sou · H8B337 · 2020-06-17 00:00:00 — Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om 1.formeln för hur arbetslöshetsersättningen ska minskas enligt första stycket, och 2.hur arbetslöshetsersättningen ska minskas för den som har in- komster från förvärvsarbete på deltid som avser flera kalender- månader. 2 § Arbetslöshetsersättning får lämnas vid sidan av inkomst från förvärvsarbete på deltid. Särskilt om bisyssla och deltidsföretagande 3 § Bestämmelserna i 1 § ska inte tillämpas på inkomster av för- värvsarbete från deltidsföretagande enligt 4 kap. 9 § eller bisyssla. Med bisyssla enligt första stycket avses ett arbete som innan arbetslöshetens inträde och inom ramtiden enligt 5 kap. 10–12 §§ har utförts vid sidan av ett annat arbete på heltid, under förutsättning att 1.inkomsterna från bisysslan inom ramtiden i genomsnitt inte överstigit den minsta totalinkomst som krävs för att upp- fylla inkomstvillkoret enligt 5 kap. 1 § delat med tolv, och 2.att omfattningen av bisysslan inte utökas under arbetslösheten. Vid prövningen av om en sökande ska anses uppfylla villkoren för bisyssla enligt andra stycket ska det bortses från arbete som han eller hon bedrivit inom ramen för ett företag. 4 § Om inkomsterna från bisysslan överstiger den inkomst som följer av 3 § andra stycket 1, ska överskjutande belopp minska arbets- löshetsersättningen enligt huvudregeln i 1 §. 5 § Arbetslöshetsersättningen ska minskas för en sökande som fått allmän pension eller annan pension som lämnas på grund av förvärvs- arbete under samma månad som han eller hon begär arbetslöshets- ersättning för. Ersättningen ska i sådant fall minskas med ett belopp som motsvarar pensionen den månaden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om hur pension som avser annan tid än en månad ska omräknas till ett månads- belopp. Med ersättning från annan på grund av arbetslöshet 6 § Arbetslöshetsersättningen ska minskas för en sökande som fått ersättning från någon annan än arbetslöshetskassan på grund av arbets- löshet under samma månad som han eller hon begär arbetslöshets- ersättning för. Första stycket gäller endast om summan av ersättningarna över- stiger den arbetslöshetsersättning som skulle ha lämnats enligt 6 kap. 5–7 §§, dock utan beaktande av den högsta ersättningsgrundande inkomsten som regeringen kan meddela föreskrifter om. Arbetslös- hetsersättningen ska i sådana fall minskas med ett belopp som över- stiger den ersättning som skulle ha lämnats. Varning, avstängning och frånkännande Varning och avstängning från rätt till ersättning När en sökande missköter arbetssökandet 1 § En sökande ska varnas om han eller hon inte aktivt sökt lämp- liga arbeten. En sökande ska också varnas om han eller hon utan godtagbart skäl inte 1.medverkat till att upprätta en individuell handlingsplan, 2.lämnat en aktivitetsrapport till Arbetsförmedlingen inom utsatt 3.besökt eller tagit kontakt med Arbetsförmedlingen eller en kom- pletterande aktör , eller 4.sökt anvisat lämpligt arbete. Om sökanden missköter arbetssökandet enligt första eller andra stycket vid upprepade tillfällen inom samma ersättningsperiod ska han eller hon stängas av från rätt till arbetslöshetsersättning i 1 ersätt- ningsdag vid det andra tillfället, vid det tredje till- fället och vid det fjärde tillfället. Om något sådant förhållande upprepas en femte gång inom ersättningsperioden upp- hör rätten till arbetslöshetsersättning för kvarvarande ersättnings- dagar i den ersättningsperioden. När en sökande förlänger tiden i arbetslöshet 2 § En sökande ska stängas av från rätt till arbetslöshetsersättning i , om han eller hon utan godtagbart skäl 1.avvisat ett erbjudet lämpligt arbete, 2.genom sitt uppträdande uppenbarligen vållat att en anställning inte kommit till stånd, eller 3.avvisat en anvisning till ett arbetsmarknadspolitiskt program för vilket aktivitetsstöd lämnas. Om sökanden förlänger tiden i arbetslöshet enligt första stycket ianslutning