sou · H8B326 · 2020-04-29 00:00:00 — Detta gäller dock inte sjukpenning som avses i 27 kap. 6 § eller sjukpenning som beviljats efter en bedömning av arbetsförmågan enligt 27 kap. 46 § andra stycket. Om den försäkrade på grund av sjukdomen behöver avstå från förvärvsarbete under minst en fjärdedel av sin normala arbetstidstid en viss dag, ska hans eller hennes arbetsförmåga anses nedsatt i minst motsvarande grad . Partiell sjukpenning får beviljas utifrån en förläggning av arbetstiden som innebär att arbetstiden inte minskas i samma omfattning om en sådan förläggning av arbetstiden inte försämrar möjligheterna till återgång i arbete. Till den del den försäkrade är arbetslös lämnas hel sjukpenning med högst . Detta gäller dock inte sjukpenning som avses i 27 kap. 6 §. 1.Denna lag träder i kraft . 2.De nya bestämmelserna tillämpas även på sjukperioder som har påbörjats före ikraftträdandet. Bestämmelserna tillämpas dock vid prövning av rätt till ersättning för dagar från och med ikraftträdandet. I detta slutbetänkande redovisar vi våra två sista uppdrag. I våra direktiv sägs att vi ska •utreda behovet av anpassningar av försäkringsskyddet för personer med timanställningar och andra tidsbegränsade anställningar •kartlägga om det nuvarande regelverket ger ett tillräckligt utrymme för att den försäkrades arbetsförmåga ska kunna tas till vara fullt ut.1 Det första uppdraget handlar om hur bedömningarna av rätten till sjukpenning ska göras för personer med timanställningar och andra tidsbegränsade anställningar. Det andra uppdraget består egentligen av två delar som är nära förknippade med varandra. Den ena delen handlar om möjligheten att bevilja partiell sjukpenning utifrån en annan förläggning av arbetstiden än att denna minskas med lika mycket . Där ska vi utreda om dagens regelverk är ändamålsenligt utformat.2 Den andra delen handlar om frågan om försäkrade med hel sjukskrivning kan pröva att arbeta om sjukdomen medger det. Detta uppdrag har sin upprinnelse i ett projekt om flexibel sjukskrivning för personer i cancerbehandling som deltog i tillsammans med . Projektet avslutades av sedan det bedömts innebära att regelverket tillämpats på ett felaktigt sätt. I den delen ska vi utreda om de gällande reglerna är ändamålsenliga så att de bidrar till att en försäkrads 2018:26, s. 1. 2018:26, s. 11. arbetsförmåga i möjligaste mån tas tillvara och att återgång i arbete underlättas.3 Om utredaren bedömer det nödvändigt med författningsförslag kan utredaren lämna sådana förslag. Vi har genomfört nödvändiga analyser utifrån direktivet. 2.2.1Frågor till arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer Vi har i syfte att kartlägga problemen ställt skriftliga frågor till följande organisationer/myndigheter: kommuner och regioner (SKR), , , , och . Dessa har besvarat följande frågeställningar: •Vilka problem ser organisationen med hur sjukförsäkringen tillämpas vad gäller arbetstidens förläggning vid partiell sjukskrivning? •Finns några skillnader i tillämpningen i fråga om arbetsförmågebedömningar mellan de olika typerna av anställningar som inte är tillsvidareanställningar? Vi tänker framför allt på vikariat som förlängs på regelbunden basis och behovsanställningar. •Har er organisation någon uppfattning om huruvida antalet icketillsvidareanställningar ökat ? Svaren med anledning av frågan om partiell sjukpenning och arbetstidens förläggning redovisas i kapitel 10. De svar som lämnats om anställningar och arbetsförmågebedömningar har bearbetats och ingår i kapitel 6. 2.2.2Försäkringskassans redovisning av sin tillämpning Vi har också begärt att redovisar hur sjukförsäkringen tillämpas vid partiell sjukskrivning vid några olika situationer. I begäran anges att svaret bör innehålla följande. •En redovisning av hur ofta undantaget från grundprincipen tillämpas och hur regelverket tillämpas vid olika typer av förläggning av arbetstiden. 