sou · H8B316 · 2020-04-01 00:00:00 — Återkallelse av uppehållstillstånd kräver inte att utlänningen har gjort sig skyldig till ett statsstyrt företagsspioneri som är straffbart enligt lagen om företagshemligheter. Det räcker med att det finns en risk för att utlänningen kan komma att bedriva sådan verksamhet. Bedömningen får, i likhet med vad som gäller i övriga fall enligt denna punkt, göras utifrån vad som är känt om utlänningens tidigare aktiviteter och övriga förhållanden. Det statsstyrda företagsspione- riet som utlänningen kan antas komma att bedriva får dock inte vara alltför ringa eller av obetydlig omfattning. Undantag görs därför för fall där det kan antas att brottet skulle leda till endast böter. För att ska kunna bedöma det bör Säkerhetspolisen, när den ansöker om att en utlännings uppehållstillstånd ska återkallas på grund av statsstyrt företagsspioneri, i sin ansökan belysa varför det påstådda handlandet inte ligger på bötesnivå. På samma sätt som när det gäller sabotage, spioneri och olovlig underrättelseverksamhet finns det en geografisk begränsning som innebär att den olovliga verksamheten ska bedrivas i eller i något annat nordiskt land. Enligt en ny punkt, punkten 4, får uppehållstillstånd återkallas för en utlänning om det på grund av tidigare verksamhet eller i övrigt kan antas att han eller hon kommer att bedriva verksamhet med koppling till terrorism. Med terrorism avses här i första hand det- samma som i terroristbrottslagen (2021:000). Det innebär t.ex. att ett uppehållstillstånd kan återkallas om det kan antas att utlänningen t.ex. har samröre med en terroristorganisation, finansierar terrorism eller utbildar sig inom terrorism. Det krävs emellertid inte att det kan antas att utlänningen kommer att göra sig skyldig till en gärning som är straffbar enligt terroristbrottslagen. Även misstankar om att utlänningen kan komma att ägna sig åt aktiviteter som inte är straff- belagda, men som ändå har med terrorism att göra kan falla in under Det kan exempelvis vara fallet beträffande den som bidrar till att andra rekryteras till terrorism utan att själv ta aktiv del i rekryteringen. Ett annat exempel kan vara den som sympatiserar med en känd terroristorganisation och sprider dess ideologi men inte själv har viljan eller förmågan att genomföra ett terroristattentat. Handlingar som inte var straffbelagda som ett terroristbrott eller an- nat brott med anknytning till terrorism när de vidtogs, men som har blivit det senare, kan också läggas till grund för antagandet att utlän- ningen kan komma att ägna sig åt liknande verksamhet. Det innebär att för den som reste utomlands för att delta i terroristorganisations verksamhet innan det var straffbart och som senare har återvänt till kan återkallelse av uppehållstillstånd aktualiseras. Bedöm- ningen av om utlänningen kan antas komma att bedriva verksamhet med koppling till terrorism ska göras utifrån vad som är känt om utlänningens tidigare verksamhet och vad som i övrigt är känt om hans eller hennes förehavanden. Utlänningen kan exempelvis ha del- tagit i en terroristorganisations verksamhet eller stridit för en sådan organisation utomlands. Den aktuella återkallelsegrunden är, till skillnad från vad som är fallet vid återkallelse enligt punkten 3, inte geografiskt begränsad till eller något annat nordiskt land. Även verksamhet i andra länder med koppling till terrorism kan där- för vägas in. Vid bedömningen av om uppehållstillstånd ska återkallas enligt förevarande paragraf gäller dessutom det som föreskrivs i 4 §. Enligt den paragrafen ska hänsyn tas till utlänningens anknytning till det svenska samhället. Utlänningens levnadsomständigheter, om han eller hon har barn i , övriga familjeförhållanden och hur länge vistelsen i har varat ska beaktas särskilt. I stycket har också gjorts redaktionella ändringar. Andra stycket är oförändrat. Det nuvarande tredje stycket flyttas till en ny paragraf, 3 a. Paragrafen, som är ny, anger tidsfrister för när