sou · H8B363d2 · 2020-11-12 00:00:00 — Av relevans är även artikel 24.2 (e), enligt vilken en stat ska vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att alla grupper i samhället, särskilt föräldrar och barn, får information om och tillgång till undervisning om barnhälsovård, näringslära, fördelarna med amning, hygien och ren miljö, samt om hur olycksfall kan förebyggas. De ska även få stöd vid användningen av dessa kunskaper. Vidare framgår av 24.2 (f) att en stat ska vidta lämpliga åtgärder för att utveckla förebyggande hälso- och sjukvård, föräldrarådgivning samt undervisning om och hjälp i familjeplaner- ingsfrågor. Stöd till ett barn med en funktionsnedsättning och de som ansvarar för dess omvårdnad behandlas, som nämnts, i artikel 23. I det fall en förälder eller annan person med ansvar för barnet inte har förmåga att säkerställa de levnadsvillkor som är nödvändiga för barnets utveckling ska föräldrarna få stöd. Ett barn kan dock även skiljas från sina föräldrar om det är nödvändigt för barnets bästa (jämför artiklarna 9 och 20). har dock uttalat att fattigdom inte är att betrakta som vanvård eller försummelse.21 20Jämför (2019) s. 1028 och 1029. 21CRC/C/GC/13 not 7. Artikel 27 – levnadsstandard En stat ska vidta dessa åtgärder i enlighet med nationella förhållan- den och inom ramen för sina resurser. Formuleringen tydliggör att det är upp till respektive stat att avgöra vilka åtgärder som ska vidtas. tillsammans med artikel 4 innebär det att en stat ska vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgärder, administrativa åtgärder och andra åt- gärder för att säkerställa ett barns levnadsstandard. En stat ska till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser för att genomföra dessa rättigheter. 30.1.5Säkerställa indrivning av underhåll (artikel 27.4) En stat ska enligt artikel 27.4 vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa indrivning av underhåll för barnet från föräldrar eller andra som har ekonomiskt ansvar för barnet. Artikeln bör läsas mot bak- grund av artikel 27.2, om att det är föräldrarna som har huvudansva- ret för att säkerställa de levnadsvillkor som är nödvändiga för barnets utveckling. Artikeln bör även läsas i ljuset av artikel 18.1, om att båda föräldrarna har ett gemensamt ansvar för barnets uppfostran och utveckling. I det fall en förälder inte tar sitt ekonomiska ansvar, har en stat en skyldighet enligt artikel 27.4 att vidta åtgärder för att säker- ställa indrivning av underhåll för barnet. Detta gäller både inom staten och från utlandet. Det spelar med andra ord inte någon roll om föräldern bor i en annan stat. Av artikeln framgår att särskilt i de fall då den person som har det ekonomiska ansvaret för barnet bor i en annan stat än barnet ska staten främja såväl anslutning till internationella överenskommelser som upprättande av andra lämpliga arrangemang. Av artikeln framgår inte vilka överenskommelser och arrangemang som avses. Som nämnts ovan finns det ett antal överenskommelser, bl.a. New samt 1958 och Haagkonventioner, men inga av dessa nämns i förarbetena till . I det här kapitlet berör vi försörjningsstöd och annat stöd av mer tillfälligt och akut slag; socialförsäkring, dagersättning till asylsökande och andra mer löpande förmåner beskrivs främst i kapitlet om arti- kel 26. Vi redogör även för andra bestämmelser som rör möjlighe- terna till en erforderlig levnadsstandard, t.ex. sådana som rör skuld- sanering och utmätning. Till viss del tar vi också upp bestämmelser Artikel 27 – levnadsstandard som rör barn som lever under särskilda förhållanden, t.ex. barn som är frihetsberövade , bor med en förälder i ett häkte eller en anstalt eller som annars inte bor i sin hemmiljö. Däremot berör vi inte situationen för barn som är frihetsberövade , utan hänvisar i denna del till kapitlet om artikel 37. Vi tar inte heller upp bestämmelser som främst är hänförliga till andra artiklar, även om de också påverkar ett barns levnadsstandard. T.ex. skriver vi om hälso- och sjukvård