sou · H8B316 · 2020-04-01 00:00:00 — Det innebär alltså att prövningen av verkställighetshinder kommer in först när det står klart att utlänningen ska utvisas enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Strukturen bör vara densamma i den nya lagen (se avsnitt 7.3.4). Det hindrar dock inte att eller regeringen i ett beslut om utvisning även tar ställning till frågan om det finns ett sådant hinder mot verkställighet som gör att beslu- tet tills vidare inte ska få verkställas. Det bör enligt utredningens mening vara den normala ordningen om det redan vid utvisningsbe- slutet är känt att det finns sådana omständigheter som kan utgöra verkställighetshinder. Om hindret blir känt först senare, när Säker- hetspolisen arbetar med att verkställa utvisningsbeslutet, bör den ordning som beskrivs i avsnitt 7.3.5 gälla. Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning Annan särskild anledning till att ett utvisningsbeslut inte bör verkställas Som kommer att framgå i det följande kan det även finnas andra skäl till att ett utvisningsbeslut inte bör verkställas. Det rör sig då om särskilda omständigheter som inte utgör faktiska verkställighetshin- der enligt 12 kap. 1–3 a §§ utlänningslagen. Om en utlänning har ut- visats enligt lagen om särskild utlänningskontroll, eller motsvarande äldre bestämmelser, ska enligt 10 § första stycket lagen om särskild utlänningskontroll den beslutande myndigheten förordna om inhi- bition eller bevilja utlänningen ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Det gäller om det antingen finns ett sådant hinder mot verkställighet som anges i 12 kap. 1–3 §§ utlänningslagen eller om utvisningsbeslu- tet av någon annan särskild anledning inte bör verkställas. Det kan först under verkställighetsstadiet komma fram sådan sär- skild anledning att inte verkställa utvisningen. Då ska verkställig- heten enligt 13 a § lagen om särskild utlänningskontroll avbrytas. Regleringen är emellertid inte konsekvent. Det framgår t.ex. av att det i 3 § tredje stycket lagen om särskild utlänningskontroll enbart hänvisas till att Migrationsöverdomstolen – i sitt yttrande över ett överklagat beslut i fråga om utvisning – ska särskilt ange om det finns hinder enligt 12 kap. 1, 2 eller 3 § utlänningslagen mot att be- slutet verkställs. Det finns i och för sig inget som hindrar att Migra- tionsöverdomstolen även uppmärksammar andra omständigheter som skulle kunna utgöra skäl för att ett utvisningsbeslut inte bör verkställas. Det förutsätts nämligen att Migrationsöverdomstolen tar upp samtliga omständigheter som kan ha betydelse för pröv- ningen. Yttrandet är dock bara bindande för regeringen om Migra- tionsöverdomstolen finner att det föreligger ett verkställighetshin- der enligt 12 kap. 1–3 §§ utlänningslagen. Det är enligt förslaget till ny lag endast om det finns ett hinder enligt 12 kap. 1–3 a §§ utlänningslagen som det är förbjudet att verk- ställa en utvisning. Däremot kan det finnas andra anledningar – som humanitära skäl eller praktiska problem – till att verkställande myn- dighet ändå bör eller ska avstå från att fullfölja verkställigheten. Om- ständigheter som på verkställighetsstadiet skulle kunna utgöra sär- skild anledning till att utvisningen inte bör verkställas kan t.ex. vara att utlänningen är så svårt sjuk eller skadad att en förflyttning riske- rar att leda till att han eller hon avlider. Det kan också vara omstän- Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning digheter som omfattas av rätten till skydd för privat- och familjeliv i artikel 8 i . Enligt den artikeln har var och en rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korre- spondens. Det ligger i sakens natur att det krävs mycket speciella förhållanden för att ett utvisningsbeslut enligt den nya lagen inte bör verkställas. I detta sammanhang bör också nämnas. Enligt artikel 9 i konventionen ska barn inte skiljas från sina föräldrar, utom när det är nödvändigt för barnets bästa. Ett sådant beslut kan vara nödvändigt i ett särskilt fall, t.ex. vid