sou · H8B381 · 2020-12-15 00:00:00 — 5.1.4Civilstånd eller familjestatus ges inte betydelse i strid med direktivet Om personer är gifta, registrerade partners eller sambo med varandra kan ha betydelse för vem som anses vara barnets förälder enligt svensk rätt. Som framgår ovan gäller det när två kvinnor skaffar barn tillsammans. Ett annat exempel är att en man som är gift med modern ska anses vara barnets far enligt 1 kap. 1 § . Detta bör emellertid inte anses innebära att civilstånd eller familje- status ges betydelse för vem som har rätt till pappaledighet i strid med artikel 4.3 i balansdirektivet. Enligt den bestämmelsen ska näm- ligen civilstånd och familjestatus definieras i nationell rätt. Det anges också i skäl 18 att medlemsstaterna är behöriga att definiera vem som ska anses vara förälder, mamma eller pappa. 5.1.5Inga kvalifikationskrav i strid med direktivet För att en individ ska har rätt till tillfällig föräldrapenning krävs som utgångspunkt att personen är försäkrad för arbetsbaserade förmåner i . Personen ska också ha en fastställd sjukpenninggrundande inkomst (SGI). För rätt till betalning tillåter balansdirektivet ett krav på tidigare anställningsperioder . För rätt till ledighet före- skriver direktivet däremot att den rätten inte får göras beroende av en kvalifikationsperiod i arbete eller anställningstid. Ledighet för medföräldrar i samband med barns födelse ledighet är beroende av rätten till ersättning i svensk rätt. Därför kan det för svenska förhållanden inte heller ställas något kvalifikationskrav för rätten till ersättning. Balansdirektivet är tillämpligt på arbetstagare. För arbetstagare som förvärvsarbetar i verksamhet här i landet gäller den arbetsbase- rade försäkringen från och med av anställnings- tiden. Bestämmelser om detta finns i 6 kap. 2 och 8 §§ SFB. För- säkringen börjar alltså gälla direkt, och något kvalifikationskrav i direktivets mening kan det inte anses vara fråga om. Inte heller kravet på en SGI bör anses utgöra ett krav i arbete eller anställning i strid med direktivet eftersom SGI fastställs på ett framåtsyftande sätt. En SGI ska nämligen fastställas när den försäkrade kan förväntas ha en viss årlig inkomst (se 23 kap. 2 och 3 §§ SFB). Av praxis, som också refereras i förarbetena till SFB, framgår att det inte alltid krävs att det aktuella arbetet har en var- aktighet om den försäkrade har för avsikt att fort- sätta arbeta även efter att en kortare anställning upphör (se t.ex. FÖD 1981:6 och FÖD 1986:59). Om kravet på en SGI skulle anses problematiskt, i motsats till utredningens slutsats, skulle en utökad rätt till ledighet kunna övervägas. Ett alternativ skulle i så fall kunna vara att införa en rätt till ledighet i föräldraledighetslagen för pappor eller föräldrar enligt 1 kap. 9 § som skulle ha haft rätt till tillfällig föräldra- penning enligt 13 kap. 10 § SFB om de hade haft en SGI. Det skulle kunna regleras t.ex. genom ett tillägg i 8 § föräldraledighetslagen. En annan möjlighet vore att införa en ny ledighetsgrund för dessa för- äldrar i i samband med ett barns födelse. I så fall bör det också framgå att det inte gäller föräldrar som har rätt att vara lediga med tillfällig föräldrapenning , så att det blir tydligt att det inte handlar om att utöka rätten till ledighet för för- äldrar som har rätt till tillfällig föräldrapenning. Eftersom det enligt direktivet är möjligt med en kvalifikationsperiod för ersättning under ledigheten bör det inte vara nödvändigt att utvidga rätten till ersättning på motsvarande sätt. Ytterligare ett sätt skulle kunna vara att i stället hantera rätten till tillfällig föräldrapenning i samband med barns födelse och vid adoption inom ramen för för- äldrapenningen på det sätt som föreslagits i betänkandet Jämställt föräldraskap och goda uppväxtvillkor för barn – en ny modell för föräldraförsäkringen (SOU 2017:101). Se vidare om detta nedan. Ledighet för medföräldrar i samband med barns födelse Utredningens uppdrag är att värna befintliga regelverk och system och endast föreslå ändringar om det är nödvändigt eller annars särskilt befogat. Som framgår ovan anser utredningen inte att det finns behov av några ändringar med anledning av direktivets bestämmelser om ledighet för pappor eller motsvarande medföräldrar. 