sou · H8B39 · 2020-02-21 00:00:00 — När arbetet med bevarande av information bör påbörjas är nästa praktiska fråga: Åtgärder för bevarande av information, kunskap och minne förbereds lämpligast som strategier för hanteringen av avfall (inte minst för använt kärnbränsle), planeras, designas, genomförs och finansieras. Under den långa tid det tar att uppföra, driva och försluta ett slutförvar för t.ex. använt kärnbränsle i finns möjlighet att utveckla inkluderande och användbara strategier. Under driftsfasen kan institutionella aktörer underlätta förberedelser och uppförande av arkiv och att förbereda överföring av ansvar till kommande aktörer. Det bör även fastställas i förväg vem som har ansvar vid och efter en slutlig förslutning av ett förvar. Forskning om samhälleligt minne, utvecklingsarbete inom tillsammans med den förväntade tekniska utvecklingen och samhälleliga förändringar visar tydligt att följande slutsats är viktig: Att minnas ett slutförvar Det finns ingen enstaka teknik eller process som ensamt klarar av att bevara information och kunskap samt skapa minnen för långa tidsperioder. Alla möjliga metoder för bevarande och skapande bör utforskas och ett antal sannolikt användbara vägar väljas. Frågan om hur arbetet med minne och informationsbevarande faktiskt ska genomföras är således komplex och ett antal förslag framfördes vid seminariet. De olika komponenterna i systemet för att bevara information och minne bör tillämpa robusta och enkla tekniker samt hållbara material. Det behövs flera metoder och komponenter som kompletterar varandra (som framförts t.ex. i RK&M projektets förslag till verktygslåda)28 för att skapa goda förutsättningar för informationsbevarande och minnesskapande under långa tidsperioder. Strategier behöver vara mångfacetterade med tillämpning av olika verktyg och mekanismer, tekniska, administrativa såväl som kulturella. Regelbunden översyn och uppdateringar av systemet är av vikt. Vi behöver underlätta förståelsen av dokument . Information om de sammanhang där avfallet och dokumentation skapades behöver också föras vidare. System för bevarande av information, kunskap och minne behöver således vara flexibla och anpassningsbara över tid.29 Samarbete mellan organisationer inom olika samhällssektorer, både nationellt och internationellt, behövs för viktiga bidrag till utveckling och genomförande av arbetet. Ett tvärvetenskapligt samarbete över kunskapsområden bidrar till en bredare kunskapsbas. Nationella strategier kan bli mer robusta om de innehåller en internationell komponent. En samlad metodik på internationell nivå kan underlätta arbetet. betonades att ett fortsatt arbete med att definiera och implementera en nationell rättslig ram för att stödja långsiktigt informationsbevarande också kräver deltagande av olika aktörer. Det går även att lära sig av arbetet med att formulera förordningar för WIPP30 i . Förordningar bör säkerställa att metoder för informationsbevarande mångfaldigas. 28Se exempelvis: RK&M. Preservation of Records, Knowledge and Memory (RK&M) Across Generations. Final Report of the RK&M Initiative, s. 63. 2018, s. 59. 30Waste Isolation Pilot : / (hämtad ). Att minnas ett slutförvar Ytterligare en fråga som diskuteras är hur kulturarvssektorn och forskningen kan bidra till arbetet med att skapa minnen kring slutförvar för använt kärnbränsle och huruvida framtida generationer till och med kan komma att betrakta dokumentationen av ett slutförvar som ett kulturarv.31 Samhällets kulturarvsarbete handlar om att skydda och bevara ett lämpligt urval av kulturarvet och kulturmiljöer. Kärnavfall kan ses som en mycket speciell form av kulturarv enligt Holtorf.32 Kärnavfall kan uppfattas som meningslöst avfall från förr eller som något värdefullt och viktigt. Kärnavfall är kanske inte något positivt kulturarv, men lika fullt ett historiskt arv på samma sätt som slagfält, koncentrationsläger eller platser kopplade till . Kärnavfallet och dess förvar är också materiella bevis för