sou · H8B363 · 2020-11-12 00:00:00 — 19CRC/C/GC/14 p. 20CRC/GC/2003/5 p. 21CRC/C/GC/12 p. 22–25. Jämför även CRC/C/GC/19 p. 52–54. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen ska anpassas till ett barns särskilda behov samt att en stat ska tillhanda- hålla lämpligt stöd till barnet under hela rättsprocessen. Läs mer i kapitlet om artikel 34. En mer utförlig beskrivning av barnanpassade förfaranden redo- visas i kapitlet om artikel 3. Av artikel 4 framgår att alla lämpliga lagstiftningsåtgärder, admini- strativa åtgärder eller andra åtgärder ska vidtas vid genomförandet av rättigheterna i konventionen. Artikeln omfattar samtliga rättigheter i konventionen, vilket innebär att de ska tolkas i relation till artikel 4.22 Det är konventionsstaten som ska vidta lämpliga åtgärder för att genomföra konventionen och som har ansvar att se till att förpliktel- serna enligt konventionen fullföljs. har uttryckt att decentralisering av makten i form av regionalt eller lokalt självstyre eller delegering inte begränsar en stats direkta ansvar att uppfylla sina skyldigheter gentemot alla barn inom dess jurisdiktion.23 Decentralisering kan, enligt kommit- tén, dock vara nödvändigt för att tillmötesgå olika lokala och sekto- riella behov, men det innebär inte någon minskning av en stats direkta ansvar att uppfylla sina skyldigheter enligt konventionen.24 Kommit- tén understryker att en stat måste säkerställa att de självstyrande myn- digheterna verkligen har den personal samt de ekonomiska och andra resurser som krävs för att kunna fullgöra ansvaret för genomföran- det av konventionen. Vidare anser kommittén att en stats regering måste behålla sin befogenhet att kräva sträng efterlevnad av konventionen av självstyrande förvaltningar eller lokala myndigheter.25 7.1.3Lämpliga åtgärder för att genomföra rättigheterna En stat ska vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgärder, administrativa åt- gärder och andra åtgärder för att genomföra de rättigheter som erkänns i konventionen. Det finns alltså ingen begränsning av vilka slags åt- 22Jämför (2019) s. 109. 23CRC/GC/2003/5 p.40 och 41. Se även CRC/C/GC/16 p. 24CRC/C/GC/15 p. 25CRC/GC/2003/5 p. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen gärder som en stat ska vidta, utöver att de ska vara lämpliga. Listan över åtgärder är som framgår av artikeln inte uttömmande. Att åtgärderna ska vara lämpliga lämnar ett utrymme för respek- tive stat att avgöra vilka åtgärder som är lämpliga att vidta för den staten. För att kunna avgöra vilka åtgärder som är lämpliga kan en stat i viss mån få vägledning genom konventionens olika bestämmelser, i synnerhet de grundläggande principerna. (Läs mer om de grundläg- gande principerna i avsnittet ovan och i kapitlen för respektive grund- princip.) Vi har tidigare nämnt att det även i andra internationella överens- kommelser om mänskliga rättigheter finns liknande formuleringar som den i artikel 4. , sociala och kulturella rättigheter har, i en allmän kommentar till artikel 2.1 i den inter- nationella konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättig- heter, uttalat att en stat själv måste bestämma vilka åtgärder som är mest lämpliga under rådande förhållanden och med respekt för varje rättighet.26 I vissa artiklar i anges det uttryckligen att en stat ska vidta lagstiftningsåtgärder. Ett exempel på det är artikel 32.2, som rör barn som arbetar. Ett annat exempel är artikel 16.2, i vilken det stadgas att ett barn har rätt till lagens skydd mot de ingripanden och angrepp som anges i artikeln. Det finns också bestämmelser i kon- ventionen där det förekommer motsvarande eller liknande formuler- ingar som den i artikel 4, t.ex. artiklarna 19.1 och 33. Oavsett om det uttryckligen framgår av en bestämmelse eller inte, så ska samtliga rättigheter i konventionen genomföras genom att en stat vidtar alla lämpliga lagstiftningsåtgärder, i enlighet med artikel 4. De skyldigheter för en stat som uttrycks i respektive artikel kom- pletteras på så sätt av artikel 4.27 Vilka lagstiftningsåtgärder som är lämpliga lämnas dock till respektive stat att avgöra. har gjort uttalanden som kan ge viss vägled- ning av vilka lagstiftningsåtgärder som kan vara lämpliga. Kommit- tén välkomnar t.ex. att nationella konstitutioner innehåller avsnitt om 26CESCR, General . 