2018:26, s. 11. •En redovisning av de problem som ser med nuvarande regelverk vid partiell sjukskrivning. svar beträffande partiell sjukpenning och arbetstidens förläggning redovisas i bilaga 4. Under arbetet med detta slutbetänkande har vi haft ett möte med vår referensgrupp. Denna grupp består av representanter för , kommuner och regioner (SKR), , , , , , samt , Avdelningen för samhällsmedicin och folkhälsa. 2.2.4Möten med andra aktörer Vi har träffat handläggare vid , Avdelningen för sjukförsäkring, Syd samt representanter från Funktionsrätt och Samarbete för människor i Sorg (SAMS). Vi har även träffat , överläkare vid , som var med i det nämnda projektet om flexibel sjukskrivning vid cancerbehandling. Vi har från inhämtat statistik rörande partiell sjukskrivning. I direktivet ges uppdraget att utreda behovet av anpassningar av försäkringsskyddet för personer ”med timanställningar och andra tidsbegränsade anställningar”.4 Vi använder oss i betänkandet av begreppet ”behovsanställda” och redogör i avsnitt 7.1.4 för vad detta be- 2018:26, s. 1 och 10. Endast när vi direkt hänvisar till direktivet använder viuttrycket ”timanställningar”. Vi använder även begreppet ”behovsanställda” för att beskriva gruppen ”timavlönade”. De tidsbegränsade anställningarna, som inte är att definiera som behovsanställningar, behandlas i avsnitt 7.1.5. Vårt förslag går ut på att behovsanställda i ökad utsträckning ska bedömas mot samma bedömningsgrund som andra anställda. Denna bedömningsgrund benämns i lagtexten ”[sitt] vanliga arbete eller annat lämpligt arbete som arbetsgivaren tillfälligt erbjuder honom eller henne”.5 I den löpande texten använder vi oss av begreppet ”behovsanställningen” när vi beskriver denna bedömningsgrund. 527 kap. 46 § första stycket SFB. Vi har valt att kalla vår utredning ”En trygg sjukförsäkring med människan i centrum”. En trygg sjukförsäkring är inte en sjukförsäkring som alltid garanterar ersättning till de försäkrade. Däremot innebär en trygg sjukförsäkring att de försäkrade ska kunna förutse de krav som uppställs i försäkringen för att få ersättning. Det andra ledet i vårt namn, ”med människan i centrum”, är för oss en ambition att utfallet av tillämpningen av sjukförsäkringens bestämmelser i möjligaste mån ska ta hänsyn till individens speciella förutsättningar och vara rimligt i någon mening. Vad som är rimligt är naturligtvis i grunden en subjektiv fråga. Det som en person kan uppfatta som rimligt kan en annan person uppfatta som orimligt. En aspekt på ett regelverks rimlighet kan, enligt vår mening, vara att situationer som i faktisk mening är likartade inte bör bedömas olika utifrån hur situationerna rent rättsligt bedöms. Vad gäller vårt uppdrag att se över försäkringsskyddet för dem med timanställningar och andra tidsbegränsade anställningar aktualiseras frågan om det är rimligt att den som har en behovsanställning men arbetar under likartade förhållanden som sina kollegor med tillsvidareanställningar ska ha ett sämre försäkringsskydd.1 En annan aspekt av rimlighet är att en princip som underlättar myndighetens bedömningar av arbetsförmågan vid partiell nedsättning av densamma inte bör ges ett sådant genomslag att den motverkar andra övergripande syften med lagstiftningen, som möjligheten att ta tillvara arbetsförmåga hos den försäkrade. Beträffande vårt andra uppdrag, att se över bedömningarna av partiell sjukpenning när arbetstiden är förlagd på ett sätt som inte innebär att den minskas lika mycket , uppkommer frågan om principen att arbets- 1Jfr dir. 2018:26, s. 10. förmågan bedöms dag för dag ska väga tyngre än att den försäkrade vid deltidssjukskrivning kan arbeta på ett sätt som gör det lättare att ta tillvara kvarvarande arbetsförmåga. Om regelverket och dess tillämpning inte uppfattas som rimligt brister systemet i legitimitet vilket kan hota dess överlevnad eftersom incitamentet att bidra till det minskar. Att en sjukförsäkring ska vara trygg i betydelsen förutsebar och ha människan i centrum rymmer i någon mening en motsättning. Tas alltför stor hänsyn till en individs egna specifika förutsättningar finns en risk att regelverkets förutsebarhet brister. Å andra sidan innebär ett förutsebart eller robust regelverk en risk för att alltför liten hänsyn tas till individens speciella förutsättningar och att begreppsdefinitioner ges företräde framför rimliga utfall av försäkringen. En ledstjärna när vi har utformat våra förslag är att de ska spegla en avvägning mellan de nämnda perspektiven. Det är också utifrån detta sammanhang som betänkandets titel ”En sjukförsäkring anpassad efter individen” ska förstås. 