sou · H8B34 · 2020-01-29 00:00:00 — Att skydda mer skog och vidta åtgärder för ökad naturhänsyn i skogsbruket kan ge ganska snabb effekt på kolsänkan beroende på hur den totala avverkningen påverkas och utvecklas medan produktionshöjande åtgärder ger en reell effekt först efter flera tiotals år. De kvantitativa resultat som diskuteras nedan utgår från att hela den tillgängliga tillväxten på virkesproduk- tionsmark avverkas såväl i åtgärdsscenarierna som i det jämförande scenariot för att effekten av åtgärderna ska kunna studeras isolerat. Hur den verkliga effekten på kolsänkan utvecklas beror på efter- frågan på skogsråvara i samband med att åtgärden implementeras och på den framtida efterfrågan. Ytterligare avsättning av skogsmark för naturvårdsändamål (mål om biologisk mångfald och levande skogar) är närmare (5,av den produktiva skogsmarksarealen) formellt skyddad.89 Dessutom är undantagna från virkesproduktion genom frivilliga avsättningar 89Skogstyrelsen (2019). och är undantagna genom hänsynsytor på virkesproduktionsmark. Det finns även improduk- tiv skogsmark som också är undantagen från virkesproduktion. Kolsänkan i skog och mark skulle, i ett kort tidsperspektiv, öka om arealen skyddad produktiv skogsmark ökar, t.ex. för att främja biologisk mångfald för att nå miljökvalitetsmålet Levande skogar och leva upp till de internationella åtaganden som gjorts för att skydda eko- systemen. I ett längre tidsperspektiv minskar effekten på kolinlagringen när tillväxten i den åldrande skogen successivt avtar. En ökning av kolsänkan totalt sett förutsätter också att den totala avverkningen minskar som en konsekvens av det ökade skyddet. Det finns dock ingen uppdaterad analys om vilket ytterligare skydd som krävs för att uppnå miljömålen relaterat till biologisk mångfald. I den senaste för- djupade utvärderingen av miljökvalitetsmålet Levande skogar efter- frågades en bristanalys om vilka arealer som krävs för att nå målet. I ett scenario från ()90 ökades arealen produktiv skogsmark undantagen från skogsbruk från 3,6 till . Utifrån detta scenario har en nedskalning gjorts inom ramen för utredningen. Utgångsläget är en tentativ bedömning91 om att ytterligare 1 miljon hektar skogsmark kan behöva undantas från skogsbruk på något sätt för att nå miljökvalitetsmålet Levande skogar. Det faktum att det sannolikt är svårare att uppnå tillräckligt stora area- ler med frivilliga avsättningar än tidigare och att det är osäkert hur avverkningen faktiskt utvecklas har SLU:s scenario skalats ner till ett alternativ där produktiv skogsmark undantas från virkesproduktion. Detta scenario resulterar i en reell ökning av netto- upptaget i skogsmark med drygt koldioxid till 2030 och med drygt koldioxid till 2045, jämfört med om den skyddade arealen inte hade ökat. Den positiva effekten avtar dock ; är skillnaden drygt koldi- oxid , och efter ytterligare några tiotal år har den additionella effekten av de ökade avsättningarna på kolinlagringen upphört. Jämfört med alternativet att inte skydda mer skog blir den möj- liga avverkningen i genomsnitt lägre för perioden –2045 (motsvarande av den genom- snittliga avverkningen ) och närmare lägre för perioden –2100 (motsvarande 90Skogsstyrelsen (2015), (2019). 91Olle , , personlig kommunikation (2019). Jämfört med dagens avverkningsnivå, dvs. nivån i star- ten av scenarierna, erhålls en minskad avverkning ; därefter ökar avverkningsmöjligheterna även för detta scenario efter- som tillväxten på virkesproduktionsmark ökar, delvis som en effekt av klimatförändringarna. Detta kompenserar för den avverknings- minskning som beror på att den skyddade arealen ökar. Eventuella negativa effekter av klimatförändringarna, vilket också kan påverka utvecklingen, inkluderas inte i modellsimuleringen. Förlängda omloppstider (mål om biologisk mångfald och levande skogar) Utöver att skydda skogsmark kan vissa skogsbruksåtgärder som främjar biologisk mångfald öka kolsänkan. Till exempel kan sko- garnas omloppstider