sou · H8B335 · 2020-06-08 00:00:00 — Som förslaget är utformat kan den enskilde vända sig till beslutande myndighet för att få uppgifter om vad som har hänt med en utbetalning eftersom beslutande myndighet ska ha elektronisk tillgång till uppgifter rörande utbetalningen. Ett alternativ vi övervägt var att ge alla de anslutna myndigheterna tillgång till samtliga betaluppgifter. Vi menar dock att det skulle innebära ett allt för stort integritetsintrång. Det skulle bl.a. innebära Ett system med transaktionskonto för statliga utbetalningar från välfärdssystemen att fler myndigheter än nödvändigt skulle kunna få en helhetsbild av en enskild persons samtliga välfärdsutbetalningar. Den enskilde ska få tillgång till uppgifter om sina utbetalningar Att den registrerade får medges åtkomst till sina egna uppgifter om tillgodohavanden, utbetalningar, kontonummer och kontaktupp- gifter framstår som självklart. har de myndigheter som föreslås ansluta till systemet med transaktionskonto någon form av ”mina sidor”, en funktion där enskilda kan ta del av sådana uppgifter. Transaktionskontot innebär att den enskilde kan få en samlad bild av alla sina välfärdsutbetalningar. Avsaknaden av en sådan funktion i systemet med transaktionskonto skulle vara en omotiverad försäm- ring jämfört med . För att det tydligt ska framgå att registrerade ska ha denna möjlighet föreslår vi en upplysningsbestämmelse med denna innebörd. Det gäller även för eventuell vårdnadshavare, för- valtare eller ombud för den registrerade.13 Sådan åtkomst bör kräva att den registrerades identitet kontrolleras genom en säker metod för identifiering. Den närmare utformningen av tillgången till uppgifter om ut- betalningar kan lösas på olika sätt. Tillgången ska vara elektronisk Tillgången till uppgifterna ska ges elektroniskt. Det ankommer på myndigheten att bedöma vilken form som är lämplig att använda för informationsutbytet. Vi föreslår i avsnitt 10.6.2 att myndigheten ska kunna använda s.k. direktåtkomst. Oavsett form för den elektro- niska tillgången förutsätts Myndigheten för utbetalningskontroll säkerställa en hög informationssäkerhetsnivå. I detta bör ligga att myndigheten kan uppställa säkerhetskrav på de myndigheter som vill få elektronisk tillgång till uppgifter. 13Se även avsnitt 10.6.2. Ett system med transaktionskonto för statliga utbetalningar från välfärdssystemen 5.4Då är en utbetalning verkställd Utredningens förslag: En utbetalning ska ske den dag som beslu- tande myndighet har bestämt. En utbetalning är verkställd för den beslutande myndigheten den dag som tillgodohavandet ska betalas ut. Skälen för utredningens förslag Det är viktig att veta vilken dag en betalning är fullgjord. Det handlar bl.a. om när en myndighet anses ha fullgjort sin skyldighet att göra en utbetalning. Förslaget bör effektivisera hanteringen av utbetal- ningar som det underlättar för enskilda att få del av sina beviljade stöd och förmåner. Oavsett grund för utbetalningen av tillgodohavande på transaktionskontot är det för den enskilde oftast, av naturliga skäl, av stor betydelse för denne att få del av utbetal- ningen. Det är också viktigt för den beslutande myndigheten att veta när utbetalningen sker. Utbetalningen är ofta det sista ledet i den beslutande myndighetens ärendehantering. De myndigheter som vi föreslår ska anslutas till systemet med transaktionskonto har olika bestämmelser om hur utbetalning ska ske.14 En betalning anses vara verkställd den dag betalningen ska betalas ut Vårt förslag innebär att alla anslutna utbetalningar hanteras enhet- ligt. Utbetalning ska ske på den dag den beslutande myndigheten anger. Vi förslår därför en bestämmelse som innebär att en utbetal- ning ska anses verkställd den dag som beslutande myndighet har uppgett i betalningsuppdraget. Ett snarlikt resonemang finns när det gäller inbetalning av skatt. Enligt skatteförfarandelagen15 är skatten 14Exempelvis finns det bestämmelser om utbetalning i Centrala före- skrifter och allmänna råd (CSNFS 2001:1) om beviljning av studiemedel. I 16 kap. 11–12 §§ i nämnda förordning regleras både utbetalningssätt och returnerad utbetalning. Ett annat exempel är att det i 64 kap. skatteförfarandelagen och 14 kap. 5–8 §§ skatteförfarandeförord- ningen finns bestämmelser om när återbetalning av skatter och avgifter ska ske, skyndsam betalning av vissa återbetalningar samt hur betalningar ska göras. 