sou · H8B317 · 2020-04-01 00:00:00 — Den grundläggande skillnaden mellan dessa varianter är att ett avdrag minskar den beskattningsbara inkomsten medan en skattereduktion minskar den uträknade skatten. Ett skatteincitament som riktas till hushållen bör utformas så att spararna enkelt kan beräkna de skattemässiga konsekvenserna. Av enkelhetsskäl bör det även finnas förutsättningar för att beskattningen ska kunna ske maskinellt med stöd av kontrolluppgifter. Vidare bör bestämmelserna utformas så att det inte finns något bedömningsmoment för uppgiftslämnarna. Det alternativ som utredningen bedömer bäst tillgodoser dessa syften är en skattereduktion. Det finns ett flertal olika skattereduktioner, varav några felaktigt benämns ”avdrag” trots att de är skattereduktioner. Som exempel kan nämnas jobbskatteavdrag och rot- och rut-avdrag. En skattereduktion innebär att den skattskyldiges uträknade skatt minskas med skattereduktionens belopp. Skattelättnaden blir då lika stor för alla skattskyldiga, oberoende av inkomst och marginalskatt, eftersom skattereduktionen dras från den uträknade skatten och inte från inkomsten före skatt. Det maximala underlaget för skattereduktionen bör av enkelhetsskäl uppgå till per person, vilket motsvarar det belopp som omfattas av den statliga insättningsgarantin för en person och ett kreditinstitut. Då skattereduktionen är kopplad till privatpersoners sparande på miljösparkonto bör underlaget för skattereduktionen i möjligaste mån motsvara den genomsnittliga behållningen på ett sådant konto. För att premiera långsiktighet i sparandet föreslås underlaget beräknas med utgångspunkt i samma princip som bankernas ”lägsta saldo-ränta”, vilket är en vanlig räntemodell för sparkonton där banken vill premiera få uttag. Underlaget för skattereduktion föreslås motsvara ett genomsnitt av det lägsta saldot på miljösparkonto för varje kalendermånad under beskattningsåret. När det gäller storleken på skattereduktionen finns det starka skäl mot att alltför hårt driva inlåningssidan i det gröna sparsystemet, eftersom trögheten i systemet med största sannolikhet ligger på utlånings- En alltför generös skattelättnad skulle därmed bidra till ökade problem för deltagande kreditinstitut att matcha in- och utlåning i den gröna verksamheten. Ett exempel på detta är att bankerna i det nederländska systemet i förekommande fall måste stoppa inlåningen på gröna konton för att möta de matchningskrav som gäller inom systemet. En skattereduktion som uppgår till av underlaget framstår mot den bakgrunden som en väl avvägd nivå. Den huvudsakliga fördelen för spararna kommer då att vara möjligheten till transparens i vad ett miljösparkonto finansierar, men med tillägg av en mindre premie. Exempel: Om ett miljösparkonto öppnas år 1 med en insättning om och inga andra transaktioner sker på kontot , kommer det lägsta kontosaldot att uppgå till för november och för december. Underlaget för skattereduktionen beräknas då enligt följande (150 000 × 2) /12 = 25 000. Skattereduktionen beräknas till 25 000 × = . Om behållningen står kvar på kontot 2 kommer underlaget år 2 att beräknas som (150 000 × 12) / 12 = 150 000. Skattereduktionen för år 2 uppgår då till 150 000 × =1 500 kronor (det bör dock noteras att skattereduktionen inte kapitaliseras till kontot , utan i stället tillgodoförs kontoinnehavaren av vid beslut om slutlig skatt). Om ett konto upphör att vara ett miljösparkonto ska inte någon skattereduktion tillgodoföras kontoinnehavaren för tiden efter upphörandet. Avräkningsordning och begäran om skattereduktion Gällande vilken avräkningsordning en skattereduktion för grönt sparande bör ges i förhållande till andra reduktioner bedömer utredningen att denna helt nya reduktion ska placeras sist i avräkningsordningen. En skattereduktion kräver normalt ingen bedömning från den skattskyldiges sida, utan underlaget förtrycks i deklarationen med ledning av lämnade kontrolluppgifter och kan medges automatiskt av i samband med beslut om slutlig skatt (se avsnitt 11.2.4 om kontrolluppgiftslämnande). Skattereduktion för grönt sparande begärs i inkomstdeklarationen för det beskattningsår då den skattskyldige har haft tillgodohavande på miljösparkonto. Förslagen föranleder ändringar i 1 kap. 11 §, 42 kap. 36 § och 67 kap. 1–2 §§ IL, samt att det i 67 kap. IL införs fem nya paragrafer, 34–38 §§. 