förlängas på vissa delar av virkesproduktions- marken genom att avverkningen skjuts framåt några tiotal år. SLU har gjort simuleringar av en ökad omloppstid med på en relativt stor areal. Om en del av den potentialen realiseras, t.ex. och med en ökning av omloppstiden med skulle det kunna resultera i en ökning av kolsänkan till 2030 och 2045 med cirka 0,2 respektive . minskar avverkningsmöjligheterna något, åtminstone inledningsvis innan en ny balans nåtts. I jämförelse med alternativet att i någon form skydda mer skog är minskningen marginell (se kapitel 6.1.1). En förlängd omloppstid skulle kunna åstadkommas genom att lägsta slutavverkningsålder i olika delar av landet höjs eller genom att markägare kompenseras för den förlorade inkomst som ett senare- läggande av slutavverkningen innebär. Ytterligare produktionshöjande åtgärder inom skogsbruket Aktivt brukade skogar växer bättre eftersom de planteras med gene- tiskt bättre plantmaterial och är yngre. De har dessutom en lägre naturlig avgång än oskötta skogar. Tillväxten kan ökas ytterligare genom ett antal produktionshöjande åtgärder som ger en positiv effekt, både på kolinlagringen och genom att skördad trädbiomassa används för substitution av fossila produkter. I ett scenario som avsåg att belysa effekten av att efterfrågan på skogsråvara ökar simulerades effekten på virkesförrådet av produk- tionshöjande åtgärder, främst ökad kvävegödsling och större arealer som föryngras med contortatall (se kapitel 6.1.1). Detta är ett scenario där avverkningen sätts till den högsta uthål- liga. Större tillgång på virke ger valmöjligheter om hur virket ska användas. Det kan användas till ökad substitution men det kan också delvis lämnas i skogen och bidra till ett större kollager där. Likaså kan det möjliggöra att andra områden kan lämnas för naturvårds- ändamål, vilket också bidrar till en ökad kolsänka. Om hela tillväxten i stället tas ut ökar nettoinlagringen med när- mare koldioxid till 2030 och med drygt koldioxid till 2045. ökar avverkningen med i snitt 2 mil- joner skogskubikmeter och med i snitt 12 mil- joner skogskubikmeter för perioden därefter. I scenariot ökar tillväxten och avverkningsmöjligheterna avsevärt , men eftersom hela nettotillväxten på virkesproduktionsmark avverkas blir den genomsnittliga ökningen i nettoinlagring i levande biomassa över hela perioden bara koldioxid jämfört med referensalternativet där åtgärderna inte införs. Det är inte troligt att samtliga åtgärder som ingår i scenariot är genomförbara i praktiken om andra mål tas i beaktande. Den kort- siktiga ökningen beror t.ex. till stor del på behovsanpassad gödsling som ger en ökning på drygt koldioxid till 2030 i levande biomassa. Plantering med contortatall ger på kort sikt en ökad kol- bindning men på sker en minskning. Traditionell skogsgödsling ger effekt på kort sikt med en upp- byggnad av kol i både biomassa och i mark. Påverkan på den totala produktionen blir dock relativt liten, efter- som tillväxtökningen tas ut i avverkning (10–) efter utförd gödsling. Flera av åtgärderna är förenade med målkonflikter även i den om- fattning som använts i scenariot och får sannolikt inte samma genom- slag som åtgärder som redan är väletablerade i skogsbruket. Om t.ex. behovsanpassad gödsling och ökningen av contortatall inte tas med i analysen blir ökningen av kolsänkan runt koldioxid 2030. Om marknadens efterfrågan på skogsråvara ökar kommer det leda till att skogsbruket implementerar åtgärder för att möta detta behov i det korta perspektivet. Då är kvävegödsling i princip den enda åtgärd som kan ha reell effekt; övriga åtgärder leder till pro- duktionsökningar först i ett längre perspektiv. Om efterfrågan inte skulle öka, eller rentav minska, blir effekten av de produktionshöjande åtgärderna på nettoinlagringen större. Ovanstående exempel på hur ökad kolsänka i skog kan åstadkommas ger var för sig signifikanta bidrag till nettoupptaget. Tabell 20.5 visar utvecklingen för åtgärderna i exemplen. I tabellen