sou · H8B356 · 2020-09-30 00:00:00 — Avsikten är att fler aktörer som arbetar med medie- och informationskunnighet efter hand ska kunna ansluta sina webbplatser till kunskapsplattformen. Material och metoder för stärkt motståndskraft mot desinformation och propaganda Många aktörer som arbetar med medie- och informationskunnighet och andra metoder för att stärka människors motståndskraft mot desinformation och propaganda använder sig av olika typer av kun- Insatser som bidrar till stärkt motståndskraft Det kan handla om att informera och höja individers medvetenhet om exempelvis förekomst och omfattning av en företeelse eller om att synliggöra psykologiska mekanismer som kan triggas i olika situationer. Dessa kunskaper kan vara viktiga utgångspunkter i en källkritisk träning. Utöver kunskapshöjande metoder finns sådana som fokuserar på beteendeförändringar hos individen. Det kan exempelvis handla om vilka åtgärder en drabbad kan vidta eller hur man kan korrigera falska påståenden. Det kan också vara checklistor och interaktiva spel eller övningar som tagits fram med syftet att användare ska träna sin förmåga till källkritik eller källtillit. Ett exempel på ett interaktivt spel är Game i vilket användaren själv provar på att sprida falska nyheter. Spelet har utvecklats av den holländska organisationen och forskare på och översatts till svenska förhållanden för användning i utbildning och forskning av forskare vid i samarbete med . Spelet har visat sig ha effekter för att förebygga spridandet och utsattheten av falska nyheter (Roozenbeek m.fl. 2020). Det pågår även följeforskning med fokus på medie- och informationskunnighet i anslutning till spelet inom and Gamification Against Polarisation, där och deltar. Material för medie- och informationskunnighet har tidigare fokuserat på de traditionella mediernas funktionssätt och källkritik i relation till textbaserade källor. Undervisning i skolan med källkritisk metod i relation till bild och rörlig bild har varit mindre vanligt förekommande (Skolinspektionen 2018a). finns det däremot flera aktörer som tagit fram tagit fram material som innehåller källkritiska metoder i relation till bilder på nätet, exempelvis , och Källkritikbyrån. Även den filmpedagogiska verksamheten har arbetat med olika metoder som syftar till att bygga upp källkritik inom ramen för filmkunnighet, som en del av medie- och informationskunnigheten. Källtillit handlar om varför det är rimligt att anta att vissa källor är mer trovärdiga än andra baserat på de metoder och förhållningssätt som tillämpas, såsom journalistiska arbetsformer, vetenskapliga metoder och myndigheternas oberoende och opartiskhet. Ett exempel på material som fokuserar på de journalistiska arbetsformerna är Publicistguiden, som tagits fram i samverkan mellan TU – Medier i och . Andra exempel på aktörer som till- Insatser som bidrar till stärkt motståndskraft handahåller utförliga genomgångar av och möjligheter till praktisk tillämpning av ett journalistiskt angreppssätt är Mobile Stories och . Dessa utbildningsmaterial är inriktade mot elever i grundskola och gymnasium. För den vuxna målgruppen och i relation till myndigheters arbetssätt och forskningens metoder finns det brist på pedagogiska material inriktade på källtillit och dess betydelse för det demokratiska samtalet. En del talar för att källkritik inte alltid är en generaliserbar färdighet utan tvärtom ofta förutsätter en viss ämneskunskap, liksom kunskap om grundläggande vetenskapliga metoder. För en vuxen allmänhet saknas i stor utsträckning utbildningsmaterial som inriktar sig på sådan kunskap. För barn och elever hanteras denna typ av kunskaper i regel inom ramen för den ordinarie skolundervisningen. Det finns också utmaningar när det kommer till källkritiska tillvägagångssätt. Att vara källkritisk innebär bl.a. att ha förmåga att bedöma sanningshalten i en källa och stå emot desinformation. När allt fler människor tar del av nyheter och information online ställs ytterligare