5.1.6Nivån på ersättningen är tillräckligt hög Avsikten med att föreskriva att ersättning ska betalas ut är enligt direktivet att öka incitamenten att ta ut ledigheten, i synnerhet för män (skäl 29). Direktivet föreskriver i artikel 8.2 att betalningen eller ersättningen ska garantera en inkomst som minst motsvarar vad den berörda arbetstagaren skulle få vid arbetsavbrott av hälsoskäl. För svenska förhållanden är det därför relevant att göra en jämförelse med vad som betalas ut i sjukpenning. Sjukpenning och tillfällig föräldrapenning beräknas på ungefär samma sätt. Nivån på ersättningen är i båda fallen strax under 80 pro- cent av den sjukpenninggrundande inkomsten. Det finns emellertid en skillnad när det gäller taket för hur hög inkomst som kan ligga till grund för beräkningen av ersättningen. Taket för sjukpenningen höj- des 2018 till 8 prisbasbasbelopp (se 25 kap. 5 § andra stycket SFB), men för tillfällig föräldrapenning är taket fortfarande 7,5 prisbas- belopp. Det innebär att individer som har en årsinkomst som över- stiger 7,5 prisbasbelopp kommer att få ett något lägre belopp i ersätt- ning vid pappaledighet än vad som hade betalats ut med anledning av ett sjukdomsfall. Att betalningen eller ersättningen ska garantera en inkomst som minst motsvarar vad arbetstagaren skulle ha fått vid arbetsavbrott av hälsoskäl talar därför för att taket för beräkningen av den tillfälliga föräldrapenningen vid pappaledighet skulle behöva höjas till 8 prisbasbelopp. För ett minimigenomförande av balansdirektivet skulle i så fall höjningen av taket begränsas till att gälla endast vid beräkningen av den tillfälliga föräldrapenningen i samband med barns födelse och vid adoption. Av artikel 8.2 framgår emellertid även att eventuella högsta grän- ser enligt nationell rätt ska gälla. I den engelska språkversionen av balansdirektivet är begreppet som används ”ceiling”, dvs. Sådana tak för vilka inkomster som kan ligga till grund för beräkningen av Ledighet för medföräldrar i samband med barns födelse ersättningen förekommer även i andra medlemsstater och har be- handlats under förhandlingarna om direktivet. Direktivets krav på att nivån på ersättningen vid pappaledighet ska vara samma som nivån på ersättningen vid sjukskrivning är enligt utredningen uppfyllt i svensk rätt eftersom nivån på ersättningen i båda fallen är strax . Eftersom direktivet anger att eventuella högsta gränser enligt nationell rätt ska gälla bör det enligt utredningen vara förenligt med direktivet att behålla en ordning där taket för den ersättning som läggs till grund för beräkningen är lägre vid pappaledighet än vid sjukskrivning. En annan tolkning skulle medföra att bestämmelsen om högsta gränser saknar betydelse. Medlemsstaterna uppmanas emellertid att på nationell nivå före- skriva samma betalning eller ersättning för pappaledighet som för mammaledighet eftersom syftet med ledigheten är detsamma – att barnet ska kunna knyta an till sina föräldrar, se skäl 30 i balansdirek- tivet. Detta är alltså inte ett uttryckligt krav enligt direktivet. I är rätten till mammaledighet inte förbunden med någon särskild rätt till ersättning. Den obligatoriska ledigheten följer av 4 § föräldraledighetslagen, och en mamma som vill ha ersättning får ansöka om föräldrapenning. Se angående föräldraledighet och för- äldrapenning även avsnitt 4.2 och 4.3. Vid en jämförelse blir ersätt- ningen i form av föräldrapenning i det enskilda fallet högre för per- soner som har en inkomst som överstiger 7,5 prisbasbelopp eftersom taket för beräkning av föräldrapenning är högre, närmare bestämt 10 prisbasbelopp . Detta kan i och för sig anses tala