27Jämför (2019) s. 109. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen barns rättigheter, eftersom kommittén anser att det bidrar till att understryka det viktigaste budskapet i konventionen: att barn till- sammans med vuxna är rättighetsbärare. Kommittén påpekar dock att det inte automatiskt säkerställer respekten för barnets rättigheter. För att främja ett fullständigt genomförande av dessa rättig- heter kan det, enligt kommittén, krävas ytterligare lagstiftning.28 har uttalat att det är av grundläggande bety- delse att säkerställa att all nationell lagstiftning är helt förenlig med kon- ventionen. Kommittén ser det som en stats skyldighet att göra en full- ständig översyn av all nationell lagstiftning och relaterade administrativa riktlinjer för att säkerställa en fullständig efterlevnad av konventio- nen. Översynen måste ske kontinuerligt och både lagförslag och be- fintlig lagstiftning måste granskas, enligt kommittén. Även vikten av en oberoende granskning, t.ex. genom nationella institutioner för mänskliga rättigheter, akademin, frivilligorganisationer och berörda barn lyfts fram av kommittén.29 uppmuntrar, mot bakgrund av artikel 41, alla stater att inom sin jurisdiktion anta och genomföra lagbestämmelser som bidrar till att förverkliga barns rättigheter i ännu högre grad än vad konventionen kräver. Kommittén betonar att även övriga inter- nationella instrument för mänskliga rättigheter gäller barn.30 Vidare lyfter barnrättskommittén fram att en stat på alla lämpliga sätt måste säkerställa att bestämmelserna i konventionen får rättslig verkan inom dess nationella rättssystem och kan tillämpas direkt. Enligt kommittén är det viktigt att en stat klargör vilken status kon- ventionen har, om den automatiskt är direkt tillämplig (self-execut- ing) eller om det krävs separat lagstiftning för att inkorporeras i den nationella lagstiftningen. Kommittén lämnar frågan om hur konven- tionens bestämmelser ska införlivas öppen, men har uttryckt att det viktiga är att konventionen och framför allt de grundläggande prin- ciperna i artiklarna 2.1, 3.1, 6 och 12 klart och tydligt återspeglas i nationella lagar och praxis, att rättigheterna kan åberopas i domstol och att bestämmelserna tillämpas av myndigheterna. Kommittén väl- komnar att konventionen inkorporeras i den nationella lagstiftningen. Kommittén understryker att inkorporeringen inte i sig innebär att 28CRC/GC/2003/5 p. Jämför även CRC/C/GC/19 p. 21–24. 29CRC/GC/2003/5 p. 1 och 18. 30CRC/GC/2003/5 p. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen det inte längre behöver säkerställas att all relevant nationell lagstift- ning följer konventionen.31 Effektiva rättsmedel vid överträdelser av rättigheterna i konventionen I finns inga bestämmelser om effektiva rättsmedel eller gottgörelse vid överträdelser av konventionen. menar att det är underförstått att det ska finnas tillgång till effektiva rättsmedel vid överträdelser av rättigheterna i konventionen. Vidare påpekar kommittén att det konsekvent hän- visas till att det bör finnas effektiva rättsmedel i flera av de andra inter- nationella överenskommelserna om mänskliga rättigheter.32 I den internationella konventionen om medborgerliga och poli- tiska rättigheter framgår av artikel 2.3 att staterna åtar sig att säker- ställa att om någons rättigheter och friheter enligt konventionen har kränkts ska de ha tillgång till ett effektivt rättsmedel. Någon mot- svarande skrivning finns inte i den internationella konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Det finns dock ett fakultativt protokoll till konventionen om ett individuellt klago- målsförfarande. Sådana fakultativa