krav på sådana färdigheter, såsom förståelse av algoritmer, filterbubblor och rörlig bild. Som beskrivs i kapitel 3 påverkas vårt agerande av ett antal psykologiska faktorer. Digitaliseringen kan även förstärka eller trigga igång ytterligare psykosociala och kognitiva mekanismer som vi behöver vara medvetna om för att förstå hur och varför vi agerar på ett visst sätt online. Flera av dessa mekanismer kan också påverka oss i hur vi tar till oss utbildning inom ett program som syftar till stärkt medie- och informationskunnighet. Det omfattar bl.a. tendensen att vi gärna vill begränsa kognitivt krävande arbete och att vi har svårigheter med att identifiera vårt eget behov av att tänka kritiskt. Vi har lättare att se detta behov hos andra och tenderar att överskatta vår egen förmåga till klarsyn och till att tänka kritiskt (Psykologifabriken 2019). Det finns dock förhållandevis lite metodmaterial som är utformade utifrån de psykosociala och kognitiva mekanismer som påverkar hur vi förhåller oss till varandra på nätet. En insats som tar upp flera psykologiska mekanismer är Statens medieråds modul Vinklade budskap. En ytterligare utmaning är att teknologi och metoder för att exempelvis manipulera utvecklas i mycket snabb takt. Detta kan leda till att vissa befintliga kritiska förmågor snabbt blir inaktuella. Det kan även leda till att vi överskattar vår kritiska förmåga även om man har haft en god orientering i fältet. Till sin natur utgör inte Insatser som bidrar till stärkt motståndskraft heller sociala medier en gynnsam miljö för våra källkritiska förmågor, exempelvis förmågan att vara eftertänksam eller att se ett budskap utifrån flera olika perspektiv. Material och metoder för stärkt motståndskraft mot näthat Det finns flera metodmaterial som syftar till att öka individers motståndskraft mot näthat. I många fall handlar det om att arbeta förebyggande och att skapa rutiner och lära sig olika strategier för att kunna hantera situationer där näthat uppstår, antingen riktat mot en själv eller mot någon annan. Flera av de aktörer som arbetar med att sprida kunskap om näthat erbjuder även tips på hur man kan skydda sig online och förebygga risken för att utsättas för näthat, exempelvis Näthatshjälpen. Det kan handla om att lära sig att ta bort ett användarkonto, ändra sina sekretessinställningar på sociala medier, eller att dölja kontaktuppgifter eller kränkande kommentarer. Flera aktörer lyfter även vikten av att användare eller deltagare i olika forum eller sociala medier hjälps åt och stöttar varandra om någon utsätts för näthat. Det kan exempelvis gå ut på att man erbjuder sig att vara vittne till brott på internet, samla digitala bevis eller anmäla till polis eller till en plattform. Det kan även handla om att agera normerande, som att stå upp för varandra och skapa inkluderande sammanhang (2020). När det gäller hur man bör gå tillväga vid hot och hat finns även SKR:s, FOI:s och gemensamma skrift Anmäl alltid. I antologin samtalet i en digital tid beskriver strategier som enskilda aktivister och andra aktörer kan använda sig av för att minska risker på internet (de Kaminski 2020). En åtgärd är att förstå hur digitala fotspår, de spår vilämnar efter oss när vi agerar på internet och i sociala medier, fungerar och hur de kan användas av olika aktörer. Det kan handla om att själv ha kontroll över vilka appar och plattformar som exempelvis har tillgång till positioneringsdata, att fundera över när och om man ska tagga sig själv och ens sällskap eller att ta reda på hur plattformar delar data. Det är också viktigt att internalisera en inre robusthet mot trollande genom att förstå hur troll och hatdrev fungerar och exempelvis inte ge bränsle till dessa genom att bemöta, besvara eller kommentera vad som skrivits. Att själv undvika att höja tonläget utan Insatser som bidrar till stärkt motståndskraft i stället anamma en lågaffektiv inställning till nätbaserade diskussioner är en annan strategi. Samtalstonen kan bli mer