uppehållstillstånd i vissa fall senast får återkallas. Paragrafen motsvarar delvis nuvarande 3 § tredje stycket och behandlas i avsnitt 15.4.3. Första meningen tydliggör att uppehållstillstånd enligt 3 § första stycket 1 inte får återkallas om utlänningen har vistats i med uppehållstillstånd . Tidsfristen är oförändrad. Av andra meningen framgår att uppehållstillstånd normalt inte får återkallas enligt 3 § första stycket 3 eller 4 om utlänningen har vistats i med uppehållstillstånd. Möjligheten att återkalla uppehållstillstånd utvidgas i två avseenden. gäll- de en treårsfrist för återkallelse på grund av risken för sabotage, spioneri och olovlig underrättelseverksamhet. Den fristen förlängs nu till . Vidare får även statsstyrt företagsspioneri eller verk- samhet med koppling till terrorism läggas till grund för återkallelse av uppehållstillstånd. Om det finns synnerliga skäl får uppehållstillstånd återkallas en- ligt 3 § första stycket punkterna 3 eller 4 även efter att femårsfristen har löpt ut. Med synnerliga skäl avses här sådana speciella omstän- digheter som inte har kunnat förutses, t.ex. att utredningen drar ut på grund av att andra länder behöver kopplas in eller att ärendet är osedvanligt omfattande och komplext och därför tar ovanligt att utreda. Ett annat exempel är om det först upptäcks att utlänningen utgör ett så allvarligt hot mot sam- hället att starka skäl, som exempelvis koppling till terrorism, talar för att han eller hon inte ska få behålla sitt uppehållstillstånd. I tredje meningen tydliggörs att både treårsfristen och femårsfris- ten räknas från när frågan om återkallelse prövades av den myndig- het som först beslutade i saken. I tidigare förarbeten framhålls att det inte krävs att utlänningen inom fristen har blivit underrättad om ärendet om återkallelse. Det räcker att ärendet har regi- strerats hos . Det gäller oavsett om ärendet har ta- gits upp ex officio eller anhängiggjorts genom en ingiven handling (prop. 1988/89:86 s. 65). Utlänningen ska emellertid möjligt underrättas om ärendet. Av 14 kap. 3 § följer att ett beslut om återkallelse av uppehållstill- stånd får överklagas till en migrationsdomstol. Har ett sådant beslut fattats i ett säkerhetsärende får Säkerhetspolisen enligt 14 kap. 11 § överklaga beslutet. I paragrafen anges vad som regleras i kapitlet och var det i övrigt finns bestämmelser om utvisning. Den behandlas i avsnitt 5.2.1 och 6.3.3. Första och andra styckena är oförändrade. I tredje stycket ändras begreppet rikets säkerhet till det modernare säkerhet. Vidare ändras en hänvisning. Stycket ändras också redaktionellt för att motsvara regleringen i lagen (2021:000) om sär- skild kontroll av vissa utlänningar. I paragrafen ges rätt att besluta att en utlänning som hålls i förvar under vissa förutsättningar ska placeras i en krimi- nalvårdsanstalt, ett häkte eller en polisarrest. Paragrafen behandlas i avsnitt 8.4.13. Första och andra styckena moderniseras endast språkligt. I tredje stycket förtydligas att förbudet mot att placera ett barn i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest även gäller när ett barn hålls i förvar enligt lagen (2021:000) om särskild kontroll av vissa utlänningar och avskiljs med stöd av 11 kap. 7 § utlänningslagen (2005:716). Stycket moderniseras också språkligt. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 8.4.13, innehåller bestämmelser om avskiljande av utlänningar som har tagits i förvar. Första och tredje styckena är oförändrade. I andra stycket, som är nytt, införs en möjlighet att hålla ett barn avskilt från andra utlänningar som har tagits i förvar, om barnet hålls i förvar enligt lagen (2021:000) om särskild kontroll av vissa utlän- ningar. För att ett barn ska få avskiljas på detta sätt krävs det att åt- gärden är nödvändig för att kunna upprätthålla ordningen och säker- heten i lokalen. De förutsättningar som anges är de enda som får leda till ett beslut om att avskilja ett barn. Det innebär att barn som hålls i förvar enligt