sou · H8B363d3 · 2020-11-12 00:00:00 — Definitionen i arti- kel 1 hindrar dock inte en stat från att ha olika åldersgränser, så att ett barn med stigande ålder och mognad får bestämma mer över sitt liv, så länge skyddet för barn inte försämras. Som framkommit finns det flera skyddsbestämmelser som gäller barn som deltagare i forskningsstudier. Utöver att det krävs godkän- nande från inför bl.a. integritetskänslig forsk- ning, finns bestämmelserna om krav på samtycke från en forsknings- person. Barn och barn som inte inser vad forskningen innebär för honom eller henne Ett barn kan inte själv samtycka till att delta i forsknings- studier. Däremot kan barnet vägra att delta, under förutsättning att barnet förstår vad forskningen innebär. Enligt vår mening utgör det, i kombination med etikprövningen, ett godtagbart skydd mot utnytt- jande av ett barn för forskning. Det är visserligen möjligt att genom- föra forskning på ett barn mot dess vilja (om barnet inte förstår vad forskningen innebär för honom eller henne eller om barnet har svårig- heter att uttrycka sin åsikt), men framstår det som rimligt att det finns ett utrymme för en forskare att med vårdnadshavarnas samtycke bedriva viss forskning. Enligt vår mening borde emellertid en förutsättning för det vara att forskningen bedöms vara till det bar- nets bästa. Det är mer tveksamt om forskning till allmän och endast indirekt nytta för ett barn bör kunna utföras på barnet om det ut- tryckligen motsätter sig det. Mot bakgrund av artiklarna 3 och 12 i , skulle det kunna argumenteras för att en sådan ord- Artikel 36 – skydd mot annat utnyttjande ning inte ger ett fullgott skydd för barnet mot att utnyttjas för forsk- ningsändamål. I vart fall skulle en uttrycklig hänvisning till barnets bästa ge barn ett bättre skydd mot att utnyttjas (jämför även skyldigheter enligt artikel 4 i ). finns det en generell skyldighet, enligt artikel 3 i , att beakta barnets bästa vid varje beslut som rör barnet. Sammantaget bedömer vi att regleringen inte är oförenlig med . Äldre barn som inser vad forskningen innebär Ett barn som inser vad forskningen innebär för honom eller henne kan själv samtycka till att delta i forskning (se dock nedan angående klinisk läkemedelsprövning). Som anges i förarbetena till etikprövningslagen kräver det en större mognad för att överväga konsekvenserna av att delta i ett forsknings- projekt än att t.ex. motta en behandling av hälso- och sjukvården, som utförs i enlighet med beprövad erfarenhet. Trots det är bestämmel- serna i etikprövningslagen delvis mer generösa än dem i patientlagen (2014:821). Barnet har enligt patientlagen ingen egen rätt att själv bestämma över sjukvård. I stället ska barnets inställning utredas och ges betydelse i förhållande till mognad (4 kap. 3 § patientlagen). En vård- nadshavares samtycke krävs inte till alla behandlingar, men lagstif- taren poängterade att vårdnadshavarna även fortsättningsvis har ett lagstadgat ansvar för barnet, i enlighet med 6 kap. 11 § FB. I för- arbetena till patientlagen angavs även att det krävs en avsevärd mog- nad för att barnet ska anses ha ett självbestämmande över mer omfat- tande behandlingar och ingrepp. Fasta åldersgränser bedömdes därför som olämpliga.34 Av de riktlinjer som () tagit fram i samarbete med WHO framgår att samtycke behöver inhämtas från vårdnads- havare till omyndiga barn. Som nämns ovan finns det också ett antal artiklar i som framhåller vikten av föräldrarnas inblandning i ett barns utveckling. Mot den bakgrunden är vi tvek- samma till den åldersgräns som anges för när barnet själv, utan föräldrars samtycke, kan samtycka till att delta i medicinska för- 2013/14:106 s. 66 och 67. Artikel 36 – skydd mot annat utnyttjande sök.35 Det kan alltså ifrågasättas om skyddet för barnet är tillräckligt. I sammanhanget måste emellertid även beaktas den prövning som ska göra. Genom nämndens granskning, som även ska innefatta proceduren för prövningen