sou · H8B33 · 2020-01-17 00:00:00 — Utredningen har inte utvecklat krav för återvinning av andra växtnäringsämnen än fosfor, eller avseende mullämnen, även om detta framstår som angeläget. Sådana krav på återvinning bör enligt utredningens bedömning närmast grundas i tydliga samhälls- mål, t.ex. inom miljömålssystemets ram. Kraven kan då riktas mot ett bredare spektrum avfallsströmmar än avloppsslam, för att effek- tivt kunna nyttiggöra de näringsresurser som med olika metoder och tekniker kan återvinnas i landets reningsanläggningar. Sådana mål kan grundas på andra och bredare förutsättningar än rent marknads- ekonomiska, eftersom återvinning av näringsämnen ur avlopps- strömmar initialt kan ha svårt att hävda sig ekonomiskt med de marknadspriser som f.n. gäller för växtnäringsämnen. Ingen av de tekniska processer utredningen inventerat (se kapitel 6)uppfyller alla de krav som kan ställas. Fosfor kan återvinnas ur slam, men andra makronäringsämnen förloras med flertalet till- gängliga tekniker. Hög återföring av fosfor kräver slamspridning alternativt pyrolys/förbränning av slam eller att ytterligare flöden i reningsanläggningen hanteras. Genomförda LCA-analyser ger inte entydiga besked inför valet av teknisk process. Det gäller även den LCA-analys utredningen låtit genomföra kring två alternativa exem- pel på möjliga teknikkedjor. Pyrolys är den enda metod som vid sidan av slamspridning kan återföra kol till . Den metoden uppfyller dock inte önskemål om giftfrihet i fosforprodukten. Avloppsrening i framtida moderna anläggningar för resursutnyttjande i kretslopp kräver sammanfattningsvis ett bredare synsätt på återvinning och återföring i anläggningarna, som omfattar flera avloppsströmmar och ytterligare växtnäringsämnen och kol. Utredningens uppdrag avser dock återvinning av fosfor, vilket utgjort fokus i arbetet. Återvinning och cirkulär återföring av fosfor och andra näringsämnen Nedanstående tabell åskådliggör de centrala delarna av utred- ningens förslag då det gäller kravet på återföring av fosfor. Utred- ningens förslagsalternativ (1) och (2) för förbud att sprida avlopps- slam framgår närmare av kapitel 9. Återvinningskravet bygger rättsligt på ett bemyndigande i 15 kap. och regleras i den föreslagna nya förordningen om avloppsslam. 10.6.1EU-rätten sätter ramarna för reglering Det konstaterades i kapitel 9 att sätter ramarna för de förslag som utredningen utformat kring begränsningar i spridningen av avloppsslam. Då det gäller krav på återvinning av fosfor ur slammet, är det inte reglerat på EU-nivå. När det saknas sekundär- rätt inom ett visst område, står det medlemsstaterna fritt att anta de nationella regler som bedöms lämpliga. Sådana nationella regler får dock inte strida mot de grundläggande kraven i eller mot den praxis som skapats av när den tolkat för- Återvinning och cirkulär återföring av fosfor och andra näringsämnen dragens artiklar.118 Medlemsstaterna måste således iaktta de allmänna rättsprinciperna när de agerar inom områden.119 Den EU-rättsliga princip som här främst är av intresse är princi- pen om fri rörlighet för varor, vilket tidigare behandlats i avsnitt 9.4.1. En viktig fråga i sammanhanget är om krav på att allmänna avlopps- reningsverk ska återvinna fosfor berör principen om fri rörlighet av varor. Kravet skulle i så fall, i den mån det rör industriellt framställda produkter och jordbruksprodukter, utgöra sådana tekniska regler som ska anmälas till kommissionen. Kravet riktar sig till nationella aktörer, men kan påverka handeln mellan medlemsstaterna indirekt, eftersom utformningen påverkar företag som utvecklar och säljer tekniska lösningar för utvinning av fosfor ur avloppsslam. har anmält sina regler om utvinning av fosfor som tekniska regler.120 Utredningen bedömer att även de kommande svenska reglerna om krav på återvinning av fosfor bör anmälas till kommissionen som tekniska regler. Kravet på återvinning bör regleras i förordningsform. Kravet bör införas i samma förordning som föreslås reglera förbudet mot sprid- ning av avloppsslam. Det är inte lämpligt att införa krav på återvinning i lagen om allmänna vattentjänster, vilket tidigare behandlats i avsnitt 10.2.3. Frågor om resurshushållning bör regleras i med till- hörande förordningar och myndighetsföreskrifter. Krav på återvinning av fosfor skulle kunna ställas som villkor i de tillstånd som utfärdas för avloppsreningsanläggningar (se av- snitt 10.2.2). Det är fullt möjligt , men tycks inte ha tillämpats i praktiken. Ett mer generellt krav behöver därför utveck- las i förordningsform. 