sou · H8B337 · 2020-06-17 00:00:00 — Om arbetslöshetsersätt- ning betalas ut felaktigt eller med ett för högt belopp bedömer utred- ningen att de bestämmelser om återbetalningsskyldighet som finns inom arbetslöshetsförsäkringen är tillräckliga, eftersom den sökande är återbetalningsskyldig om ersättning har lämnats felaktigt eller med ett för högt belopp och den enskilde har insett eller skäligen borde ha insett detta. Dessa regler bedöms leda till att den sökande som har litat till de inrapporterade uppgifterna inte blir återbetalnings- skyldig om arbetsgivaren ändrar i uppgifterna på ett sätt som inte har kunnat förutsetts av den sökanden. Om den sökande har tagit aktiv del i att de felaktiga uppgifterna lämnats kan det däremot leda till att han eller hon kan komma att frånkännas rätt till ersättningen eller dömas till bidragsbrott enligt bidragsbrottslagen (2007:612). Sammantaget bedöms uppgifterna i en arbetsgivardeklaration ha en tillräcklig tillförlitlighet för arbetslöshetskassorna att pröva in- komstvillkoret mot. Utredningen anser därför att inkomster ska defi- nieras som sådana inkomster som arbetsgivaren är skyldig att betala in arbetsgivaravgifter för. Bland socialavgifterna finns även egenavgifter. Enligt 3 kap. 2 § social- avgiftslagen (2000:980) ska egenavgifter, med vissa undantag, betalas på avgiftspliktig inkomst av arbete i , och arbete i utlandet om den avgiftsskyldige när arbetet utförs omfattas av svensk social- försäkring enligt unionsrätten inom Europeiska unionen (EU) eller Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller enligt avtal med andra stater. I praktiken är det främst den som ska redovisa sina inkomster i en årlig inkomstdeklaration i stället för i (månatliga) arbets- givardeklarationer, som ska inbetala egenavgifter. Det gäller alltså främst företagare med enskild firma eller företagare i handelsbolag. Även om arbetsmarknadsavgiftens andel av den totala socialav- giften är betydligt mindre vid inbetalning av egenavgifter jäm- fört med arbetsgivaravgifter, innebär det att den principiella kopp- lingen mellan finansiering av försäkringen och rätten till ersättning kvarstår. Samma avgränsning i förhållande till förordning (EG) nr 883/2004 gäller för egenavgifter som vid arbetsgivaravgifter. Ut- redningen föreslår därför att även sådan inkomst av förvärvsarbete som en fysisk person är skyldig att betala egenavgifter för ska tas med vid prövning av inkomstvillkoret. Utredningen bedömer att det räcker att en fysisk person är skyl- dig att betala in egenavgifter för inkomster från förvärvsarbete för att dessa inkomster ska kunna användas vid prövning och beräkning av inkomstvillkoret. De inkomster från förvärvsarbete som omfattas av ett slutskattebesked är sådana beskattningsbara inkomster som redovisats förhållandevis långt tillbaka i tiden i förhållande till ansökan om arbetslöshetsersättning. Om har haft anledning att ifrågasätta uppgifterna och med anledning av det vidta någon åtgärd, bör det i många fall ha retts ut för ansökan. I de fall ett ärende är under pågående utredning har möjlighet att underrätta arbetslöshetskassorna enligt lagen om underrättelse- skyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen om det finns anledning att anta att en ekonomisk förmån har beslutats eller betalats ut felaktigt eller med ett för högt belopp. 10.5.2Inkomster av förvärvsarbete som inte får beaktas vid prövningen av inkomstvillkor Förslag: Vid prövning av inkomstvillkoret ska det bortses från inkomster av förvärvsarbete som 1.härför sig till deltidsföretagande och bisyssla, och 2.bedrivs inom ramen för ett arbetsmarknadspolitiskt program, dock inte inkomster av förvärvsarbete inom ramen för det arbetsmarknadspolitiska programmet särskilda insatser för per- soner med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbets- förmåga. Nuvarande ordning för programdeltagare bör behållas men anpassas Enligt nuvarande ordning ska det vid prövningen av arbetsvillkoret