till eller inom samma ersättningsperiod, ska han eller hon stängas av från rätt till arbetslöshetsersättning i 10 ersättnings- dagar vid det andra tillfället och i vid det tredje tillfället. Om något sådant förhållande upprepas en fjärde gång inom ersättningsperioden upphör rätten till arbetslöshetsersättning för kvarvarande ersättningsdagar i den ersättningsperioden. När en sökande orsakar sin arbetslöshet 3 § En sökande ska stängas av från rätt till arbetslöshetsersättning i , om han eller hon 1.utan giltig anledning lämnat sitt arbete, 2.på grund av otillbörligt uppförande skilts från sitt arbete, 3.utan giltig anledning lämnat ett arbetsmarknadspolitiskt pro- gram för vilket aktivitetsstöd lämnas, eller 4.uppträtt på ett sådant sätt att Arbetsförmedlingen återkallat en anvisning till ett arbetsmarknadspolitiskt program för vilket aktivi- tetsstöd lämnas. Den sökande ska dock stängas av i om det är sannolikt att arbetet skulle ha varat eller om program- met skulle ha pågått i . Om sökanden orsakar sin arbetslöshet enligt första stycket en andra gång i anslutning till eller inom samma ersättningsperiod, ska han eller hon på nytt stängas av från rätt till arbetslöshetsersättning enligt första eller andra stycket. Om något sådant förhållande upp- repas en tredje gång inom ersättningsperioden upphör rätten till arbetslöshetsersättning för kvarvarande ersättningsdagar . 4 § Vid prövningen av om en sökande ska varnas eller stängas av från rätt till arbetslöshetsersättning får upprepade fall av missköt- samhet med arbetssökandet, förlängning av tid i arbetslöshet och orsakande av arbetslöshet enligt 1–3 §§ läggas till grund för ett beslut om varning eller avstängning (sammanläggning). Sammanläggning enligt första stycket får endast göras för sank- tionsgrundande förhållanden 1.som inträffat innan en sökande har informerats om att han eller hon kan komma att varnas eller stängas av från rätt till arbetslöshets- ersättning, och 2.inom en och samma grupp av sanktioner. Om det finns särskilda skäl får sanktionsgrundande förhållanden efter den tidpunkt som anges i andra stycket 1 beaktas. 5 § Avstängning från rätt till arbetslöshetsersättning (avstängnings- tiden) ska räknas från och med den dag då grunden för avstängningen inträffade. Om ett förhållande som medför avstängning inträffar under en pågående avstängningstid ska dock den nya avstängningstiden gälla från utgången av den föregående avstängningstiden. I avstängningstiden ingår dagar för vilka karenstid skulle ha till- godoräknats eller som det skulle ha lämnats arbetslöshetsersättning för om avstängning inte hade skett. Detsamma gäller dagar när den sökande utfört förvärvsarbete. 6 § En avstängning får inte pågå längre än räk- nat från det avstängningsgrundande förhållandet. Om ny grund för avstängning inträffar under pågående avstäng- ningstid, får avstängningen med anledning av det nya avstängnings- grundande förhållandet inte pågå längre än räknat från utgången av den föregående avstängningstiden. 7 § Ett arbete ska anses lämpligt om 1.det inom ramen för tillgången på arbetstillfällen tagits skälig hänsyn till den sökandes förutsättningar för arbetet och andra per- sonliga förhållanden, 2.anställningsförmånerna är förenliga med de förmåner som arbets- tagare får som är anställda enligt kollektivavtal eller, om kollektivavtal inte finns, är skäliga i förhållande till de förmåner arbetstagare med likvärdiga arbetsuppgifter och kvalifikationer får vid jämförliga företag, 3.arbetet inte hänför sig till en arbetsplats där arbetskonflikt råder till följd av stridsåtgärder som är lovliga enligt lag och kollektivavtal, och 4.förhållandena på arbetsplatsen motsvarar vad som anges i för- fattning eller myndighetsföreskrifter om åtgärder till förebyggande av ohälsa eller olycksfall. 8 § Med lämpligt arbete i 1 och 2 §§ och med anställning i 2 § avses inte förtroendeuppdrag som enligt lag ger rätt till ledighet från anställning. 