övergrepp mot eller vanvård av barnet från föräldrarnas sida eller då föräldrarna lever åtskilda och ett beslut måste fattas om var barnet ska bo. Om ett åtskiljande är följden av åtgärder som en konventionsstat har tagit initiativ till, t.ex. frihetsberövande eller utvisning som rör den ena av eller båda föräldrarna eller barnet, ska den staten på begäran ge föräldrarna, barnet eller, där så är lämpligt, någon annan medlem av familjen väsentliga upplysningar om var den eller de frånvarande familjemed- lemmarna vistas. Sådana upplysningar behöver inte lämnas om det skulle vara till skada för barnet. Barn har också enligt artikel 16 rätt till privat- och familjeliv och ska genom lag skyddas mot ingripanden i dessa rättigheter. Som artikel 9 är utformad bör barnets bästa inte hindra att ett utvisningsbeslut gentemot barnets förälder, eller mot barnet självt, verkställs även om det innebär att barnet skiljs från för- äldern. Däremot kan , i egenskap av den konventionsstat som tagit initiativ till åtskiljandet, bli tvungen att lämna information om var den frånvarande familjemedlemmen vistas. Ett barns rätt till sin förälder torde därför ytterst sällan utgöra en särskild anledning till att ett utvisningsbeslut enligt den nya lagen mot föräldern, eller bar- net, inte bör verkställas. Det är oundvikligt att ett barns rätt till familjeliv kan komma att påverkas men i de fall som är aktuella enligt den nya lagen kan barnperspektivet alltså få stå tillbaka för att utvis- ning av en utlänning som utgör en allvarlig säkerhetsrisk ska kunna verkställas. Som utredningen utvecklar i det följande kan praktiska verkstäl- lighetshinder, t.ex. att det inte finns några lämpliga kommunikatio- ner till den plats dit utvisningen ska verkställas, utgöra en särskild anledning till att ett utvisningsbeslut inte bör verkställas. Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning 7.3.4Inhibition och tidsbegränsat uppehållstillstånd Utredningens förslag: Om en utlänning utvisas enligt den nya lagen, eller motsvarande äldre bestämmelser, men det finns verk- ställighetshinder, ska den beslutande myndigheten förordna att utvisningen tills vidare inte får verkställas (inhibition). Den be- slutande myndigheten får i stället bevilja utlänningen ett tidsbe- gränsat uppehållstillstånd, om det finns särskilda skäl för det. Ett tidsbegränsat uppehållstillstånd ska gälla i högst . Samma reglering ska gälla om utvisningsbeslutet av någon annan särskild anledning inte bör verkställas. Har beslut om inhibition meddelats, ska utvisningsbeslutet och beslutet om inhibition prövas på nytt när det finns skäl för det. Så länge utvisningsbeslutet fortfarande gäller, men inte har kunnat verkställas, ska Säkerhetspolisen anmäla till den beslutan- de myndigheten om det finns behov av att på nytt pröva utvis- ningsbeslutet. Det ska göras före utgången av oktober månad , med början året då beslutet meddelades. Om regeringen överväger att häva ett beslut om inhibition, ska ansva- rigt statsråd, eller den tjänsteman som statsrådet bestämmer, in- hämta ett yttrande från Migrationsöverdomstolen. Har utlänningen i stället beviljats ett tidsbegränsat uppehålls- tillstånd, ska när uppehållstillståndet löper ut pröva om det alltjämt föreligger hinder mot verkställighet, eller om utvisningsbeslutet av någon annan särskild anledning inte bör verkställas. Om så är fallet ska besluta om inhi- bition eller, om det finns särskilda skäl, bevilja utlänningen ett nytt tidsbegränsat uppehållstillstånd. Skälen för utredningens förslag Om en utlänning har utvisats enligt lagen om särskild utlännings- kontroll, eller motsvarande äldre lagstiftning, men beslutet inte kan verkställas med hänsyn till reglerna i 12 kap. 1, 2 eller 3 § utlännings- lagen, ska, som nämnts, den beslutande myndigheten enligt 10 § första stycket lagen om särskild utlänningskontroll förordna att verkställighet tills vidare inte får ske (inhibition) eller bevilja utlän- Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning ningen ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Detsamma gäller om ut- visningsbeslutet av någon annan särskild anledning inte bör verkstäl- las. Utvisningsbeslutet får inte verkställas som ett uppehållstillstånd gäller. Möjligheten att, i stället för att förordna om inhibition, bevilja en utlänning ett tidsbegränsat uppehållstillstånd om ett utvisningsbe- slut enligt lagen om särskild utlänningskontroll inte kan verkställas, infördes . Den var en följd av att motsvarande bestämmelse fanns i utlänningslagen. Regleringen i utlänningslagen infördes för att undvika att utlänningar vistas i utan tillstånd, när ett be- slut om utvisning (eller avvisning) inte kan verkställas. Enligt förar- betena ska möjligheten att bevilja tidsbegränsat uppehållstillstånd främst användas när verkställighetshindret kan antas bestå . Om hindret kan förväntas bestå endast bör utvisningsbeslutet i stället inhiberas. Regeringen ansåg att det inte var lämpligt att någon som har meddelats ett utvisningsbeslut enligt lagen om särskild utlänningskontroll skulle kunna beviljas perma- nent uppehållstillstånd. När utlänningen är intressant för Säkerhetspolisen ska utvisningsbeslutet i stället omprövas och han eller hon beviljas uppehållstillstånd enligt reglerna i utlänningslagen (prop. 2009/10:31 s. 244). Det har utvecklats en praxis som innebär att det som regel beslutas om inhibition när ett utvisningsbeslut en- ligt lagen om särskild utlänningskontroll inte kan verkställas. Tids- begränsade uppehållstillstånd beviljas alltså i princip inte i dessa fall. Om ett utvisningsbeslut inte verkställs på grund av ett förord- nande om inhibition ska enligt 10 § andra stycket lagen om särskild utlänningskontroll utvisningsbeslutet och inhibitionsbeslutet prö- vas på nytt av den beslutande myndigheten när det finns skäl till det. Uppkommer helt ändrade förutsättningar kan utvisningsbeslutet upphävas (prop. 2009/10:31 s. 245). Så länge utvisningsbeslutet fort- farande gäller, men inte har kunnat verkställas, ska Säkerhetspolisen före utgången av varje kalenderår efter det då beslutet meddelades anmäla till den beslutande myndigheten om det finns skäl för pröv- ning av beslutet. Om regeringen vid en sådan prövning överväger att häva ett beslut om inhibition, ska ansvarigt statsråd, eller den tjän- som statsrådet bestämmer, inhämta ett yttrande från Migra- tionsöverdomstolen. I yttrandet ska Migrationsöverdomstolen ange om det finns hinder enligt 12 kap. 1, 2 eller 3 § utlänningslagen mot att beslutet verkställs. Om Migrationsöverdomstolen anser att det Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning finns ett sådant hinder mot verkställighet, får regeringen inte avvika från den bedömningen. Det senare framgår av 3 § tredje stycket la- gen om särskild utlänningskontroll, dit 10 § fjärde stycket hänvisar. Av 13 b § framgår att Migrationsöverdomstolen ska hålla en muntlig förhandling om en sådan inte är uppenbart obehövlig. Enligt 10 § tredje stycket lagen om särskild utlänningskontroll ska ompröva ett utvisningsbeslut när ett tidsbe- gränsat uppehållstillstånd löper ut. Om utvisningsbeslutet ska bestå, ska pröva om det fortfarande finns hinder mot verkställighet. Om så är fallet kan verket bevilja utlänningen ett nytt tidsbegränsat uppehållstillstånd eller inhibera utvisningsbeslutet (prop. 2009/10:31 s. 298). I princip används inte möjligheten att be- vilja tidsbegränsat uppehållstillstånd . Inhibition bör vara huvudalternativet Det bör även i fortsättningen vara möjligt att besluta om inhibition när ett utvisningsbeslut inte kan verkställas på grund av att det finns ett verkställighetshinder eller om beslutet av någon annan särskild anledning inte bör verkställas. Som framgått tillämpas de nuvarande bestämmelserna på det sättet att det som regel beslutas om inhibi- tion i dessa fall. Möjligheten att bevilja tidsbegränsat uppehållstill- stånd används inte i praktiken. Enligt utredningens mening är det också en rimlig ordning. De utlänningar som utvisningsbesluten gäl- ler har