sou · H8B33 · 2020-01-17 00:00:00 — Bedömning och hantering av avloppsslam i relation till eventuella hälsorisker kopplade till antibiotikaresistens berördes av Naturvårds- verket i avrapporteringen avseende uppdraget kring hållbar återföring av fosfor.144 Frågan hade då inte den omfattning eller aktualitet att den särskilt lyftes fram i riskanalysen. Naturvårdsver- ket konstaterade dock att föreslagna hygieniseringsåtgärder fick 141Sternbeck, J. och Österås, A. (2013). Upptag i växter och effekter på markorganismer vid återföring av fosfor – litteraturstudie. 142Reduktion av läkemedel och andra organiska miljöföroreningar under lagring/efterbehand- ling av avloppsslam. Projekt bedrivet av SLU, IVL , Vatten och avfall med finansiering från Svenskt Vatten Utveckling m.fl. 143European Commission (2019), Communication from the Commission to Parliament, the Council and economic and social committé, , samt (2019), Pharmaceutical residues in freshwater, Hazards and policy responses, 2019. 144Naturvårdsverket (2013). Hållbar återföring av fosfor. Rapport 6580, s. 122. Riskbedömning avseende hantering och spridning av slam anses ha erforderlig effekt även för sådana bakterier som kunde ha utvecklat antibiotikaresistens. och reviderade 2017 den handlingsplan som ska prägla det myndighetsgemensamma arbetet inom området. Planen betonar samverkan och insatser från ett 20- tal centrala myndigheter och andra aktörer, som kommuner och landsting. Ökad övervakning, återhållsamhet med förskrivning av antibiotika och förbättrade strukturer och system förordas.145 Avan- cerad rening på avloppsreningsverken av utgående vatten anges som en önskvärd utveckling, där f.n. arbetat med ett särskilt regeringsuppdrag.146 Studier kring eventuell utveckling av antibiotikaresistens i sam- band med att avloppsslam sprids på olika typer av mark är sparsamt förekommande. Utveckling av resistens förekommer naturligt i olika miljöer i mark, det är också svårt metodologiskt att belägga reella effekter av förändrade markförhållanden, t.ex. till följd av gödsling. En studie med material från och visar bland annat att spridning av antibiotikaresistenta gener (se nedan) kan ske i sam- band med avloppsreningsverkens processer. Påtaglig reduktion sker dock i samband med reningsverkens slamhantering. Förekomst av resistenta gener i miljön innebär inte heller med nödvändighet hälso- risker. Mer varaktig överföring av sådana gener till nya mikroorga- nismer förutsätter t.ex. lämpliga selektionstryck. Sådan selektion kunde inte uppenbart iakttas i samband med avloppsslam, snarare i miljöer med hög grad av industriell antibiotikakontaminering. Anti- biotikaresistens kan även förekomma i stallgödsel, där betydande användning av antibiotika i djurhållningen i och en mycket omfattande gödselproduktion kan innebära mer omfattande miljöer för resistens än det avloppsslam som sprids på åkermark.147 Den tyska miljömyndigheten behandlar i en bakgrundsrapport kunskapsläget och de åtgärder som bör vidtas.148 Det konstateras bland annat att avloppsreningsverk utgör en av flera s.k. ”hotspots” för denna typ av risker med betingelser som kan gynna utveckling av 145Folkhälsomyndigheten och (2017). Reviderad tvärsektoriell handlings- plan mot antibiotikaresistens 2018–2020 – underlag för samverkansgruppens fortsatta arbete. 146Naturvårdsverket (2017). Avancerad rening av avloppsvatten för avskiljning av läkemedels- rester och andra oönskade ämnen. Behov, teknik och konsekvenser. 147Karkman, A. m.fl. (2019). Fecal pollution can explain antibiotic resistance gene abundances in anthropogenically impacted environments. Nature communications, . 