av samtycke, säkerställs det att forskningen följer etiska regler och mänskliga rättigheter. Även om 15-årsgränsen kan ifrågasättas utifrån som helhet, finns det således ändå ett skydd mot att ett barn utnyttjas för forskningsändamål på sätt som avses i artikel 36. tycks, med beaktande av sin formulering i den allmänna kommen- taren om hiv och aids, inte heller vara av åsikten att barnkonven- tionen ställer ett ovillkorligt krav på en vårdnadshavares samtycke till att ett barn deltar i forskning. Vår bedömning blir därmed att regleringen inte strider mot . När det gäller klinisk läkemedelsprövning krävs alltid vårdnads- havarnas samtycke och, när barnet är och förstår innebör- den av prövningen, också barnets. Denna ordning ger enligt vår mening ett bättre skydd för barnet än regleringen i etikprövnings- lagen. För dessa studier ställs även vissa krav när underåriga ska delta. Sådana krav bidrar till att regleringen bättre stämmer överens med principen om barnets bästa. Regleringen bedöms vara förenlig med konventionen. Barn som ingått äktenskap Barn som är gifta ska enligt etikprövningslagen behandlas som vuxna när det gäller samtycke. Bestämmelsen utgör, av allt att döma, en rest från tiden när föräldrars vårdnad upphörde om ett barn ingick äkten- skap (6 kap. 2 § i dess lydelse före ).36 Paragrafen i ändrades som en följd av att möjligheteten för under- åriga att ingå äktenskap togs bort.37 Någon ändring gjordes emeller- tid inte av etikprövningslagen. 35Jämför även resonemanget i Lagrådets yttrande, Vissa kirurgiska ingrepp i könsorganen och ändring av det kön som framgår av folkbokföringen, s. 21–29. Lagrådet yttrade sig över reger- ingens förslag om att ett barn som fyllt själv ska kunna besluta om vissa kirurgiska in- grepp och ändring av kön. Lagrådet ifrågasatte starkt om förslaget mot bakgrund av en vård- nadshavares ansvar över barnet var förenligt med artikel 8 i . Vidare ansåg Lagrådet att en sådan intresseavvägning är svår att förena med regleringen av barnets bästa i . Läs mer om ett barns könsidentitet i kapitlet om artikel 8. 2002/03:50 s. 136. 2013/14:208 s. 133. Artikel 36 – skydd mot annat utnyttjande Som nämndes inledningsvis ska rättigheterna i gälla alla barn utan åtskillnad (se artikel 2). Eftersom även gifta barn är omyndiga och omfattas av rättigheterna i konventio- nen ska samma skydd gälla dem som andra barn. Bestämmelsen i etikprövningslagen om att gifta barn ska särbehandlas är därför inte förenlig med . 39.3.2Andra former av utnyttjanden De åtgärder som vidtagits för att motverka att ett barn utnyttjas ekonomiskt, för arbete, narkotikahandel, sexuella övergrepp, organ- donation eller barnhandel har beskrivits i föregående kapitel. Därut- över kan man tänka sig att barn kan användas i andra kriminella syf- ten och som målvakter. Enligt vår mening är rena förbud mot detta normalt inte tillräckligt; det krävs även att man vidtar åtgärder som säkerställer att förbuden efterlevs. Som framgått har förebyggande indirekta åtgärder vidtagits av lagstiftaren för att skydda barn från att utnyttjas. Ett exempel på detta är bestämmelsen om att en för- myndare till en minderårig normalt ska registreras som ägare för ett barns fordon. Ett annat är att överförmyndaren måste samtycka till ett barns skuldförbindelse. Det finns också bestämmelser som hind- rar att ett barn blir ställföreträdare för ett bolag. På så sätt kan ett barn inte användas som bolagsmålvakt. När det gäller barn som utnyttjas för att begå brott finns det straff- bestämmelser om anstiftan och särskilda bestämmelser om brotts- utredningar mot dem som inte är straffmyndiga. Det förtar visserligen inte alla ”vinster” med att låta ett barn begå brott, t.ex. de bevisfördelar som följer av att inte själv utföra brottet. Men det skapar bättre möj- ligheter för de brottsbekämpande myndigheterna att lagföra de per- soner som står bakom ett brott. Därigenom blir det inte heller risk- fritt