sansad och riskerna online kan minskas om en enskild gör förtydligande inlägg och formulerar ställningstaganden i de flöden som de själva kan kontrollera. För att skydda personer som är utsatta för drev från att se och återuppleva hatet eller hoten kan någon annan person gå igenom, gallra, dokumentera eller anmäla innehållet i den utsattes inkorg eller sociala flöden. En ytterligare strategi är att ta hjälp av en stödgrupp som kan generera trygghet och stötta emotionellt och praktiskt. Organisationen kids online rekommenderar att barn lär sig att använda förebyggande motstrategier, som att radera meddelanden och blockera avsändare liksom att få hjälp med att hantera psykologiska problem och öka sitt självförtroende (d’Haenens m.fl. 2013). Forskaren lyfter fram betydelsen av vuxnas internetanvändande då vuxna med kunskap och självförtroende på internet lättare kan hjälpa sitt barn. Även lärarnas digitala kompetens kan ha betydelse för att öka barns motståndskraft på internet. På samhällsnivå pekar Dunkels vidare på vikten av att bl.a. arbeta med attityder och normkritiska förhållningssätt (Dunkels 2016). Det finns ganska lite material som inriktar sig mot de som ligger bakom desinformation och näthat. Ett undantag är Make material som fokuserar på näthat utifrån tre roller: den som utsätts, den som bevittnar näthatet och den som utsätter andra. De flesta metod- och utbildningsmaterial som rör medie- och informationskunnighet och andra metoder för stärkt motståndskraft är inriktat mot barn och unga. Ofta sker insatser genom vuxna i barns närhet såsom lärare, bibliotekarier och föräldrar. Det är förhållandevis lite av utbildningsmaterialet som riktar sig till vuxna. Exempel på undantag är Källkritikbyråns (tidigare Viralgranskaren) och material. En stor del av materialet finns också enbart på svenska och saknar tillgänglighetsanpassning, vilket begränsar materialens räckvidd. har översatt en del av sitt material till bl.a. engelska, franska, spanska, arabiska och i vissa fall andra språk. En del av Statens medieråds material finns även på lättläst svenska. Insatser som bidrar till stärkt motståndskraft språkområdet är förhållandevis litet är också en svårighet när det gäller framtagande av mer specialiserat metodmaterial eller material som kräver en hög grad av aktualitet. Det blir särskilt tydligt i relation till material och insatser som görs av de stora plattformsföretagen. 5.7.2Exempel på studier om effekter av insatser som syftar till stärkt medie- och informationskunnighet I detta avsnitt ges några exempel på studier om insatser med fokus på medie- och informationskunnighet och dess effekter. Det finns begränsad forskning som systematiskt undersökt effekten av program som syftar till stärkt medie- och informationskunnighet (se t.ex. Huguet m.fl. 2019). En genomgång av flera sådana studier visade dock bl.a. att program med medie- och informationskunnighet ökade deltagarnas kunskap, kritiska förmåga och medvetenhet om mediers inflytande (Check m.fl. 2020). Insatser som bestod av fler utbildningstillfällen gav större effekt medan insatser som försökte täcka in fler komponenter under få tillfällen var mindre effektiva. Dessa effekter påverkades inte av faktorer såsom deltagarnas ålder, utbildningsnivå, kön, det specifika ämnesinnehållet eller deltagarnas geografiska hemvist (m.fl. 2012). Genomgången visade även att korta utbildningsinsatser kan ge viss effekt och lyfter också fram potentialen i spelbaserat lärande kopplat till medie- och informationskunnighet. Studien efterlyser mer forskning om effekterna samt hur deltagarna omsätter utbildningsinnehållet i faktiska beteendeförändringar. Genomgångens resultat vilar bl.a. på en metastudie som innehåller 51 olika program med fokus på medie- och informationskunnighet. Då metastudien är inkluderar den inte studier som fokuserat på vissa nutida utmaningar som rör exempelvis användningen av sociala medier, alternativa medier och olika typer av digital manipulation. Ett