sou · H8B316 · 2020-04-01 00:00:00 — Det finns därför enligt direktiven – utöver behovet av att se över lagen om särskild utlänningskontroll och att utreda hur kon- trollen av utlänningar som har bedömts utgöra säkerhetshot kan för- stärkas – anledning att se över de bestämmelser i utlänningslagen och utlänningsförordningen där Säkerhetspolisen har pekat på behov av ändringar och förtydliganden. Utredningen delar bedömningen att vissa bestämmelser i utlän- ningslagen och utlänningsförordningen behöver ses över för att re- gelverket för säkerhetsärenden ska bli tydligare och handläggningen mer effektiv. Det är viktigt att kunna identifiera utlänningar som kan komma att utgöra ett säkerhetshot i . Bestämmelser som gör att Säkerhetspolisen kommer att höras i fler fall innan tillstånd ges ökar möjligheten att tidigt uppmärksamma personer som utgör ett säkerhetshot. Det bör också finnas goda möjligheter att agera om det först på ett senare stadium kommer fram uppgifter om att en utlänning kan vara en säkerhetsrisk. Sådana uppgifter kan av många olika skäl ha undgått myndigheterna inför att t.ex. uppehållstillstånd beviljats. En utlänning kan också under vistelsen i ha kommit att engagera sig i en verksamhet som hotar säkerheten i samhället. Det kan även finnas anledning att skärpa reglerna i fråga om vissa rättigheter och skyldighet för utlänningar som har bedömts utgöra säkerhetshot, men som ändå befinner sig i därför att utvis- ningsbesluten inte kan verkställas på grund av verkställighetshinder. Utöver de frågor som Säkerhetspolisen har aktualiserat finns det anledning att ta upp några andra frågor som har anknytning till dem. I tidigare kapitel har utredningen behandlat den särskilda lag som reglerar utvisning av och andra åtgärder mot utlänningar som har be- dömts utgöra ett kvalificerat säkerhetshot. I detta kapitel behandlas vissa frågor som rör säkerhetsärenden enligt utlänningslagen. Det ligger dock utanför utredningens uppdrag att göra en generell över- syn av vilka ärenden som hanteras som säkerhetsärenden och hur de behandlas. Översyn av vissa bestämmelser i utlänningslagen Utredningens förslag: Ärenden om främlingspass ska kunna vara säkerhetsärenden enligt utlänningslagen. Definitionen av säkerhetsärenden i 1 kap. 7 § utlänningslagen ska därför kom- pletteras. Säkerhetspolisen får överklaga beslut i frå- ga om uppsikt i ett säkerhetsärende. Skälen för utredningens förslag I 1 kap. 7 § utlänningslagen anges vilka ärenden som är säkerhets- ärenden. Ett säkerhetsärende är ett ärende där Säkerhetspolisen av skäl som rör rikets säkerhet eller som annars har betydelse för allmän säkerhet förordar en viss utgång. Frågan ska avse att en utlänning ska avvisas eller utvisas, att en ansökan om uppehållstillstånd eller arbetstillstånd ska avslås eller att ett beviljat sådant tillstånd ska åter- kallas, att en utlänning inte ska beviljas statusförklaring eller att en sådan förklaring ska återkallas, att en ansökan om ställning som var- aktigt bosatt ska avslås eller att en sådan ställning ska återkallas eller att en utlänning inte ska beviljas resedokument. Även ett ärende hos om huruvida ny prövning ska beviljas enligt 19 eller 19 b § utlänningslagen är ett säkerhetsärende, om be- slutet om avvisning eller utvisning har fattats i ett säkerhetsärende. Uppräkningen av vilka ärenden som kan utgöra säkerhetsärenden är uttömmande. Det innebär att inga andra utlänningsärenden än de nämnda kan handläggas som säkerhetsärenden enligt utlän- ningslagen. I avsnitt 6.3.3 har utredningen föreslagit att uttrycket rikets säkerhet byts ut mot det modernare säkerhet i definitionen av säkerhetsärenden. Det är därför det uttryck som används i fort- sättningen. När ett ärende utgör ett säkerhetsärende ska det enligt 1 kap. 13 § utlänningslagen handläggas skyndsamt. Enligt 14 kap. 11 § utlän- ningslagen får Säkerhetspolisen överklaga beslut i fråga om avvisning, utvisning, uppehållstillstånd, arbetstillstånd, Översyn av vissa bestämmelser i