9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela 1.föreskrifter om vad som ska anses utgöra godtagbara skäl och giltig anledning, och 2.ytterligare föreskrifter om lämpligt arbete. Frånkännande av rätt till ersättning Oriktiga eller vilseledande uppgifter 10 § Den som medvetet eller av grov vårdslöshet har lämnat oriktiga eller vilseledande uppgifter eller låtit bli att anmäla ändrade förhållan- den till arbetslöshetskassan om ett förhållande som är av betydelse för hans eller hennes rätt till arbetslöshetsersättning, ska frånkännas rätt till sådan ersättning. Den som är medlem i arbetslöshetskassan får frånkännas rätt till arbetslöshetsersättning endast om kassan vid prövning enligt 37 § första stycket lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor har funnit att han eller hon inte ska uteslutas som medlem. 11 § Ett beslut om frånkännande av rätt till arbetslöshetsersättning enligt 10 § ska avse . Om det finns förmildrande omständigheter får ett beslut om från- kännande enligt första stycket avse färre dagar, dock lägst 45 ersätt- ningsdagar. Om det finns försvårande omständigheter får beslutet avse fler dagar, dock högst . 12 § Ett beslut om frånkännande av rätt till arbetslöshetsersättning ska gälla från och med den dag då arbetslöshetskassan inledde utred- ningen av det förhållande som ligger till grund för beslutet. Ett beslut enligt första stycket får inte grundas på ett förhållande som ligger längre bakåt i tiden än , räknat från den tidpunkt då arbetslöshetskassan inledde utredningen. 1 § En enskild som fått arbetslöshetsersättning är återbetalnings- skyldig om han eller hon har förorsakat att ersättning har lämnats på felaktig grund eller med ett för högt belopp, genom att lämna oriktiga uppgifter eller underlåta att fullgöra en uppgifts- eller anmälnings- skyldighet. Detsamma gäller om arbetslöshetsersättning i annat fall har lämnats felaktigt eller med ett för högt belopp och den enskilde har insett eller skäligen borde ha insett detta. 2 § En enskild som fått arbetslöshetsersättning är, utöver vad som anges i 1 §, återbetalningsskyldig om han eller hon senare har fått lön eller ekonomiskt skadestånd som den utbetalda arbets- löshetsersättningen. 3 § Om en enskild är återbetalningsskyldig enligt 1 eller 2 § ska det felaktigt utbetalda beloppet återkrävas. 4 § Om en enskild är återbetalningsskyldig får anstånd med betal- ningen medges. Det får också träffas avtal med honom eller henne om en avbetalningsplan. I fall som anges i första stycket ska ränta tas ut på det obetalda beloppet. Ränta ska tas ut från den dag då anståndet beviljades eller avtalet om avbetalningsplan träffades, dock inte för tid innan det återkrävda beloppet har förfallit till betalning. Ränta ska tas ut efter en räntesats som överstiger statens utlåningsränta . 5 § Om ett belopp som har återkrävts inte betalas i rätt tid, ska dröjsmålsränta enligt räntelagen (1975:635) tas ut på beloppet. Detsamma gäller när den enskilde beviljats anstånd med betal- ningen eller träffat ett avtal om en avbetalningsplan och betalning inte sker inom den tid som följer av beslutet om anstånd eller avtalet. 6 § Om det med hänsyn till den enskildes personliga eller eko- nomiska förhållanden eller andra omständigheter finns särskilda skäl för det, får det beslutas om att helt eller delvis efterge ett krav på återbetalning eller ränta. 7 § Vid återbetalningsskyldighet får det, vid en senare utbetalning av arbetslöshetsersättning, dras av ett skäligt belopp i avräkning mot det krävda beloppet. Detsamma gäller en skyldighet att betala ränta. 1 § Arbetsförmedlingen, , Försäkrings- kassan och ska lämna de uppgifter till en arbets- löshetskassa om enskild som har betydelse för ett ärende hos kassan enligt denna lag. 2 § Arbetsförmedlingen ska lämna de uppgifter till Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen som har betydelse för 1.inspektionens tillsyn över ärenden om arbetslöshetsersättning, 2.att utfärda intyg om att med bibehållen arbetslöshetsersättning söka arbete i något annat EU- eller EES-land eller i . 