för att taket för ersättningen vid pappaledighet bör höjas. Ett förslag om att rätten till tillfällig föräldrapenning i samband med barns födelse och vid adoption tas bort och att ersättningen för motsva- rande ändamål i stället ska lämnas inom ramen för föräldrapenningen lades fram i SOU 2017:101 (s. 562 f.). Förslaget har när detta skrivs inte lett till lagstiftning. Utredningens uppdrag är emellertid endast att föreslå nödvändiga förändringar, och uppmaningen till medlemsstaterna att föreskriva samma betalning som vid mammaledighet uppfattar utredningen som en rekommendation. Pappor eller andra medföräldrar har dess- utom en lika omfattande rätt till föräldraledighet och föräldrapen- ning som mammor. finns också möjlighet att ta ut s.k. dubbeldagar, dvs. att båda föräldrarna tar ut föräldrapenning för samma barn (se 14 kap. 4 a § SFB). Ledighet för medföräldrar i samband med barns födelse har pappor eller andra medföräldrar därför möjlighet till ledighet med samma ersättningsnivå som mammor under den aktuella perio- den, även om det då inte finns krav på anknytning till barnets födelse på det sätt som föreskrivs för de . För att få föräldrapen- ning krävs också att föräldern vårdar barnet, medan det för de gäller att föräldern ska närvara vid förlossningen, sköta hem- met eller vårda barn. Under förutsättning att en pappa eller motsva- rande medförälder vårdar barnet kan han eller hon alltså välja att ta ut föräldrapenning i stället för tillfällig föräldrapenning i anslutning till barnets födelse. Då beräknas ersättningen med ett inkomsttak på 10 prisbasbelopp i stället för 7,5 prisbasbelopp. Sammanfattningsvis är det utredningens bedömning att nivån på ersättningen för de tio dagarnas ledighet i samband med barns födelse eller adoption är tillräckligt hög för att uppfylla balansdirek- tivets krav. 6.1Direktivets krav på rätt till fyra månaders föräldraledighet är uppfyllt i svensk rätt Bedömning: Det behövs inte några lagändringar för att genom- föra direktivets bestämmelser om rätt till fyra månaders indivi- duell föräldraledighet. Enligt balansdirektivet ska medlemsstaterna säkerställa att varje arbetstagare har en individuell rätt till föräldraledighet i fyra måna- der. Ledigheten ska tas ut innan barnet når en viss ålder. Den åldern ska fastställas av medlemsstaterna eller genom kollektivavtal och får vara högst . Detta stämmer överens med de krav som gäller enligt föräldraledighetsdirektivet1. I artikel 5.1 i balansdirektivet anges också att åldern ska fastställas med målet att säkerställa att var- dera föräldern kan utöva sin rätt till föräldraledighet på lika villkor. Medlemsstaterna får göra rätten till föräldraledighet beroende av en kvalifikationsperiod i arbete eller anställningstid som inte får över- stiga , artikel 5.2. Föräldraledighetslagen (1995:584) uppställer inte något krav på att en arbetstagare måste ha varit anställd för att få rätt till ledighet. En arbetstagare har enligt 5 § första stycket rätt till hel för- äldraledighet för vård av barn tills dess att barnet är . Om båda föräldrarna vårdar barnet kan båda vara lediga , se prop. 1977/78:104 med förslag om utvidgad rätt till ledighet för vård av barn m.m. s. 33 och 43. Utöver rätten till hel ledighet finns det en rätt att vara ledig på heltid eller deltid när föräldrapenning betalas ut, 1Rådets direktiv /18/EU av om genomförandet av det ändrade ramavtalet om föräldraledighet som ingåtts av BUSINESSEUROPE, UEAPME, ECPE och EFS och om upphävande av direktiv /34/EG. 5 § första stycket och 6 § föräldraledighetslagen. Föräldrapenning lämnas som längst till dess barnet har fyllt eller till den senare tidpunkt då barnet har avslutat det femte skolåret i . Föräldrapenning lämnas under sammanlagt för båda föräldrarna. Vid gemensam vårdnad delas föräldrapenningen lika mel- lan föräldrarna, dvs. vardera föräldern får . Detta framgår av 12 kap. 12, 13 och 15 §§ socialförsäkringsbalken (SFB). Inför föräldraledighetsdirektivets