utlänningslagen statusförklaring, resedokument, ställning som varaktigt bosatt och förvar i säkerhetsärenden. När ett beslut i ett säkerhetsärende över- klagas är Säkerhetspolisen, vid sidan av , motpart till utlänningen vid handläggningen i migrationsdomstolen och Mig- rationsöverdomstolen. Om det under handläggningen av ett mål i en migrationsdomstol visar sig att det rör sig om ett säkerhetsärende ska domstolen undanröja det överklagade beslutet och överlämna målet till för handläggning. Om motsvarande situ- ation uppkommer under handläggning i Migrationsöverdomstolen ska den undanröja och migrationsdomstolens beslut och överlämna målet till för handläggning. Om säkerhetsaspekterna uppmärksammas alltför sent i domstols- processen, finns det möjlighet för Säkerhetspolisen att återkomma till med en begäran om att utlänningens uppehålls- tillstånd ska återkallas och utlänningen utvisas (prop. 2004/05:170 s. 252). I arbetet med att upptäcka potentiella säkerhetshot i migrationen till samverkar nära med Säkerhetspolisen. ska enligt 5 § 2 förordningen (2019:502) med in- struktion för bistå Säkerhetspolisen i dess verk- samhet för att förebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet och i frågor som rör terrorism. Till Säkerhetspolisens uppgifter hör enligt 3 § 1 polislagen att förebygga, förhindra och upptäcka brottslig verksamhet som innefattar brott mot rikets säkerhet eller terror- brott. Samarbetet mellan Säkerhetspolisen och har förstärkts . En mycket viktig del i samverkan är det remissförfarande som äger rum enligt 1 kap. 7 § utlänningsla- gen, där vissa ärenden definieras som säkerhetsärenden. remitterar ett ärende till Säkerhetspolisen om en utlänning som ansöker om t.ex. uppehållstillstånd bedöms utgöra ett potentiellt säkerhetshot. Ärendena identifieras huvudsakligen på tre sätt; genom s.k. spärr, automatiska slagningar och indikatorlistor. Om Säkerhetspolisen får in belastande information om en person som saknar svenskt medborgarskap eller uppehållstillstånd i har myndigheten möjlighet att göra en notering i Översyn av vissa bestämmelser i utlänningslagen ärendehanteringssystem, en s.k. spärr. Spärren innebär att Migra- tionsverket inte får bevilja en ansökan om t.ex. uppehållstillstånd utan att först ha remitterat ärendet till Säkerhetspolisen. Migrations- verket kan dock avslå en ansökan utan att invänta yttrande från Säkerhetspolisen. skickar en datafil med uppgifter om nya ansökningar om uppehållstillstånd och med- borgarskap till Säkerhetspolisen. Säkerhetspolisen kontrollerar upp- gifterna mot information som finns tillgänglig i myndighetens regis- ter, en s.k. automatisk slagning. Eventuella träffar gås igenom av Säkerhetspolisens personal, som bedömer om träffen är korrekt och om det finns belastande uppgifter om den sökande som kan läggas till grund för en spärr i ärendehanteringssystem. har också fått indikatorlistor från Säkerhetspolisen för att i migrationsprocessen kunna identifiera individer som utgör potentiella säkerhetshot. Ärenden som identifierat utifrån indikatorerna föredras regelbundet för Säkerhetspolisen, som avgör om ärendet ska tas in på remiss eller inte. Endast ärenden där Säkerhetspolisen anser det möjligt att vidta ytterligare utred- ningsåtgärder remitteras dit. Myndigheterna har också kontinuerlig dialog om vilka ärenden som ska remitteras till Säkerhetspolisen. Ärenden som Säkerhetspolisen får på remiss utreds utifrån vad som är känt om utlänningen, hans eller hennes bakgrund, kontakter och egna aktiviteter i och utomlands. I vissa fall hämtas ytterligare information in och vid behov hålls det ett samtal med ut- länningen. Säkerhetspolisen gör därefter en bedömning av risken för att utlänningen kan komma att utgöra ett hot mot säkerhet eller allmän säkerhet. Bedömningen redovisas i ett skriftligt yttrande till . Om Säkerhetspolisen lämnar en s.k. erinran mot att t.ex. uppehållstillstånd beviljas redovisas skälen för det i ytt- randet. I de fall där Säkerhetspolisen inte har