en historisk ”atomkultur” som – genom den energi den producerade – skapade en distinkt utveckling av den globala ekonomin . Genom de risker den har förknippats med bidrog den dessutom till utvecklingen av en global miljörörelse. Kulturarvssektorns synsätt kan bidra till arbetet med minne och informationsbevarande när det gäller använt kärnbränsle genom att visa upp den samhälleliga komplexitet detta arbete sker i och måste ta hänsyn till. I sker t.ex. ett nära samarbete mellan det bolag som samlar in, processar och lagrar kärnavfall och kulturarvssektorn.33 I det svenska forskningsplaneringsprojektet ”Minne över generationerna”, finansierat av , är just kulturarvsperspektivet utgångspunkten för att utveckla kulturella processer och strategier som kan bidra till att uppnå långsiktigt minne för använt kärnbränsle och annat farligt avfall. Konstens roll i relation till slutförvar har diskuterats av bl.a. Carpenter med flera och i projektet med Modern2020 var att utveckla verktyg för att skapa och genomföra ”Cultural heritage, nuclear waste and the future: what’s in it for us?”; och . ”How to Make on Nuclear ? A Case for the Participation of the Memory of the World Programme.” 33COVRA: (hämtad ). Se även Holtorf. 34Carpenter m.fl. 2019. “Nuclear Culture and Citizen Participation: Networked and distributed artworks.” Att minnas ett slutförvar kostnadseffektiva och verkningsfulla övervakningsprogram anpassade till slutförvarens utformning och nationella behov.35 Den franska motsvarigheten till svenska SKB är Andra som arbetar med kulturarvsfrågor i ett projekt där lokala invånare med olika bakgrund skapar en serietidning om framtiden där förvaret glömts bort.36 I den franska planeringen för hantering av radioaktivt material och avfall poängteras vikten av att inkludera samhälls- och humanvetenskaperna i syfte att skapa mer robusta lösningar, särskilt i relation till informationsbevarande och minnesskapande efter förslutning av slutförvar.37 Andra ser över möjligheten att starta ämnesövergripande samhällsvetenskapliga och humanistiska ”laboratorier” för att arbeta med frågan om informationsöverföring över generationer och hur man kan förhålla sig till mycket långa tidsperspektiv.38 Sammanfattningsvis visar detta kapitel att frågan om informationsbevarande och minne för framtiden är komplex. Det innebär att det inte finns vare sig enkla tekniska, institutionella eller kulturella lösningar som självklart kan förväntas hålla i långa tidsrymder. Därför är det av stor vikt att påbörja ett strukturerat arbete nu och göra så i samarbete över disciplin- och sektorsgränser samt med internationella inslag. Dagens beslutsfattare har ansvar för att detta sker –för att skydda miljö och människors hälsa och samt för att skapa förutsättningar för kommande generationers handlingsfrihet. Minnesforskningen visar att minne och avsaknaden av minne är fundamentala processer, såväl på individuell som på samhällelig nivå, som formar hur vi skapar mening, identitet och nutidssyn.39 Att skapa verktyg för framtida kollektiva och samhälleliga minnen av ett slutförvar är alltså en fråga som kräver att en rad forskningsområden stimuleras för en mångsidig hantering. Det gäller allt från vilka mate- 35www.modern2020.eu/ (hämtad ). Läs även mer i kapitel 4 i denna rapport. 36Se: /une-bd-pour-parler-memoire (hämtad ). 37Autorité de sûreté nucléaire. French national plan for the management of radioactive materials and waste for 2016–2018. 38Autorité de sûreté nucléaire. 2017, Appendix 2. s. 217. 