utlänningslagen (2005:716) inte får hållas avskilda. Ett barn som hålls i förvar får inte heller avskiljas av något annat skäl än hänsynen till ordningen och säkerheten i lokalen. Att han eller hon t.ex. har ett självdestruktivt beteende får alltså inte leda till avskilj- ning. Av ordalydelsen framgår att ett beslut om avskiljande förutsät- ter att utlänningen hålls i förvar, det vill säga vistas i en förvarslokal när beslutet tas. Det är alltså inte tillräckligt att det har fattats ett beslut om att ta utlänningen i förvar utan beslutet måste dessutom ha verkställts. I fjärde stycket görs ett tillägg som klargör att det endast är beslut om att avskilja vuxna utlänningar som ska omprövas minst , om det inte finns anledning att göra det tidigare. För barn som hålls i förvar med stöd av lagen om särskild kontroll av vissa utlän- ningar och hålls avskilda är det tillräckligt att avskiljandebeslutet omprövas så snart det finns anledning till det. Barn hålls normalt i förvar endast under en . Stycket moderniseras också språkligt. Femte stycket har endast moderniserats språkligt. Paragrafen, som tillsammans med 14 a § reglerar vilken myndighet som ska verkställa beslut om avvisning eller utvisning, behandlas i avsnitt 15.6. Första stycket ändras endast på det sättet att hänvisningen till fjärde stycket ersätts med en hänvisning till 14 a §. Genom ett tillägg i andra stycket förtydligas att Säkerhetspolisen inte är behörig att verkställa allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott enligt 8 a kap., trots att ärendet är ett säkerhets- ärende. Möjligheten för eller den domstol som av- gör ärendet att bestämma att en annan myndighet än Säkerhetspoli- sen ska ombesörja verkställigheten av ett beslutet om avvisning eller utvisning i ett säkerhetsärende begränsas. Det krävs i fortsättningen att Säkerhetspolisen har begärt att en annan myndighet ska verkställa Säkerhetspolisen bör då ange vilken annan myn- dighet som ska få ansvaret för verkställigheten. Det normala torde vara att uppgiften lämnas till . Vilka ärenden som är säkerhetsärenden anges i 1 kap. 7 §. I tredje stycket punkten 2 görs ett motsvarande förtydligande som innebär att i princip alltid ska verkställa en allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott. Det gäller alltså även i de fall där ärendet utgör ett säkerhetsärende. Polismyndig- heten ska underrätta Säkerhetspolisen om Polismyndig- heten får ett utvisningsbeslut för verkställighet och det rör sig om ett säkerhetsärende. Det kommer att regleras i förordning. På så sätt hålls Säkerhetspolisen informerad om den pågående verkställighets- processen och kan bidra med relevant information gällande säker- hetsaspekter. Säkerhetspolisen kan med stöd av 14 a § tredje stycket begära att få överta verkställigheten av ett beslut om utvisning på grund av brott om ärendet är ett säkerhetsärende. Punk- terna 1 och 3 är oförändrade. De nuvarande fjärde och femte styckena flyttas till en ny paragraf, 14 a §. Paragrafen, som är ny, anger i vilka fall en verkställande myndighet får lämna ett verkställighetsärende till en annan myndighet. Den reglerar uttömmande i vilka fall det är tillåtet. Paragrafen behandlas i avsnitt 15.6. Första stycket förs oförändrat över från nuvarande 14 § fjärde stycket. Bestämmelsen i andra stycket första meningen förs oförändrad i sak över från nuvarande 14 § femte stycket. I andra meningen för- tydligas att möjlighet att till överlämna ett beslut om avvisning eller utvisning som ska verkställas på nytt enligt 23 § första stycket inte gäller om beslutet har medde- lats i ett säkerhetsärende. Sådana beslut får endast överlämnas till Säkerhetspolisen för ny verkställighet. Det gäller dessutom bara om Säkerhetspolisen begär att få överta verkställigheten från Polismyn- digheten enligt tredje stycket. I tredje stycket, som är nytt, införs en möjlighet för Polismyndig- heten att i vissa fall överlämna ett verkställighetsärende till Säker- hetspolisen. De fall som avses