sou · H8B363d2 · 2020-11-12 00:00:00 — Givetvis omfattas således även ett barn med funktionsnedsättning av rättigheterna i konventionen. Det framhålls dessutom uttryckligen i artikeln. Det innebär att ett barn med en funktionsnedsättning inte får diskrimineras i förhållande till sin egen eller föräldrarnas ras, hud- färg, kön, språk, religion, politiska eller annan åskådning, nationella, etniska eller sociala ursprung, funktionsnedsättning, börd eller ställ- ning i övrigt. Artikel 2.1 innebär också att barn som inte är svenska medborgare, såsom ett barn med uppehållstillstånd, som söker asyl eller som befinner sig utan tillstånd i , ska omfattas av artikel 23, så länge de befinner sig inom jurisdiktion. Genom artikel 6 garanteras ett barn den grundläggande rätten till liv som uttrycks som en universell mänsklig rättighet i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna och den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter. Vidare ska ett barns överlevnad och utveckling säkerställas till det yttersta av en stats förmåga. Eftersom ett barns existens är en förutsättning för att det ska kunna åtnjuta övriga rättigheter i konventionen får artikel 6 en naturlig prioritet och blir på så sätt grundläggande för hela genomförandet av konventionen. I relation till artikel 6 innebär artikel 23 att en stat ska ge ett barn med funktionsnedsättning och barnets föräldrar eller andra med an- svar för omvårdnaden av barnet stöd som främjar barnets överlevnad och utveckling. menar att rätten till överlevnad och utveck- ling endast kan genomföras med ett holistiskt förhållningssätt. Det sker enligt kommittén genom att alla de andra bestämmelserna i kon- ventionen tillämpas och ses i relation till varandra.7 Barnrättskom- mittén förväntar sig att en stat tolkar ordet utveckling i dess vidaste 7CRC/C/GC/7 p. Artikel 23 – barn med funktionsnedsättning bemärkelse, som ett helhetsbegrepp som omfattar barnets fysiska, mentala, andliga, moraliska, psykologiska och sociala utveckling.8 I är det en utgångspunkt att familjen är den grundläggande och naturliga enheten för ett barn, vilket bl.a. framgår av konventionens inledning (preambel). Föräldrar eller andra vård- nadshavare har i första hand ansvaret för ett barns överlevnad och utveckling (artiklarna 5 och 18). I föräldrarnas ansvar ligger bl.a. att se till barnets bästa och att på ett sätt som står i överensstämmelse med den fortlöpande utvecklingen av barnets förmåga ge barnet råd och ledning då det utövar sina rättigheter. har staten det yttersta ansvaret för ett barns överlevnad och utveckling samt för att barnet ges det skydd och stöd som det behöver (jämför bl.a. artik- larna 3.2, 6, 9, 19, 20, 23, 26, 27, 32–36, 38 och 39). Enligt artikel 4 ska en stat vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgärder, administrativa åtgärder och andra åtgärder för att genomföra de rättig- heter som erkänns i konventionen. I fråga om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter ska en stat till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser för att vidta sådana åtgärder. Vid behov ska sådana åtgärder vidtas inom ramen för det internationella samarbetet. Rätten att uttrycka sin åsikt och få den beaktad Enligt artikel 12.1 ska en stat tillförsäkra ett barn som är i stånd att bilda en åsikt rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör det. Ett barns åsikter ska beaktas i förhållande till ålder och mognad. För att ett barn ska tillförsäkras denna rätt ska barnet enligt artikel 12.2 särskilt beredas möjlighet att höras. Det kan göras direkt eller genom företrädare eller ett lämpligt organ och gäller i alla domstolsförfaran- den och administrativa förfaranden som rör barnet. Barnet ska höras på ett sätt som är förenligt med nationella procedurregler. Detta