sou · H8B370 · 2020-11-27 00:00:00 — Utredningsunderlaget uppfyller inte de krav som direktiven ställer på att överväga för- och nackdelar med att ställa särskilda kompetenskrav på den som ska arbeta som fast omsorgskontakt. Trots den inskränkning i den kommunala självstyrelsen som kompetenskravet innebär saknas det en tillräcklig motivering till varför ingen annan yrkesgrupp är lämpad att utföra uppgifterna som fast omsorgskontakt. Nackdelarna som kan följa med kompetenskravet och inskränkningen i den kommunala självstyrelsen uppvägs inte genom att ikraftträdandet skjuts upp till 2030. Därtill belyser utredningen inte riskerna med att knyta kompetenskravet till ett ännu inte genomfört förslag om skyddad yrkestitel (SOU 2019:20). Den utredningen gjorde bedömningen att en reglering som förbehåller vissa arbetsuppgifter till undersköterskor skulle ”innebära avsevärda inskränkningar i den kommunala självstyrelsen samt riskera att medföra svåröverskådliga konsekvenser för arbetsgivarna”. Utredningen omsorgskontakt i har inte redovisat hur de kommer till en annan slutsats. För den fortsatta beredningen av frågan hade för- och nackdelar behövt belysas mer grundligt och konsekvensanalysen fördjupas. Särskilt yttrande av experten 5 kap. 5 a § SoL Utredningen föreslår en reglering av en fast omsorgskontakt inom . Förslaget omfattar hemtjänst som tillhandhålls efter individuell behovsprövning enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL, samt hemtjänst som tillhandahålls utan förgående individuell behovsprövning enligt 4 kap. 2 a § SoL. Avsikten är enligt utredningen att den fasta omsorgskontakten ska utgöra en del av den verksamhet som verkställer den äldres hemtjänstinsatser. Den fasta omsorgskontakten ska således enligt utredningen inte erbjudas inom ramen för biståndshandläggningen. Utredningens förslag till bestämmelse är emellertid inte tydlig i detta avseende. Enligt den föreslagna bestämmelsen ska äldre personer som har beviljats hemtjänst med stöd av 4 kap. 1 § eller 2 a § SoL erbjudas en fast omsorgskontakt för att tillgodose dennes behov av trygghet, kontinuitet, individanpassad omsorg och samordning. Att i den föreslagna bestämmelsen ange att den fasta omsorgskontakten ska tillgodose den äldres behov skapar otydlighet i förhållande till biståndsbedömningen enligt 4 kap. 1 § SoL. Enligt 4 kap. 1 § SoL har den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt rätt till bistånd av försörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt. Att i den föreslagna bestämmelsen ange att den fasta omsorgskontakten ska tillgodose behov skapar otydligheter i hur de två bestämmelserna förhåller sig till varandra. Detta gäller även i förhållande till 4 kap. 2 a § SoL enligt vilken den enskilde själv bedömer om denne har ett behov av sådan hemtjänst som socialnämnden tillhandahåller utan föregående individuell behovsprövning. Den kursiverade skrivningen ovan bör därför i sin helhet tas bort i den föreslagna bestämmelsen. Istället bör bestämmelsen ange att den äldre som beviljats hemtjänst med stöd av 4 kap. 1 § eller 2 a § SoL ska erbjudas en fast omsorgskontakt. Den uppräkning som görs i den kursiverade skrivningen kan istället tas in och utvecklas i författningskommentaren. En sådan uppräkning i bestämmelsen kan uppfattas som uttömmande och därmed bli helt styrande i fråga om vad uppdraget ska innebära, vilket är ytterligare ett skäl att detta inte anges direkt i lag. Vidare ska det enligt förslaget vara möjligt att göra undantag från kravet att erbjuda en fast omsorgskontakt om det bedöms vara uppenbart obehövligt. Utredningen anför att man med uppenbarhetsrekvisitet vill understryka att restriktivitet ska råda vid tillämpningen av undantagsbestämmelsen. anförs som exempel på undantag de med enstaka eller få serviceinsatser, eller omsorgstagare som enbart har trygghetslarm och/eller matdistribution. De exempel på undantag som anges i betänkandet är fullt rimliga. Att i lagstiftning ange att något ska vara uppenbart obehövligt innebär emellertid att det ska stå fullt klart att åtgärden ifråga inte skulle uppnå någonting av värde. Det är ett rekvisit som i detta sammanhang är allt för högt ställt. Det föreslagna undantaget bör således inte förutsätta att någon är uppenbart obehövligt utan stanna vid rekvisitet att erbjudandet om fast omsorgskontakt är obehövligt. 