118Artikel 193 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. 119Bernitz, U. och , A. (2010). Europarättens grunder, fjärde upplagan, s. 106. 120Anmälningsnummer 2016/514/D. Återvinning och cirkulär återföring av fosfor och andra näringsämnen Utredningen ser inte något direkt behov av kompletterande myn- dighetsföreskrifter kring kravet på fosforåtervinning. Det skulle kunna bli fallet om det senare bedöms att detaljföreskrifter behövs av mer teknisk karaktär. 10.6.3Bemyndigande krävs i lag Hur normgivningsmakten fördelar sig mellan och reger- ingen har tidigare behandlats (se avsnitt 9.4.3). Utredningen bedö- mer att det behövs ett bemyndigande i lag för att utfärda regler om krav på återvinning av fosfor ur avloppsslam. Ett krav på återvinning av fosfor ur avloppsslam riktar sig till huvudmän för allmänna avlopps- reningsanläggningar. En avloppsreningsanläggning kan vara en del av en kommun, i form av en eller ett kommunal- förbund, eller ett privaträttsligt subjekt i form av ett kommunalt bolag. Regleringen innebär nya åligganden och skyldigheter för kom- munerna och enskilda. Reglerna avser sådana ämnesområden där delegering får ske. kan således bemyndiga regeringen att meddela reglerna om förbud mot spridning av avloppsslam. Sub- delegation kan också ske till en myndighet. En inskränkning i den kommunala självstyrelsen får inte gå ut- över vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål som har föranlett den.121 De nya bestämmelserna innebär ett krav på att åter- vinna fosfor ur avloppsslam. Inskränkningarna i den kommunala självstyrelsen är dock begränsade. De ligger också i linje med de krav som redan kan ställas vid tillståndsprövning utifrån de allmänna hän- synsreglerna i . Utredningen bedömer att fördelarna med regleringen överväger inskränkningarna. Regleringen innebär därmed inte ett otillåtet ingrepp i den kommunala självstyrelsen. Grunder för bemyndigande i Ett antal olika bemyndiganden kan, som tidigare framgått, användas för att föreskriva om avloppsslam (se avsnitt 9.4.3). Svårigheten med att använda bemyndiganden i 15 kapitlet om avfall är att 12114 kap. 3 § regeringsformen. Återvinning och cirkulär återföring av fosfor och andra näringsämnen det inte mer generellt går att slå fast att slam alltid utgör avfall (och därmed inte en produkt) i en viss situation, se vidare avsnitt 9.4.3. Bedömningen av vad som ska betraktas som avfall måste göras i varje enskilt fall. Ur verksamhetsutövarens perspektiv gäller normalt att det rör sig om ett avfall då det föreligger ett kvittblivningsintresse. Utredningen bedömer därför att krav på återvinning av fosfor ur avloppsslam lämpligen bör regleras med stöd av 15 kap. Fortsätt- ningsvis diskuteras de alternativa bemyndiganden som utredningen övervägt. Ett bemyndigande i 15 kap. innebär att kravet på återvinning endast tar sikte på avfall, dvs. Det innebär att återvinning som sker i reningsverkens tidigare processteg inte omfattas av reglerna. Ska kravet breddas till att även kunna omfatta sådan återvinning, bör i stället ett nytt bemyndigande övervägas i 9 kap. som rör miljöfarlig verksamhet. Det befintliga bemyndigandet i 9 kap. 5 § gäller endast föreskrifter om förbud, skyddsåtgärder, begränsningar och andra försiktighetsmått. En mer övergripande och bredare syn på avloppsreningsprocessen är värd att överväga men ligger utanför utredningens direktiv, som enbart avser krav på fosforåtervinning ur avloppsslam. Det tyska regelverket för fosforåtervinning innebär på motsvarande sätt en begränsning till slam i form av avfall. Regleringen ingår därför i det tyska avfalls- regelverket. 