148German /(2018). Antibiotics and antibiotic resistences in the environment. Background, challenges and options for action. Riskbedömning avseende hantering och spridning av slam antibiotikaresistenta bakterier i miljön. God näringstillgång och hög bakterietäthet skapar förutsättningar för att avloppsslam kan utgöra en reservoar för antibiotikaresistenta bakterier och gener. De senare kan genom s.k. horisontell överföring spridas vidare till andra bak- terier. Studier anses visa att antibiotikaresistenta gener ökar signi- fikant i mark till följd av spridning av avloppsslam och att dessa gener kan påvisas . Det konstateras även att markfloran utgör ett evolutionärt ursprung för kända antibiotikaresistenta mekanis- mer och att slamtillförda resistenta bakterier har visats överleva i mark . Myndigheten hävdar att spridning av avloppsslam på mark bör upphöra, en utveckling som delvis också sker i . Eftersom de mindre avloppsreningsverken (under 50 000 pe) enligt den tyska regleringen fortsatt medges sprida avloppsslam, behövs enligt den tyska miljömyndigheten noggranna riskbedömningar och på ett mer heltäckande spridningsförbud.149 Utredningen har tagit del av aktuella svenska studier inom området, där ökad förekomst av bakterier eller gener som utvecklat antibioti- karesistens dock inte kunde påvisas i slamgödslade åkermarker.150 En aktuell finsk riskanalys kring spridning av avloppsslam berör även frågan om antibiotikaresistens. Hälsoriskerna bedömdes där som låga då det t.ex. gäller tarmbakterier, om slammet behandlats på lämp- ligt sätt. I rapporten påtalas behov av ytterligare studier då det gäller eventuella effekter av antibiotikaresistens för hälsa och miljö. Även andra källor än slam bedömdes som relevanta i sammanhanget, t.ex. spridning av antibiotikaresistens genom antibiotikaanvändning i djur- hållningen.151 Utredningens samlade diskussioner med expertis från Folkhälso- myndigheten, och Livsmedels- verket ger inte stöd för bedömningen att avloppsslam utgör en påtaglig riskmiljö för utveckling av antibiotikaresistens. Det betonas dock att väl avvägda hygieniseringsåtgärder bör införas för hantering och sprid- ning av avloppsslam med tanke på där förekommande smittämnen. 150Rutgersson, C. et al. (2019). Long-term application of Swedish sewage sludge on farmland does not cause clear changes in the soil bacterial resistome. (in press). Se även studier avseende E. coli i Flach, C-F. et al. (2018). A Comprehensive screening of Escherichia coli isolates from ’s largest sewage treatment plant indicates no selection for antibiotic resistance. 2018, 52, 19, 11419-11428. 151Vieno, N. m.fl. (2018). Puhdistamolietteiden sisältämien haitta-aineiden aiheuttamat riskit lannoitekäytössä. Luonnonvarakeskus, , , 58/2018. Riskbedömning avseende hantering och spridning av slam lämplig nivå för ett sådant arbete beskrivs i förslag till slamhantering och hållbar återföring av fosfor 2013. Där utvecklade konkreta förslag till hygieniseringsregler med bistånd från övriga samverkande fackmyndigheter. Förslaget är enligt myndigheternas experter fortfarande relevant.152 Begreppet mikroplaster har främst kommit till användning för att beskriva förekomsten av små plastfragment (mindre än ) i den miljön, men har alltmer kommit att diskuteras även för söt- vatten och terrestra ekosystem. Platsfragmenten kan ha vitt skilda ursprung och bildas ofta då större plastföremål slits eller bryts ner i naturen. Det förekommer även att plast tillverkas i form av mindre pellets eller korn.153 Sådana avsiktligt producerade plastpartiklar benämns primära mikroplatser, medan fragmentering av större plast- föremål benämns sekundära mikroplaster. Den kanske största land- baserade källan till mikroplast är nedskräpning.154 kartlade med stöd av IVL källor och spridningsvägar för mikroplaster som följd av ett särskilt regeringsuppdrag 2017.155 Översikten resulterade i att några domine- rande källor kunde identifieras. Det gällde främst bildäck och sprid- ning via vägnätet men även konstgräsplaner, industriell produktion och hantering av primärplast, tvätt av syntetfibrer, båtbottenfärg och olika former av nedskräpning. Volymen mikroplast från vägtrafiken uppskattades till , granulat från konstgräsplaner till 152Utredningens diskussioner med experter från , Statens veterinär- medicinska anstalt och , . 