för en anstiftare att låta ett barn begå ett brott åt honom eller henne. Tvärtom utgör det en försvårande omständighet att ha för- mått någon att begå brott genom att missbruka hans eller hennes ung- dom. Utöver det straffrättsliga skyddet är socialnämnden skyldig att verka för att barn inte vistas i skadliga miljöer. Nämnden ska också sörja för ett barn som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som det behöver. Artikel 36 – skydd mot annat utnyttjande Sammanfattningsvis finns det en skyddslagstiftning för de möj- liga former av utnyttjande som vi har definierat. Det har inte fram- kommit något som antyder att svensk lagstiftning och praxis inte skulle vara förenlig med innebörden av artikel 36 i , ut- över vad vi har redogjort för under avsnittet om forskning. Det är svårt att, utifrån den generella och vida formuleringen av artikel 36, bedöma svensk rätts förenlighet med konventionen. Utifrån vad vår kartläggning har visat är vår bedömning emellertid att svensk lagstift- ning och praxis överensstämmer med innebörden av artikel 36, med undantag för det som vi har uppmärksammat kring bestämmelserna i etikprövningslagen. Svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med innebörden av artikel 36 i med följande undantag. Bestämmelsen i 18 § tredje stycket etikprövningslagen, om att gifta barn ska behandlas som vuxna när det gäller samtycke, är inte fören- lig med artikel 36. 40Artikel 37 – skydd mot tortyr, förnedrande behandling och olagligt eller godtyckligt frihetsberövande Utredningens bedömning: Svensk lagstiftning och praxis överens- stämmer med innebörden av artikel 37 i med följande undantag. •Bestämmelsen i 9 § lagen (1991:572) om särskild utlännings- kontroll ger utrymme för godtyckliga frihetsberövanden på ett sätt som inte är förenligt med artikel 37 (b). •För att svensk lagstiftning och praxis ska vara förenlig med artikel 37 (c) när det gäller restriktioner bör förslaget om en rätt för ett häktat barn att vistas med personal eller någon annan genomföras. •Svensk lagstiftning säkerställer inte att alla barn som hålls i förvar (utan en förälder) eller som tvångsvårdas med stöd av lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård (LPT) eller lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård (LRV) hålls avskilda från vuxna, såvida det inte bedöms vara till barnets bästa att inte göra detta. Detta överensstämmer inte med artikel 37 (c). •Det är inte förenligt med artikel 37 (d) att ett barn som fyllt inte har rätt till juridiskt biträde vid överklagande av ett beslut enligt 15 b § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) om att placeras vid en låsbar enhet. •Det är inte förenligt med artikel 37 (d) att ett barn som är före- mål för psykiatrisk tvångsvård först vid en rättegång har rätt Artikel 37 – skydd mot tortyr, förnedrande behandling … till ett offentligt biträde, så länge inte frihetsberövandet blir föremål för en domstolsprövning. •Det är inte förenligt med artikel 37 (d) att ett barn som häktas med stöd av 36 kap. 21 § inte har rätt till juri- diskt biträde. •Det är inte förenligt med artikel 37 (d) att ett barn som inte fyllt inte villkorslöst kan begära att en domstol (eller annan behörig, oberoende och opartisk myndighet) prövar frågan om barnet ska vara –föremål för vård enligt LVU av sådant slag att vården anses utgöra ett frihetsberövande (dvs. fall när 15 eller 15 b §§ LVU kan tillämpas) –föremål för sluten psykiatrisk tvångsvård enligt LPT eller –tagen i förvar enligt utlänningslagen eller lagen om särskild utlänningskontroll. Konventionsstaterna ska säkerställa följande: a)Inget barn får utsättas för tortyr eller annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Varken dödsstraff eller livs- tids fängelse utan möjlighet till frigivning får utdömas för brott som begåtts av personer , b)Inget barn får olagligt eller godtyckligt berövas sin frihet. Gripande, anhållande, häktning, fängslande