sou · H7B369 · 2020-01-01 00:00:00 — Kravet i samma förordning på att det ska framgå av ansökan att utbildningen inbegriper validering behöver inte heller kvarstå. Behov av ytterligare föreskrifter om validering Det finns enligt Valideringsdelegationens mening ett behov av kom- pletterande bestämmelser om validering inom vuxenutbildningen, utöver vad som anges i skollagen. Som nämnts i avsnitt 6.1.1 har regeringen meddelat vissa bestämmelser om validering i förordning, bland annat har bemyndigats av regeringen att med- dela ytterligare föreskrifter om validering.32 har utfärdat riktlinjer om validering, men delegationen anser att det även finns ett behov av kompletterande bestämmelser om validering inom vuxen- utbildningen i form av föreskrifter. För en enhetlig tillämpning av validering av förvärvat kunnande inom olika områden i samhället behöver regleringen i validerings- förordningen vara styrande för vuxenutbildning i avse- enden som inte är reglerat i lag, annan förordning eller föreskrifter meddelade med stöd av förordning. Exempel på sådan reglering är 324 kap. 25 § förordning (2011:1108) om vuxenutbildning. 4 § i valideringsförordningen där det anges att det är en persons förvärvade kunnande som inte tidigare blivit formellt bedömt och dokumenterat som ska kartläggas och bedömas inom ramen för en validering. I 5 § finns även en närmare beskrivning av innebörden av delmomenten som ingår i en validering, det vill säga fördjupad kartläggning, formell bedömning och erkännande. I 20 kap. 43 § och 21 kap. 22 § skollagen anges att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om validering. Detta är enligt förarbetena en upplysning om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om validering, men inte något be- myndigande.33 När bestämmelserna om validering infördes i skol- lagen innebar de inte heller någon skyldighet för kommunerna att tillhandahålla validering. De nuvarande bestämmelserna om valider- ing omfattas därför inte av lagområdet utan av regeringens restkom- petens. När delegationen nu föreslår att validering blir en skyldighet för kommunerna att erbjuda måste därför föreskrifter om hur det ska gå till finnas i lag eller ha stöd i lag (se avsnitt 6.5.2). Det behöver därför finnas ett bemyndigande i skollagen för att regeringen eller den myndighet som regeringen beslutar ska kunna utfärda komplette- rande bestämmelser om validering. Delegationen föreslår därför att ett bemyndigande införs med innebörden att regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer får utfärda föreskrifter om validering. 11.3.3Efter en validering ska rektor utfärda ett intyg som beskriver elevens kunskaper Förslag: Bestämmelsen i förordningen om vuxenutbildning att den som får sina kunskaper och sin kompetens bedömda vid en validering i vuxenutbildning och i särskild utbildning för vuxna ska ha rätt att få resultatet erkänt i ett intyg ska flyttas till 20 kap. 43 § och 21 kap. 22 § skollagen. Möjligheten att få skriftlig dokumentation efter en validering ska tas bort. 20 kap. 43 § och 21 kap. 22 § skollagen ska placeras under rubriken 2009/10:165 s. 852, s. 862 och s. 208 ff. i respektive kapitel och en ny bestämmelse med gemensamma bestämmelser för intyg ska införas. Bedömning: bör tydliggöra hur elevens valider- ingsresultat kan synliggöras i de individuella studieplanerna. Endast betyg eller intyg ska kunna utfärdas vid validering I skollagen anges att efter validering ska en elev ha möjlighet att få sina kunskaper och sin kompetens dokumenterade skriftligt och i förordningen om vuxenutbildning anges att den som genomgått en validering ska kunna få ett intyg.34 Det är alltså två typer av doku- mentation som kan efterfölja en validering – skriftlig dokumentation eller intyg. Eleven kan också erhålla ett betyg om valideringen av- slutas med en prövning och eleven når upp till minst kunskapskraven för betyget E i en kurs som det sätts betyg på (se vidare avsnitt 11.3.4). Den