bortses från utfört förvärvsarbete som arbetsgivaren finansierat med särskilt anställningsstöd eller som bedrivits med stöd till start av när- ingsverksamhet inom ramen för ett arbetsmarknadspolitiskt pro- gram (se 14 § ). Eftersom även särskilt anställningsstöd är ett arbetsmarknadspolitiskt program är programformen något gemensamt för dessa förvärvsarbeten. De nuvarande bestämmelserna innebär att det ska bortses från allt förvärvsarbete som bedrivs inom ramen för ett arbetsmarknadspolitiskt program, undantaget arbete som bedrivs inom ramen för det arbetsmarknadspolitiska programmet särskilda insatser för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Dagens bestämmelser innebär vidare att annat för- värvsarbete som en arbetsgivare för stöd för, men som inte lämnas inom ramen för ett arbetsmarknadspolitiskt program, t.ex. nystarts- jobb får beaktas vid prövningen av arbetsvillkoret. Det har övervägts om även inkomster från förvärvsarbete som subventionerats med särskilt anställningsstöd ska kunna medräknas vid prövning av inkomstvillkoret. Det finns bl.a. studier7 som visar på att en mycket låg andel av dem som haft särskilt anställningsstöd efter det att stödet upphört har kunnat få ett arbete utan stöd, jämfört med nystartsjobb. Det framhålls att en del av för- klaringen kan vara att nystartsjobb ofta följer på annat subventionerat arbete. Det tyder på att det kan vara mer ändamålsenligt för etabler- ingen på arbetsmarknaden att den sökande, efter särskilt anställnings- stöd, får möjlighet att ytterligare förankra sig på arbetsmarknaden genom nystartsjobb i stället för att ställa om till ett nytt förvärvs- arbete utan subventionerat stöd. Det kan också vara motiverat ut- ifrån att sökande som får arbete inom ramen för ett arbetsmarknads- politiskt program ofta står långt från arbetsmarknaden. Sambanden är dock inte entydiga och utredningen anser att det finns skäl att följa hur utformningen och effektiviteten av de olika stöden utvecklar sig, inte minst p.g.a. att förutsättningarna ofta förändas. Enligt ut- redningens uppfattning finns det skäl att hålla fast vid den ordning som gäller . Motsvarande bestämmelser bör därför finnas 7Subventionerade anställningar – En översikt, rapport från Arbetsförmedlingen . i den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring. Det är däremot nödvän- digt att anpassa bestämmelserna till att dagens arbetsvillkor föreslås ersättas av ett inkomstvillkor i den nya försäkringen. Det är vidare enligt utredningens uppfattning tydligare att en ny bestämmelse anger att det som huvudregel ska bortses från alla inkomster som hänför sig till förvärvsarbete in ramen för ett arbetsmarknadspoli- tiskt program, med undantaget för arbete inom ramen för det arbets- marknadspolitiska programmet särskilda insatser för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Det inne- bär att inkomster från förvärvsarbete inom ramen för t.ex. ett nystarts- jobb kommer kunna beaktas vid prövningen av inkomstvillkoret, på samma sätt som det kan användas vid prövningen av arbetsvill- koret. Detta eftersom nystartsjobb inte bedrivs inom ramen för ett arbetsmarknadspolitiskt program. Följden av en sådan bestämmelse, vilken utredningen anser vara rimlig, blir också att inkomster som en programdeltagare haft vid sidan av programmet kommer att kunna beaktas vid prövningen av inkomstvillkoret. Inkomster från deltidsföretagande och bisyssla beaktas inte Utredningen föreslår i kapitel 9 och 14 att sökanden under vissa för- utsättningar ska kunna fortsätta att bedriva ett företag på deltid eller arbeta i en bisyssla under arbetslösheten, utan att det påverkar rätten till eller storleken på arbetslöshetsersättningen. För att sådana sök- ande inte ska överkompenseras bör inkomster som en sökande haft innan arbetslösheten från deltidsföretagande eller bisyssla inte få beaktas vid prövningen av inkomstvillkoret. 