eller annat frihetsberövande av ett barn ska ske i enlighet med lag och får endast användas som en sista utväg och för kortast lämpliga tid, c)Varje frihetsberövat barn ska behandlas humant och med respekt för människans inneboende värdighet och på ett sätt som beaktar be- hoven hos personer i dess ålder. Särskilt ska varje frihetsberövat barn hållas åtskilt från vuxna, om det inte bedöms vara till barnets bästa att inte göra detta, och ska, utom i undantagsfall, ha rätt att hålla kontakt med sin familj genom brevväxling och besök, Artikel 37 – skydd mot tortyr, förnedrande behandling … d)Varje frihetsberövat barn ska ha rätt att få tillgång till såväl juridiskt biträde som annat lämpligt stöd, rätt att få lagligheten i sitt frihetsberövande prövad av en domstol eller annan behörig, obero- ende och opartisk myndighet samt rätt till ett snabbt beslut i saken. Enligt artikel 37 ska en stat säkerställa att inget barn utsätts för tor- tyr eller annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Varken dödsstraff eller livstids fängelse utan möjlighet till frigivning får utdömas för brott som begåtts av någon . Vidare ska en stat säkerställa att inget barn olagligt eller godtyckligt frihetsberövas. I artikeln anges även förutsättningarna för att frihets- beröva ett barn och villkoren för hur ett frihetsberövat barn ska be- handlas. Därtill anges det vissa processuella bestämmelser som ska gälla vid frihetsberövanden. Bestämmelser med liknande innebörd finns i det grundläggande ramverket för de mänskliga rättigheterna (of Human Rights) bl.a. i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättig- heterna1 (artiklarna 5 och 9) och den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter2 (artiklarna 6, 7 och 9). Även kon- ventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning3 inne- håller bestämmelser med liknande innebörd (artiklarna 14 och 15). Av relevans är också konventionen mot tortyr och annan grym, omänsk- lig eller förnedrande behandling eller bestraffning4, som bl.a. innehåller en definition av vad som avses med tortyr. Konventionen rör också kriminalisering av tortyrbrott samt utlämning och lagföring för sådant brott.5 Det finns andra internationella överenskommelser som också kan vara relevanta. Särskilt kan nämnas för rättskipning rörande ungdomsbrottslighet, de så kallade Pekingreglerna6, vilka nämns i inledning (preambel). 1Antagen av genom resolution 3/217 . 5Jämför artikel 3 i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. 6Antagen av genom resolution 40/33 . Artikel 37 – skydd mot tortyr, förnedrande behandling … reglerna anges vidare att för behandling av fångar7 () ska beaktas. om skydd av fri- hetsberövade ungdomar8 (Havannareglerna) och FN:s riktlinjer för för- hindrande av ungdomsbrottslighet9 (Riyadhriktlinjerna) kan också vara relevanta. Detsamma gäller Genèvekonventionerna10 , som innehåller förbud mot tortyr, och Romstadgan för den Internationella brottmålsdomstolen11 (Romstadgan), som innehåller en definition av tortyr. ska ses som en helhet och artikel 4 ska beaktas i genomförandet av samtliga rättigheter i konventionen. lyfter fram några s.k. grundprinciper, artiklarna 2.1, 3.1, 6 och 12, som de anser har en särskild relevans för genomförandet av rättigheterna i konventionen.12 (Läs mer om dessa nedan.) Bestäm- melserna i artikel 37 har ett nära samband med artikel 40, som behand- lar rätten för ett barn till en värdig, rättssäker och barnanpassad straff- process och kriminalvård. Det ska också framhållas att ett barn som är frihetsberövat har samma rättigheter som alla andra barn, t.ex. när det gäller kontakt med sin familj, yttrande-, informations-, mötes-, tanke- och religionsfrihet, privat- och familjeliv, levnadsstandard, utbildning, information, hälso- och sjukvård, rehabilitering samt vila, lek och fritid (artiklarna 9, 13–17, 24, 27–29, 31 och 39). En stat har också ett ansvar att ge stöd och skydd till ett barn som förlorat sin familjemiljö. Staten ska också följa upp de insatser som ges. (Se artiklarna 19, 20, 25 och 32–36.) Nedan beskrivs i korthet hur de grundläggande principerna i kon- ventionen förhåller sig till artikel 37. Läs mer om dessa i kapitlen om respektive artikel. 