skriftliga dokumentationens status är dock oklar. De be- stämmelser som reglerar den skriftliga dokumentationen innehåller hänvisningar till paragrafer i skollagen som reglerar när rättelse och ändring av betyg får ske.35 Detta tyder på att dokumentationen är avsedd att betraktas som ett formellt beslut i förhållande till den enskilde. Det är dock inte reglerat vem som ansvarar för att utfärda denna skriftliga dokumentation som varken är ett intyg eller betyg. Denna otydlighet kan medföra att studie- och yrkesvägledare utfärdar skriftlig dokumentation som uppfattas som ett formellt beslut utan att det finns någon som är formellt ansvarig. Detta riskerar att bidra till en ökad begreppsförvirring och osäkerhet om vad validering inom vuxenutbildningen avser. Kriterierna likvärdighet, legitimitet och rättssäkerhet bör vara ut- gångspunkten i hela valideringsprocessen. De olika typerna av doku- mentation som anges i nuvarande reglering bidrar till oklarheten om begreppet validering inom vuxenutbildningen. När den formella inne- börden av de dokument som utfärdas och deras koppling till en kvalitetssäkrad validering inte är säkerställd riskeras valideringens legitimitet. 3420 kap. 43 § och 21 kap. 22 § skollagen (2010:800) och 4 kap. 25 § förordningen (2011:1108) om vuxenutbildning. 3520 kap. 43 § andra meningen och 21 kap. 22 § andra meningen hänvisar till 3 kap. 19 och 20 §§ skollagen (2010:800). Valideringsdelegationen föreslår därför att det vid validering inom vuxenutbildningen endast ska finnas möjlighet att utfärda intyg eller betyg. I skollagen och förordningen om vuxenutbildning är det tydligt angivet att det är rektor som ansvarar för att utfärda intyg och betyg.36 Detta innebär att dokumentationen efter en validering ges en formell status. Det är också endast intyg eller betyg som kan ingå i en elevs betygskatalog.37 Den föreslagna förändringen bedöms därigenom bidra till ökad rättssäkerhet, likvärdighet och tilltro till den dokumentation som utfärdas efter en validering. Förslaget innebär att rätten att få ett intyg efter validering i 4 kap. 25 § förordningen om vuxenutbildning flyttas till bestämmelserna i 20 kap. 43 § och 21 kap. 22 § i skollagen så att det i skollagen klart framgår att en elev som får sina kunskaper och sin kompetens erkända i samband med en validering har rätt att få ett intyg. Dessa bestämmelser bör därmed placeras under rubriken i respektive kapitel och en ny bestämmelse med gemensamma bestämmelser för intyg bör införas. Den individuella studieplanen är ett viktigt dokument för att synliggöra elevens valideringsresultat Utöver intyg och betyg utgör elevens individuella studieplan ett viktigt dokument för att synliggöra elevens valideringsresultat. Det framgår av skollagen att en individuell studieplan, som innehåller uppgifter om den enskildes utbildningsmål och planerad omfattning av studierna, ska upprättas för varje elev.38 Rektorn har ett särskilt ansvar för att verksamhetens personal, i samverkan med eleven, upp- rättar en individuell studieplan och reviderar den vid behov (Skol- verket 2012, s. 13). Studieplanen påverkas om eleven ska få, eller har fått, sina kun- skaper och kompetenser validerade. I elevens studieplan bör anges inom vilka kurser som en validering ska genomföras. När valider- ingen är avslutad bör elevens studieplan revideras så att det tydligt framgår för både eleven och ansvariga lärare vilka kurser och delar av kurser som eleven har fått bedömda och erkända respektive vilka kurser och delar av kurser som eleven behöver komplettera med. 36Se till exempel 20 kap. 45 § och 21 kap. 24 § skollagen (2010:800). 374 kap. 11 § förordningen om vuxenutbildning (2011:1108). 