redovisas effekten av enskilda åtgärdsstrategier i scenarier där allt virke tas ut på virkesproduktionsmark. En kombination av åtgärder kan också vara tänkbar. Exempelvis kan produktionshöjande åtgärder på en viss del av den produktiva skogsmarken skapa utrymme för fler avsättningar utan att de totala avverkningsnivåerna påverkas. Hur effekten av dessa åtgärder skulle kunna tillgodoräknas om de övervägs att inkluderas som kompletterande åtgärder, be- höver klargöras. Även om effekten av t.ex. ökade avsättningar är relativt enkelt att skatta för de arealer det berör blir det dock svårare att hantera effekten på den totala kolbalansen eftersom det är den sammanlagda avverkningsnivån som påverkar de totala nettoupp- tagen, och den påverkas inte bara av det ökade skyddet utan också av hur marknaden utvecklas. 1Motsvarar en ökning av omloppstiden med på en halv miljon hektar. Kostnaden för att undanta större arealer produktiv skogsmark från virkesproduktion kan bedömas utifrån dagens kostnadsnivå för skydd av skog. Baserat på genomsnittliga kostnader för ersättning för olika typer av avsättningar , och en annualisering av kost- naden givet att effekten kan tillgodoräknas över väldigt , ham- nar kostnaden för åtgärden ökat skydd av skog på per kg koldioxid. Kostnaden för att avsätta mark varierar dock stort beroende på skyddsform, regionalt och inom re- gioner för de skyddsformer som finns . Beräkningen här om- fattar ett spann på cirka 15 000 till per hektar. En ökad omloppstid innebär att skogsägaren förmås att avverka sin skog några tiotals år . En diskontering av den senarelagda intäkten med hänsyn tagen till additionell avverkningsbar tillväxt och en ränta på ger att kostnaden för att vänta med av- verkningen 10 till för att lagra in mer kol blir 700–per kg koldioxid vid en beräkning baserad på avverkningsmogen tall eller granskog och dagens virkespriser. Det motsvarar mellan av intäkten vid slutavverkning . När det gäller produktionshöjande åtgärder leder de generellt till en ökad intäkt för skogsägaren. I fallet med traditionell skogsgöds- ling kan åtgärden till och med leda till att beståndet kan avverkas tidigare med samma utfall i volym som om gödsling inte skett. Sammantaget är det svårt att se att någon av de produktionshöjande åtgärderna innebär en kostnad för skogsägaren. De tre åtgärderna för att öka kolsänkan i skogen som beskrivs ovan ger var för sig goda möjligheter att bidra till att de föreslagna målen om bidraget från kompletterande åtgärder till 2030 och 2045 kan nås och även överträffas. Ökat skydd av skog bedöms dessutom vara en åtgärd som behöver genomföras för att uppsatta miljökvalitetsmål och internationella åtaganden om att bevara den biologiska mång- falden ska kunna nås. Möjligheterna till substitution kan dock minska om avverkningen minskar som en följd av ökade avsättningar eller skogsbruksmetoder som leder till minskad leverans av skogsråvara. möjligheterna till utsläppsminskningar i verksamheter där biomassa ersätter fossila produkter. ligger avverkningen visserligen något lägre än den högsta möjliga nivån men jämförelsen indikerar ändå att om efterfrågan på skogsråvara består eller ökar, kan behovet behöva mötas med skogsråvara från annat håll eftersom ökat skydd av skog leder till att avverkningen begränsas. Vid bibe- hållen eller ökande marknad för skogsprodukter kan bortfallet av skogsråvara från med andra ord komma att kompenseras med ökade avverkningar i andra länder. Effekten av att avverkningar skjuts eller minskar i omfattning påverkar också syssel- sättningen inom skogsbrukssektorn. Produktionshöjande åtgärder riskerar att stå i konflikt med flera miljömål, särskilt målen om bio- logisk mångfald. Det kan möjliggöra ökade avsättningar. Ökat skydd av produktiv skogsmark och förlängda omloppstider kan också innebära ökade risker för exempelvis stormfällningar och granbarkborreangrepp. Sådana händelser kan få omfattande konse- kvenser för både kolsänkan och ekonomin. I de simuleringar