5 kap. 5 b § SoL - krav på yrkestiteln undersköterska för att utgöra fast omsorgskontakt Utredningen förslår att bara den som innehar yrkestiteln undersköterska får utses till fast omsorgskontakt. Det innebär att det införs ett krav på hälso- och sjukvårdsutbildning för utförande av denna uppgift inom vilket enligt Kommuner och Regioner (SKR) är olämpligt. Den kommunala vården och omsorgen står inför stora utmaningar det närmaste decenniet. Antalet äldre kommer att öka med till 2030. kommer de som är födda och tidigare att vara . Parallellt kommer befolkningen i åldrarna 20 – 64 att minska något och kommunerna kommer ha stora utmaningar med kompetensförsörjningen av personal till verksamheten. Äldreomsorgen kommer av den anledningen att behöva genomgå en hel del förändringar. En ”modernisering” och anpassning till framtida äldres behov och erfarenheter, ett stärkt teamsamarbete både internt och tillsammans med regionernas hälso- och sjukvård samt en betydande digital utveckling av omsorgen kommer att förändra både organisation, krav på kompetenser och metoder/arbetssätt. I utredningen ges flera exempel på att i de kommuner där man lyckats bäst med både personal- och omsorgskontinuiteten har kommunerna organiserat verksamheten i team – mångprofessionella och/eller enbart i mindre hemtjänstgrupper. I dessa kommuner kan man ha en fast omsorgskontakt utsedd både i praktiken och/eller på papperet men man arbetar så att hela teamet är känt av den enskilde och att teamet har omsorgskännedomen om den enskilde. Lagförslaget om erbjudande av fast omsorgskontakt föreslås träda i kraft medan kravet på att insatsen endast ska kunna utföras av en undersköterska med skyddad yrkestitel beräknas träda i kraft . Äldreomsorgen kommer således kunna arbeta med fasta omsorgskontakter från olika kompetenser och yrkestitlar. kommer äldreomsorgen att utvecklas och förändras. Både utifrån ett ökat behov av samverkan med regionerna inom Nära Vård utvecklingen, med en ökad digital utveckling av omsorgen, samt kommande omsorgstagares och anhörigas förväntningar på en modernisering av äldreomsorgen. Den utveckling av äldreomsorgen som kommer att ske innebär nya sätt att organisera omsorgsarbetet på samt att nya kompetenser och yrkestitlar kommer att uppstå. Dessa behöver också kunna utgöra en fast omsorgskontakt långsiktigt. SKR anser därmed att det är olämpligt att i lagstiftning reglera att endast en specifik yrkesgrupp och yrkestitel ska kunna utgöra en fast omsorgskontakt i . Något beslut om att regleras yrkestiteln undersköterska i socialtjänstlagen har därtill ännu inte fattats av . Att endast undersköterskor ska kunna utses till fast omsorgskontakt riskerar att motverka behovet av förnyelse och förändring i verksamheten. SKR föreslår att man i stället ställer krav på lämplig ”utbildning och kompetens” för uppdraget. Utredningens direktiv är avgränsat till att gälla enbart äldre personer med hemtjänst. Utredningen har därför bedömt att de förslag som läggs bara kan omfatta personer . I statistikuppgifter framkommer emellertid att av alla hemtjänstmottagare är . En lagstiftning bör inte åldersdiskriminera. SKR anser att förslag om erbjudande av fast omsorgskontakt måste omfatta samtliga personer i behov av hemtjänstinsatser, oavsett ålder. Särskilt yttrande av sakkunnige , En särskild utredare har haft i uppdrag att föreslå de författningsändringar som krävs för att införa en fast omsorgskontakt i . Utredaren ska enligt direktivet bland annat: •överväga för- och nackdelar med att ställa särskilda kompetenskrav på den som ska arbeta som fast omsorgskontakt och då särskilt beakta hur