyldige inte förmått att på egen hand göra det som han eller hon varit skyldig att göra och inte heller förmått att uppdra åt någon annan att göra det, 2.om överträdelsen annars berott på en omständighet som den avgiftsskyldige varken kunnat förutse eller borde ha förutsett och inte heller kunnat påverka, eller 3.vad den avgiftsskyldige gjort för att undvika överträdelsen. 10 § prövar frågor om sanktionsavgifter. Innan kontrollmyndigheten beslutar om avgift ska den som an- språket riktas mot ges tillfälle att yttra sig. Om så inte har skett från det att överträdelsen skedde får någon sanktionsavgift inte beslutas. 11 § Det ska inte beslutas om sanktionsavgift för en överträdelse som omfattas av ett föreläggande om vite om överträdelsen ligger till grund för en ansökan om utdömande av vitet. 12 § Ett beslut om sanktionsavgift får verkställas enligt utsöknings- balken när det har fått laga kraft. 13 § En beslutad sanktionsavgift faller bort om beslutet inte har verkställts från det att beslutet har fått laga kraft. 14 § Om ett brott enligt 4 § innefattar en olovlig förflyttning av djur eller varor ska djuren eller varorna förklaras förverkade, om det inte är uppenbart oskäligt. I stället för egendomen kan dess värde förklaras förverkat. Överklagande och verkställbarhet av beslut 1 § En veterinärs preliminära beslut enligt 4 kap. 2, 3 eller 4 § får inte överklagas. Andra beslut enligt denna lag, enligt de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen eller enligt de EU-bestäm- melser som lagen kompletterar får överklagas till allmän förvalt- ningsdomstol, om inte regeringen föreskriver något annat. Det som anges i första stycket gäller även beslut som har meddelats av en sådan organisation som avses i artikel 7.2 i och rådets förordning (EG) nr 2160/2003 av om bekämpning av salmonella och vissa andra livsmedelsburna zoonotiska smittämnen. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 2 § Om ett beslut om ersättning enligt föreskrifter som meddelats med stöd av 14 kap. 2 § har fastställts enligt schablon, ska Jord- bruksverket ompröva beslutet om överklagandet inte ska avvisas enligt 45 § förvaltningslagen (2017:900). Om ändrar det överklagade beslutet, ska verket även överlämna det nya beslutet till överinstansen. Överklagandet ska anses omfatta det nya beslutet. 3 § ska föra det allmännas talan i allmän förvalt- ningsdomstol, om en officiell veterinär som förordnats enligt lagen (2009:1254) om officiella veterinärer eller en organisation eller sam- manslutning som avses i 9 kap. 2 § 2 har meddelat det överklagade beslutet. Den myndighet som har delegerat uppgiften att utöva offentlig kontroll eller annan offentlig verksamhet till ett organ eller till en fysisk person ska föra det allmännas talan i allmän förvaltnings- domstol, om organet eller den fysiska personen har meddelat det överklagade beslutet. 4 § Bestämmelserna i lagen (1986:1142) om överklagande av beslut av enskilda organ med offentliga förvaltningsuppgifter ska gälla även för överklagande av beslut som har meddelats av en officiell veterinär som förordnats enligt lagen (2009:1254) om officiella veterinärer eller en annan fysisk person som har delegerats vissa uppgifter. Om uppgiften att föra register eller utfärda identitetshandlingar har delegerats till ett organ med delegerade uppgifter, tillämpas 37– 39 §§ och 43–47 §§ förvaltningslagen (2017:900) i fråga om beslut som organisationen meddelat i denna verksamhet. 5 § Beslut enligt denna lag, enligt de föreskrifter som har med- delats med stöd av lagen eller enligt de EU-bestämmelser som lagen kompletterar gäller , om inte något annat beslutas. Detta gäller dock inte beslut om sanktionsavgift, som gäller först när de fått laga kraft. 