15 kap. 39 § är inte direkt tillämplig Krav på återvinning av fosfor ur avloppsslam kan aktualiseras genom ett bemyndigande i 15 kap. 39 § . I bestämmelsen anges att regeringen eller den myndighet eller kommun som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur avfall ska hanteras som behövs med hänsyn till skyddet för människors hälsa eller miljön. Med sådan hantering avses bland annat att återvinna avfall eller vidta åtgärder som inte innebär fysisk befattning med avfall men som syftar till att det återvinns.122 Begränsningen till föreskrifter som behövs med hänsyn till skyd- det för människors hälsa eller miljön infördes . I förarbeten anges att bemyndigandet t.ex. omfattar föreskrifter om krav på separat 12215 kap. 5 § . Återvinning och cirkulär återföring av fosfor och andra näringsämnen hantering av avfall, hur avfall ska behandlas samt förbud mot viss hantering av avfall. Bemyndigandet omfattar däremot inte före- skrifter om tillstånds- eller anmälningsplikt för viss hantering av avfall, skyldighet att lämna uppgifter om viss avfallshantering eller hur anordningar för hantering av avfall ska vara utformade.123 Åter- berörs inte i tidigare förarbeten. Det skulle kunna hävdas att återvinning av fosfor minskar behovet av import av mer förorenad handelsgödsel och att kravet behövs med hänsyn till skyddet för män- niskors hälsa eller miljön. Det kan dock anses vara en för långtgående tolkning av utgångspunkterna för detta bemyndigande. Utredningen bedömer därför att detta bemyndigande inte lämpar sig för krav på återvinning av fosfor ur avloppsslam. 15 kap. 12 § lämpar sig inte för återvinningskrav Ytterligare en form för bemyndigande kring kravet på återvinning som skulle kunna aktualiseras i detta sammanhang är 15 kap. 12 § . I bestämmelsen anges att regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldig- het för producenter att se till att avfall samlas in, transporteras bort, återvinns eller bortskaffas på ett hälso- och miljömässigt godtagbart sätt. Denna typ av föreskrifter får endast avse avfall från sådan verksamhet som producenterna bedriver och avfall som utgörs av sådana varor eller förpackningar som producenterna tillverkar, för in till eller överlåter. Föreskrifter om skyldighet för en pro- ducent att hantera avfall som utgörs av varor eller förpackningar som producenten inte tillverkat, fört in till eller överlåtit, får endast avse den del av avfallet som motsvarar producentens andel av mark- naden för nya sådana varor eller förpackningar eller på annat sätt står i rimlig proportion till producentens verksamhet. Bestämmelsen tar sikte på det lagstadgade producentansvaret, vilket innebär att en producent av en vara eller en förpackning är skyldig att se till att avfallet från varan eller förpackningen bortforslas eller slutligt omhändertas. Frågan är dock om avloppsreningsanlägg- ningar kan anses vara producenter. Begreppet definieras i som den som yrkesmässigt tillverkar, för in till eller överlåter en vara eller en förpackning eller den som i sin yrkesmässiga verk- 2015/16:166, s. 54. Återvinning och cirkulär återföring av fosfor och andra näringsämnen samhet frambringar avfall som kräver särskilda åtgärder av ren- hållnings- eller miljöskäl.124 I förarbeten anges som exempel på avfall som frambringas i yrkesmässig verksamhet processavfall samt bygg- och rivningsavfall.125 Avloppsslam skulle då kunna bedömas utgöra ett processavfall, som uppstår i yrkesmässig verksamhet efter en process där avloppsvatten renas. Förhållandet avviker dock från vad som normalt avses med producentansvar, vilket typiskt sett gäller producenter av varor och förpackningar. I EU:s avfallsdirektiv finns också regler om producentansvar och det ställs allmänna minimikrav för sådana system.126 Kraven är utformade med tanke