sou · H8B337 · 2020-06-17 00:00:00 — Sjukdomen kan då tillsammans med andra omständigheter, främst hans eller hennes ekonomiska situation, motivera att hela eller delar av kravet efterges. Detsamma gäller andra sociala faktorer som talar för eftergift. Om den återbetalningsskyldige förorsakat den felaktiga utbetal- ningen medvetet eller av grov vårdslöshet bör detta tala mot efter- gift, särskilt i fall då omständigheterna är sådana att agerandet lett till uteslutning enligt 37 § LAK frånkännande av rätt till arbetslös- hetsersättning och/eller polisanmälan för bidragsbrott. I sådana fall bör det finnas särskilt starka skäl för att eftergift ska kunna medges. Utrymmet för eftergift bör vidare vara mer begränsat än i andra fall om den återbetalningsskyldige arbetat och erhållit lön eller uppburit ersättning från andra trygghetssystem avseende som för vilken han eller hon har fått arbetslöshetsersättning. Om- vänt kan det i vissa undantagsfall finnas anledning att göra en något mildare bedömning i fall då den återbetalningsskyldiges handlande på något sätt kan anses vara ursäktligt eller mindre allvarligt. Så kan exempelvis vara fallet om den återbetalningsskyldige visserligen orsakat den felaktiga utbetalningen, men inte kan anses ha gjort det medvetet eller av grov oaktsamhet och arbetslöshetskassan eller någon annan myndighet kan anses ha medverkat till den felaktiga ut- betalningen eller brustit i sin utredningsskyldighet. Möjligheten till eftergift gäller även krav på ränta. Med ränta avses både ränta till följd av beviljat anstånd eller avtal om en återbetal- ningsskyldighet enligt 4 § och dröjsmålsränta enligt 5 §. Jämkning av dröjsmålsränta kan också undantagsvis bli aktuell enligt 8 § ränte- lagen. Detta följer av hänvisningen till räntelagen i 5 §. Vid återbetalningsskyldighet får det, vid en senare utbetalning av arbets- löshetsersättning, dras av ett skäligt belopp i avräkning mot det krävda beloppet. Detsamma gäller skyldighet att betala ränta. Förslaget behandlas i avsnitt 16.4.6. I paragrafen regleras förutsättningarna för arbetslöshetskassan att vid en senare utbetalning dra av ett belopp från vad som har betalats ut. Paragrafen motsvarar delvis 68 c § . I bestämmelsen anges det att vid återbetalningsskyldighet får det, vid en senare utbetalning av arbetslöshetsersättning, dras av ett skä- ligt belopp i avräkning mot det krävda beloppet. Detsamma gäller skyldighet att betala ränta. Arbetslöshetskassan får avgöra från fall till fall vad som ska anses som skäligt belopp att dra av från en senare utbetalning av arbets- löshetsersättning. Avdraget avser både den felaktigt utbetalda ersätt- ningen och den ränta som kan komma att läggas på det återkrävda beloppet. En utgångpunkt vid den bedömningen är att det som är felaktigt utbetalat ska kunna återbetalas genom avräkning. Vid en kvittningssituation bör hänsyn tas till om den återbetalningsskyldige redan är föremål för löneutmätning. Det bör även tas hänsyn till för- behållsbeloppet, t.ex. vid löneutmätning, när det bestäms med belopp som avräkning ska ske. Arbetsförmedlingen, , och ska lämna de uppgifter till en arbetslöshets- kassa om enskild som har betydelse för ett ärende hos kassan enligt denna lag. Förslaget behandlas i avsnitt 17.4. I paragrafen regleras myndigheters uppgiftsskyldighet till arbets- löshetskassan. De myndigheter som det är fråga om är Arbetsför- medlingen, , och Pen- sionsmyndigheten. Paragrafen motsvarar delvis 48 a och c §§ . Uppgiftsskyldigheten innebär att de aktuella myndigheterna kan lämna ut uppgifter om enskild utan hinder av sekretess. Det är endast uppgifter som har betydelse för ett ärende hos arbetslöshetskassorna enligt lagen om arbetslöshetsförsäkring som ska lämnas ut. Para- grafen är utformad så att uppgifter ska lämnas utan att en uttrycklig begäran framställts i varje enskilt fall. En rutinmässig överföring av uppgifter föregås dock alltid av en begäran i anslutning till att en rutin för