sou · H8B373 · 2020-11-30 00:00:00 — Den returfiber som används i används till tidningspapper (23 procents inblandning), mjuk- papper (60 procents inblandning), wellpapp (23 procents inblandning), och vissa typer av kartong (5 procents inblandning). En träfiber kan återvinnas upp till 7 gånger innan den är utsliten, vilket gör att det behövs både färskfiber och returfiber i produkterna. Inblandningsgraden av returfiber i pappersprodukter i är relativt låg jämfört med många andra länder inom EU. Det beror till stor del på att tillverkar stora mängder massa, papper och kartong där merparten av produkterna exporteras. Därmed blir det de länder som köper de svenska produkterna som återanvänder de svenska materialet till nya material och produkter. Det innebär att mycket av de returfibrer som används i massabruk på kontinenten har sitt ursprung i en färskfiber från en nordisk skog. Även träemballage är en del av den cirkulära ekonomin. Där hand- lar det i stor utsträckning om återanvändning i flera led innan mate- rialet energiutvinns. Träemballage, som pallkragar och godspallar, är exempel på produkter som återanvänds inom logistik och transport. Drygt hälften av virket från avverkningarna i går till sågverken för att bearbetas till långlivade förädlade produkter som konstruk- tionsvirke för hus och broar eller snickerivirke för möbler inredning och golv. Utbytet från sågverken är i genomsnitt , vilket innebär att av den råvara som levereras till sågverken blir cirka hälften sågade trävaror. Resten, i form av flis, bark och spån används dels En växande cirkulär bioekonomi med bas i skogen som energi i de interna processerna, dels som råvara till andra pro- cesser inom till exempel massaindustrin, industri för tillverkning av spånskivor, träfiberskivor, mm och inom energisektorn. producerades sågade trävaror i . Av detta förbrukades inom landet och den resterande delen, cirka två tredjedelar, exporterades till andra länder inom och utanför Europa.22 Massa är råvaran till papper, kartong och vissa typer av textil. I tillverkas tre olika typer av massa; mekanisk massa, kemisk massa och dissolvingmassa. Dessutom används returfiber i många produkter. Mekanisk massa tillverkas framför allt av gran och används bland annat till tidningspapper, journalpapper, vissa typer av kartong som till exempel vätskekartong, och hygienpapper. Framställningen sker genom att veden sönderdelas och de frilagda fibrerna bearbetas mekaniskt. Detta är en mycket energikrävande process och används i minskande omfattning. Kemisk massa framställs genom att veden flisas och därefter kokas flisen med kemikalier som hjälper till att lösa upp ligninet i veden, så att fibrerna friläggs. Kemisk massa ger ett starkare papper än meka- nisk massa. Exempel på kemiska massor är sulfatmassa och sulfit- massa, vilket kan användas till de flesta produkter. Returfibermassa tillverkas av insamlat och återvunnet papper av olika kvaliteter. Returpappret sorteras och befrias från eventuellt material som inte kan ingå i returprocessen. Det kan vara lim, folie, eller plastbarriärer i vätskekartong, med mera För vissa produkter krävs det även att man först tar bort tryckfärg innan man kan göra nytt papper av det. Returfibrer används för tillverkning av tidnings- papper, mjukpapper och vissa typer av kartong, oftast i kombination med färskfibermassa. Av den totala råvaruanvändningen vid papperstillverkning i är kemisk massa, mekanisk massa, fyllnads- och bestrykningsmedel och retur- pappersmassa. 