ikraftträdande gjordes be- dömningen att uppfyllde direktivets krav genom dessa bestämmelser. I promemorian Genomförande av det nya föräldra- ledighetsdirektivet (Ds 2010:44) föreslogs inte några ändringar av svensk rätt med anledning av att rätten till ledighet utökades från enligt direktivet. lämnades föräldrapenning som längst till dess barnet fyllt eller till den senare tidpunkt då barnet avslutat det första skolåret i . infördes en begränsning av möjligheten att ta ut föräldrapenning, och därmed möjligheten att vara föräldraledig med föräldrapenning, på så sätt att föräldrapenning efter barnets fyra- årsdag lämnas under sammanlagt för föräldrarna. höjdes åldersgränsen för möjligheten att ta ut föräldra- penning från åtta till eller till den senare tidpunkt då barnet har avslutat det femte skolåret i . av föräldra- ledigheten måste alltså tas ut innan barnet fyllt för att inte dagar ska gå förlorade. Därefter kan tas ut fram till dess att barnet fyllt . När dessa förändringar gjordes analyserades frågan om fören- ligheten med föräldraledighetsdirektivet inte närmare. I propositio- nen Nya åldersgränser och ökad flexibilitet i föräldraförsäkringen (prop. 2013/14:4) nämns inte föräldraledighetsdirektivet. Det kon- staterades dock att förslaget om förändrade åldersgränser i föräldra- penningen var förenligt med den EU-rättsliga reglering som gällde då (prop. 2013/14:4 s. 60). En förälder har alltså rätt till hel föräldraledighet från barnets födelse tills det att barnet fyllt 18 månader och en rätt till ledighet med föräldrapenning per förälder (cirka 6,4 måna- der) som måste tas ut före barnets fyraårsdag. Denna rätt till ledighet uppfyller med god marginal de fyra månaders individuell föräldra- ledighet som balansdirektivet kräver. Eftersom de 18 månaderna måste tas ut direkt efter barnets födelse och med föräldra- penning måste tas ut innan barnet fyllt är gällande rätt också förenlig med direktivets krav att ledigheten ska tas ut innan barnet når en viss ålder som högst får vara . Utredningens bedömning är att gällande regler möjliggör för båda föräldrarna att ta ut för- äldraledigheten på lika villkor och att det inte behövs några lagänd- ringar för att genomföra balansdirektivets bestämmelse om en indi- viduell rätt till fyra månaders föräldraledighet. 6.2Även dagar med föräldrapenning på grundnivå ska vara reserverade Förslag: I likhet med vad som gäller för föräldrapenning på sjuk- penningnivå ska dagar med föräldrapenning på grundnivå vara reserverade och därmed inte kunna avstås till den andra föräldern. Artikel 5.2 i balansdirektivet föreskriver att två månaders föräldra- ledighet inte ska kunna överlåtas mellan föräldrarna. För dessa måna- der ska också betalning eller ersättning fastställas av medlemsstaterna eller arbetsmarknadens parter på ett sådant sätt att det underlättar för båda föräldrarna att ta ut föräldraledighet, artikel 8.1 och 8.3. Eftersom alla föräldrar som vårdar ett barn har rätt till hel för- äldraledighet under barnets första 18 månader finns det enligt svensk lagstiftning en individuell rätt till ledighet som inte kan överlåtas. Den rätten till ledighet finns oberoende av om föräldrapenning beta- las ut. Föräldrapenning kan däremot som utgångspunkt överlåtas och därmed i praktiken också sådan ledighet som den berättigar till. Det gäller dock inte för de (cirka ) med föräldra- penning på sjukpenningnivå som är reserverade för vardera föräldern och inte går att överlåta, 12 kap. 17 § SFB. Någon motsvarande be- gränsning finns inte för föräldrar som inte har rätt till föräldrapen- ning på sjukpenningnivå. Att föräldraledighet inte ska få överlåtas är inte någon nyhet i balansdirektivet. Enligt föräldraledighetsdirektivet ska en av fyra månaders ledighet som en förälder har rätt till inte kunna överlåtas. Närmare bestämmelser ska enligt föräldraledighetsdirektivet faststäl- las på nationell nivå genom lagstiftning och/eller kollektivavtal med