sou · H8B331d2 · 2020-06-02 00:00:00 — Våra överväganden avseende hänvisningsteknik finns i avsnitt 4. Vidare ändras hänvisningen i ML till artikel 2.1 b i direktivet till artikel 3.1 för att lagtexten ska utgöra en direkt mot- svarighet till direktivets lydelse. I övrigt görs en smärre språklig ändring. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 2 kap. 1 k § ML i dess lydelse enligt prop. 2019/20:122 och artikel 14.4.2 i mervärdesskattedirektivet. I jämförelse med ML byts ”omsättning” ut mot ”leverans” som en konsekvens av den systematiska anpassningen till mervärdesskatte- direktivet, se avsnitt 4. Vidare byts ”säljaren” ut mot ”leverantören” för att närmare ansluta till direktivets lydelse och ”ett land utanför EU” byts ut mot ”en plats utanför EU” för att tydligare inkludera direktivets båda begrepp ”tredje territorium” och ”tredjeland”. I punkten 1 a i första stycket används benämningen ”mervärdes- skattedirektivet” i stället för direktivets nummer. Hänvisningen till mervärdesskattedirektivet avser den version av direktivet som gäller när lagen träder i kraft, vilket framgår av 2 kap. 2 §, dvs. utgör en s.k. statisk hänvisning. Våra överväganden avseende hänvisningsteknik finns i avsnitt 4. Vidare ändras hänvisningen i ML till artikel 2.1 b i direktivet till artikel 3.1 för att lagtexten ska utgöra en direkt mot- svarighet till direktivets lydelse. I övrigt görs en smärre språklig ändring. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 1 kap. 17 § ML och artikel 218 i mervärdes- skattedirektivet. I jämförelse med ML görs några smärre språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 1 kap. 17 a § ML och artikel 217 i mervärdes- skattedirektivet. Paragrafen motsvarar 1 kap. 11 § ML. Hänvisningen till genom- förandeförordningen avser förordningen i den gällande lydelsen, en s.k. dynamisk hänvisning. Våra överväganden avseende hänvisningsteknik finns i avsnitt 4. Paragrafen har inte någon motsvarighet i ML. I paragrafen anges vad som avses med felaktigt debiterad mervärdesskatt. Definitionen baseras på bestämmelsen i 1 kap. 1 § tredje stycket ML om felaktigt debiterad mervärdesskatt som ska betalas till staten. Paragrafen motsvarar delvis 1 kap. 16 § ML. En mindre språklig ändring görs. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 1 kap. 9 § första stycket ML och första stycket i artikel 72 i mervärdesskattedirektivet. I jämförelse med ML byts begreppet ”omsättning” ut på två ställen mot ”leverans” och ”till- handahållande” som en konsekvens av den systematiska anpassningen till mervärdesskattedirektivet, se avsnitt 4. Vidare byts ”köpare” och ”säljare” ut mot ”förvärvare” respektive ”leverantör eller tillhanda- hållare” för att närmare ansluta till direktivets lydelse. Slutligen görs några smärre språkliga och redaktionella ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 1 kap. 9 § andra stycket ML och andra stycket i artikel 72 i mervärdesskattedirektivet. I jämförelse med ML byts ”omsättning” ut mot ”leverans” och ”tillhandahållande” som en kon- sekvens av den systematiska anpassningen till mervärdesskatte- direktivet, se avsnitt 4. Vidare införs orden ”inget jämförbart” och ordet ”utför” byts ut mot ”tillhandahåller” för att närmare ansluta till direktivets lydelse. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 1 kap. 13 a § ML och artikel 2.2 i mervärdes- skattedirektivet. I jämförelse med ML byts ”omsättning” ut mot ”leverans” som en konsekvens av den systematiska anpassningen till mervärdesskattedirektivet, se avsnitt 4. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 1 kap. 13 § ML. I jämförelse med ML görs några smärre språkliga och redaktionella ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 1 kap. 13 b § ML och artikel 2.3 i mervärdes- skattedirektivet. I jämförelse med ML görs smärre språkliga ändring för att bl.a. närmare ansluta till direktivets lydelse. Vidare görs en smärre redaktionell ändring. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar delvis 1 kap. 16 § ML. En mindre språklig ändring görs med anledning av att bestämmelsen flyttas till en egen paragraf. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 5 kap. 16 § tredje stycket ML och artikel 24.2 i mervärdesskattedirektivet. Vad som omfattas av begreppet tele- kommunikationstjänster framgår även av artikel 6a i genomförande- förordningen. I jämförelse med ML byts i första punkten orden ”skrift” och ”med hjälp av” ut mot orden ”text” och ”via”. I andra punkten läggs orden ”inbegripet tillhandahållande av tillgång till globala informa- tionsnät” till. Dessa ändringar görs i syfte att ytterligare anpassa lag- texten till mervärdesskattedirektivet. Någon ändring i sak är inte avsedd. Territoriella definitioner och förklaringar Paragrafen motsvarar 1 kap. 10 a § ML och artiklarna 5.1, 5.2 och 7.1 i mervärdesskattedirektivet. I jämförelse med ML byts orden ”ska likställas” ut mot ”likställs” för att göra lagtexten mer lättillgänglig. I bestämmelsen slopas också orden ”i denna lag” och ”Vid tillämpningen av denna lag” då dessa bedöms vara överflödiga Slutligen görs en redaktionell ändring av bestämmelsen för att hänvisningen i andra stycket till en mening första stycket ska kunna slopas. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 1 kap. 10 b § ML och artiklarna 5.3 och 6 i mer- värdesskattedirektivet. I jämförelse med ML görs några språkliga och redaktionella ändringar för att göra lagtexten mer lättillgänglig. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 1 kap. 10 c § ML och artikel 7.2 i mervärdes- skattedirektivet. I jämförelse med ML görs några smärre språkliga ändringar i syfte att göra lagtexten mer lättillgänglig. Någon ändring i sak är inte av- sedd. Tullrelaterade termer och uttryck Paragrafen motsvarar 1 kap. 2 § femte stycket och 19 §, 7 kap. 9 § tredje stycket och 9 c kap. 2 § ML. Avseende begreppet ”fri omsätt- ning” motsvarar paragrafen närmast artikel 30 i mervärdesskatte- direktivet. I bestämmelsen anges vad som avses med anläggning för tillfällig lagring, fri omsättning, frizon, icke-unionsvara, temporärt exporterade varor, tullager, tullskuld, unionsvara och tullförfarandena extern transitering, intern unionstransitering, passiv förädling och tillfällig införsel. Bestämmelsen hänvisar, på samma sätt som i motsvarande bestämmelser i , till och rådets förordning (EU) nr 952/2013 av om fastställande av en tullkodex för unionen (unionstullkodexen). När det gäller begreppet ”fri omsättning” hänvisas det i artikel 30 i mervärdesskattedirektivet till artikel 24 i fördraget om upprättandet av gemenskapen (numera artikel 29 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, EUF- fördraget). I NML beskrivs i stället begreppet ”fri omsättning”, på samma sätt som i ML, genom en hänvisning till unionstullkodex. Skälet till detta är att bestämmelserna i unionstullkodexen, som har sin grund i fördraget, mer utförligt beskriver importformaliteterna och annan hantering som påverkar en varas övergång till fri omsätt- ning, vilket kan vara av intresse vid tolkningen av mervärdesskatte- reglerna. Hänvisningen i direktivet leder också till unionstullkodex, även om det görs indirekt via artikel 29 i EUF-fördraget. Begreppet ”fri omsättning” i unionstullkodexen grundas på artikel 29 i EUF-fördraget. Av artikel 29 framgår att varor som kom- mer från tredjeland ska anses vara i fri omsättning i en medlemsstat, om importformaliteterna har uppfyllts och tillämpliga tullar och avgifter med motsvarande verkan har tagits ut i denna medlemsstat och hel eller partiell restitution av sådana tullar och avgifter inte har lämnats. I unionstullkodexen finns det inte någon bestämmelse som uttryckligen definierar fri omsättning, men begreppets innebörd förklaras genom att det används i många artiklar. Exempelvis anges i artikel 5.16 att med tullförfarande avses bl.a. övergång till fri omsätt- ning och i artikel 5.23 b att med unionsvaror avses bl.a. varor som förts in i unionens