någon erinran mot att ansökan beviljas motiveras som regel inte yttrandet. När Säkerhets- polisen har avgett yttrande till beslutar verket i ärendet. inkom till Säkerhetspolisen 762 remisser från Migra- tionsverket avseende ansökan om uppehållstillstånd. Under yttrade sig Säkerhetspolisen i totalt 683 sådana ärenden, varvid er- inran lämnades i 45 fall. var motsvarande siffror 667 in- komna remisser, yttrande i 695 ärenden och erinran i 127 fall. Översyn av vissa bestämmelser i utlänningslagen Ett främlingspass är en resehandling som ger en utlänning rätt att vistas i och resa utanför . har rätt att utfärda ett främlingspass för en utlänning som inte har någon handling som gäller som pass och inte heller har möjlighet att skaffa en sådan hand- ling. Främlingspass ska utfärdas för en utlänning som har beviljats uppehållstillstånd som alternativt skyddsbehövande eller som övrig skyddsbehövande, om inte tvingande hänsyn till den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen kräver att så inte sker. får även i andra fall utfärda ett främlingspass, om det finns särskilda skäl. Möjligheterna att överklaga Migrationsver- kets beslut i fråga om främlingspass är begränsade och gäller bara för utlänningen, se avsnitt 15.3.3. I lagrådsremissen Vissa identitetsfrågor inom utlänningsrätten föreslår regeringen att en ansökan om främlingspass ska avslås om det före ansökan har utfärdats tre sådana pass för utlänningen och det inte finns särskilda skäl att bifalla ansö- kan. Det ska dock inte gälla i de fall där det är obligatoriskt att ut- färda främlingspass för en utlänning som har beviljats uppehållstill- stånd som alternativt skyddsbehövande eller övrig skyddsbehövande eller som har beviljats skyddsstatusförklaring. Enligt förslaget ska bestämmelsen placeras i en ny paragraf i anslutning till de befintliga bestämmelserna om främlingspass i 2 kap. utlänningslagen (föresla- gen ny 1 b §). Ärenden om främlingspass bör kunna utgöra säkerhetsärenden Som framgått kan ett ärende angående resedokument utgöra ett säkerhetsärende, om Säkerhetspolisen förordar att ett sådant doku- ment inte ska beviljas en utlänning av skäl som rör säkerhet eller som annars har betydelse för allmän säkerhet. Resedokument för flyktingar motsvaras av främlingspass för alternativt skyddsbe- hövande och övriga skyddsbehövande. Ärenden om främlingspass kan däremot inte utgöra säkerhetsärenden. Säkerhetsaspek- ter kan dock göra sig gällande även i fråga om beviljande av sådana pass. Det kan finnas skäl som rör säkerhet, eller som annars är av betydelse för allmän säkerhet, som gör att utlänningen inte bör beviljas ett främlingspass. Säkerhetspolisen kan också ha viktig in- Översyn av vissa bestämmelser i utlänningslagen formation att lämna gällande sådana hänsyn till den nationella säker- heten som gör att ett främlingspass inte bör utfärdas för en utlänning som på grund av skyddsskäl har beviljats uppehållstillstånd i . Det är rimligt att Säkerhetspolisen i dessa situationer kan motsätta sig att en utlänning beviljas ett främlingspass, särskilt eftersom myn- digheten redan har den möjligheten när det gäller resedokument. Ärenden om främlingspass bör därför kunna utgöra säkerhetsären- den. På så sätt kan säkerhetsaspekter uppmärksammas i fler typer av ärenden. Definitionen av säkerhetsärenden bör alltså justeras så att den också omfattar ärenden där Säkerhetspolisen av skäl som rör säkerhet eller som annars har betydelse för allmän säkerhet förordar att en utlänning inte beviljas ett främlingspass. är främlingspass i vissa fall en förutsättning för att en utlän- ning ska kunna beviljas ett tidsbegränsat uppehållstillstånd när ett utvisningsbeslut inte kan verkställas till följd av hinder enligt 12 kap. utlänningslagen. För att utlänningen ska få vistas i utfärdar ett främlingspass – om utlänningen inte har ett gil- tigt pass – i samband med att verket beslutar om ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Det blir då tämligen meningslöst för