3820 kap. 8 § skollagen (2010:800). Vid en validering inom vuxenutbildningen fyller därmed den individuella studieplanen samma syfte som de kartläggnings- respek- tive kompletteringsutlåtanden som är viktiga som dokumentation vid en branschvalidering, där olika aktörer är utförare för olika delar i valideringsprocessen (se avsnitt 6.3). Som tidigare framgått så har Skolinspektionen (2019) påtalat att det saknas rutiner för hur lärare ska ta del av elevernas studieplaner och att studieplanerna ofta blir dokument som enbart finns hos studie- och yrkesvägledare. Det är heller inte alltid som eleverna själva känner till sina individuella studieplaner. Enligt Valideringsdelegationens bedömning bör därför Skolver- ket tydliggöra hur validering och valideringens resultat ska synlig- göras och tas till vara i elevens studieplan. 11.3.4Rektor ska kunna ge betyget E efter validering utan prövning Förslag: En elev som vid en validering har bedömts ha tillräckliga kunskaper i en kurs för att nå upp till minst kunskapskraven för betyget E ska av rektor kunna ges betyget E utan att eleven ge- nomgår prövning. Motsvarande möjlighet ska också gälla elever som har betyg eller intyg från studier vid folkhögskola eller i utlandet. om detta ska införas i förordning (2011:1108) om vuxenutbildning. En ny bestämmelse ska därför införas i skollagen med ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om möjlighet för rektor att i vissa fall ge betyg utan prövning till en elev som inte följt undervisningen. För elever i gymnasieskolan har rektor möjlighet att i vissa fall ge betyg utan prövning till en elev som inte följt undervisningen.39 Detta är möjligt om det av betyg, intyg eller liknande framgår att eleven genom studier i utlandet eller på annat sätt förvärvat sådana kunskaper som behövs för betyget E, och kursen anordnas vid skol- enheten.40 Vill eleven få ett högre betyg än E krävs dock att eleven genomgår prövning. 3915 kap. 29 § skollagen (2010:800). 408 kap. 27 § gymnasieförordningen (2010:2039). Motsvarande möjlighet för rektor att ge betyget E utan att eleven genomgår prövning fanns tidigare även för elever i vuxen- utbildning, men togs bort 2002.41 Valideringsdelegationens förslag innebär att denna möjlighet återinförs för elever inom vuxenutbildning. Skillnaden mellan validering och prövning I departementspromemorian Validering med mervärde (Ds 2016:24) föreslogs att det ska framgå av skollagens bestämmelser att om det vid valideringen bedöms att eleven når upp till kunskapskraven i en kurs, så ska valideringsprocessen på elevens begäran kunna avslutas med en prövning för betyg. I remissförfarandet inkom 25 remissvar som kommenterade förslaget, varav 17 remissinstanser var helt posi- tiva, däribland tre kommuner och SKL. Två remissinstanser var positiva till förslaget i sak men framhöll att även villkoren för pröv- ning som helhet bör ses över. Det framkom även synpunkter om att förhållandet mellan validering och prövning behövde tydliggöras. Frågan om hur validering och prövning förhåller sig till varandra har ofta återkommit vid Valideringsdelegationens möten med före- trädare för vuxenutbildningen. Oklarhet om skillnaden avseende syfte och innehåll i en prövning jämfört med en validering bidrar sannolikt till att det också uppstår osäkerhet både hos kommunerna som huvudmän för utbildningen och hos lärare och studie- och yrkesvägledare i deras roll som utförare av validering. I skollagen finns definitioner av både prövning och validering. Prövning definieras i skollagen som en bedömning av kunskaper i förhållande till uppställda kunskapskrav i kursplaner eller ämnes- planer. Validering definieras, enligt vad som föreslås i avsnitt 6.5.1 och 6.5.2, som en strukturerad process som innehåller fördjupad kartläggning, bedömning och ett erkännande av kunnande som en person besitter, oberoende av hur det förvärvats. Som redogjorts för ovan i avsnitt 11.3.2 menar att bedömningen i en validering inom vuxenutbildning alltid ska göras mot en fastställd och erkänd kompetensstandard, för att kunna betraktas 4115 a § förordning (1992:403) om vuxenutbildning upphävdes genom förordning (2002:1012) om vuxenutbildning. som en validering. Det vill säga gentemot