3 § Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen ska lämna de upp- gifter till Arbetsförmedlingen som har betydelse för Arbetsförmed- lingens uppföljnings-, analys- och utvärderingsarbete. 4 § En arbetslöshetskassa ska lämna de uppgifter till Arbetsför- medlingen, , , Krono- fogdemyndigheten och om enskild som har betydelse för ett ärende hos den mottagande myndigheten. 5 § En arbetslöshetskassa ska lämna de uppgifter till en annan arbets- löshetskassa om enskild som har betydelse för ett ärende hos den mottagande kassan enligt denna lag. För arbetsgivare och uppdragsgivare 6 § En arbetsgivare eller uppdragsgivare ska på begäran lämna de uppgifter till en arbetslöshetskassa om enskilds anställnings- och uppdragsförhållanden som har betydelse för ett ärende hos kassan enligt denna lag. 7 § En arbetsgivare eller uppdragsgivare som inte fullgör en upp- giftsskyldighet enligt 6 § döms till böter. Till ansvar enligt första stycket döms det inte om gärningen är belagd med straff i eller bidragsbrottslagen (2007:612). 1 § Den som vill begära arbetslöshetsersättning ska ansöka om ersättningen hos arbetslöshetskassan. En ansökan ska innehålla de uppgifter som behövs i ärendet. Upp- gifter om faktiska förhållanden ska lämnas på heder och samvete. 2 § En ansökan om arbetslöshetsersättning ska göras senast vid utgången av månaden efter den månad som ansökan avser. Görs inte ansökan inom den angivna tiden är rätten till arbetslös- hetsersättning för den månaden förlorad, om det inte finns särskilda skäl. Om utfärdande av U2-intyg 3 § Den som vill begära intyg om att med bibehållen arbetslöshets- ersättning söka arbete i något annat EU- eller EES-land eller i ska ansöka om intyget hos Inspektionen för arbetslöshetsförsäk- ringen. 4 § Bestämmelser om när en ansökan enligt 3 § senast ska ha kom- mit in finns i artikel 55 och Rådets förordning (EG) 987/2009 av om tillämpningsbestäm- melser till förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen. 5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om den ansökan som avses i 1–3 §§. 6 § Den som beslutar i ett ärende (beslutsinstansen) ska se till att ärendet blir utrett i den omfattning som dess beskaffenhet kräver. När det behövs i ett ärende får beslutsinstansen ställa frågor till arbetsgivare eller någon annan som kan antas kunna lämna behövliga uppgifter. Den enskildes skyldighet att medverka i utredningen 7 § Den enskilde är skyldig att lämna de uppgifter som är av bety- delse för ett ärende enligt denna lag. För sådant uppgiftslämnande gäller 1 § andra stycket, om inte särskilda skäl talar mot det. 8 § Innan beslutsinstansen fattar beslut i ett ärende ska den, om det inte är uppenbart obehövligt, underrätta den enskilde om allt material av betydelse för beslutet och ge honom eller henne tillfälle att inom en bestämd tid yttra sig över materialet. Beslutsinstansen bestämmer hur underrättelse ska ske. Under- rättelse får ske genom delgivning. Underrättelseskyldigheten gäller med de begränsningar som följer av 10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 9 § Om en ansökan är så ofullständig att den inte kan läggas till grund för någon prövning i sak ska beslutsinstansen avvisa den. Om ansökan inte i övrigt uppfyller föreskrifterna i 1 § andra stycket eller det som annars är särskilt föreskrivet, ska beslutsinstansen också avvisa ansökan om inte bristen är av ringa betydelse. 10 § Beslutsinstansen får inte avvisa en ansökan om den enskilde inte först har förelagts att avhjälpa bristen vid påföljd att ansökan annars kommer att avvisas. Föreläggandet får ske genom delgivning. 