protokoll finns till flera av FN:s konventioner om mänskliga rättigheter, även till . Enligt dessa kan en konventionskommitté pröva ett klagomål, under förutsättning att alla nationella rättsmedel är uttömda. har ratificerat flera av dessa fakultativa protokoll men inte det till barn- konventionen. Läs mer om protokollet om ett individuellt klago- målsförfarande i det inledande kapitlet om . anser att såväl ekonomiska, sociala och kul- turella rättigheter som medborgerliga och politiska rättigheter ska betraktas som utkrävbara och kunna prövas rättsligt. Enligt kommit- tén är det viktigt att den nationella lagstiftningen tillräckligt detaljerat anger vem som är berättigad till vad, så att rättsmedel mot bristande efterlevnad av rättigheterna är effektiva. Enligt kommittén bör det finnas förfaranden för barn och deras företrädare som både är barn- anpassade och effektiva. I dessa ska det ingå tillhandahållande av barn- anpassad information, råd, advokathjälp, stöd för att föra talan i egen sak, tillgång till oberoende förfaranden för att anmäla kränkningar 31CRC/GC/2003/5 p. 1, 19 och 20. 32CRC/GC/2003/5 p. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen samt tillgång till domstolar, med nödvändig rättslig och övrig hjälp. När man finner att rättigheter har kränkts ska det, enligt kommittén, finnas lämplig upprättelse, inklusive skadestånd. Vid behov ska det enligt kommittén finnas åtgärder för att främja fysisk och psykolo- gisk återhämtning, rehabilitering och återanpassning, i enlighet med artikel 39.33 Administrativa åtgärder och andra åtgärder Av artikeltexten framgår inte vad lämpliga administrativa åtgärder eller andra åtgärder kan vara. Av förarbetena till framgår att ”andra åtgärder” omfattar bl.a. sådana åtgärder som nämns i andra artiklar. Syftet med artikel 4 var inte att det skulle utgöra en begränsande eller uttömmande lista av åtgärder.34 Artikel 4 blir, som tidigare nämnts, ett komplement till vad som anges i övriga artiklar.35 Motsvarande eller liknande formuleringar finns i andra bestäm- melser i konventionen, t.ex. i artiklarna 19.1, 24.2, 26.1, 27.4 och 35. I vissa bestämmelser anges även något närmare vilka åtgärder som ska vidtas. T.ex. anges i artikel 19 att lämpliga sociala och utbildnings- mässiga åtgärder ska vidtas för att skydda ett barn mot våld. Skydds- åtgärderna kan innefatta förfaranden för upprättandet av sociala pro- gram, som syftar till att ge ett barn och de personer som har hand om barnet nödvändigt stöd. De kan även bestå av förfaranden för andra former av förebyggande åtgärder. Som exempel på administra- tiva åtgärder anges identifiering, rapportering, remittering, unders- ökning, behandling och uppföljning och förfaranden för rättsligt in- gripande. I artikel 24.2 (e) anges att en stat ska säkerställa att alla grupper i samhället får information om och har tillgång till undervisning om barnhälsovård och näringslära, fördelarna med amning, hygien och ren miljö och förebyggande av olycksfall. Det indikerar att utbildning, information och sociala åtgärder skulle kunna vara exempel på åt- gärder som avses i artikel 4. ger viss vägledning om vad som kan om- fattas av administrativa åtgärder och andra åtgärder i sin allmänna kom- mentar om allmänna åtgärder för genomförandet av konventionen 33CRC/GC/2003/5 p. 24 och 25. Jämför (2019) s. 115–117. 34HR/PUB/07/1, artikel 4, D 1. 35Jämför (2019) s. 109. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen om barnets rättigheter36, men även i sina allmänna kommentarer till olika artiklar (relevanta uttalanden redovisas i huvudsak i kapitlen om respektive artikel). har rått staterna att utveckla övergripande nationella strategier eller nationella handlingsplaner för barn med konventionen som ram. Kommittén anser också att det behövs en tvärsektoriell samordning inom statsförvaltningen för ett verkligt genomförande av konventionen.37 En institution för mänskliga rättigheter anser att varje stat behöver en oberoende insti- tution för mänskliga rättigheter med ansvar för att främja och skydda barns rättigheter. Kommittén understryker att institutionerna bör inrättas i enlighet med principerna om ställningen för nationella institutioner för främjande och skydd av de mänskliga rättigheterna (Parisprinciperna)38. Kommittén lyfter bl.a. fram att en sådan institu- tion ska vara oberoende och kunna främja, bevaka och rapportera om efterlevnaden av . Den ska vara oberoende och ges ett brett mandat. En sådan institution bör enligt kommittén om möjligt vara förankrad i konstitutionen eller åtminstone ha ett lag- stadgat mandat. Vidare bör den, enligt kommittén, ges de befogen- heter som behövs för att den ska kunna fullgöra sitt mandat, t.ex. möjlighet att inhämta information och dokumentation om alla rele- vanta offentliga och privata organ. Enligt kommittén måste en nationell rättigheter även ha befogenhet att hantera enskilda klagomål och kunna stödja barn som driver rättsprocesser.39 rekommenderar särskilt utbildning och kom- petensutveckling på olika nivåer för alla som på något sätt är del av genomförandeprocessen av . Kommittén rekom- menderar att en stat tar fram strategier för att sprida kunskap om kon- ventionen. Kommittén rekommenderar att alla ansträngningar att ge utbildning om barnets rättigheter ska vara praktiskt och systematiskt 36CRC/GC/2003/5. 37CRC/GC/2003/5 p. 28–39. 38Antagna av genom resolution 48/134 . 39CRC/GC/2002/2 p. 4, 7–9, 13 och 14. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen Utbildningen bör ingå i den reguljära yrkesutbildningen, för att den ska få så omfattande och hållbar effekt som möjligt. Det är enligt kommittén särskilt viktigt att främjandet av barnens rättig- heter görs till en del av föräldrautbildningen och förberedelserna för föräldraskap. Vidare betonar kommittén vikten av att konventionen finns tillgänglig på flera språk och i barnanpassad version. Även barn själva bör få kunskap om sina rättigheter, enligt kommittén.40(Läs mer i kapitlet om artikel 42.) Kommittén menar att det kan vara bra med en tillsyn och uppfölj- ning av hur konventionen efterlevs. Enligt kommittén måste det t.ex. finnas garantier som säkerställer att decentralisering eller självstyre inte leder till diskriminering av barn i vissa regioner. Kommittén anser att det måste inrättas tillsynsmekanismer för att säkerställa att konventionen respekteras och tillämpas utan åtskillnad för alla barn inom en stats jurisdiktion.41 lyfter fram att en kon- sekvensbedömning för barnets rättigheter (barnkonsekvensanalys) kan förutse effekterna av en föreslagen policy, lag, bestämmelse, budget eller något annat administrativt beslut som påverkar barn och deras rättigheter. Denna barnkonsekvensanalys bör fungera som ett kom- plement till en kontinuerlig bevakning och utvärdering av olika åt- gärders konsekvenser för barns rättigheter.42 Ytterligare en rekommendation från kommittén är att staterna samlar in tillräckliga och tillförlitliga data för att kunna upptäcka diskriminering eller ojämlikhet i förverkligandet av rättigheterna i konventionen. Informationen bör ge en fullständig bild av hur genom- förandet av konventionen fortskrider och omfatta hela barndoms- perioden fram till . Insamlingen måste också samordnas inom en stats hela jurisdiktion, så att man använder indikatorer som kan tillämpas nationellt. Kommittén uppmuntrar staterna till att år- ligen offentliggöra övergripande rapporter om situationen för barns rättigheter inom hela sin jurisdiktion. Att offentliggöra, sprida och väcka debatt om sådana rapporter kan enligt kommittén medverka till att den breda allmänheten engageras i genomförandet. 40CRC/GC/2003/5 p. 53–55 och 66–69. 41CRC/GC/2003/5 p 33, 41 och 44–47. 42CRC/C/GC/14 p. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen betonar att det i många fall bara är barnen själva som kan berätta huruvida deras rättigheter erkänns och förverkligas helt och fullt. Att intervjua barn och låta barn samla in bakgrundsinformation är, enligt kommittén, ett viktigt sätt för en stat att ta reda på t.ex. i vilken ut- sträckning de medborgerliga rättigheterna respekteras inom familjen, skolan och andra sammanhang.43 har lyft fram staternas ansvar vad gäller privata aktörers och näringslivets påverkan på barns rättigheter. En stat måste enligt kommittén säkerställa att företagsverksamhet inte får en ogynn- sam påverkan på barns rättigheter. Vidare måste en stat skapa en miljö som stödjer och underlättar för företag att respektera barns rättigheter, både vid nationell och internationell verksamhet. Kommittén anser också att en stat måste säkerställa att ett barn vars rättigheter kränkts av ett företag har tillgång till effektiva rättsmedel, oavsett om företaget agerat som privat aktör eller på statligt uppdrag.44 Staten måste, enligt kommittén, ha ett nära samarbete med icke- statliga organisationer men respektera deras oberoende. Till sådana organisationer räknas t.ex. organisationer för mänskliga rättigheter, barn- och ungdomsledda organisationer, föräldra- och familjegrupper, konfessionella grupper, akademiska institutioner och yrkesföreningar.45 7.1.4Till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser Den andra meningen i artikel 4 gäller ekonomiska, sociala och kul- turella rättigheter och stadgar att en stat till fullo ska utnyttja sina tillgängliga resurser för att vidta de åtgärder som nämns i första meningen. Detta kan framstå som ett ytterligare åtagande av staterna, men som framgår nedan utgör det i stället ett förbehåll. Något för- enklat betyder förbehållet att en stat ska vidta alla lämpliga åtgärder 43CRC/GC/2003/5 p. 48–50. 44CRC/C/GC/16 p. 45CRC/GC/2003/5 p. 58 och 59. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen inom gränserna för de resurser som finns tillgängliga. Detta är något tydligare i originalspråkversionerna. Av framgår inte närmare vad till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser (to the maximum extent of their available re- sources)46 innebär. Den internationella konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter innehåller motsvarande formuler- ing i artikel 2, men med bl.a. följande tillägg: ”för att trygga att rättig- heterna i denna konvention gradvis förverkligas i sin helhet”. Ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter Av konventionen framgår inte vilka rättigheter som är ekonomiska, sociala och kulturella eller vilka som är medborgerliga och politiska. För att förstå den uppdelningen får man gå tillbaka till diskussioner som tidigare förts inom FN. Den allmänna förklaringen om de mänsk- liga rättigheterna innehåller både medborgerliga och poli- tiska rättigheter och sociala, ekonomiska och kulturella rättigheter. När dessa rättigheter skulle kodifieras i en konvention resulterade det i två konventioner. Rättigheterna i den internationella konventionen om medborger- liga och politiska rättigheter är absoluta och gäller alla, överallt. I den internationella konventionen om sociala, ekonomiska och kulturella rättigheter gjordes genomförandet av rättigheterna beroende av sta- ternas ekonomiska förmåga. I den sistnämnda konventionen förband sig staterna att till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser för att trygga att rättigheterna gradvis förverkligas. innehåller såväl medborgerliga och politiska rättigheter som sociala, ekonomiska och kulturella rättigheter. Av förarbetena till framgår att en diskussion fördes om att alla rättigheterna i konventionen skulle göras beroende av till- gängliga resurser. Skrivningen förkastades dock av arbetsgruppen, eftersom den skulle inneburit en försvagning av barns rättigheter i förhållande till redan existerande konventioner. Den slutliga formu- leringen hämtades därför från artikel 2 i den internationella konven- tionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, för att 46 toutes les limites des ressources dont ils disposent på franska. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen tydliggöra att något avsteg från det grundläggande ramverket för mänskliga rättigheter inte var avsedd.47 menar att den andra meningen i artikel 4 speglar en realistisk acceptans för att bristande resurser kan hindra ett fullständigt genomförande av ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter och hänvisar till ett gradvist förverkligande av sådana rättig- heter. menar dock att det inte finns en enkel eller officiell uppdelning av rättigheter i ovan nämnda kategorier. Kom- mittén hänvisar bl.a. till kommitténs tidigare riktlinjer för rappor- tering i vilka artiklarna 7, 8, 13–17 och 37 (a) sammanfördes under rubriken ”Medborgerliga rättigheter och friheter”. Det står dock klart, enligt barnrättskommittén, att många andra artiklar i konventionen, t.ex. artiklarna 2, 3, 6 och 12, innehåller delar som utgör medbor- gerliga eller politiska rättigheter, och att de därför speglar det faktum att alla mänskliga rättigheter är odelbara och ömsesidigt beroende av varandra. Kommittén understryker att ett åtnjutande av ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter är oupplösligen förbundet med åt- njutandet av medborgerliga och politiska rättigheter.48 I genomförandet av rättigheterna i konventionen ska, som vi tidigare nämnt, grundprinciperna särskilt beaktas. En stat ska enligt artikel 3.1, vid alla åtgärder som rör barn, i första hand beakta vad som bedöms vara barnets bästa. En sådan bedömning ska göras även inför budget- beslut på nationell, regional och lokal nivå. an- ser att en stat i enlighet med artikel 3 är skyldig att visa hur barnets bästa har beaktats vid budgetbeslut, inklusive hur barnets bästa har vägts mot andra intressen.49 har uppmuntrat staterna att ha ett barnper- spektiv i sitt budgetarbete. Enligt kommittén kan ingen stat avgöra om den förverkligar barns ekonomiska, sociala och kulturella rättig- heter genom att till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser om den inte också kan identifiera hur stor andel av den nationella budgeten, och andra budgetar, som anslås till den sociala sektorn, samt hur stor 47HR/PUB/07/1, artikel 4, D1 och E 1 p. 171–175. Jämför Detrick (1999) s. 101 och 102 samt (2019) s. 109, 129 och 130. 48CRC/GC/2003/5, p. 6–8 och 25. 49CRC/C/GC/19 p. 45–47. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen andel av detta som i sin tur anslås till barn, såväl direkt som indirekt. I tider med ekonomisk kris anser kommittén att åtgärder som för- sämrar för barn endast kan övervägas efter att ha utvärderat alla andra alternativ och säkerställt att barn är de sista som drabbas, särskilt barn i utsatta situationer. En stat ska visa att sådana åtgärder är nöd- vändiga, rimliga, proportionella, icke-diskriminerande och tillfälliga. Det är också viktigt att alla påverkade rättigheter återställs . Vidare anser kommittén att de grupper av barn som drabbas och personer med kunskap om dessa barns situation ska ges möjlighet att delta i beslutsprocessen i samband med sådana åtgärder.50 Vidare anser kommittén att det är av vikt att följa upp hur finan- siella resurser använts och göra en analys av vilka effekterna blev av fattade beslut.51 Kommittén understryker att åtgärder för att genom- föra , såsom lagstiftning, policyer, m.m., inte kan genomföras utan att tillräckliga finansiella resurser mobiliseras, för- delas och användas på ett ansvarsfullt, effektivt, rättvist, inkluderande, transparant och hållbart sätt.52 7.1.5Åtgärder inom ramen för det internationella samarbetet Artikel 4 i innehåller ett internationellt perspek- tiv. I artikelns sista meningen i artikeln står det att en stat vid behov ska vidta sådana åtgärder inom ramen för det internationella samarbetet. Den internationella aspekten framgår på flera ställen i konven- tionen, både i konventionens inledning (preambel) och i några av kon- ventionens artiklar, t.ex. artikel 23 om rättigheter för barn med funk- tionsnedsättning, artikel 24 om hälso- och sjukvård och artikel 28 om utbildning.