uppställda mål och kun- skapskrav i kurs- eller ämnesplaner. Även prövning innebär en bedömning av individens kunskaper i förhållande till uppställda kunskapskrav i kurs- eller ämnesplaner. Prövningen genomförs mot hela betygsskalan (A–F). Detta är en skillnad mot valideringens grundprincip som innebär en bedömning för att fastställa om individen har kunskaper som minst motsvarar uppsatta kunskapsmål. Skillnaden ur ett bedömningsperspektiv kan beskrivas som skillnaden mellan höjdhopp (validering) och längd- hopp (prövning). Vid en validering fästs vanligen ingen betydelse vid hur mycket över de fastslagna kunskapskraven (höjdhoppsribban) som individen ligger. Det är alltså frågan om en binär bedömning som syftar till att visa om individen uppfyller fastställda kompetens- krav eller inte. Om valideringens grundprincip översätts till de två instituten validering och prövning inom vuxenutbildningen så innebär det att valideringen bör intyga att elevens kunnande minst motsvarar den lägsta godtagbara kunskapsnivån, det vill säga kunskapskraven för betyget E. Prövning, å andra sidan, sker i relation till en graderad betygsskala och anger hur väl eleven har nått de uppställda kraven. Valideringsdelegationens och SKL:s enkät till kommunerna visar att validering som avslutats med prövning och dokumentation i form av betyg är betydligt vanligare än att valideringen har resulterat i ett in- tyg (Valideringsdelegationen 2018). Det framgår vidare att efter- frågan på intyg är låg från både elever och arbetsgivare och att arbets- givare har bristande kännedom om vad intyg från vuxenutbildningen innebär. Från delegationens kontakter med såväl som med arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer samt med utbildningsan- ordnare framkommer att arbetsgivare inom bland annat äldreomsorg och förskola tillämpar villkor om att personer för anställning förvän- tas kunna uppvisa betyg från relevanta kurser för att styrka att kom- petensen motsvarar de krav som fastställts. Intyg från en validering som anger att individen har motsvarande kunskaper och kompetens anses i dessa fall inte vara tillräckligt för att möta arbetsgivarnas krav. Betyg är väl kända bland arbetsgivare, medan däremot kännedomen om vad ett intyg från vuxenutbildningen står för är låg. Med nuvarande bestämmelser om betygsättning efter validering behöver eleven genomgå en prövning för att erhålla ett betyg. En prövning innebär, som tidigare framgått, att bedömningen av indivi- dens kunskaper ska göras i förhållande till såväl uppställda kunskaps- mål i kursplaner eller ämnesplaner som betygskriterier respektive kunskapskrav för hela betygsskalan. Bedömningen för ett graderat betyg förutsätter därmed omfattande bedömningar för att kunna garantera en rättssäker och likvärdig betygsättning. Betygskriteri- ernas kunskapskrav är ofta mycket detaljerade, och inte sällan blir kunskaperna som behöver prövas mycket specifika även med av- seende på innehållet i kursen. En prövning är därmed resurskrävande för utbildningsanordnaren. En kontinuerlig bedömning under valideringsprocessen I förordningen om vuxenutbildning anges att efter en validering kan betygsättning ske genom prövning.42 Detta kan tolkas som om be- dömningen som ingår i en validering görs på annat sätt, eller mot andra kunskapskrav, än den bedömning som görs vid en prövning. En prövningssituation innehåller emellertid rimligtvis till stor del samma moment som den formella bedömningen av elevens kun- nande som ingår i en validering. Eftersom en validering ska utgå från kunskapsmålen i kurs- och ämnesplaner, så behöver den som utför valideringen se till vilka kunskaper och kompetenser eleven har och göra en bedömning och värdering av djup och kvalitet på dessa. I förarbetena till bestämmelserna om prövning i skollagen har ut- talats att en kontinuerlig bedömning av graden av måluppfyllelse, i förhållande till mål i kursplaner eller ämnesplaner och betygskri- terier respektive kunskapskrav, är en del av den pedagogiska proces- sen.43 I realiteten så sker därmed en kontinuerlig bedömning och kontroll av hur elevens kunskaper förhåller sig till kursplaner, äm- nesplaner och kunskapskrav under hela valideringsprocessen. Om den som utför valideringen ser att eleven når upp till kunskapskraven 424 kap. 24–25 §§ förordning (2011:1108) om vuxenutbildning. 