11.2.4Skyldighet att lämna kontrolluppgift Förslag: Kontrolluppgiftsskyldigheten för kreditinstitut utökas till att omfatta uppgifter nödvändiga för administration av skattereduktionen för grönt sparande. För att det ska vara möjligt för att hantera den nya skattereduktionen krävs att kontrolluppgifter lämnas av de kontoförande instituten. lämnar kreditinstitut kontrolluppgifter avseende ränta och annan avkastning på kontosparande. För att beräkna skattereduktionen för grönt sparande föreslås en ny kontrolluppgiftsskyldighet införas avseende miljösparkonto. I kontrolluppgiften ska lämnas uppgift om summan av ett miljösparkontos lägsta kontosaldo för varje kalendermånad under beskattningsåret, delat med tolv. Förslaget föranleder ändringar i 22 kap. 1 § och 23 kap. 2 § SFL, samt att en ny paragraf, 22 kap. 27 § införs i SFL. Förslag: Skattereduktionen för grönt sparande ska kopplas till tillgodohavanden på ett särskilt inlåningskonto, miljösparkonto. Med inlåningskonto avses ett konto med standardiserade villkor enligt vilka det finns en rätt för kunden att sätta in pengar på kontot samt att kundens fordran är nominellt bestämd, löper med ränta och är uppsägbar till betalning. Inlåningen kan sedan användas av banken för att erbjuda lån och andra typer av krediter. Som beskrivs i avsnitt 10.4.1 skulle ett inlåningskonto kunna användas för att finansiera krediter till gröna projekt. Utredningen föreslår att en skattereduktion för grönt sparande kopplas till behållningen på ett särskilt inlåningskonto. För att undvika sammanblandning med befintliga gröna sparprodukter som tillhandahålls av bankerna och för att understryka kopplingen till det svenska miljömålssystemet föreslår utredningen benämningen miljösparkonto. Utöver skattefördelen för spararna kommer ett miljösparkonto att skilja sig från andra bankkonton genom att vissa särskilda villkor måste uppfyllas av det kontoförande institutet, bl.a. för att säkerställa att institutets inlåning på miljösparkonton i tillräcklig omfattning motsvaras av krediter till godkända miljömålsåtgärder, se avsnitt 11.4.4. Förslag: Bestämmelser om miljösparkonto införs i en ny lag om miljösparkonto. Det kan diskuteras om de bestämmelser som utredningen föreslår ska ligga i en separat lag eller införas i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, LBF. Då de frågor som aktualiseras är av särskild karaktär i förhållande till de generella regler som gäller för alla institut bedömer utredningen att det finns ett pedagogiskt värde i en separat lagstiftning. Om de aktuella reglerna införs i LBF skulle den lagen dessutom riskera att bli mindre överskådlig. Den nya lagen bör däremot endast innehålla de föreskrifter som specifikt sammanhänger med verksamhet inom ramen för det gröna sparsystemet. Eftersom de kontoförande instituten är kreditinstitut kommer tillämpliga regler i LBF att gälla för verksamheten i övrigt. Det innebär bl.a. att de tillstånd ett kreditinstitut har enligt LBF inte i sig påverkas av de bestämmelser om t.ex. ingripanden som föreslås när det gäller miljösparkonton. Förslag: Benämningen miljösparkonto får endast användas som beteckning för konton som omfattas av den nya lagen om miljösparkonto. En skattegynnad sparform medför särskilda rättsverkningar för det offentliga och för konsumenter. Därför bör benämningen miljösparkonto bara få användas för konton som omfattas av den nya lagen om miljösparkonto. Då underlättas även den praktiska hanteringen och spridandet av information om sparformen. En bestämmelse om att miljösparkonto är en skyddad benämning tas in i 5 § i den nya lagen om miljösparkonto. 