sou · H8B363d2 · 2020-11-12 00:00:00 — Enligt förarbetena är det fråga om en total- bedömning av samtliga relevanta omständigheter, där gäldenärens be- hov av ekonomisk rehabilitering är av särskild vikt.47 Om en person beviljas skuldsanering fastställs en betalningsplan som gäldenären behöver följa. () avbetalar gäldenären skulderna med ett fastställt månadsbelopp. När förfaran- det avslutats är gäldenären befriad från de skulder som ingick i för- farandet, även om de inte blivit till fullo betalade. Betalningsplanens längd ska vara , om det inte finns beaktansvärda skäl att bestämma . (Se bl.a. 18, 29 och 34 §§ skuldsaneringslagen.) I rättsfallet NJA 2019 s. 43 redogör för vilka omständigheter som bör beaktas vid bestämmande av betalnings- 46SOU 2016:81 s. 169. 1993/94:123 s. 95 och 96. Artikel 27 – levnadsstandard uttalar att det i varje enskilt fall ska övervägas om bl.a. gäldenärens levnadssituation och skuldernas ålder utgör skäl för en kortare betalningsplan (en mindre del av skul- derna kommer då bli betalda). Bedömningen av gäldenärens levnads- situation ska ta sikte på om det finns särskilt ömmande omstän- digheter; även risken för att gäldenärens barn drabbas oskäligt hårt utan en kortad betalningsplan kan då beaktas.48 Det finns inga bestämmelser i socialtjänstlagen som särskilt reglerar placerade barns rätt till bidrag och andra förmåner men socialnämn- den har ett generellt ansvar för barn som vårdas utanför hemmet. Nämnden ska bl.a. medverka till att dessa barn får en god vård och fostran och i övrigt gynnsamma uppväxtförhållanden samt verka för att de får lämplig utbildning och den hälso- och sjukvård som de behöver (6 kap. 7 § SoL). I 3 kap. 3–8 §§ socialtjänstförordningen (2001:937) finns bestämmelser som anger vissa principer för verk- samheten vid hem för vård eller boende (HVB) och stödboenden.49 Där framgår bl.a. att verksamheten ska bygga på förtroende för och samarbete med den enskilde och utformas så att vistelsen i hemmet upplevs som meningsfull, vilket även kan inbegripa barnets rätt till fritid, lek och rekreation.50 Läs mer om fritid, lek och kultur i kapitlet om artikel 31. ska noga följa vården av de barn som vårdas i ett familjehem, jourhem, stödboende eller HVB främst genom bl.a. regel- bundna besök och enskilda samtal med barnet. ska särskilt uppmärksamma barnets hälsa, utveckling, sociala beteende, skolgång samt relationer till anhöriga och andra närstående. Enligt allmänna råd ska ett samtal med barnet föras under sådana former att det underlättar för honom eller henne att beskriva sin situation. Samtalet bör syfta till att få kännedom om huruvida barnet upplever att han eller hon bl.a. får vård som är meningsfull, har en trygg och utvecklande relation till dem som genomför vården, vistas i en säker och stimulerande miljö, har kamrater och fritids- aktiviteter, har en väl fungerande kontakt med vårdnadshavare och 48Se även prop. 2015/16:125 s. 89, 90, 222 och 223. 49Läs mer om dessa placeringsformer i kapitlet om artikel 20. 50Jämför SOU 2015:71 s. 207. Artikel 27 – levnadsstandard andra närstående, får hjälp med skolarbetet, trivs i förskolan eller skolan och vid behov får tillgång till hälso- och sjukvård och tandvård. (Se 6 kap. 7 b och 7 c §§ SoL och HSLF-FS 2019:25.) Inför en socialnämnds beslut om vård i familjehem, stödboende eller HVB ska en bedömning göras av om förutsättningarna i det tilltänkta hemmet eller boendet svarar mot de behov som barnet har. Bedömningen ska redovisas i ett beslutsunderlag. (Se 5 kap. 1 § SOSFS 2012:11.) Vid socialnämndens utredning av huruvida ett hem är lämpligt som familjehem ska en bedömning göras av hemmets allmänna förutsättningar för att erbjuda barn och unga vård som är trygg, säker, ändamålsenlig och präglad av kontinuitet. Om ett visst barn eller ung person finns i åtanke för placering ska nämnden dess- utom bedöma om hemmet har förutsättningar att tillgodose hans eller hennes specifika behov. Utredningen av lämpligheten ska om- fatta