39Hilding-Rydevik m.fl. 2018. ”Baselines and the Shifting Baseline Syndrome – exploring frames of reference in nature conservation.” Att minnas ett slutförvar rial som är lämpliga att använda för informationslagring till generellare analyser av hur framtida generationer kan tänkas betrakta framtiden, framtidens framtider eller meta-framtider. Oavsett hur den angrips är den centrala frågan hur möjligheterna att föra vidare information tekniskt, institutionellt och kulturellt kan optimeras när teknik, institution och kultur förändras. Minnesforskningen visar vidare på vikten av att skapa minnen om ett slutförvar när det har förslutits enligt parollen ”Vi får inte glömma att komma ihåg”. Visserligen höjs ännu varnande röster som påpekar att markeringar och bristfällig kunskap om historiska anläggningar som gravplatser och liknande, såvitt vi vet, aldrig avhållit människor från att försöka ta sig in i dessa och att den bästa strategin vore att inte ha offentliga markeringar vid platsen eller på kartor och andra representationer. Det innebär förstås inte att informationen behöver förstöras eller hemligstämplas, även om man väljer att inte markera platsen för ett slutförvar. I valet mellan de två oförenliga strategierna att, å ena sidan, med olika medel begränsa eller försvåra tillgången till information om ett förslutet slutförvar, eller, å den andra, att inte bara markera ett slutförvar på olika sätt utan också aktivt sprida olika former av information om ett slutförvar i varierande sammanhang och på skilda sätt, vinner den senare inställningen allt starkare stöd även om den förra inte på något sätt är överspelad. Konsekvensen är ett ökat intresse för hur förutsättningar ska kunna skapas för mycket långsiktigt informations- och minnesbevarande och en ökad aktivitet på området. Autorité de sûreté nucléaire 2017. French national plan for the management of radioactive materials and waste for 2016–2018. Ministére de l´environment, de l´energie et de la mer. Se: /Information/Publications/Others- ASN-reports/French-National-Plan-for-the-Management-of- Radioactive-Materials-and-Waste-for-2016-2018 (hämtad ). Att minnas ett slutförvar Camphouse, R. C., Ciambrella, M. och McMahon, K. ”Metadata in Geological Disposal of Radioactive : The RepMet Libraries.” 6th on , –29, 2017, . Se: (6A- 2)_R.C.%20Camphouse%20(SNL).pdf (hämtad ). Carpenter, E., Weir, A., , J. och Craighead, A. “Nu- clear Culture and Citizen Participation: Networked and distributed artworks.” Proceedings. Crumley, C., , och , A. Issues and Concepts in Historical Ecology. The Past och Future of Landscapes and Regions. “Collective memory as a metaphor: The case of speeches by Israeli prime ministers 2001–2009.” Memory Studies 7(1), 46–60. , , , J. och , C. ”Baselines and the Shifting Baseline Syndrome – exploring frames of reference in nature conservation.” I: Crumley, C., , och , A. Issues and concepts in historical ecology. The past and future of landscapes and regions. Holtorf, C. “Cultural heritage, nuclear waste and the future: what´s in it for us?” I: J. Dekker (ed.) Bewaren of Weggooien? Middleburg: Zeeuwse and COVRA. Se: /app/uploads/2019/12/za_bow_web_fina l.pdf (hämtad ). Joint convention on the safety of spent fuel management and on the safety of radioactive waste management. INDCIRC/546. /sites/default/files/infcirc546.pdf (hämtad 2020- 01-27). Regleringsbrev för avseende . Ku2018/02248/LS. remissvar angående Svensk kärnbränslehantering AB:s kompletterande yttranden, dels i ärendet om tillåtlighetsprövning enligt 17 kap. , dels enligt Lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet. Komm2019/00605/M 1992:A. Att minnas ett slutförvar SOU 2018:8 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2018. Beslut under osäkerhet. SOU 2015:11 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet. Kontroll, dokumentation och finansiering för ökad säkerhet. SOU 2019:16 Ny kärntekniklag – med förtydligat ansvar. “Narrative: experience, memory, folklore.” History 7(1), s. 281–290. “The acquisition of a speaker by a story: how history becomes memory and identity.” Ethnos 28(4), s. 608–632. on Monitoring in geological disposal of radioactive waste: Strategies, technologies, decision-making and public involvement. Se: /fileadmin/user_upload/ Modern2020- _D6.3_PU_Conference_proceedings_FINAL-web.pdf (hämtad ). Mål nr M 1333–11. National Inventories and Management Strategies for Spent Nuclear Fuel and Radioactive : Methodology for Common Presentation of Data. National Inventories and Management Strategies for Spent Nuclear Fuel and Radioactive : Extended Methodology for the Common Presentation of Data. Olick, J.K, Vinitzky-Seroussi, V. och , D. ”Response to our critics.” Memory Studies 7(1), s. 108–138. ISO 14721: 2012. ”” (OAIS- standard). (se mer på ) (hämtad ). Att minnas ett slutförvar , J. och , L. ”How to Make on Nuclear ? A Case for the Participation of the Memory of the World Programme.” The Memory of the World Programme; and Recent Developments. Preservation of Records, Knowledge and Memory (RK&M) Across Generations. Final Report of the RK&M Initiative. Se: /rwm/pubs/2019/7421-RKM-Final.pdf (hämtad ). “When the sea of living memory has receded: Cultural memory and literary narratives of the Middle Passage.” Memory Studies 6(4), s. 474–488. Lagar, förordningar och föreskrifter Arkivförordningen (1991:446). Arkivlag (1990:782). Förordning med instruktion för SSMFS 2008: 38. föreskrifter om arkivering vid kärntekniska anläggningar. föreskrifter och allmänna råd om skydd av människors hälsa och miljön vid slutligt omhändertagande av använt kärnbränsle och kärnavfall. Århuskonventionen: om tillgång till information i miljöfrågor, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser som rör miljön och tillgång till överprövning i miljöfrågor (se prop. 2004/05:65). Convention on access to information, public participation in decision-making and access to in environmental matters done at Aarhus, , on 25 june 1998: /fileadmin//env/pp/documents/cep43e.pdf (hämtad ). Att minnas ett slutförvar / /rwm/rkm/ /rwm/workshops/2019/idkm/ /en/workshop-information-and-memory- for-future-decision-making-radioactive-waste-and-beyond URL_ID=13178&URL_DO=DO_TOPIC&URL_SECTION =201.html 8Den goda tekniken och kärnavfallet De olika kapitlen i denna kunskapslägesrapport handlar om en rad olika frågor om och kring frågan om ett slutförvar för använt kärnbränsle. De illustrerar frågans mångfacetterade karaktär och nödvändigheten av att flera olika forskningsdiscipliner samverkar till en belysning och fördjupning. Detta illustrerar också svårigheten att få överblick och uppfatta en röd tråd i mängden av information. Går det att formulera någon slags syntes, som samlar ihop de olika bidragen till en helhet? I detta kapitel har vi sökt att göra en sådan syntes och att på så sätt presentera en sammanfattning av rapportens innehåll. Därigenom hoppas vi också sätta in frågan i bredare samhällsperspektiv. Utgångspunkten är begreppet ”den goda tekniken”. Kapitlet är indelat i tre olika delar. Den första delen handlar om några kännetecken på en god teknik, den andra om på vilket sätt ett slutförvar för använt kärnbränsle skulle kunna vara (eller kunna bli) ett exempel på en sådan god teknik och den tredje om de samhälleliga förutsättningarna för en sådan teknik. Inledningsvis ska vi kortfattat behandla två övergripande frågor: (1)vad menas med ”teknik?” och (2) är tekniken rent generellt något positivt eller negativt? Båda dessa frågor är omdiskuterade inom forskningen – främst inom teknikhistoria och teknikfilosofi. I referenslistan till detta kapitel finns litteraturtips för den intresserade läsaren. Här nöjer vi oss med kortfattade svar. Den goda tekniken och kärnavfallet Vad menas med ”teknik?” Så långt tillbaka som vi kan finna spår av mänsklig aktivitet, finner vi också verktyg, som människan utnyttjat för att omskapa sin livsmiljö och tillfredsställa sina behov, t.ex. grottor, stenyxor och eldstäder. De skiljer sig från andra fysiska föremål på så sätt att de är ändamålsenliga konstruktioner ägnade att uppfylla speciella mänskliga syften. Både gamla lämningar och nutida konstruktioner som bilar, klockor och datorer är endast en del av det vii denna text kallar teknik. Vi kommer att använda begreppet i en vidare betydelse. Det omfattar inte endast det konstruerade föremålet utan också dess utövare – tekniker och ingenjörer – och deras organisatoriska