10.5.3Ersättningar som ska jämställas med inkomster av förvärvsarbete Förslag: Vid prövningen av inkomstvillkorets totalinkomst får graviditetspenning, föräldrapenningförmåner, sjukpenning, reha- biliteringspenning, smittbärarpenning och närståendepenning enligt socialförsäkringsbalken jämställas med inkomster av förvärvsarbete. Detsamma gäller ersättning enligt 20 § lagen om sjuklön. Vissa ersättningar bör jämställas med inkomster från förvärvsarbete Vissa socialförsäkringsförmåner kan enligt dagens ordning jämställas med arbete vid prövning av arbetsvillkoret. I 13 a § anges det att tid då den sökande har fullgjort tjänstgöring enligt lagen om total- försvarsplikt eller fått föräldrapenningförmån enligt socialförsäk- ringsbalken under vissa förutsättningar kan tillgodoräknas i ett arbets- villkor. Av 23 b § och 25 a § framgår att vid bestämmande av normalarbetstid respektive dagsförtjänst får vissa socialförsäkrings- förmåner som utgivits vid sidan av arbete i sådan utsträckning att det kan användas för att uppfylla ett arbetsvillkor, medräknas vid beräk- ning av normalarbetstid och dagsförtjänst, men inte vid prövning av arbetsvillkoret. Utredningens uppdrag är att utforma regler som gör att fler ska omfattas av arbetslöshetsförsäkringen. I det sammanhanget är det viktigt att beakta dagens regler för att utforma rättvisa och ändamåls- enliga inkomstvillkor. Socialavgifter betalas inte in för socialförsäk- ringsförmåner. Förmånerna omfattas därmed inte av den inkomst- definition som utredningen föreslagit. De socialförsäkringsförmåner som lämnas vid sidan om arbete är s.k. arbetsbaserade förmåner. För- måner vid sidan om inkomster från arbete är vanligtvis sådana för- måner, t.ex. tillfällig föräldrapenning, där kvinnor är överrepresenterade. Om sådana ersättningar också fortsättningsvis kan beaktas vid pröv- ningen av inkomstvillkoret och ersättningens storlek motverkar det sannolikt att täckningsgraden för kvinnor försämras. Dessutom skulle det kunna öka incitamenten för fler män att t.ex. vara hemma för att vårda sjukt barn. Arbetsgivardeklarationer på individnivå kommer att redovisas enligt kontantprincipen, dvs. inkomstuppgifterna för den sökande redovisas efter när de utbetalas, inte när de intjänas. Det kommer därför vara svårt för arbetslöshetskassorna att utan vidare utredning avgöra om socialförsäkringsförmåner har utbetalats vid sidan om utfört förvärvsarbete eller inte. För att undvika en utökad och onödig administration bör därför vissa socialförsäkringsförmåner kunna med- räknas i underlaget om de har utbetalats som ingår i ramtiden. Arbetsgivardeklarationer ska utöver uppgifter om utbeta- lad lön bl.a. innehålla information om ersättningar för vilka statlig ålderspensionsavgift har erlagts. Det innebär att arbetslöshetskassan i många fall kan se vilka övriga ersättningar en sökande haft vid pröv- ningen av rätten till och storleken på arbetslöshetsersättningen. Socialförsäkringsförmåner som ingår i s.k. överhoppningsbar tid vid fastställandet av ramtiden kommer inte kunna beaktas vid pröv- ningen av inkomstvillkoret (se avsnitt 10.7. Ersättningar som ska jämställas med inkomster och tid som ska hoppas över I avsnittet om överhoppningsbar tid framgår det vilka förhållanden och sådana förhållanden ska ha rått, som inte ska medräknas i ramtiden. Vissa av dessa förhållanden, t.ex. tid med för- äldrapenning, innebär att ersättning har betalats ut som skulle kunna medräknas i inkomstvillkoret. Överhoppningsbar tid innebär att månader som är överhoppningsbara inte medräknas i ramtiden och därmed inte kan användas vid prövning av inkomstvillkoret. Det är därför viktigt att i fortsättningen skilja på när tiden kan hoppas över och när den kan ingå i ramtiden. Det är bara när månaden ingår i ramtiden som eventuella ersättningar som jämställs med inkomster från förvärvsarbete får räknas med vid prövning av inkomstvillkoret. För att vidare förstå hur ersättningar som jämställs med förvärvs- inkomster kan medräknas, ska regeln läsas tillsammans med avsnitt 