7Antagen av genom resolution 70/175 . 8Antagen av genom resolution 45/113 . 9Antagen av genom resolution 45/112 . 10SÖ 1953:14–17. 12CRC/GC/2003/5 p. Jämför (2019) s. 113. Artikel 37 – skydd mot tortyr, förnedrande behandling … Rättigheterna i gäller alla barn inom en stats juris- diktion utan någon åtskillnad av något slag (artikel 2). Samma rättig- heter gäller oavsett t.ex. kön eller funktionsnedsättning. Artikel 2 innebär även att barn som inte är svenska medborgare, såsom ett barn med uppehållstillstånd, som söker asyl eller som befinner sig utan tillstånd i , omfattas av artikel 37. Pekingreglerna inne- håller också en ickediskrimineringsprincip (regel 2.1). Pekingreglerna tar särskilt upp att flickor ska behandlas likvärdigt och utifrån sina särskilda behov (regel 26.4) I sammanhanget kan nämnas att bestäm- melser med liknande innebörd som dem i artikel 37 även finns i kon- ventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Däri stadgas också att personer med funktionsnedsättning ska be- handlas i enlighet med syftena och principerna i konventionen, där- ibland genom erbjudande av skälig anpassning (artiklarna 14 och 15). Genom artikel 6 i garanteras ett barn den grund- läggande rätten till liv, som uttrycks som en universell mänsklig rättighet bl.a. i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättig- heterna och den internationella konventionen om politiska och med- borgerliga rättigheter. Av förarbetena till framgår att rätten till liv i artikel 6 skulle ges högre prioritet än andra rättig- heter i konventionen.13 har barnrättskommittén understrukit att det inte finns någon rangordning mellan konventionens rättig- heter.14 Eftersom ett barns existens är en förutsättning för att det ska kunna åtnjuta övriga rättigheter i konventionen får rättigheten en naturlig prioritet. Rätten till liv betraktas av flera som jus cogens, dvs. att rättigheten i sig har en inneboende högre normhierarkisk status än övriga rättig- heter. Av doktrin framgår också att regleringen om att dödsstraff inte får utdömas för brott som begåtts av personer , som bl.a. återfinns i artikel 37 (a) betraktas som jus cogens av många organ.15 I artikel 6 garanteras även rätten till överlevnad och utveck- ling till det yttersta av en stats förmåga. Artikel 37 ska tolkas med utgångspunkt i artikel 6. 13HR/PUB/07/1, artikel 6, C 2 p. 18 och 21. 14CRC/C/GC/14 p. 15Jämför (2019) s. 1462 och Detrick (1999) s. 125. Artikel 37 – skydd mot tortyr, förnedrande behandling … menar att rätten till överlevnad och utveckling endast kan genomföras med ett holistiskt förhållningssätt. Det sker enligt kommittén genom att alla de andra bestämmelserna i konven- tionen tillämpas och ses i relation till varandra.16 Kommittén förväntar sig att konventionsstaterna tolkar ordet utveckling i dess vidaste be- märkelse, som ett helhetsbegrepp som omfattar barnets fysiska, men- tala, andliga, moraliska, psykologiska och sociala utveckling.17 I är det en utgångspunkt att familjen är den grundläggande och naturliga enheten för ett barn, vilket bl.a. framgår av konventionens inledning (preambel). Föräldrar eller andra vård- nadshavare har i första hand ansvaret för ett barns överlevnad och utveckling (artiklarna 5 och 18). I föräldrarnas ansvar ligger bl.a. att se till barnets bästa och att på ett sätt som står i överensstämmelse med den fortlöpande utvecklingen av barnets förmåga ge barnet råd och ledning då det utövar sina rättigheter. har staten det yttersta ansvaret för ett barns överlevnad och utveckling samt för att barnet ges det skydd och stöd som det behöver (jämför bl.a. artik- larna 3.2, 6, 9, 19, 20, 23, 26, 27, 32–36, 38 och 