överföringen upprättas. Detta gäller oavsett om informa- tion ska överföras i elektronisk form eller manuellt. Det är myndig- heterna som ska pröva om de uppgifter arbetslöshetskassan begär att få ut omfattas av den föreskrivna uppgiftsskyldigheten. Det är endast sådana uppgifter som ska lämnas ut utan hinder av sekretess. uppgifter än de som omfattas av myndigheternas uppgiftsskyldighet får endast lämnas ut efter det att en sekretessprövning gjorts. innebär uppgiftsskyldigheten exempel- vis uppgifter om att den enskilde är anmäld som arbetssökande vid arbetsförmedlingen, avanmäld därifrån eller att denne har anvisats ett arbetsmarknadspolitiskt program. , och Pen- sionsmyndigheten innebär skyldigheten exempelvis uppgifter om beslutade studiestöd, socialförsäkringsförmåner eller pensioner hos myndigheterna om uppgifterna har betydelse för ett ärende hos arbets- löshetskassorna. Arbetsförmedlingen ska lämna de uppgifter till Inspektionen för arbets- löshetsförsäkringen som har betydelse för 1.inspektionens tillsyn över ärenden om arbetslöshetsersättning, och 2.att utfärda intyg om att med bibehållen arbetslöshetsersättning söka arbete i något annat EU- eller EES-land eller i . Förslaget behandlas i avsnitt 17.4. I paragrafen regleras Arbetsförmedlingens uppgiftsskyldighet till IAF. Paragrafen motsvarar § . Uppgiftsskyldigheten innebär att Arbetsförmedlingen kan lämna ut uppgifter till IAF utan hinder av sekretess om de har betydelse för inspektionens tillsyn över ärenden om arbetslöshetsersättning och att utfärda intyg till enskild om att med bibehållen arbetslöshetsersätt- ning söka arbete i något annat EU- eller EES-land eller i . Det är endast uppgifter som har betydelse hos IAF för myndig- hetens tillsyn över ärenden om arbetslöshetsersättning och för ut- färdande av s.k. U2-intyg som ska lämnas ut. Paragrafen är utformad så att uppgifter ska lämnas utan att en uttrycklig begäran framställts i varje enskilt fall. Det är Arbetsförmedlingen som ska pröva om de uppgifter IAF begär att få ut omfattas av den föreskrivna uppgifts- skyldigheten. Det är endast sådana uppgifter som ska lämnas ut utan hinder av sekretess. Andra uppgifter än de som omfattas av Arbets- förmedlingens uppgiftsskyldighet får endast lämnas ut efter det att en sekretessprövning gjorts. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen ska lämna de uppgifter till Arbetsförmedlingen som har betydelse för Arbetsförmedlingens uppfölj- nings-, analys- och utvärderingsarbete. Förslaget behandlas i avsnitt 17.4. I paragrafen regleras IAF:s uppgiftsskyldighet till Arbetsförmed- lingen. Paragrafen motsvarar 48 h § . Uppgiftsskyldigheten innebär att IAF kan lämna ut uppgifter till Arbetsförmedlingen utan hinder av sekretess om de har betydelse för Arbetsförmedlingens uppföljnings-, analys- och utvärderings- arbete. Paragrafen är utformad så att uppgifter ska lämnas utan att en uttrycklig begäran framställts i varje enskilt fall. Det är IAF som ska pröva om de uppgifter Arbetsförmedlingen begär att få ut om- fattas av den föreskrivna uppgiftsskyldigheten. Det är endast sådana uppgifter som ska lämnas ut utan hinder av sekretess. Andra upp- gifter än de som omfattas av IAF:s uppgiftsskyldighet får endast läm- nas ut efter en sekretessprövning. En arbetslöshetskassa ska lämna de uppgifter till Arbetsförmedlingen, , , Kronofogdemyndig- heten och om enskild som har betydelse för ett ärende hos den mottagande myndigheten. Förslaget behandlas i avsnitt 17.4. I paragrafen regleras arbetslöshetskassornas uppgiftsskyldighet till Arbetsförmedlingen, Försäkrings- kassan, och . Para- grafen motsvarar delvis 48 b och 48 d §§ och 25 b § ALFFo. Uppgiftsskyldigheten innebär att arbetslöshetskassan kan lämna ut uppgifter om enskild till de aktuella myndigheterna utan hinder av sekretess. Det är endast uppgifter som har betydelse för ett ärende hos den mottagande myndigheten som ska lämnas ut. Paragrafen är utformad så att uppgifter ska lämnas utan