22Uppgift från Skogsindustrierna. En växande cirkulär bioekonomi med bas i skogen Textilmassa av cellulosa, eller dissolvingmassa som det också kallas, är ett nygammalt teknikområde som kan användas för tillverkning av tygerna viskos och lyocell. Textilmassa är en delmängd av den kemiska massan som beskrivs ovan och kan vara både sulfatmassa och sulfitmassa. producerades massa i . av den totala massaproduktionen används internt, för brukens egen produktion av papper och kartong. Resterande 40 pro- cent, kallad marknadsmassa, säljs på den öppna marknaden. Den svenska pappersproduktion uppgick till . Av detta var grafiskt papper och var förpackningsmaterial. Resterande del var mjukpapper och övrigt papper. Exporten av pappersprodukter var , eller av produktionen.23 Bioenergi utgör av totala energianvänd- ning och är den största förnybara energikällan i sett till slut- lig energianvändning.24 Av den förnybara energin som användes i är , , bioenergi. Övriga förnybara energikällor är vattenkraft, vindkraft, solkraft och värmepumpar. Biobränslen som används för tillverkning av bioenergi, är ett sam- lingsnamn för en rad olika bränslekategorier, där bland annat träd- bränslen, biprodukter från skogsindustri, flytande biodrivmedel, bio- gas och hushållsavfall ingår. Det går inte att entydigt läsa ut vilka av kategorierna som har skogligt ursprung ur tillgänglig statistik. Om kategorierna Förädlade trädbränslen, Oförädlade trädbränslen och Avlutar25 räknas till bränslekategorier med skogligt ursprung omfattar dessa , eller av biobränsleanvändningen . För de oförädlade trädbränslena med svenskt ursprung kommer från grot (grenar och toppar), 23Uppgifter från Skogsindustrierna. 24Energimyndigheten, Bioenergi, . 25Med avlutar avses biprodukt som bildas vid tillverkning av pappersmassa. Avlutarna innehåller dels organiska föreningar som energiåtervinns och ingår i statistiken för bioenergi. Avlutar inne- håller även kemikalier som separeras och återanvänds vid industrin. Nya tekniker för förgasning av avlutar gör att denna biprodukt kan användas för att framställa drivmedel. En växande cirkulär bioekonomi med bas i skogen från stamveds- och träddelsflis, är brännved och kommer från stubbar.26 Bioenergi används främst för värmeproduktion i allt från enskilda pannor till storskalig produktion av fjärrvärme, för elproduktion i kraftvärmeanläggningar och för industrins processbehov. Den bio- energi som används i kommer från skogsbruk, skogsindu- strin och jordbruket. Skogsindustrin är den största leverantören.27 När råvaran används för att producera massa, papper och träproduk- ter produceras bioenergi av delar av restprodukter i indu- striprocesserna. Restprodukter från skogsbruket används som bränsle i kraftvärmeverk för att generera biobaserad el och värme. Skogs- industrin utnyttjar de restprodukter som uppstår vid den egna till- verkningen för att göra el, värme och pellets samt levererar energi till kraftvärmeverk och hushåll. Leveranserna går till övriga samhället, till exempel som fjärrvärme, i form av olika typer av skogsbränslen till värmeverk eller biodrivmedel. Skogsindustrin är också största användare av bioenergi och företagen har kommit långt i arbetet med att ersätta olja och andra fossila energikällor i de egna processerna.28 Flödet av bioenergi från skogen till skogsindustrin och till övriga samhället är ett komplicerat system, där möjligheten till energileve- ranser till den egna industrin och till övriga samhället påverkas av avverkningsnivåer och industrins produktion av sågade trävaror, massa och papper. Genom effektivare processer inom industrin samt ett ökat uttag av restprodukter från skogen ökar möjligheten att producera mer bioenergi från skogen. Även genom en generellt sett växande bioekonomi med ökat träbyggande och ökad produktion av andra biobaserade produkter skapas mer restprodukter och rest- strömmar som kan omvandlas till bioenergi. 26Energimyndigheten, Produktion, import och export av oförädlade trädbränslen, . 