11 § Arbetslöshetskassan fattar beslut i ärenden enligt denna lag, utom i det fall som anges i 12 §. Beslut av Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen 12 § Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen fattar beslut i ärenden om intyg om att med bibehållen arbetslöshetsersättning söka arbete i något annat EU- eller EES-land eller i . Inspektionen får inte förlänga en beslutad period att med bibe- hållen ersättning söka arbete i något annat EU- eller EES-land eller i så att perioden sammantaget överstiger . 13 § Ett beslut som kan antas påverka en enskilds situation på ett inte obetydligt sätt ska innehålla en klargörande motivering, om det inte är uppenbart obehövligt. En sådan motivering ska innehålla uppgifter om vilka föreskrifter som har tillämpats och vilka omstän- digheter som har varit avgörande för beslutet. Underrättelse om ett beslut och hur det överklagas 14 § Den som meddelar ett beslut enligt denna lag ska underrätta den enskilde om det fullständiga innehållet i beslutet, om det inte är uppenbart obehövligt. Om den enskilde får överklaga beslutet ska han eller hon även underrättas om hur det går till. En underrättelse om hur man över- klagar ska innehålla information om vilka krav som ställs på över- klagandets form och innehåll och vad som gäller i fråga om ingivande och överklagandetid. Den som meddelar beslutet bestämmer hur underrättelsen ska ske. En underrättelse ska dock alltid vara skriftlig om den enskilde begär det. Underrättelse får ske genom delgivning. När ett beslut gäller 15 § Beslut enligt denna lag ska gälla , om inte något annat har angetts i beslutet eller bestämts av den domstol som ska överpröva beslutet. 16 § Den som ansöker om, har rätt till eller får arbetslöshetsersätt- ning ska anmäla ändrade förhållanden som påverkar rätten till eller storleken på ersättningen till arbetslöshetskassan. För sådant upp- giftslämnande gäller 1 § andra stycket, om inte särskilda skäl talar mot det. En anmälan enligt första stycket ska göras och dagar efter det att den sökande fick kännedom om förändringen. 17 § Arbetslöshetskassan får besluta om arbetslöshetsersättning för tid fram till dess att ett ärende har avgjorts, om det 1.inte utan betydande dröjsmål kan avgöras om rätt till arbetslös- hetsersättning finns, 2.är sannolikt att sådan rätt finns, och 3.är av väsentlig betydelse för den som begär arbetslöshetsersätt- ningen. Ett beslut enligt första stycket får meddelas även när det står klart att rätt till arbetslöshetsersättning finns men ersättningens belopp inte kan bestämmas utan betydande dröjsmål. När ett beslut får rättas 1 § Ett beslut enligt denna lag som innehåller en uppenbar felaktig- het till följd av skrivfel, räknefel eller något annat liknande förbise- ende får rättas av den som har meddelat beslutet. När ett beslut får ändras 2 § Ett beslut enligt denna lag får ändras av den som har meddelat beslutet som första instans om den anser att beslutet är felaktigt på grund av att det har tillkommit nya omständigheter eller av någon annan anledning. Ett beslut som till sin karaktär är gynnande för en enskild får dock ändras till den enskildes nackdel bara om felaktigheten beror på att han eller hon har lämnat oriktiga eller vilseledande uppgifter. När ett beslut ska ändras 3 § Ett beslut enligt denna lag ska ändras av den som har meddelat beslutet som första instans om 1.den anser att beslutet är uppenbart felaktigt i något väsentligt hänseende på grund av att det har tillkommit nya omständigheter eller av någon annan anledning, och 2.beslutet kan ändras snabbt och enkelt och utan att det blir till nackdel för den enskilde. När ett beslut som har överklagats får ändras 4 § Ett beslut som har överklagats får ändras av den som har med- delat beslutet som första instans enbart i sådana fall som avses i 3 § och bara om överklagandet och övriga handlingar i ärendet ännu inte har överlämnats till den högre instans som ska pröva överklagandet. När ett beslut senast får rättas eller ändras 5 § En rättelse eller ändring av ett beslut enligt 1–3 §§ får inte göras förflutit från den dag då beslutet meddelades. Ett beslut får rättas eller ändras även