som beskrivs i exemplen ovan har det i samtliga scenarier antagits att skogstillväxten kommer att påverkas positivt till följd av den klimatförändring som kan förväntas (se kapitel 8). finns det risker förknippade med klimatförändringen som det inte har tagits hänsyn till. Tillväxtförluster kan uppstå till följd av mer extrema torrperioder eller perioder med mycket nederbörd, ökad frekvens och utbredning av skogsbränder, mer frekventa storm- skador samt ökade förekomster av olika skadegörare. Den förlängda vegetationsperioden kan inte heller nyttjas fullt ut på breddgrader på grund av ljusbrist . Ökad kolinlagring genom ökad tillväxt kan därför komma att motverkas av markkolsförluster på grund av ökad nedbrytning av organiskt mate- rial . Det finns flera studier som indikerar att en ökad tillväxt i boreala skogar inte ska tas för given eftersom förändringar i positiv riktning kan motverkas av förändringar i negativ riktning. 20.15Beskrivning av presenterade kostnadsuppskattningar Ikapitel 9 om realiserbara potentialer för bio-CCS redovisar utred- ningen följande kostnadsuppskattningar för bio-CCS-installationer i en relativt snar framtid. Avskiljning av biogen koldioxid bör kunna genomföras till en kostnad av 400 till per ton på anläggningar med gynn- samma förutsättningar för bio-CCS inom massa- och pappersindu- stri samt kraftvärmeproduktion. För en kostnad som understiger per ton bör biogen koldioxid kunna avskiljas inom dessa sektorer. Andelen annualiserade kapitalkostnader varierar för olika anlägg- ningar men antas i genomsnitt uppgå till av kostnaderna för avskiljning och komprimering. Vid en beräkning med en sam- hällsekonomisk kalkylränta (3,i stället för ) sjunker de annualiserade kapitalkostnaderna och den sammanlagda åtgärdskostnaden , förutsatt att kapital- kostnaden utgör av kostnaderna för avskiljning. Det ger en sammanlagd sänkning av åtgärdskostnaden med knappt 40–per ton jämfört med den företagsekonomiska beräk- ningen. Kostnaden för transport av koldioxid från svenska anläggningar till en lagringsplats uppskattas till per ton. Koldioxidlagring bör kunna ske till en kostnad på 100 till per ton, koldioxid, inklusive kostnad för övervakning av lagrings- platsen i enlighet med CCS-direktivet. Summeras uppskattningarna för hela CCS-kedjan erhålls kost- nadsintervallet 650–per ton koldioxid för den kategori av anläggningar inom massa- och pappersindustrin samt kraftvärme- produktion som har gynnsammast förutsättningar för koldioxid- avskiljning. Det finns även anläggningar i som genom befintliga industriella processer erhåller koldioxid i mycket hög koncentration. Dessa anläggningar skulle därför ha en låg eller obefintlig tillkom- mande kostnad för att producera koldioxid av tillräcklig renhet för vidare transport och geologisk lagring. Kostnader tillkommer dock för komprimering av koldioxid och för transport och lagring. som dessa anläggningar genererar relativt små mängder koldioxid skulle de investeringar som krävs i framför allt transport- infrastruktur leda till höga kostnader uttryckt som kronor per ton koldioxid, men om dessa anläggningar fick möjlighet att dela trans- portinfrastruktur med en eller flera stora koldioxidkällor skulle de kunna genomföra bio-CCS till en betydligt lägre kostnad än om de agerar på egen hand. Anläggningar som går i bräschen för tillämpning av CCS inklu- sive bio-CCS kommer att möta högre kostnader än anläggningar som investerar i CCS/bio-CCS i ett senare skede, när teknik och systemlösningar mognat. Eventuella svenska projekt inom bio-CCS förväntas tidsmässigt följa bakom det norska samt projekt i och som planerna för dessa ser ut , men eftersom svenska CCS-projekt i närtid förutsätter lagring av koldioxid i annat land kommer inte svenska projekt inom bio-CCS att vara de första som genomförs i närområde. Den kostnadsbedömning som utredningen presenterar utgår från att vissa läreffekter av dessa första projekt i andra länder kan nyttjas av tidiga svenska projekt. Det