Säkerhets- polisen att motsätta sig att ett främlingspass utfärdas, eftersom ändå är tvungen att utfärda ett sådant. Utredning- en återkommer i avsnitt 15.3.1 till hur det problemet bör lösas. Säkerhetspolisen bör kunna överklaga beslut i fråga om uppsikt i säkerhetsärenden Som framgått får Säkerhetspolisen enligt 14 kap. 11 § utlänningsla- gen överklaga beslut i fråga om t.ex. förvar i säkerhetsärenden. Någon motsvarande möjlighet för Säkerhetspoli- sen att överklaga beslut i fråga om uppsikt finns inte. Frågan upp- märksammades inte när det infördes en möjlighet för utlän- ningen att överklaga beslut om uppsikt enligt utlänningslagen. Det finns inte någon anledning att inte låta Säkerhetspolisen få överklaga beslut i fråga om uppsikt i ett säker- hetsärende, när Säkerhetspolisen har den rätten beträffande beslut om förvar. Det bör därför införas en möjlighet för Säkerhetspolisen att till migrationsdomstol överklaga beslut i fråga om uppsikt i ett säkerhetsärende. Det kan t.ex. bli aktuellt om be- slutet innebär att en utlänning inte ska stå under uppsikt eller om Översyn av vissa bestämmelser i utlänningslagen uppsiktsbeslutet får ett mindre omfattande innehåll än vad Säker- hetspolisen har förordat. Utredningens förslag: För en utlänning i ett säkerhetsärende ska det inte gälla krav på passinnehav. Skälen för utredningens förslag En utlänning som reser in i eller vistas i ska enligt 2 kap. 1 § utlänningslagen ha pass. Bestämmelser om undantag från passkravet finns i 2 kap. 8 § utlänningslagen. I första stycket görs undantag från kravet på pass för inresa både för medborgare i ett nordiskt land och för medborgare i en annan Schengenstat, förutsatt att personen reser in i direkt från en Schengenstat. Andra stycket avser undan- tag från kravet på pass för vistelse i . En medborgare i en annan Schengenstat än ett nordiskt land undantas från kravet på pass vid vistelse i endast om han eller hon har rest in hit direkt från en Schengenstat. Det villkoret gäller däremot inte för att en nor- disk medborgare ska vara undantagen från kravet på pass för vistelse. Det finns också i 2 kap. 10 § utlänningslagen ett undantag från kra- vet på pass för bl.a. diplomater och deras familjer. Genom 2 kap. 9 § utlänningslagen ges regeringen möjlighet att föreskriva undantag från passkravet även i andra fall. Bestämmelser om sådana undantag finns i 2 kap. utlänningsförordningen. En ut- länning som har permanent uppehållstillstånd eller som har beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd eller uppehållstillstånd efter tillfälligt skydd med stöd av 21 kap. 2, 3, 4 eller 6 § utlänningslagen behöver enligt 2 kap. 1 § utlänningsförordningen inte ha pass vid vis- telse i . Detsamma gäller för en utlänning som kan beviljas eller har beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 § utlänningslagen, dvs. för att en förundersökning eller huvudför- Översyn av vissa bestämmelser i utlänningslagen handling i ett brottmål ska kunna genomföras. Det finns även vissa andra speciella undantag från kravet på passinnehav. Om en utlänning inte har någon handling som gäller som pass och saknar möjlighet att skaffa en sådan handling från sitt hemland, får enligt 2 kap. 1 a § första stycket utlänningsla- gen utfärda ett främlingspass för honom eller henne. Regeln är fakul- tativ, vilket innebär att det även måste prövas om det finns några skäl mot att utlänningen ska få ett främlingspass. En utlänning som har beviljats uppehållstillstånd som alternativt skyddsbehövande eller övrig skyddsbehövande ska enligt andra stycket som huvudregel all- tid få ett främlingspass om han eller hon inte kan få ett nationellt pass. Det gäller dock inte om tvingande hänsyn till den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen kräver att den skyddsbehö- vande utlänningen inte får ett främlingspass. får utfärda främlingspass även i andra fall, om det finns särskilda skäl. Det kan t.ex. av praktiska skäl vara omöjligt för utlänningen att åter- vända till hemlandet