och bekämpandet av skadliga sedvänjor i kapitlet om artikel 24, om utbildning i kapitlet om artikel 28, om vila och fritid i kapitlet om artikel 31 samt om skydd mot olika former av utnytt- janden i kapitlen om artiklarna 32–36. Vi inleder detta avsnittet med de grundläggande bestämmelserna om föräldrars och andra personers ansvar för ett barns levnadsvillkor. Bestämmelser som rör hur samhället ska agera när dessa personer inte tar sitt ansvar behandlas däremot främst i kapitlen om artik- larna 19 och 20 (se även kapitlen om artiklarna 5, 9 och 18). Vissa bestämmelser som vi redogör för berör i första hand vuxna. De kan likväl vara relevanta för barn, med hänvisning till att det är ett barns vårdnadshavare som har det primära ansvaret för barnets levnadsstandard. 30.2.1Föräldrars och andras ansvar för ett barns levnadsstandard (artikel 27.2) Ett barn har rätt till omvårdnad, trygghet och en god fostran (6 kap. 1 § FB). Den som har vårdnaden om ett barn har ansvar för barnets personliga förhållanden och ska se till att dessa behov blir tillgodo- sedda. I rätten till omvårdnad ingår inte endast rätten för barnet att få sina materiella behov tillfredsställda. Minst lika viktigt är den del som kan hänföras till barnets psykiska behov. Av förarbetena till be- stämmelsen framgår bl.a. att ett barn ska få leva i ett stabilt förhål- lande och känna sig behövd.22 När en vårdnadshavare inte kan ta ansvar för sina barn fullt ut be- höver samhället stödja och skydda barn som annars riskerar en ogynn- sam utveckling. Ansvaret för det ligger ytterst på socialnämnden i varje kommun. I hänvisas till bestämmelserna i social- tjänstlagen (2001:453) och rätten för barn och vårdnadshavare att få 1981/82:168 s. 59 och 60. Artikel 27 – levnadsstandard stöd och hjälp från socialnämnden (6 kap. 14 § FB). Vid allvarligare omständigheter kan barnet behöva flyttas från sin familjemiljö. Det kan göras både frivilligt enligt socialtjänstlagen eller tvångsvis enligt LVU. I kapitlen om artiklarna 9, 19 och 20 beskriver vi mer om dessa åtgärder. Även i dessa fall kan föräldrarna vara skyldiga att i skälig utsträckning bidra till kommunens kostnader (8 kap. 1 § SoL och 6 kap. 2–4 §§ SoF). I regeringsformen stadgas att det allmänna ska trygga rätten till bo- stad och utbildning samt verka för social omsorg och trygghet (1 kap. 2 § RF). Det allmännas ansvar för skydd och stöd gentemot barn regleras bl.a. i socialtjänstlagen. Varje kommun har det yttersta ansvaret för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver. Vid åtgärder som rör barn ska barnets bästa särskilt beaktas. En socialnämnd har bl.a. till uppgift att genom uppsökande verksamhet och på annat sätt främja förut- sättningarna för goda levnadsförhållanden. Nämnden ska verka för att barn och unga växer upp under trygga och goda förhållanden samt tillsammans med samhällsorgan, organisationer och andra som berörs, uppmärksamma och verka för att barn och unga inte vistas i miljöer som är skadliga för dem. (Se 1 kap. 2 §, 2 kap. 1 §, 3 kap. 1 § och 5 kap. 1 § SoL.) När en socialnämnds åtgärder berör barn ska hänsyn alltid tas till barnets bästa. Vid åtgärder som rör vård- eller behandlingsinsatser för barn ska vad som är bäst för barnet vara avgörande. Detsamma gäller beslut enligt LVU. (Se 1 kap. 2 § SoL och 1 § femte stycket LVU.) I både socialtjänstlagen och LVU finns det bestämmelser om ett barns rätt att framföra sina åsikter och få dem beaktade. Det finns också bestämmelser som ger ett barn rätt till relevant information. (Se 3 kap. 5 §, 11 kap. 10 § SoL och 36 § LVU.) Bestämmelserna in- fördes som en anpassning till åtagandena i barnkonventionen.23 Läs mer om detta i kapitlen om artiklarna 3 och 12 samt i delen om hur svenska bestämmelser om barnets bästa och rätt att uttrycka sina åsikter tolkas och tillämpas. 2002/03:53 s. 105 samt 2012/13:10 s. 34, 126 och 135. Artikel 27 – levnadsstandard I kapitlet om artikel 20 beskriver vi närmare de grundläggande bestämmelserna som rör det allmännas skydd för barn, i synnerhet när det gäller barn som berövats sin familjemiljö eller som inte bör stanna kvar i sin familjemiljö. Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem till- godosedda på annat sätt har rätt till bistånd av försörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt. Den enskilde ska genom biståndet tillförsäkras en skälig levnadsnivå. Bi- ståndet ska utformas så att det stärker den enskildes möjligheter att leva ett självständigt liv. (Se 4 kap. 1 § SoL.) Att bistå ett barn ekonomiskt utan medgivande från vårdnads- havaren bör, enligt ett JO-beslut, vara en åtgärd som ska vidtas endast i undantagsfall. Beslutet rörde en 15-åring som efter att en familje- hemsplacering upphör inte ville flytta tillbaka till modern. gav då barnet stöd för eget boende. JO uttalade att frågan om var ett barn ska vistas är en angelägenhet som, enligt föräldra- balken, i första hand ligger inom vårdnadshavarens bestämmanderätt. Finns det inga andra möjligheter måste en socialnämnd dock kunna ingripa med ekonomisk hjälp även då vårdnadshavaren är underhålls- skyldig. Sådan hjälp kan enligt JO däremot aldrig utgå slentrianmässigt till ungdomar som lämnar föräldrahemmet innan de kan försörja sig själva.24 Biståndet ska tillförsäkra den enskilde en skälig levnadsnivå (4 kap. 1§ SoL). Varken lagtexten eller lagens förarbeten definierar begrep- pet skälig levnadsnivå närmre. Vad som avses med skälig levnadsnivå ska i stället bedömas bl.a. med utgångspunkt i den tid och de förhål- landen under vilka den hjälpbehövande lever.25 Begreppet skälig lev- nadsnivå utgör inte bara en nivåbestämning, utan ger också uttryck 24JO 1989/90 s. 219. Se även allmänna råd om ekonomiskt bistånd (SOSFS 2013:1). 1979/80:1 s. 186. Artikel 27 – levnadsstandard för vilken form av insats, vård och behandling, andra stödformer eller ekonomiskt bistånd som är aktuell. Enligt förarbetena ska det inte finnas en obegränsad frihet för den enskilde att välja sociala tjäns- ter oberoende av kostnad.26 Försörjningsstöd för skäliga kostnader för livsmedel, kläder och skor, lek och fritid, förbrukningsvaror, hälsa, hygien, dagstidning och tele- fon lämnas enligt en riksnorm. Riksnormen fastställs på grundval av officiella prisundersökningar av olika hushållstypers baskonsumtion. Normbeloppet är olika bl.a. beroende på hur många och gamla barn som bor i hushållet. Om det finns särskilda skäl kan man i enskilda fall frångå riksnormen. Det kan t.ex. vara fallet om den enskilde be- talar avgift för skolmåltider, om det är en förutsättning för att barn ska kunna delta i fritidsaktiviteter eller kunna ha umgänge eller kontakt med sin förälder i en rimlig omfattning eller om ett spädbarn saknar nödvändig klädutrustning. (Se 4 kap. 3 § SoL, 2 kap. 1 § samt SOFS 2013:1.) Förutom det som omfattas av riksnormen lämnas försörjnings- stöd för skäliga kostnader för boende, hushållsel, arbetsresor, hem- försäkring samt medlemskap i fackförening och arbetslöshetskassa (4 kap. 3 § första stycket 2 SoL). Bistånd för sin livsföring i övrigt Utöver det som omfattas av försörjningsstödet kan en enskild få bistånd för sin livsföring i övrigt. Sådant bistånd kan bl.a. omfatta kostnader för hälso-, sjuk- och tandvård27, hemutrustning28, spädbarns- 2000/01:80 s. 90 och 91. 27Notera att hälso- och sjukvård och tandvård normalt är gratis för barn, se kapitlet om arti- kel 24. 28Den hemutrustning som avses bör kunna tillgodose behov som t.ex. matlagning, umgänge, sömn, förvaring, rengöring och rekreation. Även radio, TV och dator med internetuppkopp- ling bör ingå i en hemutrustning. Vid bedömning av behovet av dator med internetuppkopp- ling bör nämnden särskilt ta hänsyn till behoven hos barn och ungdomar som går i skolan. Artikel 27 – levnadsstandard utrustning29 (utöver kläder som omfattas av försörjningsstödet), glas- ögon, umgängesresor, rekreation30 och skulder. (Se SOFS 2013:1.) Förutsättningar för att få försörjningsstöd och bistånd för sin livsföring i övrigt Ekonomiskt bistånd ska