beaktande av gällande regler i medlemsstaterna. När föräldraledighetsdirektivet genomfördes i gjordes bedömningen att dessa bestämmelser inte föranledde någon ändring av svensk lagstiftning (Ds 2010:44 s. 18 f.). kunde 60 av med föräldrapenning inte överlåtas till den andra föräldern. Antalet dagar har utökats till 90, se 12 kap. 17 § SFB och propositionen En mer jämställd föräldrapen- ning (prop. 2014/15:124). En nyhet i balansdirektivet är att den ledighet som inte får över- låtas ska vara förenad med en rätt till betalning. Nivån på betalningen ska fastställas av medlemsstaterna eller arbetsmarknadens parter, artikel 8.3. För föräldrar som har gemensam vårdnad delas dagarna med för- äldrapenning lika (12 kap. 17 § SFB). Om båda föräldrarna har rätt till föräldrapenning på sjukpenningnivå är det tydligt att direktivets krav på två månaders betald ledighet som inte får överlåtas är upp- fyllt genom att med föräldrapenning är reserverade och inte får avstås till den andra föräldern (12 kap. 17 § SFB). Det medför i sin tur att även möjligheten att ta ut ledighet är reserverad i mot- svarande mån. Om föräldrar med gemensam vårdnad inte har rätt till föräldra- penning på sjukpenningnivå, eller om så är fallet för en av dem, är situationen annorlunda. För en förälder som får ersättning på grund- nivå under de som ersätts på sjukpenningnivå eller grund- nivå innebär gällande rätt att fritt får överlåtas till den andra föräldern. Ersättning på grundnivå får den förälder som inte har någon sjukpenninggrundande inkomst (SGI) eller har en SGI som ger en lägre föräldrapenning än grundnivån, dvs. Omräknat till årsinkomst innebär det . Det kan t.ex. röra sig om en förälder som arbetar deltid och inte har en SGI-skyddad inkomst . Åena sidan har alla arbetstagare en individuell rätt till hel föräldra- ledighet tills barnet blir 18 månader. Visserligen är den, i likhet med vad som gäller för mammaledighet, inte kopplad till någon särskild rätt till ersättning. Men det är inte något som hindrar att en förälder, på samma sätt som vid mammaledighet, väljer att ta ut föräldrapen- ning . Om det rör sig om dagar på grundnivå kan dock föräldrapenningen fritt överlåtas. Enligt balansdirektivet får medlemsstaterna göra rätten till för- äldraledighet beroende av en kvalifikationsperiod i arbete eller an- ställningstid som inte får överstiga , artikel 5.4. Den möjlig- heten skulle kunna utnyttjas för att förena rätten till föräldraledighet med en rätt till betalning eller ersättning och även för att reservera dagar. En arbetstagare som har arbetat , dvs. under den högsta tillåtna kvalifikationsperioden, bör i de allra flesta fall ha en tillräckligt hög inkomst för att få en SGI som berättigar till föräldra- penning på sjukpenningnivå och som därmed träffas av överlåtelse- förbudet. Det kan alltså argumenteras för att svensk lagstiftning är förenlig med direktivet även i det här avseendet. I sammanhanget bör också kunna beaktas att arbetsbaserad ersättning på grundnivå bara betalas ut till personer med en låg inkomst och därmed en låg syssel- sättningsgrad. Det kan i sin tur medföra att det finns ett mindre behov av ledighet i form av reserverad tid. Att det s.k. 240-dagars- villkoret, se 12 kap. 35 § SFB, inte utgör något problem i det här sammanhanget framgår av utredningens bedömning av villkoret nedan. Sammanfattningsvis innebär ett sådant här synsätt att det inte behövs några lagändringar för att genomföra direktivets bestämmel- ser om att två månaders betald ledighet ska vara reserverad för vardera föräldern. Åandra sidan måste det ifrågasättas om balansdirektivet ger ut- rymme för att göra skillnad mellan föräldrar som har föräldrapen- ning på sjukpenningnivå respektive föräldrapenning på grundnivå i förhållande till överlåtelseförbudet. Utredningens uppfattning är att det inte är möjligt. Direktivet kopplar samman rätten till ersättning med den ledighet som en förälder inte ska ha möjlighet att överlåta