på producenter i mer traditionell mening och passar inte riktigt i detta sammanhang. Utredningen bedömer därför att bemyndigandet inte är lämpligt att använda. Nytt bemyndigande om återvinning i 15 kap. föreslås Eftersom det saknas ett lämpligt bemyndigande i 15 kap. , föreslår utredningen införande av ett nytt bemyndigande som mer specifikt inriktas mot återvinning. Hushållnings- och kretsloppsprincipen samt avfallshierarkin poängterar vikten av återvinning av avfall. Det ligger också i linje med den cirkulära ekonomin. Det saknas som tidigare framgått lämpligt bemyndigande i 15 kap. om att föreskriva om krav på återvinning av näringsämnen ur avfall. Bemyndigandet i 39 § att meddela de föreskrifter om hur avfall ska hanteras som behövs med hänsyn till skyddet för människors hälsa eller miljön, bedöms vara för begränsat. Utredningen föreslår därför införandet av ett nytt bemyndigande, 39 a §, där det anges att regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om åter- av fosfor ur avloppsslam. De föreskrifter som utredningen föreslår anges i ny förordning. Utredningen ser inte något direkt behov av kompletterande myn- dighetsföreskrifter kring kravet på fosforåtervinning. Det skulle kunna bli fallet om det senare bedöms att detaljföreskrifter behövs av mer 12415 kap. 9 § . 1992/93:180, s. 60. 126Artikel 8 och 8 a i och rådets direktiv /98/EG av om avfall och upphävande av vissa direktiv, (EUT L 312, 22.11.2008, s. 3, Celex 32008L0098). Återvinning och cirkulär återföring av fosfor och andra näringsämnen Utredningen föreslår därför att bemyndigandet ska innehålla en möjlighet till subdelegation till myndighet. Utredningens uppdrag avgränsas till återvinning av fosfor ur avloppsslam. Ett specifikt bemyndigande med denna inriktning av- viker från hur bemyndiganden i normalt sett utformas. Utredningen har övervägt att föreslå en breddning av bemyndigan- det till ”återvinning av näringsämnen ur avloppsfraktioner” eller, ännu bredare, ”återvinning av näringsämnen ur avfall”. En sådan lydelse kan visa sig vara ändamålsenlig, men ligger utanför utredningens uppdrag. En bredare formulering kan visa sig lämplig i den fortsatta beredningen, men förutsätter också ett breddat utred- ningsunderlag. 10.6.4Allmänna regler för behandling av avfall i stället för tillstånds- och anmälningsplikt Det pågår som tidigare framgått en översyn av bestämmelserna om behandling av avfall.127 Bestämmelserna behöver ändras så att all behandling av avfall blir tillstånds- eller anmälningspliktig, alterna- tivt omfattas av allmänna regler som säkerställer att avfallet behand- las i enlighet med avfallsdirektivets krav på avfallshantering. Fråge- ställningarna omfattas inte uttryckligen av utredningens uppdrag, men påverkar de verksamhetsutövare som ska återvinna avloppsslam. Frågorna berörs närmare i avsnitt 9.4.4. 10.6.5Utformning av krav på återvinning av fosfor Anläggningar som ska omfattas av kravet Avloppsslam från rening av avloppsvatten uppstår inte bara vid rening av avloppsvatten från tätbebyggelse, utan även vid industriella reningsprocesser. Vissa industrier är anslutna till kommunala renings- anläggningar, medan andra själva behandlar sitt avloppsvatten. Det är därför motiverat att i lagstiftningen noga ange vilken typ av anlägg- 127Regeringskansliet (2017), Förbättrat genomförande av två direktiv på avfallsområdet, dnr M2017/02624/R, , Regeringen (2017), regeringsbeslut 1:9, dnr M2017/02593/R, och (2018), Verksamheter som kan undantas från tillstånds- och anmälningsplikt, dnr NV-07431-17, . Återvinning och cirkulär återföring av fosfor och andra näringsämnen ningar för rening av avloppsvatten som ska omfattas av kravet på fosforåtervinning. Definitionen av avloppsvatten och avloppsslam diskuteras när- mare i avsnitt 3.2 och 9.4.5. EU:s avloppsdirektiv omfattar utsläpp av avloppsvatten från tätbebyggelse medan EU:s slamdirektiv är något vidare och omfattar slam från reningsverk som behandlar avloppsvatten från hushåll eller