bl.a. uppgifter om familjens sammansättning, bakgrund, livs- situation och levnadsvanor samt boendet och närmiljön. Vad gäller boende och närmiljö ska det särskilt beaktas om ett barn kan erbju- das ett eget rum, en trygg och säker miljö och en stimulerande fritid. (Se 4 kap. SOSFS 2012:1.1.) Vid familjehemsvård betalar kommunen en ersättning till familje- hemmet som ska täcka de merkostnader som familjehemmet får när det tar emot barnet i sin familj (omkostnadsersättning). Ersättningen utgörs dels av en åldersfördelad schablon, som kallas grundkostnad, dels av tilläggskostnader som beräknas individuellt efter det place- rade barnets eventuella speciella behov. Grundkostnaden beräknas täcka barnets normala och löpande behov för försörjning och livs- föring i övrigt. Exempel på sådana utgifter är livsmedel, kläder, skor, personlig hygien, fickpengar, lek och fritid, förbrukningsvaror, möbler, husgeråd, textilier, tv, telefon och normalt slitage. Exempel på till- läggskostnader är omsorgsavgift, kostnader för umgängesresor till föräldrar eller andra närstående, specialkost, glasögon eller linser, kost- samma fritidsaktiviteter, semesterresor och eventuella avgifter för färd- tjänst. Omkostnadsersättningen är även tänkt att täcka kompletter- ingar av hemmets basutrustning, t.ex. utrustning för att barnet ska kunna sova, göra läxor samt förvara kläder och leksaker. Socialnämn- den ansvarar för att de som placeras i familjehem är utrustade med de kläder som behövs för den närmaste årstiden.51 51Se Kommuner och Regioner, Ersättningar och villkor vid familjehemsvård av barn, unga och vuxna, vårdnadsöverflyttningar m.m. för , cirkulär 19:44. Artikel 27 – levnadsstandard I föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2003:20) preciseras vilka kompetenskrav som ska gälla för bl.a. personaltäthet, lokaler och journalföring vid ett HVB. Vid inskrivningen i ett HVB ska det särskilt kontrolleras att hemmet eller boendet är lämpligt med hänsyn till den enskildes behov, ålder, utveckling, utbildning och per- sonliga förhållanden i övrigt (3 kap. 11 § SoF).52 Ett barn som med stöd av LVU vårdas på ett särskilt ungdoms- hem får vårdas vid en låsbar enhet. Vid sådan vård ska barnet ges möj- lighet att vistas utomhus och ges möjlighet att ägna sig åt fysisk aktivitet eller någon annan fritidssysselsättning (15 b § LVU). Ett barn som verkställer sluten ungdomsvård på ett särskilt ungdoms- hem ska ges tillfälle till utbildning, aktiviteter, förströelse, fysisk trä- ning och vistelse utomhus (1, 12, 16, 18 och 18 b §§ lagen, 1998:603, om verkställighet av sluten ungdomsvård). Läs mer om detta i kapit- let om artikel 31. Barns och ungdomars röster har i några av sina äldre årsrapporter noterat att flera ungdomar ansåg att det var både jobbigt och komplicerat att upprätthålla en bra kontakt med sina vänner utanför sitt HVB. En del kände skam för att de bodde på ett HVB. Enligt Barnombuds- mannen verkade det finnas en stor längtan bland ungdomarna att vara som alla andra, att leva ett ”normalt” liv. Enligt spelade pengar eller snarare brist på pengar, en stor roll för barnen på HVB. Flera av barnen berättade för att de hade lite pengar som de själva fritt kunde disponera över. De ansåg att de summor som de tilldelades var knappa och inte räckte till allt de önskade sig och behövde. Barnen upplevde inte att det fanns ett enhetligt regelsystem eller att alla behandlades lika. De var upprörda över hur det kunde vara så stora skillnader mellan olika HVB och mellan olika kommuner. Enligt uttryckte vissa av barnen en hopplöshet över situationen. De upp- levde att de ofta fick kämpa för att få pengar till det mest nödvändiga, som att betala sin mobilräkning.53 52Bestämmelsen gäller inte hem som drivs av . 