1562 kap. 2 § andra stycket skatteförfarandelagen. Ett system med transaktionskonto för statliga utbetalningar från välfärdssystemen eller avgiften betald den dag betalningen har bokförts på det sär- skilda kontot för skattebetalningar.16 Att ha en liknande bestämmelse när det gäller utbetalningar från myndigheter innebär en tydlighet gentemot den enskilde, mott- agaren av betalningarna. Det ger också en förenklad administration för beslutande myndigheter, bl.a. genom att en betalning ska betrak- tas som verkställd när den redovisas på transaktionskontot på det betalningsdatum beslutande myndighet uppgivit i betalningsupp- draget. Förslaget innebär att beslutande myndigheter inte behöver hantera de fall när betalning inte kan genomföras, t.ex. på grund av att upp- givet bankkonto är aktivt eller att en utbetalningsavi inte hämtats ut. Beslutande myndighet behöver, med en sådan modell, inte utreda varför betalningen inte kunnat genomföras och behöver t.ex. inte backa redovisning och förmånsredovisning. Betalningen anses alltså utbetald för beslutande myndighet även om den enskilde inte har lyft betalningen. Detta bör förenkla administrationen och ta färre resurser i anspråk. Mot bakgrund av det som sagts föreslår vi alltså att en utbetalning från beslutande myndighet ska anses vara verkställd den dagen när tillgodohavandet ska betalas ut. Utbetalningen är från och med till- fället den registreras på transaktionskontot en fordran för den enskilde och inte längre tillgänglig för den beslutande myndigheten. Myndigheten för utbetalningskontroll är därmed ansvarig för att en utbetalning kommer mottagaren tillhanda på det datum som beslu- tande myndighet anger. Myndigheten förutsätts ta fram rutiner för att hantera situationer där utbetalning på grund av t.ex. misstag inte sker på angiven dag. 16Högsta domstolen konstaterade i NJA 1988 s. 312 att det bör anses att en betalning som med befriande verkan kan ske till en borgenärs postgirokonto har fullgjorts den dag då betal- ningen bokfördes av postgirot, om inte annat följer av särskilda föreskrifter. Ett system med transaktionskonto för statliga utbetalningar från välfärdssystemen 5.5Utbetalningar ska ske till mottagarens konto Utredningens förslag: Utbetalningar av tillgodohavanden på ett transaktionskonto ska göras till kontohavarens konto hos kredit- institut. Myndigheten för utbetalningskontroll får genomföra utbetal- ningar på annat sätt om uppgift om konto hos kreditinstitut sak- nas eller om särskilda förhållanden föranleder det. Ett tillgodohavande på ett transaktionskonto får inte överlåtas innan det ska betalas ut. Skälen för utredningens förslag Vi anser att utbetalning till konto i kreditinstitut (bankkonto) ska vara den självklara vägen för utbetalningar från transaktionskonto. avses banker och kreditmarknadsföretag.17 De allra flesta utbetalningarna från de största myndigheterna sker till konto hos kreditinstitut och de allra flesta utbetalningarna sker till svenska konton. verkställs så gott som alla betalningar från myndigheterna på önskat datum utan några större problem. Dock finns det ett stort antal, om än en liten andel av det totala antalet utbetalningar, som beslutande myndigheter inte kan verkställa. Ett skäl kan vara att mottagaren inte har meddelat uppgifter om konto hos bank eller kreditmarknadsföretag. I sådana fall försöker myndig- heterna vanligen kontakta mottagaren för att få kontouppgifter eller så skickar myndigheten en utbetalningsavi eller motsvarande. Det kan i vissa fall vara svårt att kontakta mottagaren, exempelvis om det saknas