patientsäkerheten för den enskilde påverkas. Utredningen har på ett förtjänstfullt sätt beskrivit villkor och arbetet med fasta omsorgskontakter , men jag är tveksam till förslaget om att endast undersköterskor får utses till fast omsorgskontakt. Nedan redogör jag för min syn på hur betänkandet uppfyller direktivet i denna del och mina invändningar mot förslaget. I betänkandet hänvisas till vilka uppgifter omsorgspersonalen förväntas kunna utföra, vilka centrala förmågor en fast omsorgskontakt bör ha och att personal med rätt kompetens krävs i vård och omsorg. Utifrån beskrivningarna framstår dock dessa uppgifter och förmågor i huvudsak, om inte uteslutande, vara sådana som generellt förväntas av personer verksamma inom . Det saknas en övertygande argumentation som knyter den fasta omsorgskontaktens arbetsuppgifter till nödvändiga kompetenskrav, och som därefter slår fast varför ingen yrkesgrupp utom undersköterskor vore lämpliga att utföra uppgifterna. Det saknas också tydliga argument för varför de fördelar utredningen menar följer av att ställa kompetenskravet inte kan uppnås även om andra yrkesgrupper får vara fast omsorgskontakt. Det är vidare svårt att förstå varför den fasta omsorgskontaktens arbete kan bedrivas med tillfredsställande resultat utan kompetenskrav, men att arbetet kommer kräva särskilda krav på kompetens. I praktiken riskerar detta endera att innebära att arbetet som fast omsorgskontakt inte utförs av personer med rätt kompetens mellan 2022–2030, eller att arbetet bedrivs lika bra 2022–2030 som efter 2030 och att kompetenskravet därmed inte är befogat. Utredningen har inte presenterat ett tydligt övervägande för den föreslagna ordningen. Eftersom det föreslås en skyldighet att erbjuda en fast omsorgskontakt kan det föreslagna kompetenskravet ge en ojämlik omsorg i landet om utförare inte kan erbjuda denna kontakt på grund av att det inte finns tillräckligt många undersköterskor. Även om alla omsorgstagare skulle kunna få en undersköterska som fast omsorgskontakt riskerar undersköterskor hos en utförare, eller i enskilda delar av verksamhetsområden, få en särskilt tung arbetsbörda och mindre möjlighet att möta omsorgstagarna om det råder brist på den yrkesgruppen. Detta som det skulle kunna finnas andra yrkesgrupper som kan utföra uppgiften, men som inte är undersköterska. I förlängningen riskerar detta att leda till begränsningar i utförares planeringsförutsättningar samt en försämrad arbetsmiljö för de berörda undersköterskorna. Utredningens lösning är att låta kompetenskravet träda 2030, men den bemöter inte i tillräcklig utsträckning inskränkningen i den kommunala självstyrelsen eller kompetens- och rekryteringsproblematiken. Betänkandet Stärkt kompetens i vård och omsorg (SOU 2019:20), som föreliggande utredning i hög grad baserar sitt kompetenskrav på, noterade också dessa risker vid sitt övervägande att förbehålla vissa arbetsuppgifter till undersköterskor (vilket föreliggande utredning i praktiken gör). Den utredningen landade dock i att en sådan typ av reglering skulle ”innebära avsevärda inskränkningar i den kommunala självstyrelsen samt riskera att medföra svåröverskådliga konsekvenser för arbetsgivarna”. Det är otydligt varför föreliggande utredning gör en annan bedömning. Ytterligare nackdelar med förslaget som inte bemöts i tillräcklig utsträckning är att det, enligt min tolkning, riskerar utesluta personer med högre utbildning än undersköterska, t.ex. sjuksköterskor, från att arbeta som fast omsorgskontakt efter 2030 samt riskerna med att knyta kompetenskravet till en ännu inte genomförd utredning. Ett tillräckligt övervägande saknas också om hur framtidssäkert kompetenskravet är med avseende på förändringar i hemtjänstutövningen och utveckling i olika yrkesgruppers kompetens. Nationell samordnare för en hållbar kompetensförsörjning inom kommunalt finansierad vård och omsorg om äldre. Reglering av undersköterskeyrket – kompetenskrav och övergångsbestämmelser. 