3.2.1Försäkringsskydd avser bedömningar av arbetsförmåga I direktivet anges att vi ska utreda behovet av anpassningar av försäkringsskyddet för personer med timanställningar och andra tidsbegränsade anställningar. Försäkringsskydd kan inbegripa flera aspekter som hur arbetsförmågebedömningar görs eller hur den sjukpenninggrundande inkomsten beräknas.2 Vi har dock valt att avgränsa försäkringsskyddet till frågan om vilken bedömningsgrund den som har en behovsanställning ska bedömas mot när rätten till sjukpenning prövas. 3.2.2Inkomstbortfallsprincipen bör vara styrande Sjukförsäkringen vilar på inkomstbortfallsprincipen; alltså att den ska kompensera den försäkrade för den inkomstförlust hen drabbas av när hen på grund av sjukdom inte kan arbeta. 2Jfr SOU 2019:5, s. 205. skäl finns dock ett tak för maximalt ersättningsbelopp. är detta tak en inkomst motsvarande 8 prisbasbelopp.3 Inkomstbortfallsprincipen kan sägas framgå av den grundläggande förutsättningen för att en försäkrad ska beviljas sjukpenning; att hen har nedsatt arbetsförmåga med minst en fjärdedel.4 Vi har vid utformningen av våra förslag beträffande sjukpenningbedömningar för behovsanställda valt att utgå från inkomstbortfallsprincipen. Den fråga som varit utgångspunkten för oss har varit om den behovsanställde, om hen inte hade drabbats av sjukdom, skulle ha arbetat.5 3.2.3Frågan om vilken typ av anställningar som är önskvärda på arbetsmarknaden faller utanför vårt uppdrag I direktivet anges att den allmänna sjukförsäkringen infördes när en tillsvidareanställning var för de flesta i . Därefter har arbetsmarknaden förändrats och för framför allt yngre personer är det vanligt med timanställningar och andra former av tidsbegränsade anställningar.6 har olika typer av uppdragsanställningar vuxit fram i spåren av den så kallade delningsekonomin. Begreppet delningsekonomi beskrivs i som ett samlingsnamn på aktiviteter som syftar till minskad resursåtgång genom effektivare kapacitetsutnyttjande såsom delning av tillgång till varor och tjänster. Ofta är ny informations- och kommunikationsteknik en viktig komponent i delningsekonomin.7 Det är svårt att på ett generellt plan definiera aktörerna i delningsekonomin som arbetsgivare, arbetstagare, uppdragsgivare eller uppdragstagare utan detta får göras med utgångspunkt i de faktiska omständigheterna i det enskilda fallet.8 Utvecklingen på arbetsmarknaden innebär allt fler osäkra anställningsformer.9 Utredaren för betänkandet ”Tid för trygghet” (SOU 2019:5) har bland annat haft i uppdrag att utreda arbetstagares 326 kap. 31 § andra stycket SFB. 427 kap. 2 § SFB. 5Det kan noteras att Kammarrätten i i mål nr 851-14 lyfter inkomstbortfallsprincipens betydelse för bedömningen av behovsanställdas arbetsförmåga. 2018:26, s. 9. 7Jfr även SOU 2017:24, s. 192. 8SACO ”Delningsekonomin och digitala plattformar – begrepp, omfattning och arbetsrättsliga regler”, s. 17. 9SOU 2015:21 Mer trygghet och bättre försäkring, s. 240. möjlighet till utveckling och omställning under arbetslivet. Frågor som rör arbetstagarnas skydd vid förändrade arbetsförhållanden och vid intermittent anställningar behandlas i det betänkandet och faller utanför vårt uppdrag.10 En konsekvens av våra förslag att stärka försäkringsskyddet för dem med behovsanställningar skulle kunna vara att allt fler söker sig till dessa anställningar och anställningarna därför blir fler på arbetsmarknaden. Detta är något som vi inte har beaktat vid våra överväganden. 