tullområde från länder eller territorier belägna utanför detta tullområde och som övergått till fri omsättning. Vidare anges i artikel 77 att en tullskuld vid import bl.a. uppkommer genom att icke-unionsvaror som omfattas av importtullar hänförs till tull- förfarandet övergång till fri omsättning. I jämförelse med ML görs en mindre språklig ändring. Vidare slopas hänvisningen i 1 kap. 2 § femte stycket ML till artikel 5 i tullkodex, då denna artikel inte omfattar samtliga begrepp i denna bestämmelse. Hänvisningen till unionstullkodexen avser förordningen i den gällande lydelsen (vilket framgår av 2 kap. 2 §), en s.k. dynamisk hänvisning. Våra överväganden avseende hän- visningsteknik finns i avsnitt 4. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 1 kap. 8 § första stycket ML. I jämförelse med ML, byts ”omsättning” ut mot ”leveranser av varor” och ”tillhanda- hållande av tjänster” till följd av den systematiska anpassningen till mervärdesskattedirektivet, se avsnitt 4. Vidare hänvisas till 7 kap. om beskattningsgrundande händelse och redovisning. I ML hänvisas till portalparagrafen 1 kap. 1 §, där skattskyldigheten slås fast, dvs. skyldigheten att betala mervärdesskatt till staten (prop. s. 105, 122). Någon exakt motsvarighet finns inte i NML på grund av att ML:s begrepp skattskyldighet slopas. Avgörande i definitionen av utgående skatt är att den ska redovisas till staten. Bestämmelser om redovisning av utgående – men även av ingående skatt – finns i 7 kap. Vidare görs några mindre språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 1 kap. 20 § ML och artikel 30a.1 i mervärdes- skattedirektivet. Paragrafen motsvarar 1 kap. 21 § ML och artikel 30a.2 och 3 i mer- värdesskattedirektivet. I jämförelse med ML byts i första stycket uttrycket ”i vilket land omsättningen av varorna och tjänsterna sker” ut mot ”på vilken plats varorna levereras eller tjänsterna tillhanda- hålls” som en konsekvens av den systematiska anpassningen till mer- värdesskattedirektivet, se avsnitt 4. Vidare byts ”varor och tjänster” ut mot ”varor eller tjänster” för att närmare ansluta till direktivets lydelse. Vidare görs ett par smärre språkliga ändringar för att lag- texten ska vara mer lättillgänglig. Någon ändring i sak är inte avsedd. 3 kap. Mervärdesskattens tillämpningsområde Kapitlet innehåller bestämmelser om avgränsningen av tillämpnings- området för mervärdesskatt. Som ett led i förslaget att anpassa NML till mervärdesskattedirektivets systematik, anpassas även tillämpnings- området. Våra förslag gällande tillämpningsområdet behandlas i avsnitt 5. Transaktioner som är föremål för mervärdesskatt Paragrafen motsvarar närmast 1 kap. 1 § första stycket ML. Para- grafen motsvarar artikel 2.1 a, 2.1 b i, 2.1 c och 2.1 d i mervärdes- skattedirektivet. Paragrafen anger vilka transaktioner som är ”föremål för mer- värdesskatt” och förutsättningarna för detta. Med uttrycket ”före- mål för mervärdesskatt” avses att en viss transaktion kan beskattas enligt NML. Synonymt med detta används uttrycket ”mervärdes- skattens tillämpningsområde”. Om beskattning faktiskt ska ske, avgörs därefter med hjälp av andra bestämmelser i , bl.a. undan- tagen från skatteplikt i 10 kap. I likhet med direktivets bestämmelser måste samtliga förutsättningar vara uppfyllda för att en viss transaktion ska vara föremål för mervärdesskatt, dvs. Paragrafen anger inte uttömmande lagens tillämpningsområde. NML innehåller bestämmelser som är tillämpliga även om inte samt- liga förutsättningar i förevarande bestämmelse är uppfyllda. Exem- pelvis är bestämmelserna om fakturering under vissa förutsättningar tillämpliga vid en beskattningsbar persons leverans av varor eller till- handahållanden av tjänster där beskattningslandet är ett annat EU- land (17 kap. 6 §) eller ett land utanför EU (17 kap. 7 §). Andra exempel är att det i NML finns en definition av felaktigt debiterad mervärdesskatt, dvs. ett belopp som faktiskt inte är mervärdesskatt (2 kap. 12 §) och