kan t.ex. innefatta förfaranden som rör ansökningar om stöd från ett barn med funktionsnedsättning, barnets föräldrar eller andra med an- svar för barnets omvårdnad. Enligt kommittén är det viktigt att barn med funktionsnedsätt- ning blir hörda i alla förfaranden som berör dem och att deras åsikter respekteras i förhållande till den fortlöpande utvecklingen av deras förmågor. Vidare menar kommittén att barn med funktionsnedsätt- 8CRC/GC/2003/5 p. Artikel 23 – barn med funktionsnedsättning ning ska få tillgång till alla kommunikationshjälpmedel de behöver för att lättare kunna uttrycka sina åsikter. Enligt kommittén bör en stat också stödja utbildning av familjer och yrkesutövare i syfte att främja och respektera den fortlöpande utvecklingen av ett barns för- mågor, så att barnets förmåga att ta ansvar och fatta beslut om sitt eget liv ökar.9 Enligt barnrättskommittén har ett barn även rätt att avstå från att utöva sin rättighet; att uttrycka sina åsikter är för barnet ett val, inte en skyldighet.10 Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myn- digheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3.1). I en bedömning och pröv- ning av barnets bästa ingår att ta hänsyn till samtliga grundläggande principer och konventionen i sin helhet. Vid en sådan bedömning får barnets upplevelser och åsikter om sin situation särskild betydelse, i förhållande till barnets ålder och mognad (artikel 12). Syftet med begreppet barnets bästa är enligt barnrättskommittén att säkerställa att barn både fullt och faktiskt kan åtnjuta alla de rättig- heter som erkänns i konventionen. Kommittén understryker att en vuxen persons personliga bedömning av ett (eller flera) barns bästa inte får ha företräde framför rättigheterna enligt konventionen; ingen rättighet ska kunna inskränkas av en skönsmässig tolkning av barnets bästa. Vidare framhåller kommittén att barnets bästa är ett dynamiskt koncept, som kräver att man gör bedömningar anpassade till det spe- cifika sammanhanget.11 Nedan redogörs i korthet för i vilka sammanhang principen om barnets bästa kan bli relevant i förhållande till artikel 23. 9CRC/C/GC/9 p. 10CRC/C/GC/12 p. 11CRC/C/GC/14 p. 1 och 4. Artikel 23 – barn med funktionsnedsättning Artikel 3.1 omfattar även lagstiftande organ. Principen om barnets bästa ska beaktas vid alla åtgärder som rör barn och därmed även vid utformning av reglering som rör stöd och omvårdnad till ett barn med funktionsnedsättning. Övriga rättigheter enligt barnkonventio- nen ska också beaktas i bedömningen av barnets bästa. Sådana be- dömningar bör till viss del även bygga på barns egna upplevelser och åsikter i enlighet med artikel 12. I sin allmänna kommentar om barnets bästa lyfter barnrättskom- mittén särskilt fram den roll som lagstiftande organ har. Kommittén betonar att hänvisningen till lagstiftaren i artikel 3.1 klart visar att bestämmelsen inte bara gäller barn som individer utan också barn i allmänhet. Det innebär, enligt kommittén, att varje gång en lag eller en bestämmelse antas eller en internationell överenskommelse ingås som rör ett barn bör beslutet styras av hänsyn till barnets bästa.12 För att denna princip ska respekteras anser barnrättskommittén att barn med funktionsnedsättning bör företrädas i olika organ såsom parlament, kommittéer och andra forum där de kan uttrycka sina åsikter och delta i beslutsfattande som rör dem, både i egenskap av barn i allmänhet och barn med funktionsnedsättning i synnerhet.13 Enligt artikel 3.1 ska det i varje beslut som rör ett barn i först hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa. Detta kan t.ex. innefatta förfaranden som rör ansökningar om stöd från ett barn med funk- tionsnedsättning, dess föräldrar eller andra med ansvar för barnet. I en bedömning av barnets bästa ska hänsyn