för att söka pass. Ett främlingspass ska utfärdas med en giltighetstid av högst . Passet får enligt 2 kap. 13 § utlänningsförordningen förses med en anteckning som begränsar dess giltighetsområde. En sådan an- teckning kan göras både när främlingspasset utfärdas och . Om det finns ett hinder, som inte är bestående, mot att ett avvis- nings- eller utvisningsbeslut verkställs får enligt 5 kap. 11 § utlän- ningslagen en utlänning beviljas ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Ett tidsbegränsat uppehållstillstånd kan emellertid inte beviljas en utlänning om han eller hon inte innehar ett giltigt pass (se t.ex. MIG 2007:30, MIG 2007:54 och MIG 2009:7). Saknar utlänningen ett gil- tigt pass måste alltså enligt nuvarande ordning ut- färda ett främlingspass. Undantag från kravet på passinnehav i säkerhetsärenden Säkerhetspolisen har i sin skrivelse till regeringen framhållit att det i många säkerhetsärenden finns ett alternativt eller övrigt skyddsbe- hov för utlänningen. Utlänningen är då utesluten från att anses som skyddsbehövande på grund av att det finns synnerlig anledning att anta att han eller hon utgör en fara för rikets säkerhet. Av den an- ledningen kan utlänningen meddelas ett utvisningsbeslut. Översyn av vissa bestämmelser i utlänningslagen dock ofta hinder enligt 12 kap. utlänningslagen mot att verkställa ett sådant utvisningsbeslut. Enligt rutiner beviljas ut- länningen då ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Har utlänningen inget giltigt pass utfärdar, som nämnts, ett främlingspass för honom eller henne. Det görs enbart av det skälet att det krävs att utlänningen har ett pass för att han eller hon ska kunna beviljas ett tidsbegränsat uppehållstillstånd, eftersom något undantag från passkravet i 2 kap. 1 § utlänningsförordningen inte är tillämpligt. Undantaget som hindrar att främlingspass utfärdas på grund av tvingande hänsyn till nationell säkerhet och allmän ordning gäller inte i dessa fall. Det förutsätter nämligen att utlänningen har beviljats ett uppehållstillstånd som skyddsbehövande. När utlän- ningen har fått ett främlingspass är det fritt för honom eller henne att resa utanför . Det är, som framhålls i utredningsdirektiven, rimligt att personer som har bedömts utgöra eller kan komma att utgöra ett säkerhetshot i vissa fall kan hindras från att resa fritt. Frågan är hur det ska uppnås på bästa sätt. Ett alternativ som nämns i direktiven kan vara att begränsa giltig- hetsområdet för främlingspass som utfärdas i säkerhetsärenden till att enbart gälla för vistelse i . Som framgått av redogörelsen för den nuvarande regleringen finns det stöd i utlännings- förordningen för att begränsa giltighetsområdet för ett främlings- pass. Det görs genom en anteckning på passet. Hur denna anteck- ning ska utformas och hur giltighetsområdet får begränsas är inte reglerat. Något formellt hinder mot att avgränsa passets giltighet till att bara avse vistelse i finns därför inte enligt utredningens bedömning. Om det redan när ett främlingspass utfärdas finns in- formation om att utlänningen utgör ett säkerhetshot – och därför inte bör tillåtas resa fritt – bör främlingspasset alltså kunna förses med en anteckning om att passet enbart gäller för vistelse i . Exempel på en sådan situation skulle kunna vara om utlänningen ut- visas därför att han eller hon är utesluten från att vara alternativt eller övrig skyddsbehövande på grund av fara för rikets säkerhet men där utvisningsbeslutet på grund av ett verkställighetshinder inte kan verkställas. Om det först efter det att ett främlingspass har utfärdats kommer fram omständigheter som gör att utlänningen bör hindras från att resa utanför kan främlingspasset då förses med en anteckning om att det enbart gäller för vistelse i . Översyn av vissa bestämmelser i utlänningslagen ytterligare reglering för att åstadkomma en geografisk avgränsning av giltighetsområdet för ett främlingspass behövs därför inte. Det framstår emellertid som en märklig ordning