3.3Möjligheter att ta tillvara den enskildes arbetsförmåga 3.3.1Fortsatt fyra nivåer av sjukpenning Dagens regelverk innebär att sjukpenning kan beviljas på fyra nivåer; en fjärdedel, en halv, tre fjärdedelar och hel sjukpenning. Nivåerna en fjärdedel och tre fjärdedelar infördes och motiverades då bland annat med att försöksverksamheten med ytterligare nivåer visat att ytterligare nivåer var ett bra sätt att förbättra rehabiliteringen så att den som var sjukskriven snabbare kunde återvända i arbete.11 framförs synpunkten att sjukpenning bör kunna utges på flera nivåer än de nuvarande fyra för att försäkringen ska kunna anpassas bättre till den enskildes förhållanden och möjliggöra att kvarvarande arbetsförmåga tas tillvara i större utsträckning.12 En sådan större förändring av sjukförsäkringen skulle få stora konsekvenser för olika samhällsfunktioner. Frågor som skulle aktualiseras vid en sådan förändring är bland annat svårigheter att bedöma och mäta de mer detaljerade graderna av den försäkrades nedsatta arbetsförmåga i sjukvården och hos , behovet av utbyggda kontrollfunktioner samt behovet av samordning av lön och sjukpenninggrad. En sådan förändring kräver omfattande utredningar och konsekvensberäkningar som inte har bedömts vara möjliga att genomföra inom ramen för denna utredning. Vår utgångspunkt har därför varit att lämna förslag som innebär att arbetsförmågan bättre kan tas tillvara inom ramen för dagens system med fyra nivåer. 10Betänkandet Tid för trygghet (SOU 2019:5) utreder dock inte försäkringsskyddet vid sjukdom för de intermittent anställda. 1989/90:62, om insatser för aktiv rehabilitering och arbetslivsfondens verksamhet, m. m., s. 19. 12Se till exempel motion 2019/20:1513, s. 2 samt motion 2013/14:Sf202, s. 8. 3.3.2Flexibiliteten bör i möjligaste mån uppnås genom deltidssjukskrivning utifrån en förläggning av arbetstiden som gynnar återgång i arbete I debatten talas ofta om behovet av en flexibel sjukpenning. Ofta menas då en sjukpenning utan några nivåer.13 Vår utgångspunkt är, som framhållits ovan, att inte röra sjukpenningens fyra nivåer. I stället vill vi, i enlighet med direktiven, se över möjligheten att i ökad utsträckning än bevilja partiell sjukpenning utifrån att den försäkrades arbetstid förlagts på annat sätt än genom jämn reducering . Tanken med detta är att den som har en kvarvarande arbetsförmåga utifrån en viss förläggning av arbetstiden ska ges möjlighet att ta tillvara denna förmåga. Primärt vill vi utreda om en flexibilitet i sjukförsäkringen kan uppnås genom en mer pragmatisk tillämpning av partiell sjukpenning. Det finns dock fall där den försäkrade i grunden har helt nedsatt arbetsförmåga men hen ändå vill pröva att arbeta någon enstaka dag. En utgångspunkt för oss är att den som, trots en i sig tillförlitlig bedömning att hel arbetsoförmåga föreligger, vill pröva att arbeta ska kunna göra det utan att riskera att sjukpenningen dras in. Vi vill därför även utreda om det befintliga regelverket tillåter försäkrade att under de angivna förhållandena arbeta enstaka dagar utan att bedömningen av arbetsförmågans nedsättning påverkas. I förlängningen skulle en sådan tillämpning av regelverket kunna underlätta en partiell återgång i arbete. 13Se till exempel motion 2019/20: 1513, s. 2 samt motion 2013/14:Sf202 s. 8. 4 Regelverk och rättsläge 4.1.1Olika bedömningsgrunder kan avgöra om det finns rätt till sjukpenning eller inte Sjukpenningens regelverk bygger på fasta tidsgränser som reglerar mot vad arbetsförmågan ska bedömas. Regelverket kallas i dagligt tal för rehabiliteringskedjan. En grundläggande tanke med rehabiliteringskedjan är att bedömningsgrunden blir vidare ju längre sjukfallet pågår. i ett sjukfall bedöms arbetsförmågan mot den försäkrades vanliga arbete eller annat lämpligt arbete som arbetsgivaren tillfälligt erbjuder den försäkrade.1 Från och med dag 91 ska det vid bedömningen även beaktas om den försäkrade kan försörja sig genom omplacering till annat