10.7 om överhoppningsbar tid. Även i de fall månader med ersättning som kan jämställas med inkomster ingår i ramtiden, bör det finnas en begränsning av i vilken utsträckning ersättningar får användas för att uppfylla inkomstvill- koret. Även om de socialförsäkringsförmåner som inräknas är arbets- baserade förmåner, innebär inte förekomsten av sådana förmåner att den sökande är förankrad på arbetsmarknaden på ett sådant sätt som inkomstvillkoret är ägnat att påvisa. Det vore inte rimligt om den sökande kunde uppfylla inkomstvillkoret enbart med ersättningar som jämställs med inkomster. Ersättningar som jämställs med inkomster från förvärvsarbete bör därför få inräknas i totalinkomsten, men inte för att uppfylla kravet på minsta månadsinkomst. På så sätt behålls kravet på en förankring på arbetsmarknaden som är tydligt kopplad till förvärvsarbete. Dessutom innebär det att ersättningar som jäm- ställs med inkomster från förvärvsarbete inte kan medräknas vid prövning av inkomstvillkorets undantagsregel, eftersom det baseras på att den sökande kan uppvisa en kontinuerlig minsta månads- inkomst från förvärvsarbete. I nuvarande ordning får högst med föräldrapenning- förmån enligt socialförsäkringsbalken eller med fullgjord tjänstgör- ing enligt lagen om totalförsvarsplikt, medräknas vid beräkning av arbetsvillkoret (13 a § ). Vid beräkning av ersättningens storlek ska tid som ersatts med sjuklön eller ersättning från Försäkrings- kassan vid tvist om sjuklön enligt lagen (1991:1047) om sjuklön, eller med graviditetspenning, föräldrapenningförmån, sjukpenning, rehabiliteringspenning, smittbärarpenning eller närståendepenning enligt socialförsäkringsbalken beaktas. Förteckningen över ersättningar som på dessa olika sätt medräknas är en god utgångspunkt för en bedömning av vilka ersättningar som bör beaktas vid prövning av inkomstvillkoret och, i förlängningen, av ersättningens storlek. Graviditetspenning lämnas om graviditeten sätter ned en kvinnas arbetsförmåga och hon inte kan omplaceras till annat mindre an- strängande arbete enligt 19 § föräldraledighetslagen (1995:584), 10 kap. 2 § socialförsäkringsbalken. Graviditetspenning kan också lämnas om kvinnan inte får sysselsättas i sitt förvärvsarbete på grund av en före- skrift om förbud mot arbete under graviditeten, som har meddelats med stöd av 4 kap. 6 § arbetsmiljölagen (1977:1160) eller om hon inte kan omplaceras till annat arbete enligt 18 § föräldraledighets- lagen (10 kap. 3 § socialförsäkringsbalken). När sådan ersättning läm- nas under slutet av en graviditet för tid som den sökande normalt förvärvsarbetar, kan det röra sig om en relativt kort ersättningstid. Med de förslag om överhoppningsbar tid som utredningen föreslår skulle den sökande kunna försämra sitt försäkringsskydd p.g.a. gravi- diteten även om hennes avsikt var att arbeta hela graviditeten. Gravi- ditetspenning bör därför kunna jämställas med inkomst från förvärvs- arbete vid prövning av inkomstvillkorets totalinkomst. Föräldrapenning enligt 11–13 kap. socialförsäkringsbalken inklu- derar även vård av sjukt barn. Föräldrapenning kan lämnas på både sjukpenningnivå (12 kap. 21 och 22 §§) och lägstanivå (12 kap. 24 §). Föräldrapenning kan även lämnas på grundnivå (12 kap. 23 §), men det är sannolikt få sökande som får föräldrapenning på grundnivå som har arbetat i en sådan omfattning att de har uppfyllt ett inkomst- villkor. Utredningen anser att även föräldrapenningförmåner bör med- räknas vid prövning av inkomstvillkoret. Det är viktigt för att den sökande ska våga gå ner i arbetstid och disponera föräldraledigheten på det sätt som den sökande finner bäst. Föräldrapenning bör även kunna medräknas så att den sökandes försäkringsskydd inte på ett oproportionerligt sätt försämras, t.ex. vid vård av sjukt barn. Sjukpenning och rehabiliteringspenning enligt 26–28 och 31 kap. socialförsäkringsbalken avser många olika situationer där arbetsför- mågan är nedsatt p.g.a. sjukdom. Ersättningarna