att en uttrycklig begäran framställts i varje enskilt fall. En rutinmässig över- föring av uppgifter föregås dock alltid av en begäran i anslutning till att en rutin för överföringen upprättas. Detta gäller oavsett om in- formation ska överföras i elektronisk form eller manuellt. Det är arbetslöshetskassan som ska pröva om de uppgifter myndigheten begär att få ut omfattas av den föreskrivna uppgiftsskyldigheten. Det är endast sådana uppgifter som ska lämnas ut utan hinder av sekre- tess. Andra uppgifter än de som omfattas av arbetslöshetskassans upp- giftsskyldighet får endast lämnas ut efter det att en sekretessprövning gjorts. Uppgiftsskyldigheten innefattar alla typer av ärenden om arbets- löshetsersättning, både beslut om rätten till och storleken samt läng- den på ersättningen, men också om arbetslöshetsersättning har åter- krävts eller om en sökande stängts av från rätt till ersättning. När det gäller uppgifter till Arbetsförmedlingen kan det bl.a. handla om sådana som behövs för att bedöma om sökområdet för en arbetssökande bör utökas eller för att bedöma om denne ska anvisas till ett arbets- marknadspolitiskt program. Uppgiftsskyldigheten innebär även att arbetslöshetskassan ska lämna uppgifter till efter en särskild prövning om en programdeltagare uppfyller ett inkomstvillkor. Dessa uppgifter kan behöva för att fastställa storleken på aktivi- tetsstödet för programdeltagaren. En arbetslöshetskassa ska lämna de uppgifter till en annan arbetslöshets- kassa om enskild som har betydelse för ett ärende hos den mottagande kassan enligt denna lag. Förslaget behandlas i avsnitt 17.4. I paragrafen regleras en arbetslöshetskassas uppgiftsskyldighet till en annan arbetslöshetskassa. Paragrafen motsvarar delvis 48 e § . Uppgiftsskyldigheten innebär att arbetslöshetskassan kan lämna ut uppgifter om enskild till en annan arbetslöshetskassa utan hinder av sekretess. Det är endast uppgifter som har betydelse för ett ärende hos den mottagande kassan enligt denna lag som ska lämnas ut. Paragrafen är utformad så att uppgifter ska lämnas utan att en ut- trycklig begäran framställts i varje enskilt fall. En rutinmässig över- föring av uppgifter föregås dock alltid av en begäran i anslutning till att en rutin för överföringen upprättas. Detta gäller oavsett om in- formation ska överföras i elektronisk form eller manuellt. Det är arbetslöshetskassan som ska pröva om de uppgifter som den mot- tagande kassan begär att få ut omfattas av den föreskrivna uppgifts- skyldigheten. Det är endast sådana uppgifter som ska lämnas ut utan hinder av sekretess. Andra uppgifter än de som omfattas av arbets- löshetskassans uppgiftsskyldighet får endast lämnas ut efter det att en sekretessprövning gjorts. Uppgiftsskyldigheten innefattar alla typer av ärenden om arbets- löshetsersättning, både beslut om rätten till och storleken samt längden på ersättningen, men också om arbetslöshetsersättning har återkrävts eller om en sökande har varnats eller stängts av från eller frånkänts rätt till ersättning. Det kan även handla om uppgifter som den mottagande kassan behöver för en prövning av inkomstvillkoret för en programdeltagare, i syfte att lämna uppgifter till Försäkrings- kassan (se kommentaren till 4 §). Det avgörande är om uppgifterna har betydelse för ett ärende hos den mottagande kassan. För arbetsgivare och uppdragstagare En arbetsgivare eller uppdragsgivare ska på begäran lämna de uppgifter till en arbetslöshetskassa om enskilds anställnings- och uppdragsförhål- landen som har betydelse för ett ärende hos kassan enligt denna lag. Förslaget behandlas i avsnitt 17.5.1. I paragrafen regleras arbetsgivares och uppdragsgivares uppgifts- skyldighet till arbetslöshetskassan. Paragrafen har inte någon mot- svarighet i . Den har utformats med 110 kap. 31 § socialförsäk- ringsbalken som förebild. Paragrafen är utformad så att uppgifter, till skillnad från vad som gäller för myndigheter och arbetslöshetskassor, endast behöver