1979/80:1 del A. 1992/93:129. Om avgifter inom äldre och handikappomsorgen. 1996/97:124. Ändring i socialtjänstlagen. 1997/98:113. Nationell handlingsplan för äldrepolitiken. 2005/06:115. Nationell utvecklingsplan för vård och omsorg om äldre. 2008/09:160. Samordnad och tydlig tillsyn av . 2009/10:116. Värdigt liv i äldreomsorgen. 2013/14:118. Privata utförare av verksamhet. 2017/18:106. Om förenklat beslutfattande om hemtjänst för äldre. 2020/21:1. I den äldres tjänst. Äldreassistent ett framtidsyrke. Nationell kvalitetsplan för vård och omsorg om äldre personer. Stärkt kompetens i vård och omsorg. Betänkande 1996/97:SoU18. Ändringar i socialtjänstlagen. (2008). Omsorg som arbete. Om utbildning, arbetsmiljö och relationer i äldre- och handikappomsorgen. (2020). Projektrapport 2017–2019 –Riskfylld arbetsmiljö – utmaningar för framtidens äldreomsorg. Astvik, W. (2003). Relationer som arbete. Förutsättningar för omsorgsfulla möten i . , C., Crozier, S., , L. (2016). Factors that affect the recruitment and retention of domiciliary care workers and the extent to which these factors impact upon the quality of domiciliary care. , L., Honeyman, M., Bottery, S. (2018). New models of home care. The King's Fund. (2009). Utveckling av kontaktmannaskap och lärande samtal: en studie genomförd inom äldreomsorgen. FoU-centrum för vård, omsorg och socialt arbete. Blusi, M., , Å., , , , M. (2012). –vad är viktigt för kunden? Daneryd, P. (2015). Skönsmons hemtjänst i . (2017). Depression in older people – Prevalence and preventive intervention. 274/2017. Drugge, C. (2003). En studie om lärande i . Drummond, MF. (2015). Methods for the Economic Evaluation of Health Care Programmes. , A., , E. (2011). En begynnande professionalisering? Om gränsarbete och kompetenskrav inom funktionshindersverksamhet och äldreomsorg. Socialvetenskaplig tidskrift nr 4. Edebalk, PG., , G., Ingvad, B. (1995). How Elderly People Rank-Order the Quality Characteristics of . Ageing and Society 15: 83–102. (1992). Egenheter och allmänheter. En antologi om omsorgs och omsorgens villkor. (2014). Kompetensfrågan inom äldreomsorgen. Hur uppfattningar om kompetens formar omsorgsarbetet, omsorgsbehoven och omsorgsrelationen. (2003). Kvarboende och äldrevård i hemmet med modern teknik – vad hämmar utvecklingen? , H., , L., Richt, B. (2001). Kontaktmannaskap en väg till bättre äldrevård. Harnett, T. (2008). Vad vill du ha hjälp med ? – utvärdering av Projekt vid Gräshagens hemtjänst. FoU-rap- port 2008:2. Äldreomsorg och äldrevård. , J., , E. (2019). The significance of communication and care in one’s mother tongue: Patients’ views. (2014). Vem ska bestämma vad i ? Rapporter/Stiftelsen 2014:2. Inspektionen för vård och omsorg (2020) Tillsyn för minskad smittspridning av covid-19 – hemtjänst. Inspektionen för vård och omsorg (2020). Vad har sett 2019? Iakttagelser och slutsatser om vårdens och omsorgens brister för . Inspektionen för vård och omsorg (2019). Vad har sett 2018? Iakttagelser och slutsatser om vårdens och omsorgens brister för . Inspektionen för vård och omsorg (2018). Vad har sett 2017? De viktigaste iakttagelserna inom IVO:s tillsyn och tillståndsprövning för . Inspektionen för vård och omsorg (2017). De viktigaste iakttagelserna inom IVO:s tillsyn och tillståndsprövning för . Inspektionen för vård och omsorg (2016). Tillsynsrapport – De viktigaste iakttagelserna inom IVO:s tillsyn och tillståndsprövning för . Inspektionen för vård och omsorg (2013). Äldre efterfrågar kontinuitet Nationell tillsyn av vård och omsorg om äldre – slutrapport. (2019). Hemtjänst i gamla hjulspår: äldres erfaren- heter av att komma hem från sjukhus. 96: 868–877. , H., Szehehely, M. (red.) (2018). Äldreomsorger i – Lokala variationer och generella trender. (2018). Personal som stannar – en rapport om arbetsmiljön i äldreomsorgen. (2018). Så mycket bättre? – En jämförelse av anställningsvillkor och löner i den privat och kommunalt driven äldreomsorg. (2019). Svenska språket – A och O inom äldreomsorgen. (2019). Välfärdsteknik för trygghet, hälsa och utveckling i arbetet. Myndigheten för vård- och omsorgsanalys (2020). –en studie om befolkningens syn på kontinuitet vid vårdcentraler. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (2014). –statistik och analys. (2004). Karriärstegen: utbildning och utveckling för personal i äldreomsorgen. (2017). Framtidens ersättningssystem – hemtjänst och hemsjukvård. Rydenfält, C., , C., , B., , I., , G., , R. (2020). Picking low hanging fruit – A scoping review of work environment related interventions in the home care sector. Quarterly 39:4, 223–237. Rönnerfält, M., , , , K. (2010). Kontaktmannaskap inom äldreomsorgen (2. uppl.). Sand, A-B. (2016). Anhöriga som kombinerar förvärvsarbete och anhörigomsorg (Uppdaterad version). SBU (2015). Rehabilitering av äldre med höftfrakturer – interdisciplinära team. En systematisk litteraturöversikt. SCB (2015). Vård- och omsorgsutbildade – och . SCB (2017). , A., , A., Sahlén, K-G., , L., , F. (2020) The burden of high workload on the health related quality of life among home care workers in Northern . International and Environmental Health. (2013). Personalkontinuitet i hemtjänst. SKR (2018). viktigaste jobb finns i välfärden – rekryteringsrapport. (2006). Vård och omsorgsassistensens kompetens. (2017). Vård och omsorg vid demenssjukdom. Stöd för styrning och ledning. (2018). Förslag till nationella kompetenskrav för yrket undersköterska – redovisning av uppdrag till regeringen 20181201. (2018). Stimulansmedel för ökad bemanning inom äldreomsorgen. Uppföljning av medel. (2019). E-hälsa och välfärdsteknik i kommunerna 2019. Uppföljning av utvecklingen inom e-hälsa och välfärdsteknik i kommunerna. (2019). Statistik om socialtjänstinsatser till äldre 2018. (2019). Vård och omsorg om äldre. (2020). Insatser och stöd till personer med funktionsnedsättning. (2020). Statistik om äldre och personer med funktionsnedsättning efter regiform 2019. (2020). Vård och omsorg om äldre. för medicinsk och social utvärdering (2017). Utvärdering av metoder i hälso-och sjukvården och insatser i . Strandell, R. (2020). Care workers under pressure – A comparison of the work situation in Swedish home care 2005 and 2015. Health & social care in the community. 28(1):137–47. (2016). Kundupplevd kvalitet i En kvalitativ studie om den kommunala i . Szebehely, M., Stranz, A., Strandell, R. (2017). Vem ska arbeta i framtidens äldreomsorg? (2004). Vad ska man kunna och hur ska man vara. (2006). Vård och omsorgsassistensens kompetens – en litteraturgenomgång. Ulmanen, P. (2015). Omsorgens pris i åtstramningstid – Anhörigomsorg för äldre ur ett könsperspektiv. Rapport i socialt arbete nr. P., Szebehely, M. (2015). From the state to the family or to the market? Consequences of reduced residential eldercare in . Int J Soc . 24:81–92. Waerness, K. (1983). Kvinnor och omsorgsarbete. , A., Handels, R., , , , C., , L., , U., , O., Sanmartin , J., , B-M., Sköldunger, A., , M. (2020). Informell och formell vård hos äldre personer i ordinärt boende – förändringar och samspel 2001–2015 i SNAC projektet. (2019). Ökad personalkontinuitet inom . PM Dnr 3.1–408/2019. RÅ 2008 ref. 38. JO beslut , dnr 1838–2002. Införande av en fast omsorgskontakt i En särskild utredare ska se över och lämna förslag på hur en fast omsorgskontakt kan införas i , både för verksamheter i privat och i offentlig regi. Syftet med att införa en fast omsorgskontakt är att öka delaktigheten och självbestämmandet för äldre personer som har hemtjänst och att öka tryggheten både för de äldre och deras anhöriga. Utredaren ska även bedöma om en fast omsorgskontakt kan bidra till att förbättra personalkontinuiteten i så att en äldre person i största möjliga mån får omsorg av samma personal som hon eller han har förtroende för och om en fast omsorgskontakt kan bidra till att insatserna utförs på liknande sätt, oavsett vem i personalgruppen som utför dem. –en fast omsorgskontakts arbetsuppgifter, –vilka