sou · H8B349 · 2020-09-01 00:00:00 — Tillsyns- myndigheten får i det enskilda fallet besluta om det föreläggande som behövs för att kraven på byggprodukten ska uppfyllas. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning Av 11 kap. 37 § framgår att förelägganden enligt bland annat 25 och 26 §§ samma kapitel får förenas med vite. Vitet får inte omvandlas till fängelse. I finns bestämmelser om byggsanktionsavgift (11 kap. 51–63 §§). Närmare bestämmelser om byggsanktionsavgif- tens storlek finns i 9 kap. plan- och byggförordningen. Om någon bryter mot bestämmelser om bland annat krav på byggprodukter ska tillsynsmyndigheten ta ut en byggsanktionsavgift. Byggsanktions- avgiften får uppgå till högst 50 prisbasbelopp. Byggsanktionsavgift ska tas ut även om överträdelsen inte har skett uppsåtligen eller av oaktsamhet men det finns vissa undantag då avgiften inte behöver tas ut (53 §). Byggsanktionsavgift ska inte tas ut om överträdelsen har medfört att ett vite har dömts ut. Byggsanktionsavgift ska tas ut av 1.den som när överträdelsen begicks var ägare till den fastighet eller det byggnadsverk som överträdelsen avser, 2.den som begick överträdelsen, eller 3.den som har fått en fördel av överträdelsen. ansvarar själv för indrivning av byggsanktions- avgifter (9 kap. 4 § plan- och byggförordningen). Beslut om förbud när det gäller byggprodukter som inte omfattas av förordning (EU) nr 305/2011 eller förordning (EU) 2016/424 gäller , om inte något annat bestäms (11 kap. 38 § andra stycket ). Om en produkt vid tillsyn visar sig inte uppfylla gällande krav, ska den som tillverkar eller representerar den som tillverkar och den som importerar eller saluför byggprodukter ersätta tillsynsmyndig- heten för kostnader vid provtagning och undersökning av prov (11 kap. 8 b § ). Om det finns särskilda skäl ska den som tillverkar eller representerar den som tillverkar och den som importerar eller saluför byggprodukter få ersättning från tillsyns- myndigheten för produkter tillsynsmyndigheten får tillgång till för sin tillsyn (11 kap. 8 c § ). Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning Den som i ett ärende som gäller tillsyn enligt lagen eller EU-för- ordningar i frågor inom lagens tillämpningsområde har fått informa- tion om någons affärs- eller driftsförhållanden eller förhållanden av betydelse för landets försvar, får inte obehörigen röja eller utnyttja informationen (11 kap. 65 § ). När det gäller det allmännas verksamhet tillämpas i stället offentlighets- och sekretess- lagen. Beslut av en statlig förvaltningsmyndighet enligt plan- och bygg- lagen får överklagas till mark- och miljödomstol (13 kap. 6 § ). Även frågor om utdömande av vite prövas av mark- och miljödomstol (11 kap. 37 § samma lag). EU:s marknadskontrollförordning är tillämplig på •Europaparlamentets och rådets direktiv /30/EU av den 26 feb- ruari 2014 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om elektromagnetisk kompatibilitet (se bilaga I punkt 49 i EU:s marknadskontrollförordning). Direktivet har genomförts i svensk rätt genom lagen (1992:1512) och förordningen (2016:363) om elektromagnetisk kompatibilitet. Lagen och förordningen innehåller även bestämmelser som går ut- över det som regleras i EU-direktivet. har till exempel infört nationella regler avseende anläggningar och anläggningsinnehavare som inte regleras i EU-direktivet. har gett ut före- skrifter på området.6 Kapitel 5 i direktiv /30/EU innehåller bestämmelser om mark- nadskontroll. I artikel 37 anges att artiklarna 15.3 och 16–29 i för- ordning (EG) nr 765/2008 ska tillämpas på apparater. Enligt arti- kel 38 måste medlemsstaternas marknadskontrollmyndigheter vidta 6ELSÄK-FS 2016:3 om elektromagnetisk kompatibilitet. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning åtgärder när de har tillräckliga skäl att anta att en apparat som omfattas av direktivet utgör en risk för aspekter av skydd i allmän- hetens intresse. Om apparaten inte uppfyller direktivets krav ska berörd ekonomisk aktör åläggas att vidta korrigerande åtgärder, dra tillbaka apparaten från marknaden eller återkalla den. För produkter med formell bristande överensstämmelse ska i första hand berörd ekonomisk aktör åläggas att vidta åtgärder, i andra hand medlems- staten vidta åtgärder för att begränsa eller förbjuda tillhandahållan- det av apparaten på marknaden eller se till att den återkallas eller dras tillbaka från marknaden. innehåller inte några uttryckliga bestämmelser om marknadskontroll men anger vissa befogenheter för den tillsynsmyndighet som regeringen bestämmer ska utöva tillsyn över att föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen följs. I förordningen om elektromagnetisk kompatibilitet anges att vid marknadskontroll ska utföra de uppgifter som följer av artiklarna 18.2, 20–22, 23.2, 24.2 och 24.4 i förordning (EG) nr 765/2008 (13 §). är ansvarig för att lämna viss information till Europeiska kommissionen och andra medlems- stater om apparater som inte uppfyller gällande krav samt att för räkning invända mot vissa beslut av marknadskontrollmyn- digheter i andra medlemsstater (14 och 15 §§ förordningen om elektro- magnetisk kompatibilitet). I förordningen om elektromagnetisk kompatibilitet anges Elsäker- hetsverket som såväl tillsynsmyndighet över nämnda förordning som marknadskontrollmyndighet när det gäller apparater enligt förord- ning (EG) nr 765/2008, (12 och 13 §§). Genom att utpekas som marknadskontrollmyn- dighet enligt förordning (EG) nr 765/2008 får de befogenheter som framgår av den förordningen anses tillämpliga för myndigheten. Av artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008 framgår att Elsäkerhets- verket får kräva att de ekonomiska aktörerna tillhandahåller sådan Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning dokumentation och information som myndigheten anser sig behöva för att utföra sin verksamhet, inbegripet tillträde till de ekonomiska aktörernas lokaler och rätt att ta nödvändiga provexemplar av pro- dukterna. Myndigheten får vidare förstöra eller på annat sätt göra produkter som utgör en allvarlig risk obrukbara, om den anser att det är en nödvändig åtgärd. Av skyldighet att utföra uppgifter enligt bland annat artikel 20 i förordning (EG) nr 765/2008 följer att myndigheten har befogenhet att återkalla, dra tillbaka eller förbjuda tillhandahållandet av en produkt som utgör en allvarlig risk, även en allvarlig risk utan omedelbar effekt. Av artikel 29 i förord- ning (EG) nr 765/2008 följer vidare att myndigheten har befogenhet att förstöra eller på annat sätt göra produkter som utgör en allvarlig risk och som ska föras in i landet men som ännu inte har släppts ut på den nationella marknaden obrukbara. Det ska noteras att artikel 29 inte anges i uppräkningen i 13 § förordningen om elektromagnetisk kompatibilitet. är även tillsynsmyndighet enligt förordningen om elektromagnetisk kompatibilitet. Som tillsynsmyndighet har myn- digheten enligt 3 § lagen om elektromagnetisk kompatibilitet rätt att i den utsträckning som behövs för tillsynen 1.få del av upplysningar och handlingar, 2.hos den som tillverkar, saluför, hyr ut eller till för in ut- rustning, få tillgång till utrustning för att kontrollera den, och 3.få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen, dock inte bostäder. Om tillsynsmyndigheten inte får del av handlingar, tillgång till ut- rustning eller tillträde till ett område, en lokal eller ett utrymme trots att myndigheten har rätt till det enligt 3 §, får Kronofogdemyndig- heten besluta om särskild handräckning efter ansökan av tillsyns- myndigheten. En tillsynsmyndighet får, om det är påkallat från skydds- synpunkt, i det enskilda fallet meddela de förelägganden och förbud som behövs för att föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen ska efterlevas (6 § samma lag). Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning En tillsynsmyndighet får förena ett föreläggande eller förbud med vite (6 § andra stycket lagen om elektromagnetisk kompatibilitet). En ekonomisk aktör ska åläggas att betala en sanktionsavgift om aktören eller någon som handlar på aktörens vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot förordningen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av den (7 § lagen om elektromagnetisk kompat- ibilitet och 16 § förordningen om elektromagnetisk kompatibilitet). Närmare bestämmelser om sanktionsavgiftens storlek finns i 17–22 §§ samma förordning. Sanktionsavgiften ska uppgå till lägst och högst . Avgiften får inte överstiga av den ekonomiska aktörens årsomsättning. När en sanktionsavgift bestäms ska det tas särskild hänsyn till hur allvarlig överträdelsen är och betydelsen av den bestämmelse som överträdelsen avser. En sank- tionsavgift ska inte tas ut 1.för en överträdelse av ett beslut om förbud som har förenats med vite eller för att ett föreläggande som har förenats med vite inte har följts, 2.om överträdelsen är ringa, eller 3.om ansökan har delgetts den som anspråket riktas mot senare än efter det att överträdelsen upphörde. Avgiften behöver inte tas ut om det finns synnerliga skäl för det. Avgiften ska betalas efter att beslutet om att ta ut avgiften fått laga kraft och skyldigheten att betala avgiften upphör om beslutet inte har kunnat verkställas från det att beslutet fik laga kraft. Sanktionsavgiften ska fastställs av förvaltnings- domstol efter ansökan av tillsynsmyndigheten (8 § lagen om elektro- magnetisk kompatibilitet). I9–11 §§ lagen om elektromagnetisk kompatibilitet straffsank- tioneras uppsåtliga eller oaktsamma brott mot föreskrifter meddelade med stöd av lagen. Påföljden får bestämmas till böter eller fängelse i högst . Bestämmelserna är subsidiära till bestäm- melser. Ansvar döms inte ut om gärningen omfattas av bestämmelser om sanktionsavgift eller om gärningen omfattas av ett åsidosatt vites- föreläggande. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning En tillsynsmyndighets beslut om förbud och får verk- ställas utan hinder av att det inte har vunnit laga kraft (12 § lagen om elektromagnetisk kompatibilitet). Av samma bestämmelse framgår att en tillsynsmyndighets beslut enligt lagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen får överklagas hos allmän förvaltnings- domstol. En ekonomisk aktör från vilken tagit utrust- ning i samband med tillsyn, ska erhålla ersättning motsvarande inköps- pris, inklusive mervärdesskatt, samt kostnader för frakt (6 kap. 1 och 2 §§ ELSÄK-FS 2016:3). Om utrustningen inte uppfyller gällande krav ska den ekonomiska aktören ersätta för dess kostnader för inköp av utrustningen och kostnaden för provningen. EU:s marknadskontrollförordning är tillämplig på •Europarlamentets och rådets direktiv /34/EU av den 26 feb- ruari 2014 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om utrustning och skyddssystem som är avsedda för användning ipotentiellt explosiva atmosfärer (se bilaga I punkt 53 i EU:s marknadskontrollförordning), och •Europarlamentets och rådets direktiv /35/EU av den 26 feb- ruari 2014 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om tillhandahållande på marknaden av elektrisk utrustning avsedd för användning inom vissa spänningsgränser (se bilaga I punkt 54 iEU:s marknadskontrollförordning). Direktiven är införlivade i svensk rätt genom elsäkerhetslagen (2016:732) och elsäkerhetsförordningen (2017:218). Elsäkerhetsver- ket har gett ut föreskrifter på området.7 Även och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap har gett ut före- skrifter som genomför direktiv /34/EU, se avsnitt 6.2.1. 7ELSÄK-FS 2016:2 föreskrifter om elektrisk utrustning och elektriska skydds- system avsedda för användning i potentiellt explosiva atmosfärer samt ELSÄK-FS 2016:1 föreskrifter om elektrisk utrustning. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning Kapitel 5 i direktiv /34/EU och kapitel 4 i direktiv /35/EU innehåller bestämmelser om marknadskontroll. Båda direktiven hän- visar till artiklarna 15.3 och 16–29 i förordning (EG) nr 765/2008. Medlemsstaternas marknadskontrollmyndigheter ska vidta åtgärder när de har tillräckliga skäl att anta att en produkt som omfattas av direktiven utgör en risk för människors hälsa eller säkerhet. Om en medlemsstat konstaterar att en produkt visserligen överensstämmer med kraven i aktuellt direktiv men ändå utgör en risk för människors hälsa eller säkerhet, ska den ålägga den ekonomiska aktören att vidta åtgärder för att säkerställa att produkten inte längre utgör en risk eller för att dra tillbaka eller återkalla den från marknaden. Även vid fall av formell bristande överensstämmelse ska medlemsstaten ålägga den ekonomiska aktören att åtgärda detta eller, om den bristande överensstämmelsen kvarstår, vidta lämpliga åtgärder för att begränsa eller förbjuda tillhandahållandet av produkten på marknaden eller se till att den återkallas eller dras tillbaka från marknaden. Elsäkerhetslagen innehåller inte några uttryckliga bestämmelser om marknadskontrollåtgärder men anger vissa befogenheter för den myndighet som regeringen bestämmer ska utöva tillsyn enligt lagen och föreskrifter meddelade med stöd av lagen. vid marknadskontroll ska utföra de uppgifter som följer av artiklarna 18.2, 20–22, 23.2, 24.2 och 24.4 i förordning (EG) nr 765/2008 (40 § elsäkerhetsförordningen). är enligt ansvarig för att lämna viss information till Europeiska kommissionen och andra medlemsstater om elektrisk utrustning som inte uppfyller gällande krav samt att för räkning invända mot vissa beslut av mark- nadskontrollmyndigheter i andra medlemsstater (41 och 42 §§ elsäker- hetsförordningen). I elsäkerhetsförordningen anges som såväl till- synsmyndighet enligt elsäkerhetslagen som marknadskontrollmyn- dighet enligt förordning (EG) nr 765/2008 när det gäller elektrisk utrustning som omfattas av direktiv /34/EU och direktiv / 35/EU (39 och 40 §§ elsäkerhetslagen). Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning När det gäller direktiv /34/EU delas marknadskontroll- ansvaret med . har ansvar för marknadskontroll avseende de produkter som omfattas av direktivet utom såvitt avser elektrisk utrustning. De bestämmelser som reglerar marknadskontroll avseende direktiv /34/EU redogörs för i avsnitt 6.2.1. Genom att utpekas som marknadskontrollmyn- dighet enligt förordning (EG) nr 765/2008 får de befogenheter som framgår av den förordningen anses tillämpliga för myndigheten. Av artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008 framgår att Elsäkerhets- verket får kräva att de ekonomiska aktörerna tillhandahåller sådan dokumentation och information som myndigheten anser sig behöva för att utföra sin verksamhet, inbegripet tillträde till de ekonomiska aktörernas lokaler och rätt att ta nödvändiga provexemplar av pro- dukterna. Myndigheten får vidare förstöra eller på annat sätt göra pro- dukter som utgör en allvarlig risk obrukbara, om den anser att det är en nödvändig åtgärd. Av skyldighet att utföra uppgifter enligt bland annat artikel 20 i förordning (EG) nr 765/2008 följer att myndigheten har befogenhet att återkalla, dra tillbaka eller förbjuda tillhandahållandet av en produkt som utgör en allvarlig risk, även en allvarlig risk utan omedelbar effekt. Av artikel 29 i förord- ning (EG) nr 765/2008 följer vidare att myndigheten har befogenhet att förstöra eller på annat sätt göra produkter som utgör en allvarlig risk och som ska föras in i landet men som ännu inte har släppts ut på den nationella marknaden obrukbara. Det ska noteras att arti- kel 29 inte anges i uppräkningen i 40 § elsäkerhetsförordningen. är även tillsynsmyndighet enligt elsäkerhets- lagen. I den egenskapen har myndigheten rätt att få de upplysningar och ta del av de handlingar som myndigheten begär för tillsynen (37 §). har vidare rätt att få tillträde till om- råden, lokaler och andra utrymmen, dock inte bostäder (38 §). Om det behövs för tillsynen, får tillsynsmyndigheten hos den som till- verkar, representerar den som tillverkar, importerar eller distribuerar en elektrisk utrustning ta ut ett eller flera exemplar för provning av elektrisk utrustning som är avsedd att anslutas till en elektrisk Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning anläggning, eller har införts eller ska införas på marknaden (39 §). ska lämna den hjälp som behövs vid tillträde och provning (40 §). får meddela de förelägganden som behövs för att de föreskrifter som omfattas av tillsynen ska följas (41 §). En tillsynsmyndighet får vidare enligt 43 § samma lag 4.förbjuda användning av en elektrisk anläggning som är i ett sådant skick eller används på ett sådant sätt att fara för person eller egen- dom kan uppstå, 5.förbjuda tillhandahållande eller användning av elektrisk utrustning som är i ett sådant skick eller används på ett sådant sätt att fara för person eller egendom kan uppstå eller som inte är kontrollerad, provad, besiktigad eller dokumenterad enligt gällande föreskrifter, och 6.helt eller delvis förbjuda tillhandahållande av elinstallationstjänster som inte uppfyller kraven i lagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, om ett tidigare föreläggande inte följts och det finns skäl att befara att det medför fara för elsäkerheten. En tillsynsmyndighet får förena sina förelägganden och förbud med vite (41 § andra stycket och 43 § andra stycket elsäkerhetslagen). Uppsåtliga eller oaktsamma brott mot säkerhetskrav i lagen eller före- skrifter är straffsanktionerade (49 § 4 elsäkerhetslagen). Till ansvar döms inte om gärningen är ringa eller om gärningen är belagd med straff enligt . Den som har åsidosatt ett vitesförelägg- ande får inte dömas till straff enligt elsäkerhetslagen för gärning som omfattas av föreläggandet. En tillsynsmyndighets föreläggande eller förbud (41 § andra stycket och 43 § andra stycket elsäkerhetslagen). En ekonomisk aktör från vilken tagit utrustning i samband med tillsyn, ska erhålla ersättning motsvarande inköps- pris, inklusive mervärdesskatt, samt kostnader för frakt (5 kap. 1 och 2 §§ ELSÄK-FS 2016:1 och ELSÄK-FS 2016:2). Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning inte uppfyller gällande krav ska den ekonomiska aktören ersätta El- säkerhetsverket för dess kostnader för inköp av utrustningen och kostnaden för provningen. beslut om att få upplysningar, ta del av hand- lingar, tillträde, uttag av provexemplar samt förelägganden och för- bud överklagas hos allmän förvaltningsdomstol (53 § elsäkerhets- lagen). EU:s marknadskontrollförordning är tillämplig på •Europaparlamentets och rådets direktiv /125/EG av om upprättande av en ram för att fastställa krav på ekodesign för energirelaterade produkter (se bilaga I punkt 32 i EU:s marknadskontrollförordning). Direktivet har genomförts i svensk rätt genom lagen (2008:112) och förordningen (2016:187) om ekodesign. Direktivet är ett ramdirek- tiv och innehåller inte några tekniska krav på de produkter som om- fattas. Kraven införs genom produktspecifika genomförandeåtgärder som antas genom Kommissionens förordningar som är direkt gäll- ande i medlemsländerna. Direktiv /125/EG gäller för alla energi- relaterade produkter utom transporter. Det finns ett stort antal genom- förandeåtgärder, det vill säga produktspecifika EU-förordningar, som antagits med stöd av direktiv /125/EG och som innehåller eko- designkrav. Marknadskontroll enligt direktiv /125/EG omfattar marknadskontroll av samtliga produkter som omfattas av dessa genomförandeåtgärder. Direktiv /125/EG använder i den svenska språkversionen ordet marknadsövervakning i stället för marknadskontroll. I artikel 3 i direk- tivet anges att medlemsstaterna ska utse myndigheter med ansvar för Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning Medlemsstaterna ska fastställa de behöriga myn- digheternas arbetsuppgifter, befogenheter och organisationsstruk- tur, och de behöriga myndigheterna ska ha rätt att a)i adekvat omfattning utföra lämpliga kontroller av produkters överensstämmelse samt ålägga tillverkaren eller dess representant att dra tillbaka icke överensstämmande produkter från marknaden, b)begära in alla nödvändiga upplysningar från de berörda parterna, samt c)ta stickprov på produkterna och kontrollera deras överensstäm- melse. Lagen