fungera som ett yttersta skyddsnät för män- niskor som har tillfälliga försörjningssvårigheter. Endast den som inte själv kan tillgodose sina behov, eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt, har rätt till bistånd för sin försörjning och för sin livs- föring i övrigt (4 kap. 1 § SoL).31 Rätten till ekonomiskt bistånd bygger på en individuell behovs- bedömning. I varje enskilt fall ska det göras en individuell bedöm- ning av omfattningen av hjälpbehovet. Bedömningen ska präglas av ett helhetsperspektiv på den enskildes eller hushållets totala situa- tion.32 Den enskilde ska, efter förmåga, bidra till sin försörjning. Den som kan arbeta är skyldig att söka arbete för att få bistånd. (Se 4 kap. 1 § SoL.) I skyldigheten att söka arbete inbegrips också en skyldighet att delta i verksamheter som anordnas för arbetslösa, kom- petenshöjande verksamhet etc. liksom att söka andra former av bidrag som finns, såsom bostadsbidrag, studiebidrag, a-kasseersättning. Den som har ekonomiska tillgångar måste först använda sig av dem innan försörjningsstöd kan komma i fråga. I förarbetena betonar dock lag- stiftaren att det alltid måste göras en individuell bedömning vid pröv- ning av rätt till bistånd.33 När det gäller barns tillgångar, ska det framhållas att barn aldrig är försörjningsskyldiga gentemot sina föräldrar. Däremot kan före- komsten av tillgångar hos ett barn beaktas när det gäller barnets del av försörjningsstödet eller vid en ansökan om ekonomiskt bistånd till barnet.34 Enbart det förhållandet att barnets tillgångar är satta under s.k. överförmyndarspärr är inte i sig ett hinder för att ta i an- språk barnets tillgångar till barnets behov. Tillgångar som i realiteten barnsäng, skötbädd, bärsele, bilbarnstol, barnvagn och utrustning för bad. 30Det kan finnas särskilda behov av rekreation, t.ex. hos barnfamiljer som på grund av ekonomiska problem inte har kunnat få någon form av semester. Om det finns barn i hushållet, bör nämnden göra en särskild bedömning av barnets behov. 2000/01:80 s. 93 och 94. 1996/97:124 s. 82. 1996/97:124 s. 62 och 2000/01:80 s. 94. 2000/01:80 s. 94. Artikel 27 – levnadsstandard inte kan disponeras bör dock inte tas med vid bedömningen. Där- emot kan det finnas fall där det är uppenbart att föräldrar skänkt eller skrivit över tillgångar på sina barn i syfte att undgå beskattning eller få tillgång till olika former av bidrag.35 Barn i familjer med ekonomiskt bistånd får behålla en del av sina inkomster från eget arbete utan att det påverkar föräldrarnas rätt till bistånd för barnet. Avsikten är att tonåringar i ekonomiskt utsatta familjer ska kunna göra sådant som är möjligt för andra tonåringar. Hemmavarande barn kan ha inkomster upp till ett prisbasbelopp utan att de beaktas vid prövningen av ekonomiskt bistånd (4 kap. 1 a § SoL). har utfärdat allmänna råd om ekonomiskt bistånd.36 ansvar gäller även utländska medborgare. Vid mer tillfälliga vistelser, t.ex. vid besök, i gäller dock bara ett an- svar för akuta insatser.37 Vad särskilt gäller EU-migranter har den nationella samordnaren för utsatta EU-medborgare angett att skydds- lagstiftningen för barn inte är avsedd att göra skillnad på barn till ut- satta EU-medborgare och barn till svenska medborgare eller perso- ner med uppehållsrätt.38 ansvar för dem som vistas i kommunen gäller således även dem. I lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. (LMA) finns bestämmelser om bistånd till vissa i lagen angivna personer. Lagen omfattar dem som har ansökt om uppehållstillstånd i som flykting eller alternativt skyddsbehövande, personer som har beviljats uppehållstillstånd med eller efter tillfälligt skydd samt personer som ansökt om uppehållstillstånd i och av särskilda skäl medgetts rätt att vistas här medan ansökan prövas. Lagen gäller inte ett barn 2000/01:80 s. 95. 2010/11:49 s. 35 samt rättsfallet RÅ 1995 ref. 70. Se även rättsfallet RÅ 2006 ref. 36 angående frågan att en person med anknytning till vistas i ett annat land när domstols- processen inleds. 