11.3.3Tillstånd att tillhandahålla miljösparkonto Förslag: och utländska kreditinstitut med filial i får ansöka om att tillhandahålla miljösparkonto efter tillstånd från . Tillstånd ska meddelas om den planerade verksamheten med miljösparkonto kan antas komma att drivas i enlighet med den nya lagen. Utländska kreditinstitut med filial i ska omfattas av motsvarande insättningsgaranti som ett svenskt kreditinstitut. I ges skattelättnader för kontosparande hos gröna banker som är verksamma under eget banktillstånd. Den gröna verksamheten bedrivs i de flesta fall som en ”bank i banken” hos en större bank. Enligt utredningens mening är en sådan ordning inte lämplig att införa i eftersom det innebär stora administrativa kostnader i förhållande till begränsade fördelar. Motsvarande ordning som i bedöms i stället kunna uppnås genom att de kreditinstitut som vill delta i miljösparsystemet ansöker om tillstånd hos för att tillhandahålla skattegynnade miljösparkonton inom ramen för sin vanliga verksamhet. Det övergripande syftet med en tillståndsprövning är att säkerställa att skattemedel används på ett sätt som är förenligt med utredningens direktiv samt att tillgodose ett högt konsumentskydd för spararna. De institut som på frivillig basis önskar delta i miljösparsystemet kommer att behöva utföra två funktioner. Att tillhandahålla miljösparkonton till allmänheten samt att se till att institutets krediter avseende godkända miljömålsåtgärder (miljömålskrediter) motsvarar en viss andel av inlåningen på miljösparkonton. Vid bedömningen av vilka institut som ska kunna ansöka om att tillhandahålla miljösparkonto till allmänheten är därför en förutsättning att institutens verksamhet måste inkludera både att ta emot insättningar från den svenska allmänheten och att bevilja krediter för egen räkning. Som utgångspunkt bör därför kretsen av aktörer som bör kunna komma ifråga begränsas till kreditinstitut. För kreditinstitut gäller vissa i lag preciserade förutsättningar för att de ska få tillstånd att driva bank- eller finansieringsrörelse. Förutsättningarna för beviljande av verksamhetstillstånd för dessa institut är i huvudsak desamma. Vid prövningen bedöms institutets bolagsordning, reglemente eller stadgar, den tilltänkta verksamheten, större ägare och ledning. Dessutom görs det en bedömning av om institutets förbindelse med andra fysiska eller juridiska personer hindrar en effektiv tillsyn av institutet. Liksom varje annan juridisk person ska instituten följa lagar och andra författningar som gäller för dem. Instituten ska vidare hålla sig inom de ramar som dess bolagsordning eller stadgar föreskriver. Eftersom miljösparkonto införs med ett särskilt syfte och med särskilda rättsverkningar ska det, utöver vad som följer av bestämmelserna i , krävas särskilt tillstånd från för att få erbjuda produkten miljösparkonto till allmänheten. Enligt utredningens förslag måste särskilda villkor om matchning och registerföring uppfyllas av det kontoförande institutet, se avsnitt 11.4.3 och 11.4.4.För att tillstånd ska beviljas ska det framstå som sannolikt att det finns förutsättningar för att denna verksamhet kommer att bedrivas på ett säkert och seriöst sätt samt att tillsyn av de särskilda villkoren är möjlig. Ett 150-tal kreditinstitut driver verksamhet i . Av dessa är cirka 35 utländska kreditinstitut som hör hemma inom EES och som driver verksamhet från filial i , inbegripet två av de sex största kreditinstituten i . Marknadsandelarna för de sex största kreditinstituten motsvarar av inlåningsmarknaden i Sverige.2 Om enbart svenska aktörer tillåts att tillhandahålla miljösparkonto ökar förslagets snedvridningseffekter på konkurrensen mellan EU:s medlemsstater, vilket innebär en risk för att utredningens förslag står i konflikt med EUF-fördraget. Utredningens bedömning är därför att även utländska kreditinstitut som bedriver verksamhet i och har inlåning från svenska privatkunder ska kunna ansöka om tillstånd att tillhandahålla miljösparkonto. För att