till den andra föräldern. För att direktivet ska anses genomfört bör individer som omfattas av det svenska socialförsäkringssystemet och därmed har rätt till föräldrapenning och föräldraledighet inte ha möj- lighet att överlåta dagar med föräldrapenning, oavsett om det är fråga om dagar på sjukpenningnivå eller grundnivå. Det gäller särskilt mot bakgrund av att åtgärden att reservera dagar med föräldrapenning har vidtagits av den svenska lagstiftaren med syfte att främja ett mer jämställt uttag av föräldraledighet, vilket även är syftet med balans- direktivet. De föräldrar som är försäkrade för arbetsbaserade förmåner är arbetstagare, men de kan också vara egenföretagare. För egenföre- tagare gäller dock speciella regler för beräkning av SGI under det s.k. uppbyggnadsskedet under företagets första 36 månader. Reglerna innebär att egenföretagare inte kan få en så låg SGI att de får föräldrapenning på grundnivå. Se 25 kap. 9 § SFB. För att en egenföretagare ska hamna i gruppen av föräldrar som är försäkrade för arbetsbaserade förmåner och har föräldrapenning på grundnivå ska han eller hon haft företaget och därefter haft en årsinkomst understigande , vil- ket gör att det endast bör handla om ett fåtal individer. Bland de för- äldrar som har rätt till föräldrapenning på grundnivå och är försäkrade för arbetsbaserade förmåner kan det alltså finnas ett fåtal egenföretagare som inte omfattas av balansdirektivet. Bland de föräldrar som har rätt till föräldrapenning på grundnivå finns det även individer som har rätt till ersättning grundat på bosättning, som inte är arbetstagare i . De omfattas inte heller av balansdirektivet. Eftersom egenföretagare och individer som har rätt till ersättning grundat på bosättning inte är arbetstagare skulle det kunna övervägas att lämna dem utanför det utökade tillämpningsområdet. Den reser- verade tiden skulle då endast utökas till att gälla för de föräldrar som är försäkrade för arbetsbaserade förmåner, har en SGI och inte är egenföretagare. Ytterligare ett alternativ skulle kunna vara att endast reservera för dessa individer, dvs. den lägsta nivå som direktivet kräver. Enligt utredningen skulle det emellertid leda till ett alltför komplicerat system som vore svårt att tillämpa. Det skulle även innebära stora kostnader för att behöva separera arbetsbaserad och bosättningsbaserad föräldrapenning på grundnivå. Utredningen anser därför att alla föräldrar som har rätt till föräldra- penning på grundnivå ska omfattas av förslaget. Utredningens slutsats är att balansdirektivet bör genomföras på så sätt att även dagar med föräldrapenning på grundnivå reserveras för den ena föräldern i motsvarande mån som gäller för dagar med föräldrapenning på sjukpenningnivå. Utredningens förslag värnar befintliga regler och ansluter till gällande systematik i svensk rätt. 6.2.1Förälder med ensam vårdnad En förälder som har ensam vårdnad om ett barn får föräldrapenning för samtliga dagar, 12 kap. 14 § SFB. Detta innebär att den förälder som inte har vårdnaden inte har någon rätt till ersättning under sin föräldraledighet och då inte heller har några för sig reserverade dagar. Utredningens uppdrag är att endast föreslå ändringar om det är nödvändigt eller annars särskilt befogat, samt att värna befintliga regler och system. Enligt balansdirektivet får medlemsstaterna själva fast- ställa vilka personer som i direktivet ska anses vara förälder, mamma och pappa (skäl 18). Svensk rätt innebär att ”förälder” i det här sam- manhanget även förutsätter att föräldern är vårdnadshavare. Då det enligt direktivet är medlemsstaterna som ska fastställa vem som är för- älder är det utredningens bedömning att den svenska ordningen är förenlig med balansdirektivet. För att en förälder som är försäkrad för enbart arbetsbaserad för- äldrapenning ska få ersättning på sjukpenningnivå eller grundnivå för barnet krävs det att han eller hon uppfyller det s.k. 240-dagarsvillkoret, 12 kap. 37 § SFB.