exempel på forskning som undersöker förmågan till informationssökning och källkritik är en studie utförd av och vid . Studien visade att elever som skattar sin förmåga att söka information online som god, var sämre på att skilja på trovärdiga och icke trovärdiga källor än de som skattar den egna förmågan lägre (, Guath 2019). källkritiska förmågor verkar dessutom krävas för att hantera digitala Insatser som bidrar till stärkt motståndskraft nyheter (m.fl. 2020a; m.fl. 2020b). En studie visar vidare att en god källkritisk förmåga inte med enkelhet låter sig appliceras på olika ämnen. Studien tyder på att goda ämneskunskaper påverkar den källkritiska förmågan och att det inte räcker med en generell kunskap om källkritik (m.fl. 2019). Ett annat exempel är studie av hur informationssökning och källkritik beskrivs i ämnena svenska och samhällskunskap i läroplan. Studien visar att informationssökning ofta ses som en oproblematisk metod och att sökmotorernas funktionssätt när det gäller t.ex. individualiserat och platsbaserat urval inte problematiseras (2015). och har i en serie publikationer problematiserat sökmotorernas osynliga infrastruktur, bl.a. i boken : The ubiquity of search in everyday life (, 2019). Det har funnits en föreställning om att effekten av ett kritiskt förhållningssätt är begränsad när det handlar om att korrigera falska påståenden. Detta eftersom vi bäst kommer ihåg sådant som exempelvis väcker våra känslor och vår entusiasm, även om ett påstående varit osant och korrigerats i efterhand. har studier av s.k. backfire effects genomförts. Med backfire effects menas att en person som tillrättavisas om falska eller vilseledande påståenden förstärker sin tilltro till dessa påståenden (Caulfield 2020). Studierna pekar på att korrigering av falska påståenden tycks ha effekt och att det finns svagt empiriskt stöd för att backfire effects skulle vara vanligt förekommande. Utifrån de studier som gjorts finns det några generella lärdomar att dra för hur en sådan korrigering av felaktiga påståenden bör göras. Det handlar t.ex. om att bygga rättelserna på trovärdiga och oberoende källor, använda ett rakt och tydligt språk utan vetenskaplig jargong och att använda ett icke-aggressivt och vänligt tilltal (a.a.). Metoder som går ut på att korrigera felaktiga påståenden skulle därmed kunna vara effektiva. För att stärka individers källtillit är transparens och förståelse för journalistiska och vetenskapliga arbetsprocesser av betydelse (Wikforss 2020; 2020). Insatser som bidrar till stärkt motståndskraft Studier av medie- och informationskunnighet och beteendeförändringar Det råder osäkerhet kring vilka mer djupgående effekter, i form av beteendeförändring, som medie- och informationskunnighet eller liknande insatser för att stärka individers motståndskraft har. Slutsatser som dragits från studier av program för beteendeförändring från andra områden är bl.a. att framgångsrika program ofta innehåller interaktiva inslag och är baserade på forskning om social påverkan och grupptryck. Programmen bör fokusera på att korrigera felaktiga uppfattningar om normer, sträva mot att olika delar av lokalsamhället fokuserar på samma mål och det bör finnas inslag av identifikation med förebilder. Forskare bör knytas till utformningen av projekten och insatserna följas upp systematiskt (Psykologifabriken 2019). I vilken mån dessa slutsatser går att generalisera till att även gälla för insatser för stärkt medie- och informationskunnighet och andra liknande åtgärder är oklart. Det finns även insatser som handlar om s.k. nudging, vilket syftar till att stödja ett beteende som mottagaren redan är positiv till, t.ex. att dela korrekt information. Experiment där användare får stöd i att stanna upp och en rekommendation att reflektera innan hen t.ex. delar ett tvivelaktigt innehåll, pekar på att ett kritiskt förhållningssätt kan stärkas på detta vis (Caulifield 2020; Pennycock 2020). Sammantaget är kunskapen om effekterna av insatser för medie- och informationskunnighet förhållandevis begränsad, delvis eftersom det finns flera metodologiska svårigheter och även därför att det kan vara förhållandevis resurskrävande att systematiskt studera effekter. 