arbete hos arbetsgivaren.2 Från och med dag 181 bedöms arbetsförmågan mot normalt förekommande arbete såvida det inte finns särskilda skäl mot det eller om det annars kan anses oskäligt att göra en sådan prövning.3 Rehabiliteringskedjans bestämmelser utgår från att den försäkrade är anställd. Bestämmelserna förutsätter att det finns en arbetsgivare som tillfälligt kan erbjuda ett annat arbete eller erbjuda omställning. Visserligen bedöms egenföretagare mot sitt arbete och därefter mot normalt förekommande arbete men detta följer inte direkt av bestämmelserna utan av förarbetena.4 Den som är arbetslös bedöms mot normalt förekommande arbete från dag 1 i rehabiliteringskedjan.5 När arbetsförmågan prövas mot normalt förekommande arbete innebär det en betydligt striktare prövning av arbetsförmågan jämfört med om den skulle bedömas mot 127 kap. 46 § SFB. 227 kap. 47 § SFB. 327 kap. 48 § SFB. 2007/08:136 En reformerad sjukskrivningsprocess för ökad återgång i arbete, s. 59. 2007/08:136 En reformerad sjukskrivningsprocess för ökad återgång i arbete, s. 100. den försäkrades vanliga arbete. Den som exempelvis skadar axeln och har ett utpräglat praktiskt arbete där lyft krävs bedöms sannolikt sakna arbetsförmåga i sitt vanliga arbete men arbetsförmågan behöver inte anses vara nedsatt i ett mindre fysiskt ansträngande arbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden. Det kan alltså vara avgörande för den försäkrades rätt till sjukpenning om arbetsförmågan bedöms mot det vanliga arbetet eller mot normalt förekommande arbete. 4.2.1Ingen skyldighet att betala ut sjuklön vid behovsanställning om inbokade arbetspass saknas Det finns en särskild reglering kring sjukpenning i ett sjukfall. Normalt är det arbetsgivarens skyldighet att betala sjuklön för , med karensavdrag för en dag.6 Sjukpenning utgår då inte.7 Sjuklönelagen gäller bara anställda. Frågan om någon har ett anställningsförhållande får avgöras efter arbetsrättsliga principer. Bedömningen av om en person ska anses som anställd och kvalificerad för sjuklön måste göras i varje enskilt fall utifrån formuleringar i anställningsavtalet och andra omständigheter.8 Frågan om sjuklön för behovsanställda prövades i Högsta förvaltningsdomstolens avgörande RÅ 2004 ref 103. Frågan i målet rörde en försäkrad som arbetade som vårdare hos en stadsdelsförvaltning. Hen arbetade regelbundet . Om hen var uppbokad för arbete utbetalades sjuklön. Den försäkrade hade en operation inbokad och något arbete var därför inte uppbokat i samband med detta. avslog ansökan om sjukpenning med motiveringen att den försäkrade hade rätt till sjuklön. framhöll att den försäkrade inte hade någon fast anställning. Hen var att betrakta som anställd endast de dagar hen och stadsdelsförvaltningen avtalat om arbete. Något sådant avtal fanns inte för de i målet aktuella dagarna. hade därför ingen skyldighet att betala ut sjuklön. I stället skulle sjukpenning utges efter 66 § andra stycket, 7 § lagen (1991:1047) om sjuklön. 727 kap. 9 § SFB. 8Jfr 2011, Vägledning – Sjuklöneförmåner, 2011:1 version 7, s. 10. vad som kunde skäligt med ledning av hur den försäkrade hade förvärvsarbetat före sjukperioden. 4.2.2En skälighetsbestämning av sjukpenningen om inbokade arbetspass saknas eller vid kortare anställningar I socialförsäkringsbalken finns en särskild bestämmelse som reglerar situationen när det är oklart om en försäkrad skulle ha förvärvsarbetat i sjukperioden. Bestämmelsen i 27 kap. 11 § stadgar följande: Kan det inte utredas hur den försäkrade skulle ha förvärvsarbetat under sjukperiodens första gäller följande. Sjukpenningen får lämnas efter vad som kan anses skäligt med ledning av hur den försäkrade har förvärvsarbetat före sjukperioden, om det kan antas att den försäkrade skulle ha förvärvsarbetat i motsvarande omfattning i sjukperioden. Bestämmelsen infördes för att förbättra skyddet för behovsanställda och anställda med korta anställningar. Ofta var dessa försäkrade inte registrerade som arbetssökande