omgivning. När det gäller forntida lämningar har deras sammanhang gått förlorat, men kan rekonstrueras åtminstone så långt det gäller de senaste seklerna, ibland ännu längre tillbaka i tiden. Är teknik i allmänhet något positivt eller negativt? Historien ger exempel på radikalt olika svar på denna fråga. var teknikoptimismens århundrade. Den industriella användningen av olika tekniska uppfinningar – t.ex. ångmaskinen – bidrog till en stark tro på framsteg, högre levnadsstandard, förbättrade kommunikationer, hälsa och överhuvudtaget ett berikande av människans liv. En sådan teknikoptimism finns naturligtvis också . Den beror inte endast på teknikens betydelse för människans välfärd. Den första månlandningen är ett exempel. Varför väckte den en sådan fascination? Här är ett svar: Till en del därför att den var en utmanande och hänförande upplevelse på helt nya områden. Astronauterna gjorde för människan okända erfarenheter: den säregna viktlösheten i rymden, den underbara utsikten över vår planet jorden, den ödsliga månens starka skönhet. Dessa människor gav oss nytt hopp och en känsla av människans skapande förmåga och värdighet. I avfyrningen av dessa väldiga raketer erfor vi människans makt, hennes autonomi och herravälde; det representerade en utvidgning av hennes herravälde över naturen.1 Annars finns det i samtiden kanske minst lika många exempel på teknikpessimism, dvs. uppfattningen att tekniken i stort sett är ond. Bakgrunden är till stor del , kärnvapnen och den tekniska utvecklingens konkreta skadeverkningar i vår livsmiljö. 1Barbour, I. Science and Secularity. Den goda tekniken och kärnavfallet Teknikkritiken är sällan så extrem att den förklarar tekniken som något ont i sig. Ett undantag är möjligen den franske sociologen och teologen (1921–1994). I boken ou l’enjeu de siecle2 skriver han bl.a. följande: Den människa som hängivit sig åt den teknologiska världen kan jämföras med en husmor, som inte gör annat än städar och putsar och därmed lyckas göra hemmet så otrivsamt att ingen vill vara där. På samma sätt som hon lider av ett slags städpsykos, tycks den moderna teknologin fungera som en tvångsneuros: väl igång vill den inte låta människan göra något annat. Hon måste fortsätta och blir alltmer indragen i den. Hon förlorar sinnet för proportioner och intresserar sig uteslutande för den.3 Ellul anser inte endast att tekniken som sådan är något ont (teknikpessimism) – han tycks också mena att den är omöjlig att kontrollera (teknikdeterminism). Det är svårt att på vetenskaplig grund avgöra om han har rätt. Lyckligtvis behöver vi i detta sammanhang inte ta ställning i dessa stora frågor. Vi nöjer oss med att utgå från (1) att tekniken inte är värdeneutral och (2) att tekniken ofta är svårstyrd, men inte omöjlig att kontrollera. I det första och andra avsnittet handlar det om (1). Tekniken är inte värdeneutral. Det finns både god, mindre god och rentav ond teknik. Frågan är bara vad som skiljer den goda tekniken från den onda. I kapitlets tredje och avslutande avsnitt tar vi upp (2), dvs. frågan om teknikens kontrollerbarhet och styrning. 8.2Vad kännetecknar god teknik? Vår utgångspunkt är att skillnaden mellan god, mindre god och dålig/ ond teknik till stor del beror på dess konsekvenser. Mot denna bakgrund vill vi föreslå några olika egenskaper som i allmänhet skulle kunna vara utmärkande för god teknik. Det vi söker är alltså kännetecknen på den teknik som mänskligt att döma kan få positiva konsekvenser och medverka till – som skrev i sitt testamente –”mänsklighetens största nytta.” Vi har identifierat sju kännetecken. Listan är inte uttömmande – läsaren inbjuds att revidera eller komplettera den. 2Engelsk översättning 1964: . 