uppgift om adress. kan en betalning returneras till myndigheten. Administrationen av betalningar som inte har kunnat genomföras tar resurser i anspråk för myndigheterna. En betalning som inte genomförts betyder också att ett myndighetsbeslut inte har kunnat verkställas fullt ut. En betalning som inte kan genomföras betyder dock framför allt att det finns en enskild som inte får sin betalning. Cirka en miljon utbetalningar sker med utbetalningsavi. Imånga fall görs detta på grund av att det är den första utbetalningen från en myndighet och att personen ännu inte har lämnat uppgift om 17Jfr lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Ett system med transaktionskonto för statliga utbetalningar från välfärdssystemen Det kan exempelvis vara när någon får sitt första barn och ska få barnbidrag eller föräldrapenning utbetald eller den första utbetalningen av studiemedel till en nybliven student. En annan orsak kan vara att personen har bytt bank, men inte meddelat myn- digheten om bytet av bank. Utbetalning med avi innebär en betydligt högre kostnad för myn- digheterna än utbetalning till bankkonto. Det innebär också ofta en extra kostnad för mottagaren som får betala en avgift för att lösa ut avin. En hel del avier kommer i retur till myndigheterna, något som skapar onödig administration och merkostnader för myndigheterna och en utebliven betalning till den enskilde. Myndigheterna har verkat för att öka andelen elek- troniska betalningar eftersom det är säkrare och billigare samt mer effektivt. Ett exempel på det är att en automatisk återbetalning av överskott på ett skattekonto numera bara görs om beloppet är eller återbetalningen kan göras till ett konto hos bank- eller kreditmarknadsföretag.18 Detta är ett sätt att försöka förmå så många som möjligt att anmäla konto till . Syftet med bestämmelsen i skatteförfarandelagen är ekonomisk eftersom bank- överföringar är det mest kostnadseffektiva sättet att hantera utbetal- ningar men det innebär även mycket färre returer och misslyckade betalningar jämfört med betalning med avi och check.19 Utbetalning till konto hos kreditinstitut De allra flesta som bor i har möjlighet att skaffa konto hos kreditinstitut. Många av de utbetalningar som sker via avi är, som vi beskrivit ovan, när någon får en första betalning från en myndighet. Vi menar att huvudregeln bör vara att utbetalning ska ske elek- troniskt till konto hos kreditinstitut. En sådan utbetalning i är effektivare och säkrare än andra utbetalningssätt. Myndigheten för utbetalningskontroll har då möjlighet att relativt säkert och effektivt säkerställa att utbetalningen går till rätt mottagare. Detta kan vara svårare och mer administrativt betungande att göra för konton utanför . Det ställer högre krav på mot- tagaren att visa att kontot faktiskt tillhör mottagaren. 1864 kap. 2 § andra stycket skatteförfarandelagen. 2010/11:165, Skatteförfarandet, s. 562–564. Ett system med transaktionskonto för statliga utbetalningar från välfärdssystemen på ett tillförlitligt sätt verifieras vem kontot tillhör måste Myndig- heten för utbetalningskontroll verkställa utbetalningen på annat sätt. Vi bedömer att det oftast borde handla om utbetalning med check eller något annat sätt där myndigheten bedömer att det går att säker- ställa vem som är mottagare av utbetalningen. Mottagaren bör lämna uppgifter om bankkonto Myndigheternas kontoregister bygger huvudsakligen på att mottagaren meddelar uppgifter om bankkonto eller begär att utbetal- ning ska ske på annat sätt. Ett alternativ skulle kunna vara att myn- digheter hämtar uppgifter från banker eller att banker meddelar myn- digheterna vilket konto som ska användas. Vi menar att det även fortsättningsvis är en rimlig ordning att mottagaren är ansvarig för att meddela vilket bankkonto som ska användas för utbetalning. Antingen direkt till Myndigheten för ut- betalningskontroll eller till den beslutande myndigheten. Alternativt kan det göras genom ett medgivande till