27Rapport av , , och , Bioenergi på rätt sätt – om hållbar bioenergi i och andra länder, /10. En växande cirkulär bioekonomi med bas i skogen Biodrivmedel är drivmedel som produceras av biomassa. Råvaran kan komma från skogsbruk, jordbruk eller restströmmar från industrin eller annat avfall. En del av de restströmmar som kommer från skogs- industrin används för att tillverka biodrivmedel. En form av biodrivmedel kallas HVO, Hydrogenated vegetable oil. I tillverkas den främst av raps, men även av tallolja som är en biprodukt från kemiska massabruk. Förutom sådan ”talldiesel” kan talloljan användas direkt som energi eller till att producera andra gröna kemikalier. Det produceras även en mindre mängd bioetanol av brunlut29, biogas från skogsindustrins avloppsvatten samt, ännu i liten skala, metanol från strippergaser. Strippergaser är en biprodukt i ett sulfatbruk och erhålles när kokerikondensat renas för åter- till blekeriet. Det pågår tester med att producera biodrivmedel av lignin, som även det kan tas ut från de kemiska massabruken. Det kan ske genom att biooljan från ligninet uppgraderas i raffinaderimiljö till driv- medel. Ligninet används primärt till att producera el och ånga till de interna processerna. Det pågår även försök för att producera pyrolysolja från sågspån eller skogsbiomassa och att uppgradera denna till drivmedel i en raffinaderimiljö vilket ger en förnybar bensin och diesel. Pyrolys är en process där ett ämne snabbt hettas upp så att materialet förångas och på så sätt kan kondenseras ut till en vätska. Genom denna pro- cess kan restströmmar från skogsnäringen, så som grenar, toppar och sågspån omvandlas till en olja som kan användas som en råvara till biodrivmedel genom att processas i ett raffinaderi. Det pågår även försök med etanolproduktion från skogsråvara samt utveckling av olika förgasningstekniker för framställning av bio- drivmedel. Dessa tekniker har demonstrerats i industriellt relevant skala och har relativt hög mognadsgrad. Den totala mängden drivmedel som användes i mot- svarar . Den förnybara andelen av detta var cirka 23 pro- cent, eller cirka 21 TWh.30 Med effektivare utnyttjande av skogsråvara inklusive grenar och toppar för energiändamål, industrins rest- och biprodukter samt 29En blandning av utlöst material och använda kokkemikalier. 30Energimyndigheten, Drivmedel 2018. Redovisning av rapporterade uppgifter enligt drivmedels- lagen, hållbarhetslagen och reduktionsplikten, ER 2019:14. En växande cirkulär bioekonomi med bas i skogen biobaserat avfall skulle råvarubasen för biodrivmedelsproduktion i kunna öka betydligt även om det inte är sannolikt att vi blir självförsörjande på biodrivmedel i närtid. Genom en generellt sett växande bioekonomi med ökat träbyggande och ökad produktion av andra biobaserade produkter skapas mer restprodukter och rest- strömmar som ökad råvarubas för alla energisortiment. De restströmmar av flis, bark, spån, lignin, brunlut, och andra ämnen som uppstår vid industrin används i första hand till energi som el och värme som används i de interna processerna eller säljs till övriga samhället. Det innebär att en ökad energieffekti- visering inom processerna också skulle generera en motsvarande ökad mängd energi och råvaror för andra ändamål. Ingen deponi förekommer vid industrierna men det lämnas rela- tivt stora mängder grenar och toppar kvar i skogen. Att inte mer av detta tas tillvara beror i första hand på bristande lönsamhet. Det beror även på att grot används för att undvika körskador och då är möjligt att använda som energisortiment. Det är fullt möjligt att producera andra produkter, som till exem- pel kemikalier, drivmedel och nya material från de flesta av dessa restströmmar. Om en del av de restströmmar som används till energi, i stället tas ut för att tillverka nya drivmedel eller andra nya produkter, måste industrin säkerställa att de interna processerna har tillräckligt med förnybar energi från annat håll. Vid massabruk och vid sågverk pågår en ständig energieffektivisering, vilket skapar en potential för ett överskott av energi. Då ökar möjligheten att pro- ducera biodrivmedel av en del av restströmmarna. Det är även tekniskt möjligt att utvinna drivmedel direkt från råvaran i form av stamved. Det är däremot inte ekonomiskt att göra det då priset på stamved som kan användas som sågtimmer, vida överstiger priserna på energiprodukter. Det är osannolikt att denna prisbild kommer ändras inom en överskådlig tid, även med