är viktigt att påpeka att de första storskaliga CCS-projekten i kan komma att ha kostnader som är högre , men sanno- likt inte mycket högre, de kostnader utredningen uppskattar för svenska projekt inom bio-CCS. Koldioxidavskiljning beräknas inom kosta 710 respektive per ton för de ingående anläggningarna. Den relativa kostnaden för hela CCS-kedjan inklusive transport och lagring uppskattas till 1 440 respektive per ton. I kostnaden ingår hela ut- giften för infrastrukturen för transport- och lagring vilken delvis är kraftigt överdimensionerad i förhållande till den mängd koldioxid som planeras avskiljas från de två norska anläggningarna. Kostnaden per ton lagrad koldioxid blir väsentligt lägre om kostnaden för infra- strukturen för transport- och lagring fördelas på en större mängd lagrad koldioxid med hänsyn till den faktiska kapaciteten. Den tekniska livslängden för avskiljningsanläggningar och infrastruktur antas vara och kostnaden gäller prisnivå. En norsk krona var 2018 värd mellan 1,05 och . Kostnadsuppskattningarna inom ramen för ska uppdateras 2020. Den kostnadsuppskattning som genomfördes resulterade i lägre uppskattade kostnader jämfört med vad som tidi- gare redovisats. Utredningen har även tagit del av mer platsspecifika inledande beräkningar framtagna av Exergi.92 Exergis egna beräkningar stärker bilden att de kostnadsintervall utredningen anger, 400–per ton avskild biogen koldioxid och ytter- ligare 250–för transport och lagring, är rimliga att anta för en kraftvärmeanläggning med goda förutsättningar för bio-CCS som byggs i ett relativt tidigt skede. Den samlade potentialen för avskiljning av biogen koldioxid är i kostnadsintervallet 400–per ton är av redan nämnda skäl mycket svår att precisera , men utredningen bedömer att den sannolikt är i storleksordningen flera miljoner ton. Det är denna potential som de inledande auktionerna främst syftar till att realisera. Framtida kostnadsutveckling för bio CCS Generellt sett blir en teknik billigare med tiden, i takt med att den får spridning och erfarenheterna ökar. Detta är exempelvis fallet för sol- och vindkraft som uppvisat kraftigt sjunkande kostnader sam- tidigt som kraftslagen genomgått en markant expansionsfas Även om flertalet tekniker som tillämpas inom CCS-kedjan inte är nya har området inte genomgått någon expansionsfas lik- nande den som skett och sker för förnybar energi och energilagring. Potentialen för kostnadsreduktioner bör alltså rent generellt vara betydande för CCS-teknik, under förutsättning att fler projekt kom- mer till stånd under . Det uppskattar att kostnaden för CCS kommer att sjunka med 15–för varje fördubbling av den installe- rade effekten. Om det byggs 60 nya fullskaliga avskiljningsanlägg- ningar i världen bör kostnaden därmed sjunka jäm- fört med dagens nivå, enligt samma källa.93 Andra studier pekar i samma riktning.94 92Stockholm Exergi, , personlig kommunikation (2019). 93Helle och (2018). 94Rubin, Davison och Herzog (2015). En motverkande faktor i sammanhanget är utvecklingen av pri- serna på bioenergi. När efterfrågan på biomassa för bl.a. bioenergi- ändamål ökar stiger priserna, vilket bidrar till att tillämpning av bio- CCS-teknik blir något dyrare även på befintliga anläggningar som redan använder biomassa för sin produktion. Uppskattade kostnader för föreslagna styrmedel i LULUCF-sektorn Kostnadsberäkningar för de olika åtgärderna på jordbruksmark och jordbruksmark som tagits ur bruk baseras på olika rapporter om kostnader och intäkter för olika produktionssystem men också på utredningens egna beräkningar. För bedömningen av åtgärdskost- nader för återvätning av torvmarker på skogsmark och före detta jordbruksmark har underlag från och Skogsstyrel- sens genomförda regeringsuppdrag på området varit den främsta källan. Resultatet varierar dock stort beroende på alternativ- kostnaden (eller intäkten) för den aktuella marken. Jämförelser för energiskog har gjorts med stöd av kalkyler för energigrödor samt utredningens