53Barnombudsmannen, tystnaden – barn och unga om samhällets stöd vid psykisk ohälsa (2014) och Bakom fasaden – Barn och ungdomar i den sociala barnavården berättar (2011). Artikel 27 – levnadsstandard 30.2.6Barn i häkte och anstalt Ett barn kan, om det finns synnerliga skäl, häktas eller verkställa ett straff i anstalt (se t.ex. 23 § LUL samt 30 kap. 5 § och 32 kap. 5 § BrB). Under vissa förutsättningar kan även ett spädbarn få vara med sin häktade eller dömde förälder i häkte eller anstalt. I Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för häkte och fängelse (KVFS 2011:1 och 2) finns föreskrifter bl.a. om vad som ska finnas i en intagens bostadsrum och att den intagne ska få tillgång till vissa tillhörigheter, sedvanliga måltider, sjukvård och tandvård. I före- skrifterna nämns bl.a. att den intagne har rätt att få mat och ska för- ses med kläder, skor, sängkläder, handdukar och basartiklar för per- sonlig hygien. En intagens bostadsrum ska normalt vara utrustat med stol, bord, skåp, säng, bäddutrustning (som regelbundet ska bytas ut), spegel, anslagstavla, mugg, väckarklocka, radio samt anordning som gör att den intagne själv kan reglera inflödet av dagsljus. Det ska också finnas tillgång till tv. (Se bl.a. 1 kap. 12–17 §§ och 9 kap. KVFS 2011:1 samt 1 kap. 12–17 §§ och 5 kap. KVFS 2011:2.) I häkteslagen (2010:611) regleras bl.a. placering, kontakter, besök, sysselsättning, informationstillgång för den som är häktad. Det finns också bestämmelser om restriktioner samt kontroll- och tvångsåtgärder. Häkteslagen föreskriver att varje intagen ska bemötas med förståelse för de särskilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Verksamheten ska utformas så att negativa följder av frihetsberövan- det motverkas. (Se 1 kap. 1, 4 och 5 §§ häkteslagen.) En intagen ska, om möjligt, beredas sysselsättning i form av t.ex. studier och ska beredas tillfälle att vistas utomhus , om det inte finns synnerliga skäl mot det.54 En intagen ska även ges möjlighet att ägna sig åt förströelse och kunna följa vad som händer i omvärlden. Att ägna sig åt förströelse innebär att en intagen t.ex. ska ges möjlighet att i ett gemensamhetsutrymme läsa böcker som tillhandahålls i häktet eller ägna sig åt sällskapsspel.55 Den intagne ska ges möjlighet att på lämpligt sätt utöva sin religion. (Se 2 kap. 6–11 §§ häkteslagen och KVFS 2011:2.) Läs mer i kapitlet om arti- kel 31. De rättigheter som en häktad har kan i vissa fall begränsas genom restriktioner meddelade av undersökningsledaren eller åklagaren 2009/10:135 s. 186. 2009/10:135 s. 187. Artikel 27 – levnadsstandard (6 kap. 1–3 § häkteslagen). För det krävs normalt att åklagaren fått tillstånd av en domstol (24 kap. 5 a § RB). Oavsett restriktioner har ett häktat barn alltid rätt att vistas med personal eller någon annan minst (2 kap. 5 a § häkteslagen). Se vidare i kapitlen om artiklarna 16 och 37. Det är ovanligt att barn döms till fängelse och avtjänar sitt straff på anstalt men det förekommer. Liknande bestämmelser som dem i häkteslagen finns i fängelselagen (2010:610). En intagen på anstalt ska t.ex. ges möjlighet att på lämpligt sätt ägna sig åt fysisk aktivitet och annan fritidssysselsättning (4 kap. 2 § fängelselagen). I anstalt finns det inte möjlighet att ålägga den intagne restriktioner på samma sätt som för någon som är häktad. Läs mer i kapitlet om artikel 31. Bidrag av allmänna medel En intagen i häkte eller anstalt får beviljas bidrag enligt bestämmel- serna i Kriminalvårdens föreskrifter om det är skäligt med hänsyn till den intagnes ekonomiska förhållanden och att verkställigheten ska kunna genomföras på ett ändamålsenligt sätt. Bidrag för telefon- samtal som är av stor vikt för den intagnes frigivningsförberedelser får dock beviljas oavsett den intagnes ekonomiska förhållanden. En intagen får beviljas bidrag för ett kortare telefonsamtal med närstående barn, om det kan antas vara till barnets bästa. En intagen får också beviljas bidrag för telefonsamtal som är av stor vikt för hans eller hennes frigivningsförberedelser eller som annars är särskilt angelägna. Kriminalvården bekostar också bl.a. glasögon och synunder- sökning. För häktade finns också ett allmänt ekonomiskt bistånd (häk- tesbidrag). (Se 