kravet på ett högt konsumentskydd ska uppnås och risken för greenwashing minimeras krävs att ges goda möjligheter att vid tillståndsprövning och efterföljande tillsyn bedöma och kontrollera att de särskilda villkoren avseende bl.a. matchning och register uppfylls. Som krav för tillstånd bör därför gälla att ett utländskt kreditinstituts verksamhet med miljösparkonto bedrivs från filial i . För att tillgodose utredningens krav att föreslagna sparprodukter ska erbjuda ett högt konsumentskydd bör krävas att miljösparkonton omfattas av den statliga svenska insättningsgarantin eller av en motsvarande insättningsgaranti. Enligt 3 § första stycket lagen (1995:1571) om insättningsgaranti omfattas en insättning av garantin om insättningen finns hos ett svenskt institut här landet eller hos en filial i ett annat EES-land till ett svenskt institut och något annat inte framgår av 3 a §. Som huvudregel omfattas filialer i till ett utländskt institut av insättningsgarantin i moderbolagets hemland. Iförekommande fall är insättningsgarantin i hemlandet dock mindre generös än den svenska. I dessa fall bör krävas att filialen ansöker om komplettering hos garantimyndigheten. Enligt 3 a § andra stycket får garantimyndigheten besluta att garantin ska omfatta insättningar som finns hos en filial till ett utländskt institut. Om kompletteringen beviljas står den svenska insättningsgarantin för mellanskillnaden. Bestämmelser om tillstånd tas in i 3–4 §§ i den nya lagen om miljösparkonto. 2019/20:14 s. 20. 11.3.4Vem ska kunna inneha miljösparkonto Förslag: Endast fysiska personer och dödsbon ska kunna inneha miljösparkonto. Ett miljösparkonto får inte innehas gemensamt. Eftersom skattereduktionen för grönt sparande ska riktas till hushållen saknas skattemässiga skäl till att låta andra än fysiska personer och dödsbon inneha miljösparkonto. Miljösparkonto ska inte heller kunna ingå i enskild näringsverksamhet, då det skulle kunna leda till osäkerhet i frågan om förslaget i slutändan innebär skattelättnader för företag. En sådan osäkerhet skulle kunna vara till nackdel vid bedömningen av systemets förenlighet med EUF-fördragets bestämmelser om förbud mot statligt stöd. Enligt utredningens förslag är underlaget för skattereduktion kopplad till kontoinnehavarens behållning på miljösparkonto. Det finns ett takbelopp för underlaget och de kontoförande instituten ska lämna kontrolluppgifter till avseende uppgifter som behövs för administrationen av skattereduktionen. Mot den bakgrunden saknas skäl att begränsa antalet miljösparkonton som en person får öppna, eller att begränsa antalet institut som en person får öppna konton i. Skattereduktionens utformning hindrar inte heller att medel flyttas mellan innehavarens konton, inom eller mellan institut. Däremot bör av skatteadministrativa skäl ett miljösparkonto endast kunna innehas av en enda fysisk person eller ett enda dödsbo. När det gäller övriga kontovillkor föreslås ingen begränsning av de kontoförande institutens möjligheter att införa villkor som exempelvis innebär att kontot låses till eller att uttag avgiftsbeläggs. En bestämmelse om vem som får inneha miljösparkonto tas in i 6 § i den nya lagen om miljösparkonto. 11.3.5Matchning av in- och utlåning Förslag: Värdet av ett kontoförande instituts miljömålskrediter ska motsvara av värdet av institutets inlåning på miljösparkonton. Sådan matchning ska uppnås från beslut om tillstånd. bör minst en gång kontrollera att ett kontoförande institut uppfyller matchningskravet enligt den föreslagna lagen. Om det finns särskilda skäl får meddela tidsbegränsade undantag från matchningskravet. Bankernas traditionella verksamhet är att agera intermediär, dvs. mellanhand, mellan sparare och låntagare samt att tillhandahålla betalningstjänster. För att utföra dessa funktioner måste banken löpande hantera skillnader i löptidsstrukturer mellan finansieringen från spararna och utlåningen till låntagarna. En betydande andel av den inlåning som bankerna finansierar