153www.naturvardsverket.se/Miljoarbete-i-samhallet/Miljoarbete-i- /Regeringsuppdrag/Redovisade-2017/Mikroplaster--kallor-och-forslag-pa-atgarder, . 154Naturvårdsverket (2019). Redovisning av ett regeringsupp- drag. 155Miljödepartementet, dnr M2015/2928/Ke. Riskbedömning avseende hantering och spridning av slam cirka 1 640–. Tvätt av syntetkläder bedömdes generera cirka 8–följt av en rad mindre omfattande källor.156 Arbetet följdes upp 2019, då erhöll fortsatt upp- drag att identifiera och åtgärda viktigare källor till utsläpp av mikro- plaster till vattenmiljön i . Olika verktyg för riskhantering skulle övervägas, som stöd till upphandlande myndigheter, ändringar i föreskrifter och vägledningar, skärpt tillsyn och dialog med berörda branscher samt olika alternativ till reglering av utsläppen.157 anger i sin rapportering att avskiljning av mikroplast i avloppsreningsverk innebär att mikroplaster hamnar i avloppsslammet, men även i andra avfallsfraktioner. Utgångspunk- ten har varit att de mikroplaster som avskiljs till övervägande del hamnar i slammet, det har dock visat sig att avskiljningen till slam- fraktionen snarare kan ligga på och att betydande mängder mikroplast omhändertas i anläggningarnas rensgaller. Mät- osäkerheten är dock stor.158 En betydande del av de totala utsläppen av mikroplaster till miljön utgörs av de bräddningar som sker där avloppsvatten släpps ut helt orenat till recipient, t.ex. vid kraftig nederbörd. ser vidare förutsättningar för mer långtgående åtgärder för avskiljning av mikroplaster än vad som sker . Nya tekniker för läkemedelsrening bidrar t.ex. även till att minska utsläppen av mikroplaster.159 har åtagit sig att vara nationell kunskapsnod för mikroplaster i miljön. Fortsatt kunskapsutveckling behövs och myn- digheten anger inledningsvis en rad punkter som skulle kunna medverka till att spridningen av mikroplaster begränsas. Det gäller bland annat överväganden av filterlösningar för hushåll och riktade insatser mot tvätterier och konstgräsplaner. Då det gäller avlopps- slam avvaktar den nu aktuella utredningens resul- tat samt rapporteringen av regeringsuppdrag från Statens väg och trafikinstitut respektive Livsmedelsverket.160 156IVL (2017). Swedish sources and pathways for microplastics to the environment. A review of existing data. Report C183, 2016, revised 2017. 157Naturvårdsverket (2019). Redovisning av ett regeringsupp- drag. Skrivelse , NV-08867-17. 158Ibid., s. 71. 159Ibid., s. 72 f. 160Ibid., s. 3 ff. Se vidare regeringsuppdraget till VTI, dnr N2017/07856/SUBT, för slutredovisning , där bl.a. ytterligare kunskap om utsläpp av mikro- plaster till vatten och efterfrågas. Riskbedömning avseende hantering och spridning av slam En avgörande fråga gäller den faro- och riskvärdering som kan knytas till mikroplasterna. konstaterar att bilden nyanserats då det gäller risker förknippade med mikroplaster. En aktuell rapport slår här fast att mikroplaster inte utgör någon stor risk för hälsa och miljö i nuvarande koncentra- tioner.161 Hög koncentration har dock uppmätts vid , vilka bedöms som betydligt högre än de koncentrationer som anses säkra i sediment. Forskningsunderlag till rappor- tering avseende effekter bygger främst på sammanställningar av marin forskning. Behovet av ytterligare forskning är således stort, även om det nu föreligger konsensus kring åsikten att riskerna för- knippade med mikroplaster är lägre än tidigare befarat.162 Natur- vårdsverket anser ändå att försiktighetsprincipen bör vara vägledande i frågor rörande mikroplaster och att utsläpp av mikroplaster bör undvikas och åtgärdas för att undvika ökande risker i framtiden.163 Ett antal bredare kunskapsöversikter finns publicerade där också eventuella hälso- och miljöeffekter av mikroplaster och nanoplaster diskuteras. De europeiska kemikalie- respektive livsmedelsmyndig- heterna, Echa respektive Efsa, har på olika sätt sökt bedöma före- komst av mikroplaster, kopplingen till olika typer av produkter samt förekomst