13 kap. KVFS 2011:1 och 6 kap. KVFS 2011:2.) En intagen får medges att ha sitt spädbarn hos sig, om det kan anses vara till barnets bästa. Innan ett sådant beslut tas måste ett yttrande från socialnämnden inhämtas. (Se 2 kap. 4 § häkteslagen, 2 kap. 5 § fängelselagen, 6 § häktesförordningen, 2010:2011 och 11 § fängelse- förordningen, 2010:2010). Enligt allmänna råd av- ses med spädbarn ett barn . Att till- låta en intagen att ha sitt spädbarn hos sig i anstalt kan anses vara till Artikel 27 – levnadsstandard barnets bästa t.ex. när den intagnes återstående verkställighetstid är kort eller utvisning eller avvisning av den intagne är nära förestående och det inte finns någon lämpligare placering för barnet.56 En intagen som medges tillstånd att ha sitt spädbarn hos sig ska förses med nöd- vändig utrustning och ges sådana bostads- och sysselsättningsför- hållanden som möjliggör vård av barnet. Innan ett spädbarn skiljs från en intagen ska samråd ske med socialnämnden. (Se 2 kap. 7 och 8 §§ KVFS 2011:1.) Föräldrar är underhållsskyldiga gentemot sina barn efter vad som är skäligt med hänsyn till barnets behov och föräldrarnas samlade eko- nomiska förmåga. När ett barn bor varaktigt med bara den ena för- äldern ska den andra föräldern fullgöra sin underhållsskyldighet genom att betala underhållsbidrag för barnet. Underhållsbidrag fastställs genom avtal mellan föräldrarna eller genom dom. (Se 7 kap. 1 och 2 §§ FB.) För det fall en underhållsskyldig förälder inte betalar något under- håll eller inte har råd att betala kan barnet under vissa förutsättningar få underhållsstöd från . Bestämmelserna om under- hållsstöd finns i 17–19 kap. socialförsäkringsbalken (SFB) med till- hörande förordning (1996:1036) om underhållsstöd och föreskrifter från . För rätt till underhållsstöd krävs bl.a. att barnets föräldrar inte bor tillsammans samt att barnet är folkbokfört och bor varaktigt hos endast en förälder (boföräldern). Boföräldern måste vara bosatt i . Om barnet är underårigt krävs dessutom att boföräldern är vårdnadshavare för barnet. Ett barn som varaktigt bor och är folk- bokfört hos särskilt förordnade vårdnadshavare har rätt till underhålls- stöd. (Se 17 kap. 2 §, 18 kap. 2–4 och 17 §§ SFB.) Från rätten till underhållsstöd finns ett antal undantag. Om det finns anledning att anta att den bidragsskyldiga föräldern betalar underhåll till barnet med minst det belopp som skulle betalas ut som underhållsstöd lämnas inte underhållsstöd. Stöd lämnas inte heller 56Kriminalvårdens allmänna råd till 2 kap. 5 § fängelselagen, KVFS 2011:1 s. 13. Artikel 27 – levnadsstandard om det är uppenbart att den bidragsskyldiga föräldern på något annat sätt ser till att barnet får motsvarande underhåll. (Se bl.a. 18 kap. 9, 9 a och 13 §§ SFB.) När underhållsstöd lämnas till ett barn ska den bidragsskyldiga föräldern som huvudregel betala ett belopp till som helt eller delvis motsvarar det stöd som lämnats till barnet. Betalnings- skyldigheten fastställs av . Om den bidragsskyldiga föräldern inte fullgör sin betalningsskyldighet ska vidta åtgärder för att driva in fordringen. Om den bidragsskyldiga föräldern är bosatt utomlands gäller vissa särskilda bestämmelser. (Se 19 kap. 2, 3, 28 och 49 §§ SFB.) Underhållsstödet till ett barn är olika stort beroende på hur gammalt barnet är. Det är normalt ungefär 1 500–(18 kap. 20 § SFB). Beloppet motsvarar hälften av vad lagstiftaren ansett ett barn behöver för att dess normalbehov ska vara tillgodo- sett (dvs. den hälft som den bidragsskyldige föräldern ska stå för). Beräkningen bygger bl.a. på beräkningar av skäliga levnadskostnader. De kostnadsposter som verket har ansett bör ingå i barns grundbehov är livsmedel, kläder och skor, fritid och lek, hygien, barn- och ungdomsförsäkring, förbrukningsvaror, hemutrustning in- klusive dator, media inklusive telefoni och internet, hemförsäkring och hushållsel. Grundbehoven och dess storlek varierar beroende på barnets ålder. Utöver kostnader för ett barns grundbehov är