5.7.3Exempel på annan forskning om motståndskraft mot desinformation, propaganda och näthat I detta avsnitt ges några exempel på forskning inom området medie- och informationskunnighet och motståndskraft mot desinformation, propaganda och näthat. Redogörelser för aktuell forskning med relevans för medie- och informationskunnighet har gjorts tidigare, exempelvis av Nordicom i rapporten och informationskunnighet i den digitala tidsåldern – en demokratifråga (Nordicom 2018). Insatser som bidrar till stärkt motståndskraft Merparten av den forskning som fokuserat på desinformation, propaganda och näthat på såväl nationell som internationell nivå består av olika kartläggningar i form av omfattning och mekanismer kring dessa företeelser. En del av den forskning som bedrivs är tvärsektoriell och sammanför forskare från olika discipliner och institutioner. Ett exempel är forskningsprogrammet : Orsaker, konsekvenser och motmedel som leds av professor . Programmet undersöker de interna och externa faktorer som bidrar till kunskapsmotstånd, t.ex. hur olika typer av psykologiska mekanismer samverkar med ett splittrat informationslandskap. Forskare inom filosofi, psykologi, statsvetenskap och medie- och kommunikationsvetenskap deltar och målet är att utveckla ett enhetligt ramverk inom vilket kunskapsmotstånd kan undersökas på ett systematiskt sätt, både empiriskt och teoretiskt. En central fråga är vilken typ av irrationalitet som ingår i kunskapsmotstånd och hur den kan motverkas. I projektet och källkritik: Ungas förståelser och samhällets förväntningar som bedrivs vid och sätts individers källkritik i en samhällelig belysning. och studerar hur olika aktörer i samhället argumenterar för källkritik och liknande förmågor samt hur människor förstår algoritmer och deras effekter. En utgångspunkt är att föreställningar om källkritik, internets algoritmer och deras effekter bidrar till att forma människors kunskapssyn och hur de förhåller sig till information. I Nyhetsvärderaren deltar forskarna från , utvecklare och interaktionsdesigners på forskningsinstitutet , och kommunikationsexperter från den ideella föreningen . Projektet pågår till 2021 och syftar till att utveckla verktyg som kan användas för att lära ut digital källkritik till elever och allmänhet. I Nyhetsvärderaren och YouCheck! arbetar forskare särskilt med att hjälpa människor att bli bättre på att granska information på nätet såsom texter, bilder och videor (s.k. deep fake). deltar forskare från , , och . Vid bedriver universitetslektor ett forskningsprojekt under namnet Det Audiovisuella Vaccinationskortet. Projektet syftar till att utveckla ett certifieringsverktyg för vuxna i professioner som kräver en ökad kompetens och ett Insatser som bidrar till stärkt motståndskraft kritiskt tänkande för att kunna hantera den rörliga bildens sanningsanspråk. Det audiovisuella vaccinationskortet är tänkt att vara ett material för vuxna och vuxna som arbetar med barn med fokus på medie- och filmkunnighet. FOI har utvecklat Hatomaten som utgjorde en del av ett forskningsprojekt som syftade till att undersöka möjligheterna att med teknik känna igen hatfulla texter. Målet för forskningen var att samla in data och ta fram teknik för att känna igen hat på svenska och att dessa tekniker sedan skulle kunna användas av exempelvis sociala medieplattformar och nyhetsredaktioner. Hatomaten finansierades av och utvecklades av FOI, och . Vid ska och genom forskningsprojektet och hat mot journalister – konsekvenser avseende yttrandefrihet och demokrati undersöka vad som skrivs om 2 000 svenska journalister på Twitter för att öka kunskapen om näthat som riktas mot journalister. I studien ska forskarna undersöka vilka som skriver, hur hatstormar uppstår och dess konsekvenser för samhället. 