39). Enligt artikel 4 ska en stat vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgär- der, administrativa åtgärder och andra åtgärder för att genomföra de rättigheter som erkänns i konventionen. I fråga om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter ska en stat till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser för att vidta sådana åtgärder. Vid behov ska sådana åtgärder vidtas inom ramen för det internationella samarbetet. Rätten att uttrycka sin åsikt och få den beaktad Enligt artikel 12.1 ska en stat tillförsäkra ett barn som är i stånd att bilda en åsikt rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör det. Ett barns åsikter ska beaktas i förhållande till ålder och mognad. För att ett barn ska tillförsäkras denna rätt ska barnet enligt artikel 12.2 särskilt beredas möjlighet att höras. Det kan göras direkt eller genom företrädare eller ett lämpligt organ och gäller i alla domstolsförfaran- den och administrativa förfaranden som rör barnet. Barnet ska höras på ett sätt som är förenligt med nationella procedurregler. I relation till artikel 37 gäller detta såväl vid ett beslut om ett frihetsberövande 16CRC/C/GC/7 p. 17CRC/GC/2003/5 p. Artikel 37 – skydd mot tortyr, förnedrande behandling … som beslut som frihetsberövandet varar. Det gäller även i ärenden då ett barn utsatts för tortyr eller annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. har bl.a. uttalat att de organ som utövar till- synen av institutionerna eller verksamheterna bör ha mandat att göra både regelbundna och oannonserade inspektioner och att de särskilt bör lyssna till barnen som vistas där.18 Kommitténs uttalande är i linje med vad som stadgas i Havannareglerna (jämför reglerna 72 och 75–77). Enligt barnrättskommittén har ett barn även rätt att avstå från att utöva sin rättighet; att uttrycka åsikter är för barnet ett val, inte en skyldighet.19 Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myn- digheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3.1). I en bedömning och pröv- ning av barnets bästa ingår att ta hänsyn till samtliga grundläggande principer och konventionen i sin helhet. Vid en sådan bedömning får barnets upplevelser och åsikter om sin situation särskild betydelse, i förhållande till barnets ålder och mognad (artikel 12). Villkoren i artikel 37 ska tolkas mot bakgrund av barnets bästa. Syftet med begreppet barnets bästa är enligt barnrättskommittén att säkerställa att barn både fullt och faktiskt kan åtnjuta alla de rättig- heter som erkänns i konventionen. Kommittén understryker att en vuxen persons personliga bedömning av ett (eller flera) barns bästa inte får ha företräde framför rättigheterna enligt konventionen; ingen rättighet ska kunna inskränkas av en skönsmässig tolkning av barnets bästa. Vidare framhåller kommittén att barnets bästa är ett dynamiskt koncept, som kräver att man gör bedömningar anpassade till det spe- cifika sammanhanget.20 Nedan redogörs i korthet för i vilka sammanhang principen om barnets bästa kan bli relevant i förhållande till artikel 37. 18CRC/C/GC/24 p. 19CRC/C/GC/12 p. 20CRC/C/GC/14 p. 1 och 4. Artikel 37 – skydd mot tortyr, förnedrande behandling … Artikel 3.1 omfattar även lagstiftande organ. Principen om barnets bästa ska beaktas vid reglering som gäller barn och som rör frihets- berövande eller skydd mot tortyr eller annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Vad som anses vara det bästa för ett barn som frihetsberövats i vissa situationer anges sär- skilt i artiklarna 37 och 40, men övriga rättigheter enligt barnkonven- tionen bör också beaktas. Bedömningarna bör till viss del även bygga på ett barns egna upplevelser och åsikter om sin situation i enlighet med artikel 12. I sin allmänna kommentar om barnets bästa lyfter barnrättskom- mittén särskilt fram den roll som lagstiftande organ har. Kommittén betonar att artikel 3.1 både gäller barn i allmänhet och barn som in- divider.