bestämmelser med innebörden att den som i en faktura anger ett belopp som felaktigt betecknats som mervärdes- skatt ska betala det beloppet till staten (16 kap. 18 §). Avgränsningen av tillämpningsområdet görs bl.a. med hjälp av de beskattningsbara transaktionerna, dvs. leverans av varor, tillhanda- hållande av tjänster, unionsinterna förvärv av varor och import av varor. Som ett led i den systematiska anpassningen till direktivet, införs begreppet beskattningsbara transaktioner och definieras i lik- het med direktivet landsneutralt, se avsnitt 6. Med beskattningsbar transaktion avses en transaktion inom tillämpningsområdet – oavsett om skatteplikt föreligger eller inte. Det innebär att bestämmelsen inte tar ställning till om mervärdesskatt faktiskt ska betalas till staten eller inte. I likhet med direktivet faller därmed såväl skattepliktiga som från skatteplikt undantagna transaktioner inom tillämpnings- I detta avseende är tillämpningsområdet enligt denna bestäm- melse vidare än portalparagrafen i 1 kap. 1 § första stycket ML. Första punkten, som delvis ersätter 1 kap. 1 § första stycket 1 ML, motsvaras av artikel 2.1 a i direktivet. Bestämmelsen är utformad för att nära ansluta till direktivets lydelse. I bestämmelsen anges förut- sättningarna för att en leverans av varor ska vara föremål för mer- värdesskatt. Samtliga förutsättningar måste vara uppfyllda för att leveransen ska vara föremål för mervärdesskatt, dvs. ska kunna beskattas. Begreppet beskattningsbar person definieras i 4 kap. NML och vad som avses med begreppet leverans av varor anges i 5 kap. NML. Andra punkten, som ersätter 1 kap. 1 § första stycket 2 ML, motsvaras av artikel 2.1 b i i direktivet. Bestämmelsen är utformad för att nära ansluta till direktivets lydelse. I systematiskt hänseende ersätts ML:s lagtekniska konstruktion att omsättningen inte får vara gjord inom landet med direktivets att det unionsinterna förvärvet ska vara gjord inom landet. Den förändringen blir möjlig genom att ML:s begrepp skattskyldig och omsättning slopas. Förslagen att slopa dessa begrepp behandlas i avsnitt 4. I bestämmelsen anges förutsättningarna för att ett unionsinternt förvärv av varor ska vara föremål för mervärdesskatt, dvs. kunna beskattas med stöd av NML. Bestämmelsen omfattar alla typer av varor, inklusive nya transportmedel och punktskattepliktiga varor (jfr mål C-414/17 Arex, p. 48) För att ett unionsinternt förvärv ska kunna läggas till grund för beskattning uppställs vissa villkor på säljaren och dessa villkor anges i förevarande bestämmelse. Det finns tre olika situationer hänförliga till säljaren och dennes leverans som ute- sluter ett unionsinternt förvärv. Något unionsinternt förvärv före- ligger inte om de förvärvade varorna har levererats av en beskatt- ningsbar person som i ett annat EU-land har rätt till undantag från skatteplikt enligt artiklarna 282–292 eller har levererats från ett annat EU-land i enlighet med förutsättningarna för platsen för beskattning av distansförsäljning av varor (artikel 33) eller för beskattning av varor som monteras eller installeras (artikel 36). I det fall ett unions- internt förvärv är uteslutet blir det i stället säljarens leverans av varor som utlöser beskattning. Var beskattning ska ske bedöms med hjälp av beskattningslandsreglerna (artiklarna 31–39 i direktivet, 6 kap. 4– 27 §§ NML). I det fallet säljarens leverans i det andra EU-landet omfattas av undantaget från skatteplikt för beskattningsbara personer med liten årsomsättning, är undantaget från skatteplikt för unionsinterna leveranser av varor inte tillämpligt (18 kap. 15 § NML, artikel 139.1 och 139.2). Eftersom en undantagen unionsintern leverans utgör ”spegelbilden” av ett unionsinternt förvärv, innebär det att något unionsinternt förvärv inte föreligger. Se vidare i 18 kap. om den sär- skilda ordningen för beskattningsbara personer med liten årsomsätt- ning. I det fallet säljaren är en beskattningsbar person i ett annat EU- land och den aktuella