6Kommitténs bedömningar om det framtida arbetet Kommittén ska enligt sitt direktiv analysera behovet av fortsatta insatser och vid behov föreslå hur insatser och analyser kan tas vidare inom den befintliga myndighetsstrukturen. Kunskapsluckor på området ska identifieras och förslag på hur dessa kan åtgärdas inom den befintliga myndighetsstrukturen ska lämnas. Detta ska ske i dialog med berörda aktörer. Kommittén har under arbetet haft en omfattande dialog och hållit ett stort antal möten med bl.a. myndigheter, regioner, kommuner, organisationer inom det civila samhället, nyhetsmedier, större plattformsföretag liksom andra aktörer inom näringslivet. Möten och dialog har också genomförts med flera forskare och andra experter inom området. Utifrån dessa samtal, liksom utifrån studier och rapporter, har kommittén dragit ett antal slutsatser om det arbete som bedrivs och om vissa nutida och framtida behov. Kommitténs bedömningar om det framtida arbetet 6.2Övergripande lägesbild gällande desinformation, propaganda och näthat 6.2.1Kommitténs bedömning om desinformation och propaganda Kommitténs bedömning: Desinformation och propaganda kan utifrån utvecklingen i vår omvärld och dess omfattning i ses som en allvarlig demokratiutmaning. Digitaliseringen har vitaliserat demokratin i flera avseenden. enklare för människor att ta del av och sprida information liksom att sluta sig samman, mobilisera och engagera varandra i politiska frågor. Fler har getts möjlighet att delta i demokratin. Digitaliseringen har också skapat en ny offentlig arena där missförhållanden, övergrepp och maktmissbruk kan komma . Sammantaget har den digitala tekniken i många avseenden stärkt människors egenmakt. Dessutom har tekniken underlättat i den demokratiska vardagen genom att möjliggöra för digitala möten, elektroniska omröstningar och informationsdelning. Detta blev särskilt märkbart under coronapandemin 2020. ställer den digitala tekniken demokratin inför en rad allvarliga utmaningar. Den kan användas för övervakning och repression och med utvecklingen av artificiell intelligens har dessa användningsområden stärkts och blivit mer sofistikerade. Dessutom har den digitala tekniken underlättat även för aktörer som ifrågasätter demokratins grundläggande idéer. Den har gjort det möjligt för främmande makt att dolt agera för att påverka opinioner i andra länder. Därutöver har tekniken till viss del utvecklats så att den utnyttjar sårbarheter hos samhälle och individ. Förekomst av desinformation och propaganda är inte något nytt, men den har blivit mer omfattande och sofistikerad. Som en samhällsutmaning blev frågorna särskilt aktuella efter den ryska annekteringen av och östra liksom i samband med presidentvalet i 2016 och brexit-omröstningen i . Dessa händelser gav sammantaget ett prov på de storskaliga påverkansoperationer som är möjliga i dagens digitala värld. Därutöver visar studier hur demokratin varit på tillbakagång i flera delar av världen, vilket delvis anses bero på att politiska ledare framgångsrikt använt sig av olika metoder för att sprida desinformation och propaganda. Kommitténs bedömningar om det framtida arbetet är också utsatt och enligt Säkerhetspolisen bedriver olika aktörer öppen och dold verksamhet för att påverka grundlagsfästa fri- och rättigheter i . Det handlar såväl om främmande makt som inhemska aktörer. Det finns tecken på att desinformation och propaganda som riktas mot har ökat och att är särskilt utsatt i förhållande till en del andra europeiska länder. Förklaringen till detta kan vara att är en utvecklad demokrati och ett land med rykte om att vara präglat av progressiva värden. Detta gör till ett mål för dem som motsätter sig sådana värden. Främmande makt som sprider desinformation och propaganda om kan ha till syfte att underminera den svenska demokratin, men också att stärka legitimiteten för sitt eget styrelseskick genom att försvaga dess motbild. EU är också föremål för omfattande desinformation och propaganda.