38SOU 2016:6 s. 51. Artikel 27 – levnadsstandard som saknar uppehållstillstånd och som inte vistas på en förläggning, om barnet bor hos en vårdnadshavare med uppehållstillstånd. De personer som omfattas av LMA har inte rätt till bistånd enligt 4 kap. 1 § SoL för förmåner av motsvarande karaktär eller för bostadskost- nader. (Se 1 och 1 a §§ LMA.) Det finns ingen motsvarande inskränk- ning när det gäller andra former av bistånd enligt socialtjänstlagen, t.ex. när det gäller skydd för barn och ungdomar.39 Bistånd enligt LMA kan lämnas i form av logi, bostadsersättning, dagersättning och särskilt bidrag (13 § LMA). Dagersättningen ska täcka kostnader för livsmedel, kläder och skor, fritidsaktiviteter, hygien- artiklar och andra förbrukningsvaror (5 § förordningen, 1994:361, om mottagande av asylsökande m.fl.). Läs mer om dagersättning i kapitlet om artikel 26. Om den enskilde har något annat angeläget behov kan han eller hon ha rätt till särskilt bidrag för detta (18 § LMA). Det särskilda bidraget får avse kostnader som är nödvändiga för en dräglig livsföring t.ex. kostnader för vinterkläder, glasögon, kosttillskott, handikappu- trustning och spädbarnsutrustning (7 § förordningen om mottagande av asylsökande m.fl.). Personer som håller sig undan så att ett beslut om avvisning eller utvisning inte kan verkställas har inte rätt till bistånd enligt LMA (12 § LMA). Av rättsfallet HFD 2013 ref. 83 framgår att den om- ständigheten att en person håller sig undan och därför inte har rätt till bistånd enligt LMA inte innebär att personen i fråga upphör att omfattas av personkretsen i LMA. Som framgår ovan, betyder det även att personen inte heller har rätt till bidrag enligt 4 kap. 1 § SoL för förmåner av det slag som behandlas i LMA (jämför 1 § andra stycket LMA). Detta förtydligades i rättsfallet HFD 2017 ref. 33. I det rättsfallet uttalade att kommu- nen däremot har ett ansvar enligt 2 kap. 1 § SoL för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver. De påpekade också att en socialnämnd enligt 4 kap. 2 § SoL får ge bistånd även i andra fall än de som omfattas av 4 kap. 1 § SoL. Det utgör emellertid inte en sådan rätt som kan överklagas till domstol (jämför 16 kap. 3 § SoL).40 1993/94:94 s. 36 och 94. 40Jämför rättsfallet HFD 2014 ref. 37, som avsåg en person som inte omfattades av LMA. Läs mer om det rättsfallet nedan under avsnittet om personer som befinner sig i utan till- stånd. Artikel 27 – levnadsstandard Personer som befinner sig i utan tillstånd Vi har redan redogjort för de generella skyldigheter som en social- nämnd har för dem som vistas i kommunen. Det gäller även dem som vistas i kommunen utan tillstånd (se ovan). Att man vistas utan tillstånd i kommunen utesluter inte heller att man kan ha rätt till försörjningsstöd.41 Rättsfallet HFD 2014 ref. 37 gällde en man som utvisats på grund av brott. vägrade honom bistånd för att han inte medverkat till verkställigheten (genom att anskaffa resehandlingar). Enligt utgjorde inte det ett giltigt skäl att vägra personen bistånd. I sammanhanget kan också nämnas att ett barn som befinner sig i landet utan tillstånd har rätt till utbildning och ska erbjudas hälso- och sjukvård i samma omfattning som personer som är bosatta i , om barnets vistelse här inte endast är tillfällig. (Se 7 kap. 2 § tredje stycket skollagen, 2010:800, samt 6 och 7 §§ lagen, 2013:407, om hälso- och sjukvård till vissa utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd.) Läs mer i kapitlen om artiklarna 24, 26 och 28. Personer som vistas utanför gränser När en person som ansöker om bistånd vistas utom landets gränser, utan att vara bosatt utomlands, betyder det inte att hemkommunen är fri från ansvar enligt socialtjänstlagen. Trots att en person som ansöker om ekonomiskt bistånd inte fysiskt vistas i kommunen kan bosättningskommunens ansvar kvarstå (jämför 2 a kap. 3 § SoL).42 En persons egendom får med vissa undantag tas i anspråk för betal- ning av skulder. Det görs genom utmätning, som verkställs av Krono- fogdemyndigheten. (Se 4 kap. utsökningsbalken, 1981:774.) Även en persons bostad får utmätas och det finns inte något formellt hinder mot att utmäta eller försälja egendom som utgör ett barns bostad. Enligt praxis krävs det dock starka skäl för att ett barns bostad ska kunna utmätas och hänsyn måste tas till barnets bästa.43 I kapitlet 41Det gäller emellertid inte om de omfattas av LMA, se avsnittet om asylsökande m.fl. ovan. 42Rättsfallet RÅ 1987 ref 174. 