leveransen omfattas av bestämmelserna om platsen för beskattning vid distansförsäljning av varor (artikel 33) ska, under vissa förutsättningar, leveransen beskattas på den plats där varorna befinner sig när transporten avslutas. Det förklarar varför en sådan transaktion undantas från tillämpningsområdet för unionsinterna förvärv av varor. När leveransen ska beskattas i det land där varorna befinner sig när transporten avslutas, kan helt enkelt inte ett unions- internt förvärv av varor inträffa. Nya transportmedel och sådana varor som ska monteras eller installeras av säljaren omfattas inte av distansförsäljningsregeln, se vidare om platsen för beskattning vid distansförsäljning i 6 kap. NML. I det fallet säljaren är en beskattningsbar person i ett annat EU- land och den aktuella leveransen omfattas av bestämmelserna om monteringsleverans i artikel 36 ska leveransen beskattas i det EU- land där varorna installeras eller monteras. Det utesluter ett unions- internt förvärv av varor. Se vidare om platsen för beskattning av monteringsleveranser i 6 kap. NML. Tredje punkten, som delvis ersätter 1 kap. 1 § första stycket 1 ML, motsvaras av artikel 2.1 c i direktivet. Bestämmelsen är utformad för att nära ansluta till direktivets lydelse. I bestämmelsen anges förut- sättningarna för att ett tillhandahållande av tjänster ska vara föremål för mervärdesskatt. Samtliga förutsättningar måste vara uppfyllda för att tillhandahållandet ska vara föremål för mervärdesskatt, dvs. ska kunna beskattas. Begreppet beskattningsbar person definieras i 4 kap. NML och vad som avses med begreppet tillhandahållande av tjänster anges i 5 kap. NML. Fjärde punkten, som ersätter 1 kap. 1 § första stycket 3 ML, mot- svaras av artikel 2.1 d i direktivet. Bestämmelsen anger att import av varor är föremål för mervärdesskatt i betydelsen att skatt kan tas ut Av den anledningen anges att importen ska göras ”till landet” vilket innebär att importen ska äga rum i . I det av- seendet avviker bestämmelsen från artikel 2.1 d men det är en konse- kvens av skillnaderna mellan nationell lagstiftning och ett direktiv. Samtliga förutsättningar måste vara uppfyllda för att beskattning ska kunna ske. Vad som avses med begreppet import av varor anges i 5 kap. NML. I vilka fall en import ska anses äga rum i fram- går av 6 kap. NML om platsen för beskattningsbara transaktioner. För att avgöra om en viss import ska beskattas i , räcker det alltså inte att enbart läsa förevarande bestämmelse. Se vidare avsnitt 5. Paragrafen motsvarar närmast 1 kap. 1 § första stycket 2 och 2 a kap. 3 § första stycket 1 ML. Paragrafen motsvarar artikel 2.1 b ii i mer- värdesskattedirektivet. Bestämmelsen är utformad för att nära ansluta till direktivets lydelse. Av bestämmelsen framgår att unionsinterna förvärv av nya transportmedel är föremål för mervärdesskatt när förvärvaren är sådan en beskattningsbar person eller en juridisk person som inte är en beskattningsbar person, vars övriga unionsinterna förvärv inte är föremål för mervärdesskatt enligt 4 och 5 §§ eller förvärv av varje annan person som inte är en beskattningsbar person. Av förevarande bestämmelse jämförd med 1 § 2 och 5 § följer att unionsinterna förvärv av nya transportmedel alltid är föremål för mervärdesskatt, oav- sett vem förvärvaren är. En korresponderande bestämmelse (”spegel- bild”) om undantag från skatteplikt för en unionsintern leverans av ett nytt transportmedel finns i 10 kap. 49 § NML (artikel 138.2 a). Varje person som tillfälligtvis levererar ett nytt transportmedel till ett annat EU-land betraktas som en beskattningsbar person (4 kap. 3 § NML). Vad som avses med nya transportmedel framgår av 2 kap. 16 § NML. Se vidare avsnitt 5. Paragrafen motsvarar närmast 1 kap. 1 § första stycket 2 och 2 a kap. 3 § första stycket 2 ML. Paragrafen motsvarar artikel 2.1 b iii i mer- värdesskattedirektivet. Bestämmelsen är utformad för att nära ansluta till direktivets lydelse. Av bestämmelsen framgår förutsättningarna