utgår inte sällan på deltid vid sidan av inkomster från förvärvsarbete. I sådana fall, och även vid andra relativt sett korta perioder där sjukpenning eller rehabi- literingspenning lämnas för heltid, bör ersättningarna kunna jäm- ställas med inkomster av förvärvsarbete. Det bör även gälla i samband med tvist om sjuklön i enlighet med 20 § lagen om sjuklön. Smittbärarpenning lämnas till den som p.g.a. vissa beslut eller bedömningar är förhindrad att förvärvsarbeta (46 kap. 5 §, socialför- säkringsbalken). Närståendepenning lämnas enligt 47 kap. socialför- säkringsbalken till den som vårdar en svårt sjuk närstående person. I de fall perioderna med smittbärarpenning eller närståendepenning inne- bär en kortare frånvaro från arbetet eller arbetsmarknaden på det sätt som regleras i reglerna om överhoppningsbar tid, bör ersättningar som lämnats i enlighet med socialförsäkringsbalken för dessa situa- tioner även kunna jämställas med inkomster från förvärvsarbete. Ingen begränsning med anledning av sjudagarsvecka Socialförsäkringsförmåner kan betalas ut . Det kan innebära att den sökande kan välja att ta ut föräldrapenning på ett sådant sätt att det blir maximal utväxling vid prövning av inkomst- villkoret och ersättningens storlek. Redan i den nuvarande ordningen är det möjligt att, under vissa förutsättningar, vid beräkning av den sökandes dagsförtjänst medräkna vissa socialförsäkringsförmåner även när de lämnats . Med hänsyn till att det skulle krävas ytterligare utredningsinsatser från arbetslöshets- kassorna för att utreda om en sökande under en given vecka har tagit ut förmåner motsvarande fem eller , bedömer utredningen att det inte är motiverat att begränsa hur många dagar som förmåner får medräknas för. 10.5.4Förvärvsinkomster och andra ersättningar får bara beaktas en gång Förslag: Vid prövning av inkomstvillkoret ska det bortses från in- komster från förvärvsarbete och andra jämställda ersättningar som har legat till grund för en tidigare lämnad arbetslöshetsersättning. Skälen för förslaget: Enligt nuvarande ordning får tid då förvärvs- arbete har utförts inte räknas mer än en gång för att uppfylla arbets- villkoret (se 15 § ). Det bör i princip gälla även för det nya inkomstvillkoret. Om samma inkomster från förvärvsarbete skulle kunna användas för att kvalificera den sökande för flera ersättnings- perioder, skulle det innebära ett oproportionerligt stort uttag från arbetslöshetsförsäkringen. Bidraget till det gemensamma försäkrings- systemet är inte tänkt att stå i proportion till individens rätt till ersättning, men ett dubbelt uttag för samma inbetalda avgifter måste ur ett principiellt perspektiv betraktas som orimligt. Även om den sökande prövas för och uppfyller inkomstvillkoret innebär det inte alltid att den sökande får ut någon arbetslöshets- ersättning. Det kan därför vara rimligt att samma inkomster och ersättningar som använts vid en tidigare prövning under förutsätt- ning att ersättning inte har lämnats tidigare baserat på dessa inkomster. 10.5.5Föreskriftsrätt om andra inkomster och ersättningar som kan beaktas Förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela före- skrifter om att andra inkomster och ersättningar ska kunna beak- tas vid prövning av inkomstvillkoret. Bedömning: I den nya förordningen bör det införas en bestäm- melse som anger att inkomster från förvärvsarbete som har in- tjänats när den sökande arbetat i ett land utanför EU, EES-områ- det eller för en arbetsgivare med säte i och med lön från eller tjänstgöring vid svenska Försvarsmaktens utlandsstyrka får beaktas vid prövning av inkomstvillkoret. I den nya förordningen bör det även införas en bestämmelse som anger att alla ersättningar som anses vara avgångsvederlag eller ekonomiskt skadestånd enligt den nya lagen om arbetslös- hetsförsäkring får beaktas som inkomster från förvärvsarbete vid prövning av inkomstvillkoret, även om det inte finns en skyldig- het att erlägga arbetsgivaravgifter