under- hållsstödet avsett att till viss del täcka andra kostnader som ett barn kan ha, t.ex. för umgänges-, semester- och lokala resor, fickpengar, husdjur och fritidsintressen. Underhållsstödet är avsett att täcka halva kostnaden för ett barns normalbehov (den andra halvan ska boför- äldern själv stå för). Vidare har hänsyn tagits till kostnaden för förskola, fritidshem och pedagogisk omsorg och viss spädbarnsutrustning.57 2017/18:173 s. 13–17. Artikel 27 – levnadsstandard är bundet av om underhållsskyldighet m.m.58 genom EU:s tillträde till konventionen. Haagkonven- tion är direkt tillämplig i men har inte införlivats i svensk rätt.59 innehåller bestämmelser om erkännan- de, verkställbarhet och verkställighet av avgöranden om underhåll samt om administrativt samarbete i gränsöverskridande ärenden om underhållsskyldighet. Konventionen ska bl.a. tillämpas på under- hållsskyldighet, som grundar sig på ett föräldra-barnförhållande, mot en person (se artikel 2). Syftet med konventionen är att säkerställa en effektiv internationell indrivning av underhåll till barn och andra familjemedlemmar, särskilt genom att inrätta ett övergri- pande system för samarbete mellan myndigheterna i de fördragsslu- tande staterna, möjliggöra ansökningar om att erhålla avgöranden om underhåll, tillhandahålla erkännande och verkställighet av avgö- randen om underhåll, och ställa krav på effektiva åtgärder för en snabb verkställighet av avgöranden om underhåll (se artikel 1 Haag- Genom artikel 27 i erkänns ett barns rätt till den levnadsstandard som krävs för barnets fysiska, psykiska, andliga, mora- liska och sociala utveckling. Det framhålls att det är barnets föräldrar som har huvudansvaret för att tillgodose detta men också att staten vid behov ska tillhandahålla stöd och bistånd. Slutligen åtar sig sta- terna att vidta åtgärder för att säkerställa indrivningen av underhåll för barnet. Det är inte bara en materiell levnadsstandard som avses, vilket tydliggörs i artikelns första punkt, som hänvisar till flera olika delar av ett barns utveckling. Även sådant som rör andra artiklar i barn- konventionen spelar således roll för ett barns levnadsstandard, såsom hälso- och sjukvård, utbildning, fritid och lek, tillgång till informa- tion, rätt till privatliv, rätt till religions-, tanke-, yttrande-, mötes- och föreningsfrihet samt skydd mot olika former av övergrepp och ut- 58Konventionen om internationell indrivning av underhåll till barn och andra familjemedlemmar, antagen i . 2011/12:110 s. 1. Artikel 27 – levnadsstandard I dessa delar hänvisar vi till de kapitel som handlar om respektive artikel. Genom bl.a. hänvisningen till föräldrars ekonomiska resurser i artikel 27.2 och till materiellt bistånd i artikel 27.3 framgår att även den materiella levnadsstandarden spelar roll för barnets rätt till utveck- ling. I detta sammanhang kan nämnas att de svenska bestämmelserna, främst i socialtjänstlagen, bildar ett skyddsnät när ett barns föräldrar, oavsett anledning, behöver hjälp för att ge sitt barn den levnadsstan- dard som krävs. Se även kapitlet om artikel 26, där vi beskriver de stöd som behandlas i bl.a. socialförsäkringsbalken, samt kapitlen om artiklarna 19 och 20, som bl.a. rör åtgärder när ett barn riskerar att vanvårdas i sitt hem. Socialtjänstlagen innehåller inte bara bestäm- melser om försörjningsstöd utan även andra former av både ekono- miskt bidrag och andra sociala åtgärder. Sammantaget överensstäm- mer som utgångspunkt svensk lagstiftning och praxis med artikel 27 i . 