ökade krav på inblandning av förnybara bränslen (genom den så kallade reduktionsplikten). Under vissa specifika förutsättningar skulle det även kunna uppstå en viss konkurrenssituation med massavedssorti- ment. En växande cirkulär bioekonomi med bas i skogen 7.3.6Behov av kvalitetsvirke vid sidan av skogsindustrins flöden Den storskaliga skogsindustrin står för en mycket stor del av den totala efterfrågan av skogsråvara i . Det finns emellertid anledning att även belysa en mindre, men växande nisch inom träförädling som efterfrågar högkvalitativt virke. Att bygga hus av trä har traditionellt varit det huvudsakliga bygg- sättet i nästan hela landet. Huvuddelen av den äldre bebyggelsen i min- dre städer och på landsbygden utgörs därför av olika typer av trä- byggnader. Byggnadsvirket valdes traditionellt ut efter önskade dimen- sioner, längder och egenskaper. Det var oftast mogen fura i grov dimen- sion med jämn och långsam tillväxt, med en hög kärnandel som efter- frågades. Det är främst äldre träd som får dessa egenskaper. Inte sällan kom då byggnadsvirket från träd som var uppåt och äldre. De svenska tallskogarna sköts huvudsakligen för att till- mötesgå den storskaliga skogsindustrins behov och avverkas därför vid 80–ålder. Utbudet av virke från äldre träd är därmed i det närmaste obefintligt och skogen brukas huvudsakligen på ett sätt som gör att dessa träd inte produceras. Det traditionella byg- gandet har andra kvalitetskrav på virke och efterfrågar andra typer av produkter än de som i huvudsak produceras i skogen . Sedan det europeiska , har en medveten- het om att det byggnadstekniskt och mest hållbara sättet att reno- vera byggnader på är att utföra det med samma material och med samma metoder som de en gång uppfördes. I politiken för Gestaltad livsmiljö31 konstateras att våra framtida hållbara bostäder i huvudsak består av det redan byggda och att kompetensen om hur vi ska ta hand om dessa byggnader är svag inom byggsektorn , då huvud- fokus där är på nyproduktion i storstadsområdena. Gestaltad livsmiljö handlar också om att beakta äldre bebyggda miljöer som en social och ekonomisk resurs. Det avser även att för- stärka fokus på att restaurering av existerande byggnader är en typ av återbruk som kan, om den utförs kompetent, uppfylla kriterierna för cirkulär ekonomi och hållbar utveckling. När samhället utvecklas snabbt är det viktigt att skapa goda förutsättningar både för bevar- ande och utveckling av den byggda miljön. Estetiska och kultur- historiska värden har stor betydelse för utvecklingen av hållbara och 2017/18:110. En växande cirkulär bioekonomi med bas i skogen Ett helhetsperspektiv på den gestaltade livs- miljön innefattar även förvaltning, underhåll och vård av den befint- liga bebyggelsen utgör en lika viktig uppgift som skapande av nya områden. En specialiserad nisch av hantverkare inom byggsektorn har där- efter vuxit fram, populärt kallat byggnadsvård. Det finns uppskatt- ningar om att efterfrågan på högkvalitativt virke i för denna nisch ligger på uppemot . En stor del av det special- virke som efterfrågas importeras , trots att bland de större för- valtarna av kulturhistoriskt intressanta byggnader finns en vilja att minska behovet av transporter och att kunna använda och förädla hög- kvalitativt timmer lokalt. Kulturhistoriskt värdefull bebyggelse ska enligt lagkraven förval- tas med traditionella material och metoder. Enligt varsamhetskravet i gäller det all kulturhistoriskt värdefull bebyg- gelse.32 Därutöver finns särskilda krav på byggnadsminnen enligt bland annat kulturmiljölagen. Totalt finns i landet cirka 3 000 kyrko- byggnader och över 2 000 skyddade bebyggelsemiljöer i privat eller offentligt ägo som omfattas av detta skydd. Staten har som förvaltare ett särskilt krav att uppträda föredöm- ligt i sin förvaltning i dessa frågor genom exempelvis Statens fastig- hetsverk. Staten avsätter i bidrag för förvaltning av skyddade byggnader. Exempelvis använde av den kyrkoantikvariska ersättningen