sig med är kortfristig. Däremot är utlåningen ofta långfristig. Dessutom är utlåningen riskfylld, genom kreditrisken mot låntagarna. Bankerna sprider riskerna mellan olika låntagare genom en diversifierad kreditportfölj. Bankerna kan därmed sägas ägna sig åt tillgångsomvandling vad gäller löptid och risk. Förslaget innebär inte någon särreglering av kreditinstitutens risktagande i något specifikt riskslag eller avseende risken kopplad till löptidsomvandling. Ett grundläggande krav för att säkerställa att syftet med miljösparsystemet uppfylls är att inlåningen på miljösparkonton till viss del motsvaras av krediter som finansierar åtgärder med verifierad positiv effekt på miljömålen. Sådana krediter har utredningen valt att benämna miljömålskrediter. Så länge instituten bedriver sin verksamhet under normala ekonomiska förhållanden finns det inget krav på samband mellan inlåning och specifika miljömålskrediter. Däremot måste kapital motsvarande en viss del av inlåningens sammanlagda värde allokeras till miljömålskrediter. Den som har fått en åtgärd godkänd som miljömålsåtgärd kan söka lånefinansiering för åtgärdens kostnader hos något av de kreditinstitut som tillhandahåller miljösparkonto. Förslaget innebär inte någon särreglering gällande bankernas kreditbedömning av den som ansöker om en miljömålskredit. Det är inte heller juridiskt möjligt att reglera vilka villkor, exempelvis gällande ränta eller avgifter, som ska gälla för ett inlåningskonto som tillhandahålls av en privat finansiell aktör. Det är därmed upp till de kontoförande instituten att avgöra om rabatterad ränta ska erbjudas på miljömålskrediter och hur produkten miljösparkonto ska utformas avseende regler för uttag och avgifter, särskilda tjänster m.m. I vilken utsträckning måste matchning ske? För att maximera allokeringen av kapital till miljömålsåtgärder är en hög grad av matchning önskvärd. För att kreditinstituten ska kunna hantera skillnaden mellan en snabbrörlig inlåning och utlåning med relativt lång löptid, krävs dock en viss flexibilitet. Utredningen föreslår därför att värdet av de kontoförande institutens sammanlagda miljömålskrediter ska motsvara av det sammanlagda värdet av inlåningen på miljösparkonton. I lagstiftningen krävs ingen separering av miljömålskrediterna ur ett kreditperspektiv, utan dessa krediter ingår eftersom de finansierar miljömålsåtgärder som är godkända. Det är dock av stor betydelse för systemets trovärdighet att de deltagande instituten fortlöpande upprätthåller denna balans. bör därför minst en gång kontrollera att matchningskravet uppfylls. Särskilda regler för uppstartsskedet Det kommer att ta tid för instituten att bygga upp en kreditportfölj med en volym av miljömålskrediter som matchar inlåningen på miljösparkonton. Vidare kan processen med godkännande av miljömålsåtgärder bli en begränsande faktor för efterfrågan på miljömålskrediter, eftersom handläggningstiden för ansökan om godkännande måste adderas till kreditprocessen. Då trögheten i systemet sannolikt kommer att ligga på utlåningssidan bör särskilda regler gälla under ett uppstartsskede, med början från att beslutar om tillstånd. Utredningen bedömer att en inledande treårsperiod bör vara tillräcklig för att de kontoförande instituten ska ges möjlighet att uppfylla matchningskravet. Skattereduktionen för den som sparar på institutets miljösparkonton kommer dock att vara gällande redan från verksamhetens påbörjande. Utöver de särskilda reglerna för uppstartsskedet bedöms det även finnas behov av en ventil i form av tidsbegränsade undantag från matchningskravet efter beslut av . Frågan om vilka särskilda skäl som bör ligga till grund för undantag samt vilka övriga villkor som ska gälla bör delegeras till att reglera. Exempel på särskilda skäl skulle kunna vara att ett godkännande av en åtgärd som fått en större kredit återkallas, vilket medför att bankens matchning inte längre hålls inom 70-procents gränsen. Det kan också tänkas att tillfälliga ökningar av inflödet på miljösparkonton på grund av förändringar i skattereglerna för grönt sparande kan utgöra sådana skäl. Bestämmelser om matchningskravet tas in i 7, 8 och 13 §§ i den nya lagen om miljösparkonto. 