på Arbetsförmedlingen och hade därför inte rätt till kalenderdagsberäknad sjukpenning.9 De allmänna försäkringskassorna tillämpade bestämmelserna om tim- och dagberäknad sjukpenning, numera kallad arbetstidsberäknad sjukpenning, på ett oenhetligt sätt i dessa situationer. Vissa försäkringskassor beviljade sjukpenning medan andra inte beviljade sjukpenning.10 Därför infördes bestämmelsen som alltså innebär att , om det inte finns inbokade arbetspass , får göra en skälighetsbestämning av sjukpenningen utifrån hur den försäkrade arbetat om det kan antas att hen skulle ha arbetat om hen inte var sjuk. Vid utskottsbehandlingen framhölls bland annat följande om jämförelseperioden. Jämförelseperioden bör enligt utskottets mening inte anges till en viss tidslängd utan kan variera från fall till fall beroende på t.ex. hur arbetsförhållandena ser ut och om arbetstiden har fluktuerat mycket . Det får dock anses ligga i sakens natur att jämförelseperioden inte kan sträcka sig alltför långt bakåt i tiden. I regel bör det vara tillräckligt med 9Jfr 28 kap. 6 § tredje stycket SFB. 1999/2000:95 Vissa socialförsäkringsfrågor, s. 15. en jämförelseperiod sträckande sig från . För en person som är ny på arbetsmarknaden kan perioden bli kortare.11 Begreppen ”kalenderdagsberäknad sjukpenning” och ”arbetstidsberäknad sjukpenning” behöver en förklaring. Kalenderdagsberäknad sjukpenning är den vanligaste formen av sjukpenning och innebär att sjukpenning lämnas för oavsett om den försäkrade skulle ha utfört förvärvsarbete eller inte.12 Arbetstidsberäknad sjukpenning lämnas bara för timmar eller dagar när den försäkrade skulle ha förvärvsarbetat.13 Enligt huvudregeln beviljas arbetstidsberäknad sjukpenning i en sjukperiod.14 Ett viktigt undantag är arbetslösa som beviljas kalenderdagsberäknad sjukpenning de första 14 dagarna.15 Kalenderdagsberäknad sjukpenning betalas bara ut till försäkrade som är arbetslösa om dessa är anmälda som arbetssökande hos Arbetsförmedlingen samt är beredda att ta ett erbjudet arbete i en omfattning som svarar mot den bestämda sjukpenninggrundande inkomsten.16 En person som är delvis arbetslös och anmäld på Arbetsförmedlingen och dessutom är behovsanställd får både kalenderdagsberäknad sjukpenning och arbetstidsberäknad sjukpenning . Det finns inte någon bestämd gräns för hur omfattande arbetet som utförs vid behov måste vara för att ligga till grund för arbetstidsberäknad sjukpenning. Det är alltså möjligt att beakta även kortare inbokade arbetspass före dag 15. I praxis ansågs dock ett uppdrag som social kontakt till en person någon timme inte påverka den försäkrades rätt till en fjärdedels sjukpenning.17 En sådan typ av uppdrag bör därför inte kunna ligga till grund arbetstidsberäknad sjukpenning.18 111999/00:SfU12 Vissa socialförsäkringsfrågor, s. 8. 1228 kap. 3 § första stycket SFB. 1328 kap. 3 § andra stycket SFB. 1428 kap. 5 § första stycket punkten 1 SFB. 1528 kap. 6 § första stycket punkten 1 SFB. 1628 kap. 6 § tredje stycket SFB. 17RÅ 2006 ref 56. 18Jfr Kammarrätten i , mål nr 1932–1933-10. 4.3Bedömning av behovsanställda från och med dag 15 En relativt vanlig fråga i domstol har varit om försäkrade som är behovsanställda från och med dag 15 i sjukperioden ska betraktas som anställda och därför bedömas mot sitt vanliga arbete eller om de ska betraktas som arbetslösa och bedömas mot normalt förekommande arbete. Frågan om bedömningsgrund för behovsanställda efter dag 15 i sjukperioden har inte prövats i men det finns ett flertal olika kammarrättsavgöranden. Vi har gått igenom 10 kammarrättsdomar som behandlar frågan. I 8 av dessa har kammarrätterna landat i slutsatsen att en behovsanställd som saknar inbokade arbetspass ska betraktas som arbetslös när man bedömer arbetsförmågans nedsättning och rätten till sjukpenning.19 I ett avgörande kom dock kammarrätten till en annan slutsats. Avgörandet rörde en försäkrad som arbetade som demonstratör. kom hen överens med arbetsgivaren om hur mycket hen skulle arbeta.