efter det att tiden har gått ut, om det först därefter har kommit fram att beslutet har fattats på uppenbart felaktigt eller ofullständigt underlag eller om det finns andra synnerliga skäl. 1 § Arbetslöshetskassans beslut enligt denna lag ska omprövas av kassan om det begärs av den enskilde som beslutet angår. Detta gäller inte om arbetslöshetskassan redan har rättat eller ändrat beslutet enligt 14 kap. Vid en omprövning enligt första stycket får beslutet inte ändras till den enskildes nackdel. Formkrav för begäran om omprövning 2 § Bestämmelser om överklagande i 11–14 §§ och om underrättelse av ett beslut och hur det överklagas i 13 kap. 14 § ska i relevanta delar tillämpas för en begäran om omprövning. Till vilken myndighet som beslut överklagas 3 § Beslut enligt denna lag överklagas till allmän förvaltningsdom- stol, om inte annat följer av lagen (1969:93) om begränsning av sam- hällsstöd vid arbetskonflikt. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 4 § Behörig förvaltningsrätt är den inom vars domkrets den enskilde var folkbokförd för beslutet. Om han eller hon inte var folkbokförd i är behörig förvaltningsrätt den inom vars domkrets det första beslutet i saken har fattats. Vilka beslut som får överklagas 5 § Ett beslut enligt denna lag får överklagas om beslutet kan antas påverka en enskilds situation på ett inte obetydligt sätt. 6 § Arbetslöshetskassans beslut får inte överklagas av den enskilde innan kassan har omprövat sitt beslut enligt 1 §. Om ett beslut överklagas innan det har omprövats, ska över- klagandet anses som en begäran om omprövning. Vem som får överklaga ett beslut 7 § Ett beslut enligt denna lag får överklagas av den enskilde som beslutet angår, om det har gått honom eller henne emot. 8 § Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen får överklaga en arbetslöshetskassas och en domstols beslut enligt denna lag. Vem som är motpart i överinstans 9 § I ett mål där en enskild överklagar en arbetslöshetskassas beslut är kassan den enskildes motpart. 10 § Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen får överta en arbets- löshetskassas uppgift att i förvaltningsrätten och kammarrätten föra det allmännas talan. Inspektionen för det allmännas talan i Högsta förvaltningsdom- stolen. Hur ett beslut överklagas 11 § Ett överklagande av ett beslut ska göras skriftligen till den högre instans som ska pröva överklagandet (överinstansen). Över- klagandet ska dock ges in till den instans som har meddelat beslutet (beslutsinstansen). 12 § I överklagandet ska den som överklagar ange vilket beslut som överklagas och på vilket sätt han eller hon vill att beslutet ska ändras. I 3 och 4 §§ förvaltningsprocesslagen (1971:291) finns ytterligare bestämmelser om vad ett överklagande som ska prövas av allmän för- valtningsdomstol ska innehålla. 13 § Ett överklagande av ett beslut ska ha kommit in till besluts- instansen från den dag då den som överklagar fick del av beslutet genom den instansen. Om den som överklagar är en part som företräder det allmänna, ska överklagandet ha kommit in från den dag som beslutet meddelades. 14 § Beslutsinstansen prövar om överklagandet har kommit in i rätt tid. Om det har kommit in för sent ska den instansen besluta att överklagandet inte får tas upp till prövning (avvisning). Ett överklagande ska dock inte avvisas om 1.förseningen beror på att beslutsinstansen inte har lämnat en korrekt underrättelse om hur man överklagar, eller 2.överklagandet har kommit in till överinstansen inom överkla- gandetiden. 15 § Om överklagandet inte avvisas ska beslutsinstansen skynd- samt överlämna överklagandet och övriga handlingar i ärendet till överinstansen. Om beslutsinstansen ändrar ett beslut som har överklagats, ska den överlämna även det nya beslutet till överinstansen. Överkla- gandet ska anses omfatta det nya beslutet. 16 § Överinstansen prövar frågor om att avvisa ett överklagande på någon annan grund än att det har kommit in .