tätorter, eller från andra reningsverk som behandlar avloppsvatten med liknande sammansättning, t.ex. i livsmedelsindustrier. Utredningens direktiv avgränsar inte uttryck- ligen avloppsslam till sådant slam som kommer från rening av avloppsvatten som kommer från tätbebyggelse. Direktiven pekar på en rad oönskade ämnen i slammet, bland annat mikroplaster och läkemedelsrester, dessutom diskuteras certifieringssystemet Revaq och vikten av uppströmsarbete. Det tyder sammantaget på att en avgränsning till tätbebyggelse ändå avses.128 Utredningen föreslår att kravet på återvinning av fosfor ska omfatta anläggningar för behandling av avloppsvatten från tät- bebyggelse. Anledning skulle kunna finnas att i vissa avseenden lik- ställa sådant avloppsslam med fosforrika restprodukter från indu- striella processer, t.ex. inom livsmedelsindustrin. Det skulle överens- stämma med det synsätt som tillämpas i , där tidssättning av fosforkrav nu diskuteras för såväl allmänna avloppsreningsanlägg- ningar som för industriella restprodukter som kött- och benavfall. Utredningen ser dock svårigheter med ett sådant förslag. Volymen sådant industriavfall vid de större svenska anläggningar som skulle kunna komma i fråga är liten, det uppstår också oklarheter kring hur systemen kan anpassas på ett praktiskt och ekonomiskt hanterbart sätt så att det blir möjligt med en efterföljande återföring av fosforn. Utredningen föreslår därför inte att industriellt avloppsslam ska om- fattas av regelverket. I ett europeiskt sammanhang diskuteras återvinningskrav på fos- for främst då det gäller större anläggningar för avloppsrening. I det tätbefolkade omfattas endast anläggningar dimensio- nerade för minst 50 000 pe. De förhållanden som råder i är dock inte jämförbara med , som har betydande produktion av avloppsslam också på ett stort antal mindre anläggningar. Utredningen föreslår att återvinningskrav för fosfor i bör omfatta allmänna avloppsreningsanläggningar med tillståndsgiven Återvinning och cirkulär återföring av fosfor och andra näringsämnen anslutning av avloppsvatten med en föroreningsmängd som mot- svarar mer än 20 000 pe. Den föroreningsmängd som avses är till- ståndsgiven volym, inte den faktiska mängden som kan variera . Det rör sig om drygt ett hundratal anläggningar, vilka samman- taget omfattar cirka tre fjärdedelar av slamproduktionen i allmänna avloppsreningsanläggningar och av inkommande fosfor till reningsverken.129 En hel del av det avloppsslam som pro- duceras vid mindre anläggningar (understigande 2 000 pe) transpor- teras till och hanteras vid större anläggningar och ingår därmed i deras redovisade volymer över utgående avloppsslam. Utredningen ser dock behov av att sätta en tydlig och enkel gräns som står sig för vilka anläggningar som träffas av kraven på fosforåter- . Tillståndsgiven volym bedöms därför vara en lämplig angivelse. Källa: SCB (2018). Utsläpp till vatten och slamproduktion 2016. Även mindre anläggningar kan komma att omfattas av krav på åter- av fosfor, beroende på de särskilda förutsättningar som kan råda. Tillämpningen av återvinningskrav för sådana mindre anlägg- ningar får övervägas i den enskilda prövning som sker utifrån hus- hållnings- och kretsloppsprincipen i . Frågan behandlas närmare i avsnitt 10.2.2. 129Statistiska centralbyrån (2018). Utsläpp till vatten och slamproduktion 2016. Återvinning och cirkulär återföring av fosfor och andra näringsämnen Aktör som kravet riktas mot Utredningen föreslår att kravet på återvinning av fosfor ska riktas mot huvudmannen för avloppsreningsanläggningen. Kravet på återvinning skulle kunna riktas mot olika aktörer. En möjlighet är att rikta kravet mot kommunen, som har ett rättsligt bestämmande inflytande över allmänna va-anläggningar. Det är också kommunen som är skyldig att anordna va-tjänster och föreskriva om va-taxa.130 Ett alternativ är att rikta kravet mot huvudmannen, som utgör ägare till allmän va-anläggning.131 Huvudmannen kan i formell mening vara en kommun, t.ex. en , eller ett privaträttsligt subjekt, t.ex. ett kommunalt bolag. Ett krav skulle kunna avse huvud- mannens sammantagna anläggningar eller riktas mot huvudmannen för var och en av de enskilda anläggningarna. I används be- greppet verksamhetsutövare, som är den som bedriver en miljöfarlig verksamhet.132 Verksamhetsutövaren är den som har rättslig, praktisk och ekonomisk möjlighet att styra anläggningen och påverka dess drift m.m. För allmänna va-anläggningar är det den som äger anlägg- ningen, dvs. huvudmannen, som är verksamhetsutövare.133 För och nackdelar med att rikta återvinningskrav till olika mottagare åskådlig- görs i nedanstående tabell. 1302, 6 och 34 §§ lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster. 131Ibid., 2 §. 132I enlighet med terminologi, se t.ex. 9 kap. 6 b § och 10 kap. 2 § . 133Havs- och vattenmyndigheten (2015), Juridiken kring vatten och avlopp, rapport 2015:15, s. 61. Återvinning och cirkulär återföring av fosfor och andra näringsämnen Återvinningskrav kan riktas mot olika nivåer i den kommunala orga- nisationen, utformningen kan få stor betydelse för det handlings- utrymme och den flexibilitet som medges. Riktas kravet mot kom- munen och inte mot huvudmannen, omfattas alla anläggningar som kommunen äger och har rådighet över. Det skulle kunna ge kravet hög prioritet i kommunen men skulle det ställas på en del av den kommunala organisationen som inte har egen sakkunskap eller dagligdags arbetar med avloppsfrågor. Ofta hanteras planering, drift, underhåll och förnyelse av avloppsreningsverk samt slamhan- tering separat organisatoriskt, t.ex. i kommunalt bolag eller kommu- nalförbund. Riktas kravet mot huvudmannen för avloppsreningsanläggningen innebär det normalt sett att den ansvariga nämnden/förvaltningen, kommunalförbundet eller kommunala bolaget blir mottagare. Återvinning och cirkulär återföring av fosfor och andra näringsämnen finns då kapacitet i form av både kompetens och resurser att möta upp de krav som ställs, vilket kan ses som en fördel. En nackdel kan vara att strategier och långsiktig planering för återvinning av fosfor och andra resurser inte sker ur ett bredare förvaltningsövergripande perspektiv. Riktas kravet mot huvudmannen och det formuleras som krav att uppfylla på årsbasis som ett genomsnitt för alla avloppsreningsan- läggningar med mer än 20 000 pe i kommunen, ges god flexibilitet. Huvudmannen ges möjlighet att välja vilken eller vilka anläggningar som i första hand ska prioriteras för investeringar för återvinning för att möta kraven. Investeringar kan t.ex. riktas mot större anlägg- ningar, där kostnadseffektivitet och volymen återvunnen fosfor kan maximeras. Det finns regionala och mellankommunala samarbeten, t.ex. i form av regionala va-bolag. En avgränsning till huvudmannens anläggningar i kommunen behöver dock göras mot bakgrund av den kommunala självstyrelsens förutsättningar och va-taxans konstruk- tion. Mycket står dock att vinna genom utvecklad mellankommunal samverkan, vilket förutom gemensamma anläggningar och drifts- frågor kan gälla samordnad planering och kompetensutbyte. Skulle kravställningen riktas mot respektive anläggning, finns risk för suboptimering sett ur ett samlat perspektiv för den enskilda kommunen. skulle det innebära att frågan om fosforåter- kan ges en tydligare och mer direkt koppling till de till- ståndsprövningar som sker för berörda anläggningar. Utredningens samlade bedömning är att kravet på återvinning av fosfor bör riktas mot huvudmannen för avloppsreningsanläggningen. Kravet bör omfatta huvudmannens samtliga anläggningar inom kommunen som överstiger 20 000 pe. Återvinningskravet ska kunna mötas genom att summan återvunnen fosfor från huvudmannens avloppsanläggningar sätts i relation till den totala mängd fosfor som produceras vid anläggningarna. I de fall mellankommunal samverkan sker med placering av reningsanläggning i en av berörda samver- kande kommuner, riktas kravet mot den huvudman i vars kommun anläggningen ligger.