3Ellul, J. Den goda tekniken och kärnavfallet God teknik vilar på vetenskaplig grund (1) Med teknik på vetenskaplig grund avses att den utvecklats med hjälp av kunskap som förvärvats genom noggrannhet, problemmedvetenhet, användningen av genomarbetade och intersubjektivt prövbara metoder och kritiskt tänkande. God teknik bygger på att den är grundad på teknik- och naturvetenskaplig forskning. Inom dessa vetenskaper ”försöker man förklara varför något har inträffat genom att identifiera lagbundenheter i naturen”.4 Med hjälp av väldesignade experiment och observationer verifieras eller falsifieras olika hypoteser. Därigenom kan man också dra slutsatser om framtida förlopp. En svårighet vid sådana förutsägelser är osäkerheter om vilka omständigheter som råder . Prediktioner med utgångspunkt från vunna resultat måste alltid förenas med kritiskt tänkande, dvs. att i all forskning och utveckling hålla sinnet öppet för frågan ”varför inte tvärtom?” En svårighet med det aktuella kännetecknet är att det ibland finns oenighet mellan sakkunniga forskare om den vetenskapliga grunden för en viss teknik. är det uppenbart att utomvetenskapliga faktorer spelar en avgörande roll. Det gäller t.ex. klimatfrågan. Här kan också ekonomiska intressen spela en roll. I andra fall är vetenskapliga kontroverser mer svåranalyserade och kan trots betydande investeringar och energi bli långvariga. Ett exempel är kontroverserna kring gentekniken. God teknik kräver kompetens (2) Kompetens handlar om teknisk yrkesskicklighet förvärvad genom relevant utbildning och beprövad yrkeserfarenhet. Det andra kännetecknet är nära förknippat med det första och sammanhänger med kompetensen hos teknikens utövare, dvs. ingenjörer, byggnadsarbetare och administratörer. Kompetens har beskrivits som ”förmågan att omsätta personlighet, problemlösningsförmåga, erfarenheter, kunskaper, färdigheter och motivation i beteenden som är avgörande för en särskild arbetsprestation”.5 Teknisk kompetens i form av kunskaper och färdigheter förvärvas framför allt på hög- God forskningssed, s. 19. Se: /download/18.2412c5311624176023d25b05/1555332112063/Godforskningssed_VR_2017.pdf (hämtad ). 5www.wise.se/den-svara-konsten-att-bedoma-kompetens-del-1/ (hämtad ). Den goda tekniken och kärnavfallet skolor och universitet. Den individuella motivationen är naturligtvis avgörande, men i hög grad också utbildningens kvalitet och relevans för den tekniska verksamheten inom industrin. Kompetens är till stor del en fråga om individens personliga ansvar, medan kompetensförsörjning i högre grad är en fråga för det enskilda förtaget, företagsbranschen och nationella myndigheter. God teknik kräver en god kompetensförsörjning och handlar till stor del om att attrahera unga människor till tekniska verksamheter av betydelse för samhällets centrala funktioner. Dit hör t.ex. energi- och transportsektorerna och försvaret. God teknik är konsekvensmedveten och omprövningsberedd (3) Konsekvensmedvetenhet bygger på studier där vetenskaplig kunskap används för att bedöma utfallet av en viss teknik i jämförelse med andra lösningar och även med hänsyn till teknikens sociala genomslag. Detta kännetecken är mer omdiskuterat och gäller i sin förlängning också teknikforskarnas, ingenjörernas och innovatörernas ansvar för konsekvenserna av en viss teknik. Dessa konsekvenser är av olika slag från direkt ekonomiska och kommersiella till mer eller mindre svårförutsedda sociala och existentiella. Ett uppmärksammat fall gäller ansvaret för kärnvapenutvecklingen i slutet av . I vilken utsträckning hade de inblandade forskarna ett personligt ansvar för konsekvenserna av de atombomber som fälldes i och ? Liknande frågor om ansvar och konsekvenser kan ställas till dagens forskare. Det finns en växande konsensus om att både blivande och yrkesverksamma ingenjörer måste medvetandegöras och utbildas om de sociala konsekvenserna av sin teknik. Ingenjörsetik är också ett viktigt inslag i utbildningen vid tekniska högskolor och universitet. Ett teknikområde med betydelsefulla sociala konsekvenser är telekommunikationen. Denna teknik har revolutionerat det sociala livet, men begränsat vår sinneserfarenhet. Det är en sak att tala med en god vän på mobilen och något annat att träffas ansikte mot ansikte.