Myndigheten för utbetal- ningskontroll att hämta uppgifter om mottagarens konto från bank- och kreditmarknadsföretag. Kontoregister och verifiering av kontouppgifter När en enskild lämnar uppgifter om bankkonto verifierar myn- digheterna att uppgifterna är korrekta och att kontot tillhör mot- tagaren. Verifiering sker med hjälp av särskilda elektroniska tjänster som bankerna säljer till myndigheterna. Verifieringen sker inte i samband med registreringen utan i efterhand. gör myndigheterna dessutom en kontroll av hela kontoregistret. gör endast utbetalningar till ett bankkonto som tillhör mottagaren av en utbetalning. Även hos är det huvudregeln att göra utbetalningen till det bankkonto som till- hör mottagaren av utbetalningen, men kan i vissa fall göra utbetalning till en annan än den faktiska mottagaren, t.ex. en god man. För utlandsbetalningar finns inte samma möjlighet att elektro- niskt verifiera kontouppgifter. I stället behöver myndigheterna be- gära in uppgifter (på papper) för att kunna säkerställa att kontot Ett system med transaktionskonto för statliga utbetalningar från välfärdssystemen tillhör rätt mottagare. En del av utbetalningarna till utlandet måste ske med check. Det innebär oftast större besvär och kostnad för både mottagaren och myndigheten. Det är viktigt att även fortsättningsvis säkerställa att betalningar går till rätt mottagare. Myndigheten för utbetalningskontroll be- höver därför verifiera att ett konto faktiskt tillhör mottagaren av en betalning. Vi menar att en effektiv och säker administration innebär att verifiering av kontouppgifterna bör ske i nära samband med att en mottagare registrerar kontouppgifter. Detta för att kunna säker- ställa att uppgifterna är korrekta och att en utbetalning kommer till rätt mottagare. Vidare bör Myndigheten för utbetalningskontroll så som sker regelbundet verifiera att alla registrerade konto- uppgifter är aktuella och korrekta. Kontot ska tillhöra mottagaren gör, som vi nämnt ovan, endast utbetalningar till konto som tillhör innehavaren av skattekontot. Vi menar att detta även bör gälla transaktionskontot. Vi kan inte se några skäl för varför trans- aktionskontosystemet bör tillåta betalningar till ett konto som till- hör någon annan än mottagaren. Sannolikt finns det vissa utbetalningar till andra än fysiska perso- ner som kan behöva ske till andra konton än mottagarens. Troligen finns det också situationer där en viss utbetalning, men inte alla, behöver ske till ett särskilt konto. Särskilt när det gäller företag, kommuner och andra organisationer är det inte ovanligt att de har flera konton. Vår mening är att detta bäst hanteras genom att beslu- tande myndigheter i betalningsuppdrag särskilt anger om betalning ska ske till ett annat konto än det som eventuellt redan finns registre- rat hos Myndigheten för utbetalningskontroll. Därmed kan admi- nistration och uppbyggnad av systemet med transaktionskonto för- enklas. För betalningar som sker utanför systemet med transak- tionskonto ankommer det på beslutande myndighet att säkerställa att betalning sker till korrekt mottagare. Ett system med transaktionskonto för statliga utbetalningar från välfärdssystemen Andra sätt för utbetalning Även om elektroniska betalningar till bankkonto är det huvudsakliga sättet för utbetalningar som kommer att administreras av Myndig- heten för utbetalningskontroll måste det finnas alternativ till det. Utredningens förslag får inte innebära att människor som, oavsett anledning, saknar ett konto i ett kreditinstitut utesluts från välfärd- systemens utbetalningar. Om det saknas uppgift om konto hos bank- eller kreditmarknadsföretag måste Myndigheten för utbetal- ningskontroll göra utbetalningen på annat sätt, det kan exempelvis ske genom en utbetalningsavi eller ett förbetalt bankkort. Myndig- heten bör i ett första steg begära att den enskilde lämnar uppgifter om bankkonto. Att alternativa utbetalningssätt finns är viktigt eftersom det finns personer som av olika anledningar