egna beräkningar vad gäller beskog- ning och agroforestry. Utredningens åtgärdsförslag på LULUCF-området föreslås i stor utsträckning komma till stånd genom stöd till berörda markägare och rådgivning. Stöden bedöms främst komma från kommande landsbygdsprogram som är under utveckling. Förslaget är därför att utreder bidragsnivåerna för föreslagna åtgärder och också analyserar hur fler åtgärder kan inkluderas i programmet. Utredningen har dock gjort vissa preliminära beräkningar av kostna- derna för föreslagna styrmedel, vilket som kan vara vägledande för stödnivåerna. Kostnaden för att inkludera fånggrödor och mellangrödor har uppskattats till cirka 200–per kg koldioxid baserat på bidragskalkyler från i län95. Inga additionella nyttor har värderats, dvs. fånggrödan eller mellangrödan antas i beräkningen inte generera några extra intäkter. Det finns ett stöd för fånggrödor på per hektar. 95Länsstyrelsen (2018). nyttjas fullt ut beror inte bara på ersättningens storlek, som det i vissa fall kan vara berättigat med en högre ersättning. I utredningens beräkning har stödnivån behållits på dagens nivå, eftersom den troligen är tillräcklig för större delen av den aktuella arealen. Baserat på kalkyler för energigrödor96 genererar energiskogsodlingen en intäkt om alternativkostnaden är i träda men en kostnad på i genomsnitt per kg koldioxid om alter- nativkostnaden baseras på vallodling. Kalkylerna som använts i skatt- ningen antar en fältstorlek . Enligt en rapport från SLU97 varierar lönsamheten för olika grö- dor med fältstorleken. Det är sannolikt att många av de marker som kan komma ifråga, dvs. marker som tagits ur produktion eller är på väg att tas ur produktion, är marginalmarker där fältstorleken är betydligt mindre och där avstånden till den aktuella marken också påverkar kostnaderna för brukandet. Ur ett ekonomiskt perspektiv har arronderingen stor betydelse för vad marken ska användas till. Produktionskostnaderna är höga på marginalmarkerna, vilket gör att det blir dyrt per kg livsmedel att använda dessa för livsmedelspro- duktion. Det finns investeringsstöd för energiskogsodling, och stödets storlek bör utredas vidare. I utredningens räkneexempel har nivån satts till per hektar. Agroforestry kan sannolikt generera en intäkt om biomassan skördas men kan även utgöra en kostnad på per ton koldioxid om huvudsyftet är att träden ska stå kvar. Utgångsläget är kostnad för beskogning och de investeringskostnader denna om- fattar. I utredningens räkneexempel har nivån satts till per hektar. Beskogning bedöms under alla omständigheter vara en lönsam åtgärd för markägaren, eftersom kunskapen är god om vilka typ av beskogning som passar i olika situationer. Icke desto mindre kan ett stöd behövas för att beskogning ska bli intressant för markägare. I utredningens räkneexempel har nivån satts till per hek- tar, dvs. ungefär samma nivå som för energiskog. Utredningen har även föreslagit en särskild utredning för att detaljutforma förslag om eventuellt stöd till beskogningsåtgärder. (2018). 97Nilsson, (2019). Kostnaden för återvätning baseras på uppskattningar gjorda av och som inkluderar planering, utförande av själva åtgärden, eventuell skötsel samt markersättning. En annualisering av kostnaden med antagandet att åtgärdens effekt kan slås ut över 20–och med en kalkylränta på ger att kostnaden för åtgärden hamnar på per ton koldioxid för skogsmark och per ton koldioxid för jordbruksmark. Majoriteten av återvätnings- projekten () bedöms ske på skogsmark där åtgärds- kostnaden per hektar är betydligt lägre än om åtgärden genomförs på jordbruksmark, vilket är av avgörande betydelse för den ersätt- ningsnivån per hektar och per kg koldioxidekvivalent som anges i tabell 20.3. Ersättningsnivån baseras på åtgärdskostnaden per hektar för skogsmark och att åtgärden förväntas ha effekt under , dvs. där en total åtgärdskostnad på per hektar har slagits ut . Administrationskostnaderna är ibland en stor del av den totala åtgärdskostnaden.