för dessa inkomster. Föreskriftsrätt om vilka andra inkomster som ska beaktas som inkomster från förvärvsarbete Enligt nuvarande ordning får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om att vissa arbeten ut- förda utomlands ska jämställas med arbete i (se 3 § andra stycket ). Enligt nuvarande ordning får vissa arbeten som utförs i land utan- för EU-/EES-området eller tillgodoräknas i arbetsvillkoret. Det gäller arbete hos en arbetsgivare med säte i om lön betalas ut från , tjänstgöring vid svenska Försvarsmaktens utlands- styrka, biståndsarbete som Sida eller någon annan svensk statlig myndighet står lönekostnaderna för samt arbete hos , eller organ som är knutna dit. Det rör sig alltså om särskilda förvärvsarbeten som vanligen har en anknytning till staten, t.ex. arbete på svensk ambassad eller beskickning i tredje land, där den sökande trots att han eller hon är delvis skattebefriad bör kunna kvalificera sig för ett ekonomiskt stöd under omställning om han eller hon är arbetslös vid hemkomsten. Det kan även gälla arbeten som utförs i men där inkomsterna inte är avgifts- pliktiga. Det gäller bl.a. arbete för internationella organisationer som är verksamma i och som omfattas av lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall. Ett annat exempel är avgångs- vederlag eller ekonomiskt skadestånd som betalas ut som lön. Nor- malt faller sådana inkomster inom den ordinarie inkomstdefini- tionen. I vissa fall kommer arbetsgivaren och arbetstagaren överens om att det som skulle ha utbetalts som ett avgångsvederlag ska hanteras på ett annat sätt, t.ex. genom att motsvarande belopp pla- ceras i en pensionsförsäkring. I praxis har sådana avsättningar beak- tats som avgångsvederlag. Utredningen anser att detta ska gälla även i fortsättningen. Det kan därför övervägas om avgångsvederlag och ekonomiskt skadestånd ska beaktas som inkomster för förvärvs- arbete, oavsett om avgångsvederlaget eller det ekonomiska skadestån- det betalats ut som sådant. Utredningen anser att det bör finnas en motsvarande möjlighet som finns för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om att vissa arbeten utförda utomlands ska jämställas med arbete i . Genom utredningens förslag att tydligt definiera vilka inkomster från förvärvsarbete som ska kunna beaktas vid prövningen av inkomstvillkoret förskjuts per- spektivet från om själva arbetet har utförts i eller utomlands, till att fokusera på om förvärvsarbetet har inneburit att arbetsgivaren har varit skyldig att betala arbetsgivaravgifter eller egenavgifter i . Utredningen menar att detta perspektiv är mer rimligt än det nu gällande, bl.a. därför att fokus riktas mot sambandet mellan rätten till ersättning och inbetalda avgifter till de svenska trygghets- systemen. Detta innebär att den nuvarande möjligheten för reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om att vissa arbeten utförda utomlands ska jämställas med arbete i bör utvidgas till att omfatta alla andra inkomster av förvärvsarbete än de som följer av den föreslagna definitionen, oavsett var inkomsterna har intjänats. Föreskriftsrätt om andra jämställda ersättningar Utöver möjligheten att meddela föreskrifter om andra inkomster av förvärvsarbete kan det även finns behov av att kunna meddela före- skrifter om att andra ersättningar än sådana socialförsäkringsförmåner som anges i den nya lagen ska kunna medräknas vid prövningen av inkomstvillkoret. Det kan röra sig om både socialförsäkringsför- måner och andra ersättningar som regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer finner lämpliga. Denna möjlighet bör finnas för att t.ex. kunna skapa möjligheter att eller genom ett riktat stöd stärka sökandes möjligheter att kvali- ficera sig för arbetslöshetsersättning. Det kan vara rimligt i de fall då ersättningen är nära förknippad med förvärvsarbete. I sådana fall gäller samma begränsningar som vid ersättningar som ska jämställas med in- komster från förvärvsarbete i lagen, dvs.