inte kan öppna ett konto. Mot- tagaren bör i sådana fall lämna andra identifikationsuppgifter som underlättar för Myndigheten för utbetalningskontroll att säkerställa att betalning görs till rätt individ. Vårt förslag innebär att Myndig- heten för utbetalningskontroll inte kommer att ha någon kontant- hantering. Kontantbetalning är därför inte ett alternativt sätt för utbetalning. Om särskilda förhållanden föranleder det bör myndigheten även i andra fall kunna genomföra utbetalningar på annat sätt. Det kan exempelvis handla om att betala ut en ersättning via ett förbetalt bankkort för att minimera risken att uppgifter om en person i utsatt ställning röjs. Det bör vara upp till myndigheten att göra en noga avvägd bedömning om det kan anses föreligga sådana särskilda för- hållanden. Om sättet för utbetalning kan överklagas får avgöras med ledning av allmänna förvaltningsrättsliga principer Som vi redogjort ovan föreslår vi att utbetalningar av tillgodohavande på transaktionskontot som huvudregel ska ske till den enskildes konto i kreditinstitut. Myndigheten får under vissa angivna förhållanden genomföra utbetalningar på annat sätt. Den enskilde har dock inte någon uttrycklig rätt till betalning på ett specifikt sätt. Huruvida besluten att utbetalning ska ske på ena eller andra sättet är överklag- bara får avgöras med ledning av 41 § förvaltningslagen (2017:900). Ett system med transaktionskonto för statliga utbetalningar från välfärdssystemen Tillgodohavande på transaktionskontot får inte överlåtas innan det ska betalas ut Vi menar att en registrerad utbetalning på ett transaktionskonto inte bör kunna överlåtas innan det ska betalas ut. Det avser i realiteten tiden mellan registrering och beslutad dag för utbetalning. Förslaget innebär att en enskild inte kan överlåta eller pantsätta ett tillgodo- havande förrän det ska vara den enskilde tillhanda. En effekt av detta är att en enskild som har skulder hos inte kan överlåta tillgodohavandet till annan för att hindra utmätning. 5.5.1Effekten på statens likviditetshantering är begränsad Våra förslag innebär att utbetalningar från systemet med trans- aktionskonto kommer att ingå i Riksgäldens centrala likviditets- hantering enligt samma struktur som utbetalningar från befintliga myndigheter ingår ; den statliga betalningsmodellen. Genom att infoga utbetalningar som görs från systemet med transaktionskonto i den befintliga statliga betalningsmodellen begränsas effekten på statens likviditetshantering. Riksgälden ansvarar för den centrala likviditetshanteringen åt staten, inklusive statens centralkonto i . Enligt Riks- gäldens föreskrifter till betalningsförordningen ska myndigheter kon- trollera att utbetalningar sker till rätt mottagare, med rätt belopp och . Myndigheterna är också skyldiga att avropa de ramavtal som Riksgälden har ingått för statens räkning. Det är ramavtalsbankerna som avvecklar betalningarna i Riks- banken så att den enskilde kan få beloppet krediterat på sitt bank- konto. Det innebär att ramavtalsbanken ser till att den mottagande banken, där den enskilde har sitt bankkonto, får likviditeten efter avveckling i . Ramavtalsbanken ersätts i efterhand av Riksgälden med motsvarande likviditet från staten. I stället för att varje myndighet själv ska ha pengar att betala ut- gifter med och placera de intäkter som kommer in, kvittas alla stat- liga betalningar mot varandra genom att saldona på myndigheters bankkonton förs till statens konto inom respektive bank. Över- eller underskott på kontot regleras genom att pengar förs till eller från statens centralkonto i . Ett system med transaktionskonto för statliga utbetalningar från välfärdssystemen kvitta alla statliga betalningar mot varandra blir den totala likvidi- tetshanteringen effektiv för staten som helhet. 