i livsmiljön och livsmedel. Echa har även lagt förslag om begränsningar i nyttjandet av mikroplaster i produkter, bland annat mot bakgrund av den oro som kommit till uttryck för negativa effek- ter på marklevande organismer vid slamspridning på åkermark.164 Flera enskilda EU-länder har också agerat för att förbjuda avsiktlig användning av mikroplaster i konsumentprodukter, t.ex. mikrokulor i kosmetiska produkter.165 Det senare har undersökts även i och resulterade 2018 i ett förbud för mikroplaster som har skrub- bande, rengörande eller polerande effekt i konsumentprodukter.166 Kemikalieinspektionen gjorde i samband med detta bedömningen 161Scientific advice for policy by European , SAPEA (2019). A scientific perspective on microplastics in nature and society. samt (2013), Mikroplaster 2019. 164https://echa.europa.eu/sv/-/echa-proposes-to-restrict-intentionally-added-microplastics, . 165https://echa.europa.eu/sv/hot-topics/microplastics, . 166Kemikalieinspektionen (2016, 2018). Rapport nr 2/2016 samt nr 2/2018. Riskbedömning avseende hantering och spridning av slam att fortsatt reglering främst borde ske inom ramen för EU:s regel- verk för att ge kostnadseffektivitet. Hänsyn togs även till det osäkra kunskapsläget kring mikroplaster. Dessa plaster kan ha skilda karak- tärer. Inspektionen konstaterade att flera ton mikroplaster sannolikt släpps ut i vattenmiljön från kosmetiska produkter som säljs i . Åtskilliga av dessa plaster förs via avloppen till reningsverk och avsätts till viss del i avloppsslammet.167 Nyttjandet av plastfolie/plastfilm inom jordbruket är vanligt före- kommande. En norsk studie om plastanvändning inom jordbruket och spridning av mikroplast till jord och vatten tyder på låga nivåer av mikroplast i jord, men högre i anknytande vatten. Mikroplast från avloppsslam utgjorde inte en huvudsaklig källa till de plastpartiklar som påträffades i jordbruksmark. Plastfragmenten visade dock vissa morfologiska särdrag jämfört med mikroplast av annat ursprung. Ytterligare kunskap efterlystes, bland annat kring förekomsten av mikroplast från olika insatsvaror, som gödsel- och växtskyddsmedel.168 I den nu aktuella utredningens direktiv betonas att det saknas en etablerad teknisk lösning för att rena avloppsslam från mikroplaster, varför ett förbud mot att sprida slam bedöms som lämpligt.169 Aktuell svensk forskning pekar dock på att det finns flera spridningsvägar för plastpartiklar till t.ex. jordbruksmark, främst luftburna partiklar. Ursprungliga hypoteser om att avloppsslam på åkrar där skulle vara huvudkälla till mikroplastförekomster har av vissa bedömare därför ifrågasatts.170 Detta gäller även som gödslats med normal- givor avloppsslam . har studier genom- förda med finansiellt stöd från va-branschen indikerat att samman- sättningen av mikroplaster i mark kan ha påverkats av slamtillförsel. Tendenser har således påvisats till att fler plasttyper återfinns i slamgödslad jord. En minskning skedde dock av mängden mikro- 167Kemikalieinspektionen (2018). Mikroplast I kosmetiska produkter och andra kemiska produkter. Rapport från ett regeringsuppdrag. Rapport nr 2/18. 168Norsk institutt for vannforskning (2019). Plast i landbruket: kilder, massebalanse og spredning til lokale vannforekomster (Plastland). Ranneklev, S. B. m.fl., 7418- 2019. 2018:67, s. 4. 170Futter, M. (2018). Vad kommer det ifrån och vad blir konse- kvenserna? Biodiverse, 2018(1)18–19. Riskbedömning avseende hantering och spridning av slam plaster i mark jämfört med de teoretiska beräkningar av förväntade mängder som genomförts. Orsaker till detta kan vara nedbrytning eller fragmentisering av plasten under tillämpade detektionsgränser.171 Översikter ger inte belägg för negativa hälsoeffekter En mångvetenskaplig europeisk s.k. Report kunde 2019 slå fast att kunskapsluckorna kring mikro- och nanoplast är omfattande. Dessa partiklar förekommer i alla miljöer, även i livs- medel, som dricksvatten. Experimentella studier har kunnat påvisa viss fysisk