2009/10:165 s. 490. för betyget E, bör därmed valideringsprocessen på samma sätt som en prövning kunna leda till att eleven kan få ett betyg. Rektor ska kunna utfärda betyget E efter en validering Valideringsdelegationen föreslår mot bakgrund av ovanstående att en elev som vid en validering har bedömts ha tillräckliga kunskaper i en kurs för att nå upp till minst kunskapskraven för betyget E, ska kunna ges betyget E av rektor utan att eleven genomgår prövning. Underlaget för att utfärda ett betyg består av det bedömningsresul- tat som rektor får från den eller de lärare som ansvarat för valider- ingen. Förslaget om att rektor kan utfärda betyget E efter en validering, om eleven bedömts ha kunskaper som minst motsvarar kunskaps- kraven för betyget E i en kurs, kan i stor utsträckning underlätta bedömningsarbetet i samband med validering. I stället för att lärarna ska beakta samtliga betygskriterier och kunskapskrav vid bedöm- ningen blir kunskapskraven för betyget E den kompetensstandard som bedömningen görs mot. Med förslaget blir det också tydligt att valideringsprocessen resulterar i en likvärdig dokumentation, i ett betyg, som om eleven hade följt undervisningen i kursen. Ett betyg efter validering säker- ställer valideringens legitimitet i förhållande till arbetsgivare och utbildningsinstitutioner, eftersom det tydliggör att kunskaperna i båda fallen har bedömts utifrån samma kunskapsmål och kunskaps- krav. Detta är en väsentlig skillnad jämfört med när eleven erhåller ett intyg. Möjligheten att erhålla betyget E utan prövning ska enligt delega- tionens förslag också gälla elever som har ett intyg från en validering utanför vuxenutbildningen, under förutsättning att valideringen har genomförts i enlighet med bestämmelserna i valideringsförordningen (se avsnitt 6.5.3). För att rektor ska kunna utfärda betyget E i dessa fall behöver dock en bedömning göras av om inriktning och omfatt- ning av det kunnande som intygas, i huvudsak motsvarar inriktningen och omfattningen av den eller de kurser inom vuxenutbildningen som avses. Genom att betyget E kan utfärdas utan föregående prövning i dessa fall kan komplettering inom komvux underlättas för elever som har genomgått en branschvalidering. Betyget E utan prövning också för elever som har intyg från folkhögskola eller utbildning i utlandet Enligt delegationens förslag ska motsvarande möjlighet också gälla elever som har betyg eller intyg från studier vid folkhögskola eller i utlandet. Förslaget ligger enligt Valideringsdelegationen i linje med grundregeln om generöst och flexibelt erkännande av tidigare för- värvat kunnande.44 En elev inom komvux som har intyg från en be- hörig utbildningsanordnare i utlandet eller från en folkhögskola bör kunna få sitt tidigare förvärvade kunnande tillgodoräknat. Om det inte föreligger väsentliga skillnader mellan de kunskaper och den kompetens som intygas och målen för den kurs som avses bör eleven varken behöva genomgå en validering eller en prövning för att kunna erhålla betyget E. Den föreslagna bestämmelsen kan bland annat möjliggöra en smidig övergång från folkhögskola till vuxenutbildning genom att elever kan omvandla intyg från folkhögskola om mot- svarande kunskaper i en ämneskurs till betyget E, utan att prövning genomförs. har i remissförfarandet av Validering med mervärde (Ds 2016:24) framhållit betydelsen av en sådan möj- lighet. Bestämmelsen kan också underlätta fortsatta studier för en elev som har påbörjat studier på gymnasial nivå i ett annat land. Det faktum att möjligheten för rektor att utfärda betyget E utan pröv- ning finns inom gymnasieskolan talar också för att bestämmelsen bör införas för elever inom komvux. Enligt delegationens mening bör elever inom komvux som har betyg eller intyg från studier i utlandet ges samma möjligheter till betyget E utan prövning som elever inom gymnasieskolan. 