att Migrations- verket måste utfärda ett främlingspass i nu aktuella fall. I fall där ut- länningen av säkerhetsskäl inte bör få resa fritt bör han eller hon inte heller vara skyldig att inneha ett pass. Det bör också, på samma sätt som när det gäller resedokument, finnas en reell möjlighet för Säker- hetspolisen att kunna motsätta sig att en utlänning beviljas ett främ- lingspass om utlänningen bedöms utgöra t.ex. ett hot mot säkerhet. Det är mot den bakgrunden som utredningen har föreslagit att frågor om främlingspass ska kunna hanteras som säkerhetsären- den (avsnitt 15.2). Om det finns en uttrycklig bestämmelse som medger undantag från passkravet för utlänningar som utgör ett säkerhetshot, är det mer sannolikt att eventuella säkerhetshot upp- märksammas vid utfärdande av främlingspass. Det bör mot denna bakgrund i utlänningsförordningen införas ett undantag från kravet på passinnehav vid vistelse i för de utlänningar vilkas rätt att vistas och verka i handläggs som säkerhetsärenden. Utredningens förslag: Främlingspass ska kunna återkallas om det finns skäl för det med hänsyn till säkerhet eller all- män säkerhet. ska besluta om återkallelse av främlingspass. Om Säkerhetspolisen förordar att en utlännings främlingspass ska återkallas, ska ärendet handläggas som ett säkerhetsärende. Ett ärende om återkallelse av främlingspass ska kunna avgöras utan att utlänningen först fått del av uppgifterna i ärendet, om han eller hon inte är bosatt eller vistas i . Skälen för utredningens förslag När ett främlingspass upphör att gälla Ett främlingspass ska, som nämnts, utfärdas med en giltighetstid av högst . I 2 kap. 16 § utlänningsförordningen regleras när ett främlingspass ska återlämnas . Det gäller om den som har Översyn av vissa bestämmelser i utlänningslagen främlingspasset blir svensk medborgare eller har fått en annan hand- ling som gäller som pass. Ett främlingspass ska också lämnas tillbaka om utlänningen ska resa till sitt hemland eller har avlidit. Om den som har fått ett främlingspass enligt ett beslut om avvisning eller ut- visning inte längre har rätt att vistas i ska passet återlämnas. Främlingspass ska återlämnas till , som är den myn- dighet som utfärdar passen. Det återlämnade främlingspasset ska makuleras. Någon möjlighet att återkalla ett främlingspass finns inte . I 7 kap. utlänningslagen finns bestämmelser om återkallelse av tillstånd, men de gäller bara för nationell visering, uppehållstillstånd och arbetstillstånd. Det finns inte heller något som hindrar att ut- länningen ansöker om att få ett nytt främlingspass. Ett främlingspass är en resehandling som ger en utlänning mot- svarande rätt som ett resedokument att resa utanför . Rese- dokument utfärdas, som tidigare nämnts, för en flykting eller en statslös, medan ett främlingspass ska utfärdas för en utlänning som är alternativt skyddsbehövande eller övrig skyddsbehövande. Ett resedokument utfärdas men giltighetstiden kan förlängas. Om utlänningen upphör att vara flykting eller statslös ska resedoku- mentet återlämnas till . Utfärdade resedokument kan inte återkallas. Däremot kan vägra att förlänga giltighetstiden, om det finns förutsättningar för det. Migrationsver- ket kan också, om det finns skäl för det, inledningsvis begränsa rese- dokumentets giltighetstid till att enbart gälla för exempelvis ett eller . När giltighetstiden har gått ut, ska utlänningen lämna tillbaka resedokumentet till . Bestämmelserna om resedokument och främlingspass har delvis sin grund i artikel 25.2 i det omarbetade skyddsgrundsdirektivet. Enligt den artikeln ska medlemsstaterna till personer, som innehar status som subsidiärt skyddsbehövande och som inte kan få ett nationellt pass, utfärda dokument som gör det möjligt för dem att resa utanför staternas territorium, om inte tvingande hänsyn till den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen kräver något an- nat. Direktivet innehåller inte några bestämmelser om när en rese- handling får återkrävas eller ska återlämnas.