för att unions- interna förvärv av punktskattepliktiga varor ska vara föremål för mer- värdesskatt. I första punkten anges bestämmelsens subjekt. Förvärvaren ska vara en sådan beskattningsbar person eller en juridisk person som inte är en beskattningsbar person, vars övriga unionsinterna förvärv inte är föremål för mervärdesskatt enligt 4 och 5 §§. Vad som avses med punktskattepliktiga varor framgår av 2 kap. 18 § NML. I andra punkten frångås direktivets lydelse i syfte att bestämmel- sen ska vara mer klargörande. I artikel 2.1 b iii i direktivet hänvisas till det numera upphävda direktiv /12/EEG. Det direktivet har ersatts av direktiv /118/EG. I stället för att hänvisa till något av de nu nämnda direktiven, hänvisas till motsvarande nationella bestäm- melser och vilka förvärv som avses. De förvärvade punktskatte- pliktiga varorna ska ha transporterats till under ett sådant uppskovsförfarande som avses i 7 a–7 f §§ lagen (1994:1564) om alkoholskatt, 3 a kap. lagen (1994:1776) om skatt på energi eller 8 a– 8 e §§ lagen (1994:1563) om tobaksskatt. En korresponderande bestämmelse (”spegelbild”) om undantag från skatteplikt för en unionsintern leverans av punktskattepliktiga varor finns i 10 kap. 48 § NML (artikel 138.2 b). Se vidare avsnitt 5. Unionsinterna förvärv som inte är föremål för mervärdesskatt Förvärv där en leverans av varorna inom landet skulle omfattas av undantag Paragrafen saknar direkt motsvarighet i ML. Paragrafen motsvarar artikel 3.1 a i mervärdesskattedirektivet. Inledningen är utformad för att nära ansluta till direktivets lydelse i inledningen till artikel 3.1. Hänvisningen till 1 § 2 syftar till att klargöra systematiken och i vilken ordning bestämmelserna om unionsinterna förvärv av varor ska läsas (jfr mål C-414/17 Arex, p. 47–53), se även författningskommentaren till 1 §. Av bestämmelsen framgår att unionsinterna förvärv av varor som uppfyller angivna förutsättningar inte är föremål för mervärdesskatt, dvs. sådana förvärv kan inte beskattas med stöd av NML. De i artikel 3.1 a i direktivet nämnda undantagen från skatteplikt (artik- larna 148 och 151) har genomförts i ML, dels som undantag från skatteplikt (3 kap. 21, 21 a, 30 c, 31 och 31 a §§ jämförda med 3 kap. 1 § tredje stycket ML), dels som omsättningslandsregler som anger att omsättningen har skett utomlands (5 kap. 3 a § första stycket 4 och 4 a ML). I båda fallen medför det att beskattning inte sker. Som ett led i den systematiska anpassningen till direktivet, föreslår vi att de ovan nämnda omsättningslandsreglerna görs om till undantag från skatteplikt, se vidare avsnitt 9. Artiklarna 148 och 151 omfattar undan- tag från skatteplikt för såväl leverans av varor som tillhandahållande av tjänster. Hänvisningar görs enbart till sådana undantag i 10 kap. NML där motsvarigheterna i artiklarna 148 och 151 gäller leveranser av varor. Se vidare avsnitt 5. Förvärvaren saknar avdrags- eller återbetalningsrätt Paragrafen saknar direkt motsvarighet i ML. Paragrafens närmaste motsvarighet finns delvis i 2 a kap. 3 § första stycket 3 och andra stycket ML. Paragrafen motsvarar artikel 3.1 b i mervärdesskatte- direktivet. Inledningen är utformad för att nära ansluta till direktivets lydelse i inledningen till artikel 3.1. Hänvisningen till 1 § 2 syftar till att klargöra systematiken och i vilken ordning bestämmelserna om unionsinterna förvärv av varor ska läsas (jfr mål C-414/17 Arex, p.47–53), se även författningskommentaren till 1 §. De unionsinterna förvärv av varor som omfattas av bestämmelsen är sådana som ”blir kvar” efter att förvärven i 4 § (motsvarande leverans inom landet skulle omfattas av vissa undantag) och 8 § (förvärv av begagnade varor m.m.), förvärv av nya transportmedel och punktskattepliktiga varor ”dragits bort”. De förvärvare som avses i första och andra punkterna är huvudsak- ligen sådana som saknar avdrags- eller återbetalningsrätt för ingå- ende skatt men även juridiska personer som inte är beskattningsbara personer.