är i första hand verkställighet av all- män domstols beslut om utvisning på grund av brott, om ärendet är ett säkerhetsärende. ansvarar enligt 14 § tredje stycket 2 normalt för att verkställa alla sådana beslut men här ges alltså en möjlighet för att lämna över ärendet till Säkerhetspolisen för verkställighet. Det förutsätter dock att Säker- hetspolisen begär att få överta verkställigheten. På motsvarande sätt får överlämna ett beslut om avvisning eller utvis- ning som har meddelats i ett säkerhetsärende och som ska verkställas på nytt till Säkerhetspolisen, om den myndigheten begär det. Som utgångspunkt bör alltid överlämna ärenden som Säkerhetspolisen begär att få överta. När ett verkställighetsärende har överlämnats eller återlämnats med stöd av paragrafen övertar den myndighet som mottar ärendet ansvaret för att fatta alla nödvändiga beslut under verkställighetspro- cessen. Det kan exempelvis bli aktuellt att besluta om förvar eller uppsikt. I paragrafen regleras en parts rätt att få del av uppgifter i vissa typer av ärenden. Paragrafen behandlas i avsnitt 15.3.2. Ändringen innebär att ärenden om återkallelse av främlingspass läggs till i uppräkningen av de ärenden i vilka bestämmelserna i 25 § förvaltningslagen (2017:900) om kommunikation tillämpas endast om utlänningen är bosatt eller annars vistas i . Enligt den paragrafen ska en myn- dighet innan den fattar beslut i ett ärende som regel underrätta den som är part om allt material av betydelse för beslutet och ge parten tillfälle att inom en bestämd tid yttra sig över materialet. Av föreva- rande paragraf följer att kan avgöra ett ärende om t.ex. återkallelse av främlingspass utan att utlänningen har fått del av uppgifterna i ärendet, om utlänningen befinner sig utomlands. Un- dantaget från kravet på kommunicering gäller alltså inte om utlän- ningen befinner sig i . I paragrafen regleras överklagande av beslut om främlingspass. Paragrafen behandlas i avsnitt 15.3.3. beslut i fråga om utfärdande och återkallelse av främlingspass överklagas till en migrationsdomstol. En utlänning får överklaga dels beslut om att avslå hans eller hennes ansökan om främlingspass, dels verkets beslut att återkalla hans eller hennes främlingspass. Överklagande kan numera antingen göras separat eller som tidigare i samband med överklagande av ett beslut om avslag på en ansökan om uppehållstillstånd. Av 11 § fram- går att Säkerhetspolisen får överklaga ett beslut om främlingspass som har fattat i ett säkerhetsärende. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 15.2 och 15.3.3, reglerar överkla- gande av beslut i säkerhetsärenden. Paragrafen ändras till följd av att ärenden om främlingspass i fort- sättningen kan utgöra säkerhetsärenden. Säkerhetspolisen får genom ändringen överklaga beslut i fråga om främlings- pass i ett säkerhetsärende. Det kan bli aktuellt om beslutet innebär att ett främlingspass har beviljats en utlänning trots att Säkerhets- polisens avstyrkt det. Överklagande kan också aktualiseras om i ett ärende där Säkerhetspolisen har förordat att en utlännings främlingspass ska återkallas av skäl som rör säkerhet eller allmän säkerhet, beslutat att inte återkalla passet. Paragrafen ändras också så att Säkerhetspolisen får rätt att överklaga beslut om uppsikt i ett säkerhetsärende. Det aktualiseras främst om ogillar ett yrkande från Säkerhetspolisens om att en utlänning ska ställas eller fortsatt stå under uppsikt. Det kan även bli aktuellt för Säkerhetspolisen att överklaga ett beslut om uppsikt om det har fått ett mindre ingripande innehåll än vad myndigheten har begärt. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.2.1, reglerar vad en migrations- domstol eller Migrationsöverdomstolen ska göra om den under handläggningen upptäcker att det är fråga om ett säkerhetsärende. I första och andra styckena ändras hänvisningar. I övrigt är para- grafen oförändrad. 