kunskaper och kompetens en fast omsorgskontakt inom bör ha, samt –de författningsändringar som krävs för att reglera krav på en fast omsorgskontakt i . Uppdraget ska redovisas . Med hemtjänst avses en behovsbedömd insats i form av service och personlig omvårdnad som utförs i den äldres bostad. Det kan handla om praktisk service som att städa, handla och leverera färdiglagad mat. Beroende på den enskildes behov kan hjälpen också innefatta personlig omvårdnad, till exempel hjälp med hygien, stöd vid förflyttning och annan omsorg. Äldre kvinnor och män som bor i ordinärt boende ska i möjligaste mån kunna leva sitt liv som de vill med en trygg och säker vård och omsorg som bidrar till detta. hade cirka 236 000 kvinnor och män i åldrarna eller äldre hemtjänst i ordinärt boende. Det är fler kvinnor än män som har beslut om hemtjänst i ordinärt boende. Andelen kvinnor som hade hemtjänst i ordinärt boende 2018 var och motsvarande siffra för män var . Utvecklingen det har varit att allt fler äldre bor hemma i ordinärt boende med insatser från medan färre bor i särskilt boende. hade av befolkningen eller äldre någon av dessa insatser, 2018 var andelen . Totalt sett har antalet insatser ökat , men eftersom den del av befolkningen som är eller äldre ökar i snabbare takt har andelen med en insats i denna åldersgrupp minskat . Äldreomsorgens främsta resurs är dess personal som kan bidra till att skapa trygghet och kvalitet för den enskilde. Äldre personer som får hemtjänst värderar kvalitetsegenskaper som är relaterade till personalen högst. Ett mått på kvalitet är personalkontinuitet som innebär att den äldre, i största möjliga mån, får vård och omsorg av samma personal. Många kvinnor och män med hemtjänst möter i sin vardag personal från olika verksamheter och utförare och från olika yrkesgrupper som till exempel vårdbiträden, undersköterskor eller sjuksköterskor. För de flesta känns det tryggare att få stöd och hjälp av personal som de känner igen och som de har byggt upp en ömsesidig relation till. Kontaktmannaskap inom innebär att en person, till exempel en undersköterska eller ett vårdbiträde som själv arbetar nära omsorgstagarna, är kontaktperson till en eller flera kvinnor eller män som bor i ordinärt boende. Personen hjälper även till vid kontakt med anhöriga eller andra yrkesgrupper som exempelvis biståndshandläggare, sjuksköterskor eller arbetsterapeuter. prövades olika organisationsformer inom äldreomsorgen i kommunerna. Inom innebar det att arbetet i en del kommuner organiserades så att självstyrande vårdbiträdesgrupper ansvarade för ett antal äldres hjälpbehov. För många äldre ledde en sådan omorganisation till bristande kontinuitet och mer personal, vilket inte låg i linje med den nya socialtjänstlagens intentioner om självbestämmande, flexibilitet, helhetssyn och kontinuitet. För att förändra situationen började flera kommuner organisera arbetet genom kontaktmannaskap. Kontaktmannaskap innebär en arbetsuppgift som kan ses ur flera olika perspektiv. Ett fungerande kontaktmannaskap kan ur omsorgstagarens perspektiv ge honom eller henne en omsorg som i större utsträckning är anpassad efter det individuella behovet, eftersom den person som arbetar med kontaktmannaskapet är den som känner omsorgstagaren bäst. Relationen mellan omsorgstagaren och personalen kan i sin tur bidra till att omsorgstagaren får ett ökat inflytande över sin situation. Sett ur ett anhörigperspektiv innebär ett kontaktmannaskap också att det finns en utpekad huvudansvarig inom arbetsgruppen som anhöriga eller närstående kan vända sig till. Ett kontaktmannaskap kan, sett ur personalens perspektiv, även ge medarbetaren en möjlighet att ta ett större ansvar i sitt arbete, vilket till exempel kan bidra till ett fördjupat engagemang och ett större inflytande över arbetet. På samma sätt som anhöriga eller närstående vet vem de ska kontakta i personalgruppen, vet personalen vem de kan vända sig till om de behöver nå en släkting eller vän till den äldre.