inte rätt att vistas i . Skälet till det är att de anses utgöra ett allvarligt samhällshot. De bör därför inte heller få de rättigheter som är förenade med ett uppehållstillstånd. Utlänningar som har be- dömts utgöra säkerhetshot bör inte heller kunna resa fritt inom EU, vilket är möjligt för den som har ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Dessutom kan ett återreseförbud och spärr i det EU-gemensamma Schengens informationssystem (, SIS) inte registreras så länge en person har ett giltigt uppehållstillstånd. Det innebär att om utlänningen lämnar finns det inget som varnar för att han eller hon inte bör få resa in i andra Schengenländer. Av intresse i sammanhanget är rättsfallet MIG 2018:21. I det fal- let hade en utlänning utvisats med stöd av utlänningslagen. Det fanns sådana säkerhetsaspekter att ärendet handlades som ett säker- hetsärende. Fråga uppkom om utlänningen, i stället för att beviljas Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning anstånd med verkställigheten av utvisningsbeslutet, skulle ges ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Säkerhetspolisen motsatte sig det bl.a. med motiveringen att det för säkerhet är viktigt att per- soner som utgör eller kan komma att utgöra säkerhetshot och som har fått ett lagakraftvunnet beslut om avvisning eller utvisning läm- nar landet . Enligt Migrationsöverdomstolen var det inte utan uttryckligt stöd i utlänningslagen lämpligt att meddela anstånd med verkställigheten om det inte var möjligt att förutse när verkställigheten kommer att kunna genomföras. I ett sådant fall borde i stället utlänningen ha beviljats ett tidsbegränsat uppehålls- tillstånd. Till skillnad mot vad som gäller enligt utlänningslagen finns det i lagen om särskild utlänningskontroll stöd för att välja inhibition framför ett tidsbegränsat uppehållstillstånd även i de fall där det inte är möjligt att förutse när utvisningsbeslutet kommer att kunna verk- ställas. Enligt utredningens mening bör den möjligheten utnyttjas. Det är viktigt för säkerheten i landet att en utlänning som kan antas komma att begå eller medverka i terrorismrelaterad brottslighet eller annars kan utgöra ett allvarligt hot mot säkerhet lämnar lan- det så snart det är möjligt. Om utlänningen beviljas uppehållstill- stånd kan det, även om det är tidsbegränsat, hindra att utvisningsbe- slutet verkställs direkt när verkställighetshindret upphör. Det följer av att ett utvisningsbeslut inte får verkställas som uppehållstillståndet gäller. Det är inte rimligt med en sådan konse- kvens när det gäller den begränsade grupp av utlänningar som om- fattas av lagens tillämpningsområde. I den nya lagen bör det därför tydligt framgå att inhibition är huvudalternativet när ett utvisnings- beslut av någon anledning inte kan verkställas. Tidsbegränsat uppe- hållstillstånd bör alltså bara beviljas i undantagsfall. Utredningen vill dock inte helt ta bort möjligheten att bevilja tidsbegränsade uppehållstillstånd, eftersom det inte kan uteslutas att det i undantagsfall kan vara motiverat i stället för inhibition av utvis- ningen. Däremot bör det ställas högre krav än för att en utlän- ning ska få ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Det krav som bör gälla är att det i det enskilda fallet finns särskilda skäl för att bevilja utlänningen ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. I författningskom- mentaren ges exempel på när särskilda skäl kan tala för att välja tids- begränsat uppehållstillstånd i stället för inhibition. Dessutom bör tidsbegränsade uppehållstillstånd bara få utfärdas för . Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning Eftersom det rör sig om utlänningar som endast tillfälligt får uppe- hålla sig i , i avvaktan på att utvisningsbeslutet kan verkställas, bör tiden bestämmas till högst . Det bör uttryckligen anges i lagen hur länge som ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt den nya lagen ska få gälla. Om det fortfarande finns verkställighetshinder när det tidsbegränsade uppehållstillståndet löper ut bör utvisnings- beslutet normalt inhiberas i stället. Övriga bestämmelser om inhibition och tidsbegränsat uppehållstillstånd bör i huvudsak behållas I 10 § lagen om särskild utlänningskontroll hänvisas det till hinder enligt 12 kap. 1, 2 eller 3 § utlänningslagen. Enligt utredningens mening bör även hinder enligt 12 kap. 3 a § utlänningslagen räknas upp. Den paragrafen föreskriver också hinder mot verkställighet av utvisningsbeslut och omfattas av hänvisningen i 5 § lagen om särskild utlänningskontroll. Bestämmelserna om inhibition och tids- begränsat uppehållstillstånd bör i den nya lagen utgå från när det en- ligt den lagen finns ett verkställighetshinder, eller när utvisningsbe- slutet av någon annan särskild anledning inte bör verkställas. I det ligger visserligen en hänvisning till utlänningslagens bestämmelser om hinder mot verkställighet av utvisningsbeslut (se avsnitt 7.3.3). Med en sådan ordning finns det dock ingen risk att det uppstår sins- emellan motstridiga regler. Utgångspunkten är att ett utvisningsbeslut ska verkställas så snart det har fått laga kraft (se avsnitt 7.3.6). För att det inte ska kunna ske när en utlänning har beviljats ett tidsbegränsat uppehålls- tillstånd på grund av hinder mot verkställighet, föreskrivs det i 10 § första stycket lagen om särskild utlänningskontroll att utvisningsbe- slutet inte får verkställas som ett uppehållstillstånd gäller. Med det får förstås det tidsbegränsade uppehållstillstånd som anges i meningen före. Att bevilja en utlänning ett tidsbegränsat uppehållstillstånd är i dessa fall ett alternativ till inhibition. Ett beslut om inhibition innebär att det bestäms att utvisningsbeslutet tills vidare inte får verkställas. Med nuvarande regler får alltså ett utvis- ningsbeslut inte verkställas gentemot utlänningen som det tidsbegränsade uppehållstillståndet gäller eller så länge inhibi- tionsbeslutet kvarstår. Det bör gälla även i fortsättningen. Någon särskild bestämmelse om det behövs dock inte. Det följer av den ge- Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning nerella bestämmelsen om när ett utvisningsbeslut är verkställbart, se avsnitt 7.3.6. Bestämmelserna om ny prövning av utvisningsbeslut när utvis- ningen har inhiberats bör i sak oförändrade föras över till den nya lagen. Regleringen bör, för tydlighetens skull, delas upp i två olika paragrafer. Det bör också tydligare anges vad prövningen ska bestå i. Säkerhetspolisen bör anmäla till den myndighet som har beslutat om inhibition om det finns behov av att på nytt pröva utvisningsbe- slutet. Det kan antingen vara som beslutat om ut- visning och inhibition eller regeringen om utvisningsärendet över- klagats dit. Tidpunkten för när Säkerhetspolisen ska anmäla behov av ny prövning bör dock ändras till före utgången av oktober månad . Det är en lämpligare tidpunkt än , med tanke på alla helgdagar. Det bör, på samma sätt som , vara till- räckligt att första anmälan görs före utgången av oktober månad året då utvisningsbeslutet meddelades. Har utlänningen i stället beviljats ett tidsbegränsat uppehållstill- stånd ska med dagens reglering ompröva utvis- ningsbeslutet när uppehållstillståndet löper ut. Det normala är att regeringen senast har beslutat om utvisning, antingen genom att ha fastställt eller ändrat beslut. Det är då inte rimligt att ska kunna upphäva regeringens utvisningsbe- slut när tiden för det tidsbegränsade uppehållstillståndet har löpt ut. I stället bör prövning begränsas till om det fort- farande finns hinder mot verkställighet, eller om utvisningsbeslutet av någon annan särskild anledning inte bör verkställas. Om så är fal- let bör antingen besluta om inhibition eller, om det finns särskilda skäl för det, bevilja utlänningen ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Hänvisningen till 12 kap. 13 a § utlänningslagen bör tas bort Genom en hänvisning i 5 § lagen om särskild utlänningskontroll gäl- ler vid handläggningen enligt den lagen bestämmelserna i 12 kap. 13 a § utlänningslagen