påverkan, inflammation och stress vid mycket höga kon- centrationer av mikroplaster. Det konstateras dock att i naturliga och verkliga miljöer ligger förekomsten av mikroplaster långt under de tröskelvärden då effekter uppstår. Forskningen har främst inrik- tats på ekosystem. Ett mycket begränsat antal ekotoxiko- logiska studier har genomförts på marklevande organismer, som dagg- maskar och isopoder. Resultaten är motsägelsefulla, vissa effekter har noterats i en studie medan andra inte kunnat påvisa några effek- ter. Kunskapsöversikten har inte kunnat påvisa några studier kring mikroplasters eventuella effekter på jordbruksgrödor. Mikroplasters koppling till kemiska hälsorisker diskuteras i rapporten, dock utan att reella risker har kunnat beläggas eller göras troliga. Biotill- gängligheten för plastassocierade kemikalier är sannolikt mindre än förekomster som finns i naturliga födotillgångar. Sådana kemiska ämnen och föreningar bedöms lättare kunna ackumuleras efter pas- sage genom matsmältningsorganen. Variationen mellan plastpartiklar med olika additiv är dock stor och kunskaperna ofullständiga. Ytter- ligare kunskaper behövs också kring de mycket små partiklarna, nano- plasterna, som är svåra att detektera och mäta. Frånvaron av påvisade effekter och oförmåga att identifiera några negativa effekter på hälsa och miljö behöver sammanfattningsvis inte betyda frånvaro av risker förknippade med mikro- och nanoplaster.172 Resultaten ligger i linje med den finska riskanalys som publicerats avseende bland annat mikroplaster i avloppsslam. 171Ljung, E. m.fl. (2018). Mikroplaster i kretsloppet. Svenskt Vatten Utveckling, Rapport 2018-13. 172Science Advice for Policy by European , SAPEA (2019). Evidence review report on micro- and nanoplastic pollution, . Riskbedömning avseende hantering och spridning av slam riskerna bedömdes som låga då det gäller mer välkända förekomster i slam, som skadliga metaller, organiska föreningar och tarmbakterier, om slammet behandlats på lämpligt sätt. Då det gäller mikroplaster angavs ett fortsatt behov av studier för att öka kunskaperna om eventuella hälso- och miljöeffekter. Det betonades att även andra källor än avloppsslam var relevanta i sammanhanget, t.ex. spridning av mikroplaster från vägar.173 Rapport från , WHO En publicerad rapport från WHO slår fast att det saknas evidens för att mikroplaster i dricksvatten har negativa hälsoeffekter för människan.174 Rapporten utgör WHO:s första sammanfattande översikt kring hälsoeffekter av mikroplaster i miljön. Rapporten ger en översiktlig genomgång av forskningserfarenheter och evidens. Vissa rekommendationer lämnas, liksom synpunkter på fortsatta forskningsbehov. Minst ett femtiotal studier har enligt WHO påvisat mikroplaster i dricksvatten, förekomst och spridningsvägar är om- fattande också i andra delar av miljön. Det konstateras att risken för negativa hälsoeffekter är en funktion av såväl fara som exponering. Potentiella hälsofaror kan gälla såväl plasterna själva och de ämnen de består av, som de mikroorganismer som skulle kunna fästa vid partiklarna och utveckla biofilm. Även om kunskaperna fortfarande får betraktas som ofullständiga kring mikro- och nanoplaster, finns det ingen tillförlitlig information som tyder på att de skulle innebära hälsoproblem i dricksvatten. WHO rekommenderar därför inte att dricksvatten övervakas regelbundet med avseende på mikroplaster. Riktade forskningsinsatser kan dock behövas för att bättre förstå spridningsvägar och möjliga reningsmetoder i vatten och avfalls- strömmar. Forskning kan också behövas för att skapa bättre förstå- else kring källorna till mikroplaster och hur avloppsrening påverkar återföringen av mikroplaster i miljön. Fortsatta toxikologiska studier kring de vanligaste typerna av mikroplaster kan motiveras, särskilt i ett bredare miljösammanhang. WHO:s slutsats är att det saknas evidens för negativa hälsoeffekter av mikroplaster i dricksvatten. Det ligger i linje med tidigare redo- 173Vieno, N. m.fl. (2018). Puhdistamolietteiden sisältämien haitta-aineiden aiheuttamat riskit lannoitekäytössä. Luonnonvarakeskus, , , 58/2018. 