5.6Ingen ränta på tillgodohavande på transaktionskontot Utredningens bedömning: Det bör inte utgå ränta på ett till- godohavande på transaktionskontot. Skälen för utredningens bedömning En enhetlig behandling av alla transaktioner För att systemet med transaktionskonto ska bli effektivt och enhet- ligt talar mycket för att alla transaktioner ska hanteras lika. finns det olika bestämmelser när det gäller rätt till ränta för de olika utbetalningarna som ska hanteras inom systemet med transaktions- konto. Ränta ska beräknas på skattekontots saldo20. Ränta som ska påföras (kostnadsränta) ska beräknas när det finns ett underskott på skattekontot och ränta som ska tillgodoräknas (in- täktsränta) ska beräknas när kontot uppvisar ett överskott. Vidare ska ränta påföras eller tillgodoräknas . Enhetlighet kan tala för att transaktionskontot bör ha samma reglering som finns för skattekontot, särskilt som transaktionskonto- systemet också ska hantera utbetalningar från skattekontosystemet. Åandra sidan menar vi att man kan ifrågasätta behovet av ränta och vilken denna ränta ska vara. Ränta bör inte utgå på tillgodohavanden på transaktionskontot innebär en utbetalning från skattekontot att lämnar ett betalningsuppdrag till en betalningsförmedlande bank. gör en ränteberäkning för det att betal- ningsuppdraget lämnas. Den tiden som den betalningsförmedlande banken har hand om utbetalningen påräknas ingen ytterligare ränta för betalningsmottagaren (enligt avtal med den betalningsförmed- 2065 kap. 2 § skatteförfarandelagen. Ett system med transaktionskonto för statliga utbetalningar från välfärdssystemen lande banken får inte denna använda medlen för att själv få ränta på beloppet). Även checkbetalningar till utlandet fungerar på mot- svarande sätt när det gäller ränteberäkningen. Där står också mot- tagaren risken för en eventuell valutakursförlust från utbetalningsdag till inlösendag. För det stora flertalet av övriga stat- liga utbetalningar som är tänkta att ingå i systemet med transaktions- konto, exempelvis studielån, pensionsutbetalningar och sjukersätt- ning, saknas rätt till intäktsränta. Med hänsyn till denna bakgrund gör vi bedömningen att ett system utan ränta på transaktionskontot inte skulle innebära någon försämring för de enskilda. De flesta betalningar bedöms dessutom betalas vidare till betalningsmottagaren utan någon onödig fördröj- ning. Den främsta anledningen till att en enskild inte får utbetalning till bankkonto är att denne av någon anledning inte har anmält upp- gift om bankkonto till en myndighet. Men det kan också röra sig om en person som inte har något bankkonto. Den enskilde kan alltså i de flesta fall minimera tiden som tillgodohavandet står på det ränte- fria transaktionskontot genom att anmäla bankkonto. Mot denna bakgrund menar vi att ränta inte bör utgå på tillgodo- havanden på ett transaktionskonto. Detta gäller såväl positiv som negativ ränta. Liten risk för arbitragemöjligheter Risken för att det ska uppstå arbitragemöjligheter som kan utnyttjas bedöms vara mycket liten.21 Risken för att ett större företag skulle hemlighålla konto i bank- eller kreditmarknadsföretag för att ut- nyttja ett potentiellt arbitrage mellan säg skattekontot och trans- aktionskontot bedöms som ringa. Tanken med transaktionskontot är att tillgodohavandet i princip ska betalas ut omgående. Om det inte finns ett anmält konto kommer Myndigheten för utbetalnings- kontroll att försöka göra utbetalningen på annat sätt, exempelvis genom en aviutbetalning. Det framstår som långsökt att ett företag skulle underlåta att registrera ett bank- eller kreditmarknadskonto hos myndigheten för att kunna utnyttja en potentiell framtida arbi- tragemöjlighet. Det skulle försvåra för företaget att få andra utbetal- ningar från myndigheten. 21Arbitrage är en term som beskriver utnyttjandet av obalanser mellan två eller fler marknader. Här är de aktuella ”marknaderna” transaktionskontot, skattekontot och konton hos bank- och kreditmarknadsföretag. Ett system med transaktionskonto för statliga utbetalningar från välfärdssystemen 5.7Tillgodohavande som inte kan betalas ut ska fortsatt vara registrerat på transaktionskontot