på vårdinsatser av konstruktioner eller byggnadsdelar av trä; som stomarbeten, konstruktionselement och bjälklag, om- läggning av spåntak med tjärning, fasad samt fönster och dörrarbe- ten. De statliga bidragen kräver alla egenfinansiering som uppgår till ungefär samma summa. Utöver den byggnadsvård som sker i offentlig eller i kyrkans regi finns en stor privat efterfrågan, som vuxit sig allt starkare . Hälften av företagen som är nischade mot byggnadsvård är startade . Dessa återfinns i huvudsak på landsbygden. Enligt en branschstudie som genomfördes omsätter denna nisch i byggsektorn . Majoriteten av företa- gen jobbade med privatkunder. Hälften av företagen uppgav att de hade anställningsbehov. 32I sammanhanget kan nämnas att en totalinventering i –2009 visade att det var av all bebyggelse i länet. En växande cirkulär bioekonomi med bas i skogen Hantverkare som arbetar med träförädling inom traditionellt massivt träbyggande efterfrågas även inom småskalig nypro- duktion. Ofta i anslutning till befintlig bebyggelse men också i nya byggnader med modernt formspråk. Att kunna använda lokalt bygg- material, processa det så lite som möjligt och med korta och få trans- porter när ett hus byggs kan vara ett hållbart byggsätt för småhus. Inom arkitekturen pågår en utveckling av alternativa system för håll- bart byggande. Koncept som cirkulär ekonomi, ”regenerativ design” och ”eco-economy” pekar alla i samma riktning: Att med utgångs- punkt i naturliga och lokala material utveckla moderna och hållbara byggnadssätt. Traditionellt byggnadsvirke och andra produkter, som under- tryckta granar och törstubbar till tjära, behöver skogar med träd av alla åldrar och dimensioner sida vid sida. Det finns därmed ett behov av skogar som utgör en ”materialbank” på rot för att säkra tillgången kontinuerligt och för att säkerställa framtida behov. förekom- mer det, i mindre skala, att företagare som förädlar kvalitativt virke och andra skogliga produkter sköter egen skog för att täcka behoven i den egna verksamheten. Inte sällan sköts sådana skogar utan att slut- avverkas eller markberedas. Det finns även ett mindre antal köpsåg- verk som kan hantera virke som upprätthåller de kvalitetskrav som efterfrågas i branschen. Efterfrågan är dock betydligt större än tillgången på virke från denna typ av skog. Huvuddelen av detta specialsortiment importeras därför från länder som och , ibland via . Att utveckla starkare produktions- och distributionskanaler i skulle möj- liggöra fler arbetstillfällen och företagsetableringar över hela landet. Behovet av skogsråvara inom den ovan beskrivna delen av skogs- näringen kommer aldrig att kunna konkurrera med efterfrågan inom den storskaliga skogsindustrin. Det finns dock många markägare som helt avstår från skogsvårdsåtgärder och som har andra syf- ten med sitt ägande än att bedriva ett rationellt lönsamhetsmaxi- merat skogsbruk. Bland dessa kan det förmodas finnas intresse att i stället avverka vissa träd för lokala byggprojekt, till exempel för renovering av kyrkobyggnader, som en gång uppfördes av virke från samma skogar. I sammanhanget bör nämnas att betalningsviljan för högkvalitativt byggnadsvirke är betydligt högre än för standardsor- timent. Även uttag av enstaka träd kan därmed ge en nettovinst. En växande cirkulär bioekonomi med bas i skogen Marknaden för kvalitetsvirkesförädling är ännu omogen. Sam- ordningen och information bedöms som bristfällig. Här kan lokala och regionala samverkansprojekt vara en viktig väg framåt för att synliggöra ett möjligt alternativ för markägare som inte kan tänka sig att bedriva ett trakthyggesbruk i sin skog. Ett annat problem som identifierats för att få fler att satsa på denna typ av skogsbruk är att överhållning av skog för att kunna producera kvalitetstimmer kan generera en skog med höga biolo- giska värden. Det kan skapa osäkerheter om det kommer att vara tillåtet att avverka dessa träd , antingen på grund av myn- dighetsbeslut eller på grund av en eventuell