174WHO (2019). Microplastics in drinking-water. Riskbedömning avseende hantering och spridning av slam visade översikter inom området och svensk expertis, t.ex. från Livs- medelsverket, som arbetade med regeringsuppdrag kring mikroplaster i dricksvatten. Myndigheten sammanfattar kunskaps- läget på sin webbplats och anger att man inte kan påstå att mikro- plaster utgör en hälsorisk för människor, mot bakgrund av dagens kunskapsläge.175 redovisade 2013 ett omfattande förslag till hygie- niserande åtgärder för att minska riskerna för smittspridning i sam- band med hantering och spridning av avloppsslam. Det konstatera- des att de risker som fanns främst gällde hantering i bemärkelsen arbetsmiljörisker. Det finns dock även risker som gäller smittsprid- ning via gödslad gröda som användes som foder eller livsmedel. Olika typer av skyddsåtgärder angavs i myndighetens förslag. Det gällde dels olika typer av barriärer för att minska tillförseln av smitt- ämnen till miljön, dels barriärer för att förhindra eller minska risken för exponering. Minskad tillförsel kan t.ex. uppnås med UV-ljus och höga temperaturer, som reducerar förekomsten av patogener och där- med utgör den viktigaste barriären. Minskad exponering kan dess- utom uppnås genom restriktioner i hanteringen av avloppsslam, vid spridning på t.ex. nedbrukning eller karenstid mellan slam- spridning och skörd. Kraven på försiktighet sammanhänger också med om grödan ska konsumeras rå eller om det gäller produkter som pro- cessas. Ytterst hänvisade till de grundläggande rättsakter som reglerar livsmedelshygien och livsmedelssäkerhet samt primärproducenters ansvar att riskvärdera sin produktion.176 Då det gäller avloppsslam betonade att sprid- ning i miljön inte ska ske utan föregående hygienisering. Det fram- hölls att utmärkt sig som ett av få länder där spridning utan hygienisering ännu var tillåtet. Ett regelverk borde utvecklas där myndigheten meddelade de föreskrifter om behandlingsmetoder och övriga bestämmelser som kunde krävas. Hygieniseringsförslagen avsåg en rad olika avfallsfraktioner, eget omhändertagande av avlopp i små avloppsanläggningar föreslogs t.ex. undantas från kraven. 175https://fragor.livsmedelsverket.se/org/livsmedelsverket/d/plast-i-mat-och-dryck, . 176Naturvårdsverket (2013). Hållbar återföring av fosfor. Rapport 6580, s. 115 ff. Riskbedömning avseende hantering och spridning av slam knytande certifieringssystem kräver dock hygienisering. Natur- vårdsverkets förslag om grundläggande krav sammanfattas i nedan- stående tabell. Därtill föreslogs ytterligare krav på avloppsfraktioner vad gäller förekomst av E. coli och Salmonella efter genomförd behandling. Kvalitetskontroll och verifiering ska säkerställa att hygieniseringen fullföljts på erforderligt sätt. Avloppsslammet be- höver därefter stabiliseras för att förhindra återkontaminering, t.ex. genom rötning efter att det pastöriserats. Det betonas att rutiner också behöver utvecklas för lagring och transport så att inte smittämnen utvecklas i slammet.177 hör fortfarande till de länder som endast förlitar sig till EU-direktivets krav på hantering och hygienisering av avloppsslam, dock med vissa mer långtgående nationella regler när det gäller omedelbar nedmyllning och karenstid för några grödor. De regler som gäller minskar vissa olägenheter med slammet men utgör inte säker reduktion av patogener och andra mikroorganismer. Det fri- villiga certifieringssystemet Revaq anvisar även långtidslagring av slam som del av en hygieniseringsprocess. Lagringen kan dock med nuva- rande hanteringsrutiner innebära viss klimatpåverkan genom emis- sion av klimatpåverkande gaser (se kapitel 14). Problemet skulle kunna åtgärdas med t.ex. täckning, vilket regleras för lagring av vissa andra typer av gödsel. Källa: (2013), Hållbar återföring av fosfor. Rapport 6580, s. 120, tabell 18.