i tillämpliga delar. Av den paragrafen framgår att om en EES-medborgare eller en familjemedlem till en sådan med- borgare efter inresan i har överklagat be- slut om avvisning eller beslut om avvisning eller Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning utvisning och i samband med överklagandet har yrkat inhibition av beslutet, får beslutet inte verkställas innan frågan om inhibition har prövats. Bestämmelsen är tillämplig endast på beslut som kan verk- ställas utan hinder av att beslutet inte har fått laga kraft. Det gäller t.ex. beslut om avvisning, som enligt 12 kap. 6 § utlänningslagen får verkställas även om det har överklagats. Det gäl- ler också i vissa fall när har beslutat om avvisning av en utlänning. I likhet med vad som gäller enligt lagen om särskild utlännings- kontroll kommer enligt den nya lagen ett beslut om utvisning att få verkställas först efter att det har fått laga kraft. Ett utvisningsbeslut kommer dock att få verkställas utan att det fått laga kraft om utlän- ningen har lämnat en nöjdförklaring, eftersom det innebär att utlän- ningen har avstått från att överklaga beslutet. Då det inte i något fall som regleras i den nya lagen är möjligt att verkställa ett utvisnings- beslut när utlänningen har överklagat beslutet, finns det inget behov av att i den nya lagen ta in en bestämmelse som motsvarar 12 kap. 13 a § utlänningslagen. 7.3.5Förfarandet när utvisningsbeslut inte kan verkställas Utredningens förslag: Om ett beslut om utvisning har lämnats till Säkerhetspolisen för verkställighet och Säkerhetspolisen anser att beslutet inte går att verkställa, eller att ytterligare besked be- hövs, ska den anmäla det till den myndighet som har beslutat om utvisning. Den myndigheten ska då pröva om det föreligger hin- der mot att verkställa utvisningen, eller om utvisningsbeslutet av någon annan särskild anledning inte bör verkställas. Om så är fal- let ska myndigheten i fråga besluta om inhibition eller, om det finns särskilda skäl, bevilja utlänningen ett tidsbegränsat uppe- hållstillstånd. Innan regeringen avgör en sådan fråga ska ett ytt- rande inhämtas från Migrationsöverdomstolen. I avvaktan på regeringens beslut får ansvarigt statsråd besluta att utvisningsbe- slutet tills vidare inte får verkställas. Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning Skälen för utredningens förslag Genom en lagändring infördes 13 a § i lagen om särskild ut- länningskontroll. Paragrafen behandlar hinder som uppkommer när beslut om utvisning ska verkställas. I första stycket föreskrivs att om den verkställande myndigheten finner att verkställighet av ett beslut om utvisning inte kan genomföras, eller att ytterligare besked be- hövs, ska myndigheten underrätta den beslutande myndigheten om det. Den beslutande myndigheten ska då pröva om inhibition eller ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 10 § lagen om särskild ut- länningskontroll ska meddelas. Bestämmelserna i fråga utgjorde ti- digare ett andra stycke i 13 §, som då innehöll samtliga regler om verkställighet, däribland tidpunkten för verkställighet, verkställande myndighet, anvisningar i fråga om verkställighet och förfarandet när fråga om hinder mot verkställighet uppkom. Det är enbart det sist- nämnda som regleras i 13 a §. Om Säkerhetspolisen ska verkställa ett beslut om utvisning som har fattat med stöd av lagen om särskild utlän- ningskontroll och Säkerhetspolisen upptäcker ett hinder som gör att utvisningsbeslutet inte går att verkställa, ska den alltså anmäla det till . Verket ska då pröva om det finns hinder mot att verkställa utvisningen. I så fall ska besluta att ut- visningsbeslutet ska inhiberas eller bevilja utlänningen ett tidsbe- gränsat uppehållstillstånd. När regeringen är beslutande myndighet ska enligt 13 a § andra stycket lagen om särskild utlänningskontroll ansvarigt statsråd in- hämta ett yttrande från Migrationsöverdomstolen innan regeringen prövar om inhibition ska meddelas eller om ett tidsbegränsat uppe- hållstillstånd ska beviljas.