11.3.6Register för in- och utlåning Förslag: Ett kontoförande institut ska föra register över den sammanlagda inlåningen på miljösparkonton samt över miljömålskrediter. Utgångspunkten är att inlåningen på miljösparkonto till viss del ska motsvaras av krediter som har öronmärkts så att de kan särskiljas från institutets övriga tillgångar. För att på ett smidigt sätt åstadkomma detta bör instituten upprätta särskilda register, en metod som är väl inarbetad i hanteringen av säkerställda obligationer. Ett väl fungerande register är en förutsättning för tillsyn av att matchningskravet upprätthålls. Det finns därför anledning att relativt utförligt ange vilka uppgifter som ska föras i registret och vad som i övrigt ska gälla beträffande hanteringen av registret. Registret bör möjliggöra en effektiv och smidig tillsyn där det klart går att utläsa det sammanlagda värdet av inlåning på miljösparkonto respektive miljömålskrediter. I fråga om inlåningen ska det av registret framgå uppgift om kreditinstitutets sammanlagda behållning på miljösparkonton. tuten för register med uppgifter om vem som är innehavare av ett konto och vilken typ av konton de innehar. Detta för att kunna lämna kontrolluppgifter avseende bl.a. ränta till samt för att kunna uppfylla de avtal instituten har med spararna. Det bör därför vara enkelt för instituten att utifrån dessa uppgifter löpande ta fram den sammanlagda behållningen på institutets miljösparkonton. Om det finns behov av det torde det vara enkelt att göra en kontroll mot det nu föreslagna registret och institutets register över kontohavare. För en miljömålskredit ska det finnas uppgifter om kreditens nummer, kredittagare, kapitalbelopp, amorteringsvillkor och ränta. Det ska även framgå diarienumret för ett beslut om godkännande av den miljömålsåtgärd som krediten avser. Ett register ska slutligen utvisa de sammanlagda miljömålskrediterna i förhållande till den sammanlagda behållningen på institutets miljösparkonton. Det bör noteras att löptiderna för miljömålskrediter inte nödvändigtvis kommer att överensstämma med giltighetstiderna för beslut om godkända miljöåtgärder. Löptiderna för företagslån är normalt en funktion av amorteringsplanen för krediten. Lånens förfallotid är alltså lika med kredittiden. Enligt utredningens bedömning bör ett beslut om godkännande gälla för en bestämd tid , se avsnitt. Godkännandet kan även komma att återkallas. När godkännandets giltighetstid löper ut eller godkännandet återkallas är en kredit avseende den aktuella åtgärden inte längre en miljömålskredit och ska inte ingå i registret. Kreditinstituten ansvarar själva för upprättandet av registren, för införandet av uppgifter i och för förvaring av dem och att detta görs i enlighet med dataskyddsförordningen. Kreditinstituten för register över kredittagare. Det som tillkommer är uppgifter om godkända miljöåtgärder. Uppgifterna är nödvändiga för att bedöma om kraven på matchning är uppfyllda och är därmed förenliga med dataskyddsförordningens bestämmelser. I tillsyn bör endast ingå att tillse att registren innehåller de uppgifter som ska registreras. En bestämmelse om de kontoförande institutens skyldighet att föra register över miljösparkonton och miljömålskrediter tas in i 9 § i den nya lagen om miljösparkonto. Förslag: ska ha tillsyn över att ett kontoförande institut följer bestämmelserna i den föreslagna lagen om miljösparkonto. För att ska kunna kontrollera efterlevnaden av reglerna i den nu föreslagna lagen behöver de omfattas av tillsyn. har tillsyn över att bedriver sin verksamhet i enlighet med LBF och andra författningar som reglerar institutets verksamhet, institutets bolagsordning, stadgar eller reglemente samt interna instruktioner med grund i den lagstiftning som reglerar institutens verksamhet.