skogsbrukscertifiering. När höga naturvärden ses som en affärsrisk minskar viljan att bruka sin skog på ett alternativt sätt i förhållande till skogsindustrins be- hov. Kunskapen om alternativa skötselsystem som medger att gamla, men friska träd, kan användas till kvalitetsvirkesproduktion mot en annan bransch än den storskaliga skogsindustrin bör därför utvecklas. I detta sammanhang bör och Statens fastighets- verk, som några av landets största skogsägare och som förvaltare av en stor mängd kulturhistorisk värdefulla träbyggnader kunna spela en nyckelroll, både i en dialog med myndigheter och med certifier- ingsorganen. bör även kunna utarbeta råd om hur äldre skogar kan och bör skötas för att möjliggöra uttag av kvalitets- virke från äldre träd. En växande cirkulär bioekonomi med bas i skogen 7.4Andra näringar med bas i skogen Samerna är enda urfolk och har ett i grundlagen stadgat skydd. Enligt 1 kap. 2 § sjätte stycket regeringsformen ska det samiska folkets möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och sam- fundsliv främjas. En bärande och central del i den samiska kulturen är renskötsel, en näring som i är förbehållen samerna. All rennäring bygger på det fria naturbetet eftersom renar är vand- ringsdjur. Renskötsel bedrivs på av yta, från norra och norrut. Det innebär att renskötsel och annan markanvändning som bland annat skogsbruk ofta bedrivs på samma marker. Renskötseln i är organiserad i 51 olika samebyar med sär- skilda betesområden. Av dessa är 33 fjällsamebyar, 10 skogssame- byar och 8 är koncessionssamebyar. Skogarna är samebyarnas vinterbetesområden, en livsviktig resurs för renen och en förutsättning för att renskötseln ska kunna bedri- vas. befinner sig fjällsamebyarna inom de så kallade året- runtmarkerna och inom de så kallade vinterbetesmarkerna. Skogssamebyarna befinner sig året runt i skogslandet även om betes- områdena är indelade i åretruntmarker och vinterbetesmarker. Det finns cirka 4 600 renägare (som äger minst en ren), varav av renägarna är kvinnor och är män. Inom en sameby kan det finnas flera rensköt- selföretag. Det finns drygt 1 000 renskötselföretag i . Man beräknar att omkring 2 500 personer i är beroende av inkoms- ter från renskötsel, men betydligt fler är beroende av renskötseln både ekonomiskt och kulturellt.33 Utöver renskötsel finns flera andra samiska verksamheter knutna till samisk tradition och kultur, till exempel sameslöjd, samisk besöks- näring, samisk mat, samiskt gårdsbruk och näringar inom kultur- sektorn. På uppdrag av gjorde konsultföretaget en kartläggning av samiskt näringsliv.34 I kartläggningen note- rades att det finns 1 962 samiska företag i den svenska delen av Sápmi fördelat på en stor mängd branscher. Av dessa har rensköt- sel som huvudsaklig verksamhet. är den näst största 34WSP, Läget i Sápmi. Kartläggning av samiskt näringsliv. En växande cirkulär bioekonomi med bas i skogen branschen av företagen. I övrigt är näringsverksam- heten spridd över ett stort antal branscher, till exempel turist- och bokningsservice, vägtransport och konsultverksamhet. Andra samiska näringar med verksamheter som på ett eller annat sätt är knutna till samisk tradition och kultur utgör av företagen. av de bolag som har samiskt engagemang är registrerade som enskild firma medan är aktiebolag. Inom samiska näringar är omsättningen totalt sett störst för före- tag inom renskötseln, vilket beror på det stora antalet företag. Ut- slaget per företag ger det en omsättning på i genomsnitt. Samiskt gårdsbruk, sameslöjd och kultursektorn har en något lägre omsättning per företag än renskötseln, medan företagen inom samisk mat och besöksnäring omsätter cirka 5 respektive 2 mil- joner kronor och företag. Övriga näringar omsätter igenom- snitt per företag. Den genomsnittliga om- sättningen för de samiska aktiebolagen är och vinsten nära noll. De största inkomsterna i ett renskötselföretag kommer från för- säljning av renkött och älgkött. De största utgifterna är fordon och bränsle.