19.6Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:304) om rättsprövning av vissa regeringsbeslut Paragrafen ger en EES-medborgare eller en familjemedlem till en EES-medborgare som har utvisats enligt lagen (2021:000) om sär- skild kontroll av vissa utlänningar rätt att ansöka om rättsprövning. Den behandlas i avsnitt 13.2.1. I paragrafen ändras enbart tidigare hänvisningar. I övrigt är para- grafen oförändrad. 19.7Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:980) om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet I paragrafen regleras Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens till- syn. Paragrafen behandlas i avsnitt 11.4.2. Det första stycket, som reglerar Säkerhets- och integritetsskydds- nämndens tillsyn över bl.a. användningen av hemliga tvångsmedel delas upp i tre punkter. Punkten 1, som är oförändrad i sak, innebär att nämnden ska ut- öva tillsyn över brottsbekämpande myndigheters användning av hemliga tvångsmedel och kvalificerade skyddsidentiteter. Enligt punkten 2, som är ny, ska tillsynen även omfatta Säkerhets- polisens användning av hemliga tvångsmedel vid särskild kontroll av vissa utlänningar. Det innebär att nämndens tillsyn även omfattar användning av hemliga tvångsmedel enligt lagen (2021:000) om sär- skild kontroll av vissa utlänningar. Med hemliga tvångsmedel avses hemlig avlyssning och hemlig övervakning av elektronisk kommuni- kation, hemlig kameraövervakning och postkontroll. Nämndens till- syn omfattar även hemlig dataavläsning som regleras i en särskild, tidsbegränsad lag. Om Säkerhetspolisen senare skulle få möjlighet att använda nya hemliga tvångsmedel för kontrollen av sådana utlän- ningar som avses i lagen om särskild kontroll av vissa utlänningar omfattar tillsynen även sådana tvångsmedel. Av punkten 3, som är oförändrad i sak, framgår att även den verk- samhet som sammanhänger med användningen av hemliga tvångs- medel enligt punkterna 1 och 2 och kvalificerade skyddsidentiteter omfattas av nämndens tillsyn. Tillsynen omfattar därmed bl.a. an- vändning av överskottsinformation och granskning och förstöring av material från hemliga tvångsmedel. Andra och tredje styckena är oförändrade. I fjärde stycket görs enbart en språklig justering. 19.8Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) I paragrafen, som behandlas i avsnitt 11.3.9, regleras inskränkningar i yttrandefriheten för den som har viss tystnadsplikt. Punkten 1 kompletteras med en hänvisning till den nya punkten 4 i 2 kap. 14 § första stycket postlagen (2010:1045). Punkterna 2 och 3 är oföränd- rade. 19.9Förslaget till lag om ändring i postlagen (2010:1045) Paragrafen, som behandlas i avsnitt 11.3.9, reglerar viss tystnads- plikt. Första stycket ändras så att tystnadsplikten inte bara gäller vid postverksamhet utan även vid posttjänst. Genom det omfattas, en- ligt definitionen i 1 kap. 2 §, inte bara brev upp till utan även andra försändelser när det gäller punkterna 3 och 4. Punkten 1 är oförändrad. Punkterna 2 och 3 ändras endast redaktionellt. Punk- ten 4 är ny. I den föreskrivs att tystnadsplikten även omfattar upp- gifter om postkontroll enligt 5 kap. 16 § lagen (2021:000) om sär- skild kontroll av vissa utlänningar. Andra och tredje styckena är oförändrade. 19.10Förslaget till lag om ändring i lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område Paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.2.1, reglerar vilka personupp- gifter som får behandlas i fingeravtrycks- och signalementsregister. I första stycket punkten 2 ersätts en hänvisning till en bestämmelse i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll med en hänvisning till motsvarande bestämmelse i lagen (2021:000) om särskild kon- troll av vissa utlänningar. I övrigt är paragrafen oförändrad. I paragrafen regleras hur länge uppgifter får behandlas i Polismyn- dighetens fingeravtrycks- och signalementsregister. Paragrafen be- handlas i avsnitt 5.2.1 och 10.5.16. Det första stycket är oförändrat. I andra stycket ändras en hänvisning. Vidare förtydligas att be- gränsningen i fråga om hur länge fingeravtryck får behandlas även gäller för fingeravtryck som har tagits enligt äldre bestämmelser om utlänningskontroll. Tiden för hur länge uppgifter om sådana finger- avtryck som har tagits med stöd av någon av lagarna ändras så att uppgifterna längst får behandlas efter det att utvisningsbeslu- tet verkställdes eller upphörde. Det innebär att om utvisningsbeslu- tet inte kan verkställas får fingeravtrycken fortsätta att behandlas. Det tredje stycket är oförändrat. 