och förordningen om ekodesign nämner inte specifikt mark- nadskontroll men innehåller reglering av tillsynen över efterlevnaden av svensk reglering och genomförandeåtgärder i artikel 15 i direk- tiv 2009/125/EG. Det framgår av förarbeten till lagen om ekodesign att marknadskontroll utgör en del av tillsynsverksamheten, till exem- pel genom provtagning och undersökningar (se prop. 2007/08:36 Genomförande av ekodesigndirektivet, s. 27). , , är tillsynsmyndighet enligt lagen om ekodesign och ska se till att lagen, de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen samt föreskrifterna i en genom- förandeåtgärd enligt artikel 15 i direktiv /125/EG följs (3 § för- ordningen om ekodesign). Det gäller dock bara i den utsträckning som det inte finns relevanta bestämmelser om tillsyn i någon annan författning. får i egenskap av tillsynsmyndighet meddela de förelägganden och förbud som behövs för att lagen, de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen samt föreskrifterna i en genomförandeåtgärd enligt artikel 15 i direktiv /125/EG ska följas (14 § lagen om ekodesign). Ett sådant föreläggande får avse att en tillverkare, dennes representant eller i vissa fall en importör ska Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning tillhandahålla de upplysningar, handlingar, varuprover och liknande som behövs för tillsynen. Ett sådant föreläggande gäller (15 §). har rätt att få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen som har anknytning till den verksamhet som tillsynen avser, dock inte bostäder (16 §). har enligt samma bestämmelse rätt till biträde av . får förena ett föreläggande eller förbud med vite (14 § lagen om ekodesign). Tillverkaren av en energirelaterad produkt eller energirelaterad del eller tillverkarens representant ska ersätta för kostnader för provtagning och undersökning av prov i de fall pro- dukten eller delen visat sig inte uppfylla gällande ekodesignkrav (4 § förordningen om ekodesign). beslut om förelägganden eller förbud får överklagas till allmän förvaltningsdomstol (18 § lagen om ekodesign). Andra beslut, till exempel om tillträde till lokaler, får inte överklagas. I 5 § förordningen om ekodesign hänvisas till 40 § förvaltningslagen (2017:900) avseende bestämmelser om överklagande till allmän för- valtningsdomstol. EU:s marknadskontrollförordning är tillämplig på •Rådets direktiv /42/EEG av om effektivitetskrav för nya värmepannor som eldas med flytande eller gasformigt bränsle (se bilaga I punkt 7 i EU:s marknadskontrollförordning). Direktivet har upphävts i stora delar genom Kommissionens för- ordning (EU) nr 813/2013 om genomförande av Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning och rådets direktiv /125/EG med avseende på krav på ekodesign för pannor och värmepumpar för rumsuppvärmning samt pannor eller värmepumpar med inbyggd tappvarmvattenberedning. Endast artikel 7.2, artikel 8 och bilagorna 3, 4 och 5 som handlar om för- farandet för bedömning av överensstämmelse och krav på anmälda organ, ska fortsatt gälla, se artikel 9 i förordning (EU) nr 813/2013. Direktiv /42/EEG genomfördes tidigare i svensk rätt genom föreskrifter BFS 2011:11, föreskrifter och all- männa råd om effektivitetskrav för nya värmepannor som eldas med flytande eller gasformigt bränsle. Med anledning av Kommissionens förordning (EU) nr 813/2013 har ändrat sina föreskrifter och de alltjämt gällande delarna av direktiv /42/EEG är införlivade i svensk rätt genom BFS 2011:11 – EVP 3 med ändringar till och med BFS 2015:5 – EVP 5, föreskrifter och allmänna råd om förfarande för bedömning av överensstämmelse för nya värme- pannor som eldas med flytande eller gasformigt bränsle. De bestämmelser i direktiv /42/EEG som alltjämt är gällande, reglerar certifiering av överensstämmelse hos serietillverkade pannor. Det finns inte några bestämmelser som gäller marknadskontroll- åtgärder. var tidigare utpekad marknadskontrollmyndighet för direktiv /42/EEG, se tidigare lydelse av 8 kap. 3 § plan- och bygg- förordningen, ändrad genom SFS 2016:773.