läm- nas efter en uttrycklig begäran från arbetslöshetskassan. Uppgiftsskyl- digheten hindrar givetvis inte att en arbetsgivare eller uppdragsgivare frivilligt lämnar uppgifter till en arbetslöshetskassa utan en uttryck- lig begäran, t.ex. genom den s.k. arbetsgivarportalen. Uppgiftsskyldigheten innefattar endast uppgifter om enskilds an- ställnings- och/eller uppdragsförhållanden som har betydelse för ett ärende hos arbetslöshetskassan enligt lagen. Med anställningsförhål- landen avses t.ex. omfattningen på anställningen, löneuppgifter, upp- gifter om avgångsvederlag, av vilken anledning en anställning har upphört samt när och om den sökande har erbjudits ett nytt arbete. Uppgiftsskyldigheten gäller även för de fall en sökande deltidsarbetar och uppbär arbetslöshetsersättning. I dessa fall kan upp- gifterna avse t.ex. arbetad tid och inkomster under tid med arbetslös- hetsersättning. Motsvarande gäller för uppgifter från en uppdrags- givare, t.ex. omfattning på och innehåll i uppdraget, uppgifter om ersättning för uppdraget och uppgifter om uppdragets upphörande. Uppgiftsskyldigheten gäller bara sådana uppgifter som har betydelse för ett ärende hos kassan enligt lagen om arbetslöshetsförsäkring. Med ärenden enligt lagen avses alla typer av ärenden om arbetslös- hetsersättning, både beslut om rätten till och storleken samt längden på ersättningen, men också ärenden om återbetalningsskyldighet av arbetslöshetsersättning eller ärenden om avstängning från eller från- kännande av rätt till ersättning. Det kan även handla om uppgifter som den mottagande kassan behöver för en prövning av inkomst- villkoret för en programdeltagare, i syfte att lämna uppgifter till För- säkringskassan (se kommentaren till 4 §). En arbetsgivare eller uppdragsgivare som inte fullgör en uppgiftsskyldig- het enligt 6 § döms till böter. Till ansvar enligt första stycket döms det inte om gärningen är belagd med straff i eller bidragsbrottslagen (2007:612). Förslaget behandlas i avsnitt 17.5.2. Paragrafen reglerar sanktioner för arbetsgivare och uppdrags- givare som inte fullgör sin uppgiftsskyldighet. Paragrafen har inte någon motsvarighet i . Paragrafens har utformats med 115 kap. 4 § socialförsäkringsbalken som förebild. I första stycket finns en bestämmelse som anger att en arbetsgivare eller uppdragsgivare som inte fullgör en uppgiftsskyldighet enligt 6 § döms till böter. I andra stycket finns en bestämmelse som anger att straffbestäm- melsen inte ska tillämpas om en gärning är belagd med straff i brotts- balken eller bidragsbrottslagen. Den som vill begära arbetslöshetsersättning ska ansöka om ersättningen hos arbetslöshetskassan. En ansökan ska innehålla de uppgifter som behövs i ärendet. Upp- gifter om faktiska förhållanden ska lämnas på heder och samvete. Förslaget behandlas i avsnitt 18.4.1. I paragrafen regleras vem som kan ansöka om arbetslöshets- ersättning och till vem ansökan ska lämnas. Paragrafen reglerar även vissa krav på en ansökan. Paragrafen motsvarar delvis 47 § . Den har utformats med 110 kap. 4 § socialförsäkringsbalken som före- bild. I första stycket anges det att en ansökan om arbetslöshetsersätt- ning ska göras hos arbetslöshetskassan. En enskild ska ansöka om ersättning hos den kassa han eller hon är medlem i eller ansluten till. Bestämmelser om medlemskap i eller anslutning till en arbetslös- hetskassa finns i LAK. I andra stycket anges det att ansökan ska innehålla de uppgifter som behövs i ärendet. Uppgifter som behövs i ärendet är dels sådana som behövs för att kunna bedöma rätten till arbetslöshetsersättning, dels uppgifter som en sökandes identitet och annan information som behövs för att arbetslöshetskassan ska kunna komma i kontakt med honom eller henne. Uppgifter om faktiska förhållanden ska lämnas på heder och samvete. Det innebär att den sökande ska intyga att alla lämnade uppgifter är riktiga och fullständiga. Detta innefattar bl.a. uppgifter lämnade i samband med arbetslöshetens