19.11Förslaget till lag om ändring i lagen (2019:1182) om Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter Paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.2.1, innehåller en sekretessbry- tande bestämmelse. I paragrafen ändras enbart en hänvisning. I öv- rigt är paragrafen oförändrad. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.2.1, innehåller en sekretessbry- tande bestämmelse. I paragrafen ändras enbart en hänvisning. I öv- rigt är paragrafen oförändrad. 19.12Förslaget till lag om ändring i lagen (2020:62) om hemlig dataavläsning I paragrafen anges kraven för att få använda hemlig dataavläsning vid särskild kontroll av vissa utlänningar. Paragrafen behandlas i av- snitt 10.5.13. I första stycket ändras några hänvisningar. Det tydliggörs också att regleringen även omfattar utvisningsbeslut som har meddelats enligt motsvarande äldre bestämmelser. Det andra stycket är oförändrat och i tredje stycket ändras endast några hänvisningar. Fjärde stycket delas upp i tre punkter. I punkten 1 ändras en hän- visning. I den punkten, liksom i punkterna 2 och 3, utvidgas tillämp- ningsområdet så att det motsvarar det som gäller för andra hemliga tvångsmedel som får användas enligt lagen (2021:000) om särskild kontroll av vissa utlänningar mot utlänningar som har utvisats enligt den lagen. I femte stycket tas begränsningen att hemlig dataavläsning inte får avse kameraövervakningsuppgifter bort, som en konsekvens av att hemlig kameraövervakning ska kunna beslutas enligt 5 kap. 15 § la- gen (2021:000) om särskild kontroll av vissa utlänningar. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 10.5.13, anges vem som prövar frågor om hemlig dataavläsning och vem som får ta initiativ till an- vändning av tvångsmedlet. Paragrafen ändras så att endast Säkerhetspolisen får ansöka om hemlig dataavläsning för att kunna verkställa tvångsmedel enligt la- gen (2021:000) om särskild kontroll av vissa utlänningar. Det mot- svarar vad som gäller för andra hemliga tvångsmedel i den lagen. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 10.5.13, reglerar vad som gäller i fråga om överskottsinformation och granskning av material från hemlig dataavläsning vid särskild kontroll av vissa utlänningar. I paragrafen ändras hänvisningar och görs en redaktionell änd- ring. Vidare läggs hemlig kameraövervakning till, så att regleringen täcker även det tvångsmedlet. Särskilt yttrande av experten advokaten Om utredningens förslag införs kommer en möjlighet att omhän- derta elektronisk kommunikationsutrustning att införas. Genom den föreslagna regleringen kan en polisman som påträffar utrustning hos en utlänning vid husrannsakan, kroppsvisitation eller kroppsbe- siktning, tillfälligt få omhänderta utrustningen och undersöka den. Om det krävs för att klarlägga vissa omständigheter, får innehållet i kommunikationsutrustningen även kopieras. Egendomen ska läm- nas tillbaka så snart det inte längre finns skäl för åtgärden, men se- nast . Någon möjlighet till att överpröva beslutet kommer inte att införas. Utredningens övergripande förslag om sänkta beviskrav får som konsekvens att möjligheten att använda tvångsmedel utökas. Säker- hetspolisen kommer sålunda att i större utsträckning kunna använda sig av en relativt omfattande katalog av tvångsmedelsåtgärder. För- slaget att genomsöka utlänningars elektroniska utrustning innebär en ytterligare utvidgning av nu gällande bestämmelser. Även om det kan finnas ett sådant behov anser jag att åtgärden blir alltför långt- gående.