43Se t.ex. rättsfallet NJA 2013 s. 1241. Artikel 27 – levnadsstandard om artikel 16 skriver vi mer om avhysning av barn och utmätningen av ett barns bostad. Enligt de s.k. beneficiereglerna är viss egendom undantagen från utmätning bl.a. på grund av gäldenärens behov av egendomen att kunna försörja sig och sin familj. Om en gäldenär har familj ska skälig hänsyn tas till vad familjen använder och behöver. (Se 5 kap. 1–4 §§ utsökningsbalken.) En uppräkning av vilken egendom som kan undantas från utmät- ning med hänsyn till gäldenärens behov finns i 5 kap. 1 § utsöknings- balken. Av bestämmelsen framgår att bl.a. kläder och andra föremål som tjänar uteslutande till gäldenärens personliga bruk till skäligt värde undantas från utmätning. Även möbler, husgeråd och annan utrust- ning som är nödvändig för ett hem och dess skötsel (inklusive bl.a. stereo, tv och dator som inte har ett betydande marknadsvärde)44 undantas. Andra exempel är hyresrätter och i vissa fall bostadsrätter som tjänar som bostad (se även ovan om utmätning av bostad). Bl.a. pengar och banktillgodohavanden som fordras för underhåll åt gälde- nären kan ibland undantas . Med underhåll menas vad som behövs till mat, hyra, kläder och andra utgifter som är nöd- vändiga för gäldenärens uppehälle. Även särskilda utgifter för vård kan beaktas. Som huvudregel ska låta gälde- nären behålla ett belopp som motsvarar gäldenärens faktiska levnads- kostnader fram till nästa inkomst, vilket i de flesta fall är mindre än en månad.45 En gäldenär har möjlighet att anvisa viss egendom för utmätning. Beneficiereglerna hindrar då inte att egendomen utmäts. Kronofogde- myndigheten ska dock innan utmätning sker försäkra sig om att utmätningen inte uppenbart strider mot vad som är påkallat av hän- syn till gäldenärens eller dennes familjs behov. (Se 5 kap. 15 § utsök- ningsbalken.) Vid beneficiebedömningen ska även beaktas om gäldenären eller någon som tillhör hans familj lider av lyte eller allvarlig sjukdom. Dessutom krävs överväganden om en åtgärd är försvarlig och pro- portionerlig. (Se 4 kap. 3 § och 5 kap. 2 § utsökningsbalken.) 44Se t.ex. rättsfallen NJA 1983 s. 364, 1983 s. 642 och 1985 s. 494 samt RH 1988:59 och 2006:47. 45SOU 2016:81 s. 381 och 382. Artikel 27 – levnadsstandard Principen om barnets bästa är inte uttryckligen angiven i utsök- ningsbalken. har i sitt betänkande Ett moder- nare utsökningsförfarande ansett att en sådan bestämmelse skulle bidra till ett tydligare regelverk och främja rättssäkerheten i utsök- ningsförfarandet. Utredningen har gjort gällande att med en bestäm- melse som uttryckligen anger att barnets bästa ska beaktas skulle det inte vara någon tvekan om att det vid utmätningsbeslut ska tas hänsyn till vad som är bäst för barnet. Det skulle också bli lättare för enskilda att åberopa principen. har därför föreslagit att det införs en bestämmelse i utsökningsbalken som innebär att när barn påverkas av ett beslut eller annan åtgärd enligt balkens bestäm- melser ska barnets bästa beaktas.46 Förslaget bereds inom . I vissa fall kan en person med mycket tung skuldbörda beviljas skuld- sanering enligt skuldsaneringslagen (2016:675). Förutsättningen är att gäldenären inte rätteligen kan betala sina skulder och denna oför- måga med hänsyn till samtliga omständigheter kan antas bestå (kvalificerad insolvens). För att skuldsanering ska beviljas krävs dessutom att det bedöms vara skäligt med hänsyn till gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden. (Se 1, 5, 7 och 9 §§ skuldsaneringslagen.)