44Jämför med Valideringsdelegationens förslag avseende tillgodoräknande inom högskolan (SOU 2018:29, s. 198 ff.). Prövning för graderat betyg ska fortfarande vara möjligt En invändning mot förslaget ovan är att en elev som genomgår vali- dering mycket väl kan ha kunskaper som motsvarar högre betygs- steg, och att det därmed blir orättvist om eleven efter en validering enbart kan erhålla betyget E. En annan invändning är att individen kan ha som mål att senare gå vidare till påbyggnadsutbildningar eller andra eftergymnasiala utbildningar. Ett högre betyg än E höjer merit- värdet och ökar individens möjligheter att konkurrera i urvalet om den sökta utbildningen har fler sökande än platser. Av dessa skäl är det enligt Valideringsdelegationens bedömning viktigt att möjlig- heten kvarstår för en elev att efter en validering kunna genomgå prövning. Huvudmannen för en utbildning får ta ut en avgift av den som vill genomgå prövning. En sådan avgift får dock inte tas ut för elev som går igenom prövning efter validering inom ramen för en kurs.45 En elev som går igenom en validering bör därför informeras om att valideringen, som huvudprincip, innebär möjlighet att erhålla bety- get E. Om eleven önskar genomgå en prövning mot hela betygs- skalan bör detta ske innan rektor har utfärdat betyg. När rektor har utfärdat ett betyg är kursen avslutad och därmed gäller inte bestäm- melsen om att avgift för prövning inte får tas ut. En elev som efter en validering eller vid övergång från folkhög- skola eller annan utbildning vill få ett högre betyg än E i en kurs ska även fortsättningsvis ges möjlighet att genomgå prövning. Valider- ingsdelegationens förslag innebär inte heller någon ändring avseende möjligheten att genomgå en prövning för personer som vill kunna få ett betyg eller ett nytt betyg utan att vara antagna till en kurs i vuxen- utbildningen. En prövning ska således även fortsättningsvis kunna ske fristående. Prövning är ett viktigt instrument för att en person som inte är antagen till en kurs ska kunna erhålla betyg i vuxenut- bildningen. Det är därför viktigt att prövning kvarstår som ett eget institut i skollagen. 451 § punkten 4 förordning (1991:1124) om avgift för prövning inom skolväsendet. Validering – att människor kan få sitt tidigare förvärvade kunnande kartlagt, bedömt och erkänt – är ett viktigt verktyg för att stimulera livslångt lärande, för att underlätta rörlighet och för kompetensför- sörjningen i arbetslivet. Betänkandets förslag och bedömningar syf- tar till att etablera långsiktigt hållbara strukturer som kan säkerställa tillgång till validering inom såväl utbildningssystemet som mot arbetslivets kvalifikationer. Erkännandet av människors tidigare för- värvade kunnande, oavsett var, när och hur de har utvecklat sin kom- petens, behöver öka. I avsnitt 12.2 redogörs för förväntade samhällsekonomiska effekter av delegationens förslag. Kostnadskonsekvenser för staten beskrivs i avsnitt 12.3 medan de kommunalekonomiska effekterna diskuteras i avsnitt 12.4. Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen beskrivs i avsnitt 12.5. I avsnitt 12.6 behandlas konsekvenser för branscherna och arbetsmarknadens parter, medan konsekvenserna för berörda myndigheter redovisas i avsnitt 12.7 och konsekvenserna för univer- sitet och högskolor samt utbildningsanordnare inom yrkeshög- skolan i avsnitt 12.8. Förslagens konsekvenser för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen sammanfattas i avsnitt 12.9 och konsekvenserna för jämställdhet mellan kvinnor och män beskrivs i avsnitt 12.10. Slutligen behandlas konsekvenser för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet i avsnitt 12.11.