inträde och upp- gifter i de ansökningar som därefter görs . En sökande har ingen skyldighet att intyga riktigheten i uppgifter lämnade av annan än honom eller henne själv. Paragrafen reglerar inte på vilket sätt en arbetslöshetskassa kan inleda ett ärende på eget initiativ, t.ex. ett ärende om avstängning eller frånkännande från rätt till arbetslöshetsersättning eller ett ärende om återkrav. Paragrafen ställer inte heller upp något krav på att ansökan ska ha en viss form. Däremot följer det av 5 § att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om ansökan. Det innebär att det på förordningsnivå eller i myndighets- föreskrifter kan finnas bestämmelser om formen för hur en ansökan ska göras, t.ex. skriftigt eller elektroniskt. Bestämmelsen ska läsas tillsammans med den bestämmelse som reglerar arbetslöshetskassornas utredningsskyldighet och den en- skildes skyldighet att medverka i utredningen av ett ärende (se 6 och 7 §§). Det kan i många fall krävas ytterligare utredning och även fler uppgifter från en sökande i ett ärende om ersättning än de som kom- mit in tillsammans med en ansökan. Det finns då en skyldighet för den enskilde att komplettera sin tidigare inlämnade ansökan. Det kan även finnas anledning för arbetslöshetskassan att ställa frågor till den sökandes arbetsgivare för att kunna bedöma rätten till arbets- löshetsersättning, t.ex. om sökanden har erbjudits fortsatt arbete hos arbetsgivaren eller om hur anställningen upphörde. Arbetslös- hetskassan kommer också regelmässigt att behöva uppgifter från om den enskildes inkomster av förvärvsarbete. En ansökan om arbetslöshetsersättning ska göras senast vid utgången av månaden efter den månad som ansökan avser. Görs inte ansökan inom den angivna tiden är rätten till arbetslöshets- ersättning för den månaden förlorad, om det inte finns särskilda skäl. Förslaget behandlas i avsnitt 18.4.1. I paragrafen regleras den tidsgräns inom vilken en ansökan ska ha kommit in och följden av att ansökan kommer in . Paragrafen motsvarar delvis 47 a § . I första stycket anges det att en ansökan om arbetslöshetsersätt- ning ska göras senast vid utgången av månaden efter den tidsperiod som ansökan avser. I andra stycket anges det att rätten till arbetslöshetsersättning går förlorad om ansökan lämnas in för sent för den tid som ansökan gäller, om det inte finns särskilda skäl. Bestämmelsen innebär att det endast krävs särskilda skäl, till skillnad från tidigare då det krävdes synnerliga skäl för att kunna ansökan om ersättning senare än vad som föreskrivs, dvs. vid utgången av månaden efter den månad som ersättningen avser. Ett särskilt skäl att komma in med en ansökan senare kan vara att den sökande t.ex. varit förhindrat på grund av egen eller familjemedlems sjukdom. Om utfärdande av U2-intyg Den som vill begära intyg om att med bibehållen arbetslöshetsersättning söka arbete i något annat EU- eller EES-land eller i ska ansöka om intyget hos Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen. Förslaget behandlas i avsnitt 18.4.2. I paragrafen anges det att en ansökan om intyg att med bibehållen ersättning söka arbete i något annat EU- eller EES-land eller i ska göras hos IAF. Paragrafen har inte någon motsvarighet i . Bestämmelsen tydliggör en del av instansordningen, dvs. att IAF är den myndighet som ska pröva och besluta i ärenden om de s.k. U2-intygen. Bestämmelser om när en ansökan enligt 3 § senast ska ha kommit in finns i artikel 55 och Rådets förordning (EG) 987/2009 av om tillämpningsbestämmelser till förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghets- systemen. Förslaget behandlas i avsnitt 18.4.2. I paragrafen finns en bestämmelse av upplysningskaraktär som hänvisar till artikel 55 och Rådets förordning (EG) 987/2009 av om tillämpningsbestäm- melser till förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen när det gäller ansökningstider. Paragrafen har inte någon motsvarighet i . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om den ansökan som avses i 1–3 §§. Förslaget behandlas i avsnitt 18.4.3. I paragrafen finns en upplysningsbestämmelse som anger att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med- dela föreskrifter om den ansökan som avses i 1 och 3 §§. Paragrafen motsvarar delvis 47 c § . Den som beslutar i ett ärende (beslutsinstansen) ska se till att ärendet blir utrett i den omfattning som dess beskaffenhet kräver. När det behövs i ett ärende får beslutsinstansen ställa frågor till arbetsgivare eller någon annan som kan antas kunna lämna behövliga uppgifter. Förslaget behandlas i avsnitt 18.5.1. I paragrafen regleras beslutsinstansens utredningsansvar. Para- grafen har inte någon motsvarighet i . Den har utformats med 23 § första stycket förvaltningslagen (2017:900) och 110 kap. 14 § 1 socialförsäkringsbalken som förebild. I första stycket anges det att beslutsinstansen ska se till att ett ärende blir utrett i den omfattning som dess beskaffenhet kräver, dvs. att det utreds så långt som det behövs för att beslutsinstansen ska kunna fatta ett välgrundat beslut. Bestämmelsen ger uttryck för den s.k. officialprincipen och den EU-rättsliga s.k. omsorgsprin- cipen. Bestämmelsen innebär att det är arbetslöshetskassan, eller i förekommande fall IAF, som har det yttersta ansvaret för att under- laget i ett ärende är sådant att det leder till ett materiellt riktigt beslut. Kraven på omfattningen av arbetslöshetskassans utrednings- åtgärder kan variera med hänsyn till ärendets karaktär. Exempelvis behöver kassan i praktiken inte vara lika aktiv om ärendet avser en enskilds begäran om arbetslöshetsersättning, som i ett ärende som avser frånkännande från rätt till sådan ersättning. Praxis om tillämp- ningen av förvaltningslagens motsvarande föreskrift kan ge vägled- ning för bestämmelsens tillämpning. I andra stycket finns en bestämmelse som anger att besluts- instansen får ställa frågor till arbetsgivare eller andra aktörer som kan ha relevanta uppgifter, t.ex. om en sökandes förutsättningar att få arbetslöshetsersättning. Bestämmelsen förtydligar att arbetslöshets- kassan, eller i förekommande fall IAF, inom ramen för sitt utred- ningsansvar enligt första stycket kan skaffa information från arbets- givare, andra myndigheter eller från enskilda – dvs. såväl fysiska som juridiska personer – för att se till att ett ärende blir tillräckligt utrett. Behovet av att ställa frågor till andra avgörs således av utrednings- läget i ärendet. Bestämmelsen markerar att förfarandet är ett viktigt inslag i handläggningen. Den ska också läsas tillsammans med de be- stämmelser om uppgiftsskyldighet som gäller för arbetsgivare, upp- dragsgivare och vissa myndigheter. Syftet med att ställa frågor kan variera. Det kan vara fråga om att få upplysningar om faktiska för- hållanden som arbetslöshetskassan ännu inte känner till eller att få synpunkter på befintligt material. Frågor till andra kan även användas för att t.ex. kontrollera riktigheten av uppgifter som en enskild har lämnat. Bestämmelsen omfattar även möjligheten att ställa frågor i ärenden som typiskt sett skulle kunna vara till nackdel för en sök- ande, t.ex. ett ärende om återkrav eller frånkännande av rätt till arbets- löshetsersättning. Den enskildes skyldighet att medverka i utredningen Den enskilde är skyldig att lämna de uppgifter som är av betydelse för ett ärende enligt denna lag. För sådant uppgiftslämnande gäller 1 § andra stycket, om inte särskilda skäl talar mot det. Förslaget behandlas i avsnitt 18.5.2. I paragrafen regleras den sökandes ansvar att medverka i utred- ningen av ett ärende enligt lagen. Paragrafen motsvarar delvis 47 § . Den är utformad med 110 kap. 13 § andra stycket som förebild. I första meningen anges det att en enskild är skyldig att lämna de uppgifter som är av betydelse för ett ärende enligt denna lag. Det innebär att den enskilde aktivt ska bidra till utredningen i sådana ärenden så långt som det är praktiskt möjligt.