30.3.1Ekonomiskt bistånd för asylsökande m.fl. För asylsökande m.fl. finns det inte någon rätt att få försörjnings- stöd enligt socialtjänstlagen. Som huvudregel finns det däremot en rätt till dagersättning enligt LMA. Även den som omfattas av LMA men inte har rätt till dagersättning (t.ex. för att personen undan- håller sig utvisning) kan få ekonomiskt och annat bistånd enligt be- stämmelserna i socialtjänstlagen. Det finns inte en överklagbar rätt till det men en skyldighet för socialnämnden att ansvara för den sociala tryggheten för dem som vistas i kommunen, i synnerhet när det gäller barn. Som framhålls i förarbetena till LMA kan det vara motiverat med olika former av bistånd (försörjningsstöd/dagersättning), bl.a. efter- som stödet enligt LMA rör personer som vistas i landet och som då inte har samma utgifter som personer som är bosatta här. T.ex. behöver en person som bor på en av Migrations- verkets anläggningar inte ha några kostnader för möbler och hem- utrustning. Läs mer om detta i kapitlet om artikel 26. Artikel 27 – levnadsstandard 30.3.2Barn som inte bor i sin hemmiljö Frågan om barn som staten tagit hand om får en tillräcklig levnads- standard får främst avgöras efter en bedömning i det individuella fallet. Vi kan emellertid konstatera att när det gäller barn som är in- tagna i häkte eller anstalt, finns det ett flertal mycket konkreta be- stämmelser som rör den intagnes levnadsstandard. Dels finns det listor över vad som ska finnas t.ex. i ett bostadsrum, dels finns det bestämmelser om att personen ska få sjukvård, rätt till förströelse, m.m.När det gäller t.ex. familjehemsplacerade barn eller barn på HVB eller sjukvårdsinstitutioner finns inga motsvarande listor. Däremot finns det en skyldighet för socialnämnden eller annan vårdgivare att följa upp vården, se till att barnets boende är lämpligt och att barnet får utbildning och sjukvård. ersätter familjehemmen för barnets omkostnader. Läs även om tillsyn m.m. i kapitlet om arti- kel 3.3. När det gäller spädbarn som vistas i häkte eller anstalt ska de nor- malt endast vara där . Föräldern ska förses med nöd- vändig utrustning och ges sådana bostads- och sysselsättningsförhål- landen som möjliggör vård av barnet. När det gäller utmätning av ett barns bostad, se kapitlet om arti- kel 16. Enligt artikel 27.4 i ska en stat vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa indrivning av underhåll för barnet från för- äldrar eller andra som har ekonomiskt ansvar för barnet, både inom konventionsstaten och från utlandet. Det är givetvis indrivning i bar- nets intresse av att tillgodoses en tillräcklig levnadsstandard som av- ses. Det väsentliga är således om underhållet kommer barnet till godo. I kan föräldrarna komma överens om hur stort ett under- hållsbidrag ska vara eller, om de inte kan komma överens, få det fastställt av en domstol. Om en förälder inte betalar sitt underhålls- bidrag finns det möjlighet för den andra föräldern att, som vid andra civilrättsliga fordringar, begära hjälp att driva in fordran. Vid internationella förhållanden kan i många fall användas. Artikel 27 – levnadsstandard Utöver den sedvanliga möjligheten att begära hjälp med indriv- ning finns bestämmelserna om underhållsstöd. Bestämmelserna fun- gerar som ett extra skyddsnät, som garanterar att barnet får ekono- miskt stöd om den förälder som barnet inte bor tillsammans med inte betalar eller inte kan betala underhållsbidrag. Stödet motsvarar vad som bedömts vara (hälften av) ett barns normalbehov. Barnet får således med säkerhet tillgång till åtminstone en del av vad som skulle tillkommit barnet genom underhållsbidraget. Genom stödets utform- ning behöver barnet inte vänta på att underhållsbidraget först drivs in från den bidragsskyldige av staten eller boendeföräldern. I stället får barnet stödet månatligen. Staten får därefter, i förekommande fall, en fordran mot den bidragsskyldige. Fordran drivs i fösta hand in av . Ett barns rätt till stöd påverkas inte av om fordran betalas eller inte. Även om det inte är en sådan typ av indriv- ning som avses i artikel 27.4 i , kan det antas att statens krav mot den bidragsskyldige kan utgöra ett incitament att fullgöra sin underhållsplikt gentemot barnet. Svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med innebörden av artikel 27 i . 31 Artikel 28 – utbildning Utredningens bedömning: Svensk lagstiftning och praxis överens- stämmer med innebörden av artikel 28 i med följande undantag.