14 kap. Övriga bestämmelser 1 § Ett beslut i ett enskilt fall enligt denna lag, enligt de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen eller enligt de EU-bestäm- melser som lagen kompletterar ska upphävas så snart det har konsta- terats att det inte längre finns förutsättningar för beslutet. Ersättning för förlust, kostnader och inkomstbortfall 2 § Ersättning kan lämnas av allmänna medel för kostnader eller förluster som uppkommit på grund av beslut enligt denna lag, de föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EU-bestämmelser som kompletteras av lagen eller de beslut som har meddelats med stöd av EU-bestämmelserna. Frågor om ersättning prövas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om förutsättningarna för att ersättning ska kunna lämnas och om de kostnader eller förluster som ska kunna ersättas. Regeringen får föreskriva att det i fråga om vissa sjukdomar ska utgå ersättning. 3 § Den som har deltagit i förebyggande åtgärder eller bekämpning enligt denna lag, föreskrifter som meddelats med stöd av lagen eller enligt de EU-bestämmelser som lagen kompletterar, och som inte omfattas av bestämmelser om ersättning som meddelas med stöd av 2 §, har rätt till ersättning av staten för arbete och tidsspillan samt för resa och uppehälle. Den som har ställt lokal eller utrustning till förfogande för de ändamål som anges i första stycket har rätt till ersättning av allmänna medel för sina kostnader och för förlorad avkastning eller nytta. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om ytterligare förutsättningar för att ersättning ska kunna lämnas och de kostnader och förluster som ska ersättas. 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldighet att betala avgifter för offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet. Bemyndigandena enligt första stycket innefattar rätt att meddela föreskrifter om skyldighet för kommuner att ta ut sådana avgifter. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om beräkningen av avgifter som tas ut av stat- liga myndigheter, ett organ med delegerade uppgifter eller en fysisk person som har delegerats vissa uppgifter. 1.Denna lag träder i kraft . a. bisjukdomslagen (1974:211), b. epizootilagen (1999:657), och c. zoonoslagen (1999:658). 3.Äldre föreskrifter ska fortfarande gälla för överträdelser som har skett före ikraftträdandet av bestämmelserna om sanktionsavgifter. 4.Förelägganden och andra beslut om skyldigheter för enskilda som har meddelats med stöd av äldre föreskrifter gäller fortfarande. 5.Tillstånd som har beslutats enligt någon av de gamla lagarna eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av någon av de gamla lagarna gäller fortfarande. 1.2Förslag till lag om ändring i djurhälsolagen (2021:00) Härigenom föreskrivs i fråga om djurhälsolagen (2021:00) att 1 kap. 3 §, 8 kap. 1 § och 10 kap. 13 § ska ha följande lydelse. Lydelse enligt lagförslag 1.1 Lagen kompletterar bestämmelserna i rådets förordning (EU 2016/429) rådets förordning (EU 2016/429) ändring och upphävande av vissa ändring och upphävande av vissa akter med avseende på djurhälsa akter med avseende på djurhälsa (”djurhälsolag”), här benämnd (”djurhälsolag”), här EU:s djurhälsoförordning, och r och delegerade förordningar till r och delegerade förordningar till EU:s djurhälsoförordning, och 3.Europaparlamentets och råd- ets förordning (EU) nr 576/2013 av om förflyttning av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte och om upphävande av förord- ning (EG nr 998/2003. Utöver vad som följer av för- Utöver vad som följer av EU:s ordning (EU) nr 576/2013 är för- flyttning av sällskapsdjur utan av sällskapsdjur utan kommer- kommersiellt syfte från ett land siellt syfte från ett land utanför utanför Europeiska unionen inte Europeiska unionen inte tillåten 1.kommer från ett område från vilket införsel inte får ske till Europeiska unionen, eller 2.omfattas av ett införselförbud enligt särskilt beslut inom Euro- peiska unionen. Regeringen får meddela föreskrifter om att får delegera sin befogenhet att utfärda officiella intyg vid export av sänd- ningar av djur och varor till tredjeländer enligt artiklarna 86–90 i EU:s kontrollförordning till en officiell veterinär som förordnats enligt lagen (2009:1254) om officiella veterinärer. Denna lag träder i kraft . 1.3Förslag till djurhälsoförordning (2021:00) Härigenom föreskrivs följande. Förordningens syfte och tillämpningsområde