tas till alla de rättigheter som ett barn har enligt och som är relevanta i sam- manhanget. Ett barn ska också ges möjlighet att uttrycka sin åsikt inför att ett beslut tas i enlighet med artikel 12. har uttryckt att barnets bästa är av särskild relevans för institutioner, inrättningar och tjänster för barn med funk- tionsnedsättning. Enligt kommittén bör barnets bästa beaktas i all 12CRC/C/GC/14 p. 31, se även CRC/C/GC/12 p. 13CRC/C/GC/19 p. Artikel 23 – barn med funktionsnedsättning service till ett barn med funktionsnedsättning och alla andra åtgärder som påverkar det.14 har understrukit att en bedömning av bar- nets bästa ska ske med utgångspunkt i barnets specifika omständig- heter. Fokus måste enligt kommittén ligga på att identifiera möjliga lösningar som ser till barnets bästa med full respekt för rättigheterna i konventionen och dess fakultativa protokoll.15 Vidare är det enligt kommittén av vikt att följa upp åtgärder och beslut,16 dvs. ta reda på hur barnet upplevt insatserna och om de varit till barnets bästa. Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myndig- heter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som be- döms vara barnets bästa (artikel 3.1). En åtgärd omfattar även själva förfarandet. Det innebär att alla förfaranden som rör stöd och om- vårdnad för ett barn med en funktionsnedsättning omfattas. lyfter i en allmän kommentar fram att man måste införa och följa vissa barnanpassade förfaranden för att ett barns rätt att få sitt bästa bedömt och beaktat ska kunna förverkligas.17 I en annan kommentar betonar kommittén att förutsättningarna för att ett barn ska kunna uttrycka sina åsikter är av betydelse. Hänsyn bör tas till barnets individuella och sociala situation och miljön bör vara sådan att barnet känner sig tryggt och respekterat. Vidare måste bar- net informeras om vad saken gäller, vilka valmöjligheter som finns, vilka beslut som kan komma att fattas och vad de kan få för följder.18 Som tidigare nämnts, påminner barnrättskommittén om att ett barn med funktionsnedsättning bör få tillgång till alla kommunikations- hjälpmedel barnet behöver för att lättare kunna uttrycka sina åsikter.19 Vägledning om barnanpassade förfaranden kan även hämtas från protokollet om försäljning av barn, barnprostitution och barnporno- grafi, som främst rör rättsprocessen för offer och vittnen. Av proto- kollet framgår bl.a. att processuella förfaranden ska anpassas till ett 14CRC/C/GC/9 p. 29 och 30. 15CRC/C/GC/14 p. 16CRC/C/GC/12 p. 134 (i) och CRC/C/GC/14 p. 17CRC/C/GC/14 p. 18CRC/C/GC/12 p. 22–25. 19CRC/C/GC/9 p. Artikel 23 – barn med funktionsnedsättning barns särskilda behov samt att en stat ska tillhandahålla lämpligt stöd till barnet under hela processen. Läs mer i kapitlet om artikel 34. En mer utvecklad beskrivning av barnanpassade förfaranden finns i kapitlet om artikel 3. 26.1.2Åtnjuta ett fullvärdigt och anständigt liv (artikel 23.1) Genom artikel 23.1 erkänns att ett barn med fysisk eller psykisk funk- tionsnedsättning bör åtnjuta ett fullvärdigt och anständigt liv under förhållanden som säkerställer värdighet, främjar tilltron till den egna förmågan och möjliggör barnets aktiva deltagande i samhället. Artikel 23 rör barn med fysisk eller psykisk funktionsnedsättning. Av artikel 1 i konventionen om rättigheter för personer med funk- tionsnedsättning framgår att personer med funktionsnedsättning inne- fattar bl.a. personer med varaktiga fysiska, psykiska, intellektuella eller sensoriska funktionsnedsättningar, vilka i samspel med olika hinder kan motverka deras fulla och verkliga deltagande i samhället på lika villkor som andra. Detta är en definition som även barnrättskommit- tén använder sig av.20 Vad det innebär att åtnjuta ett fullvärdigt och anständigt liv defi- nieras inte i artikeln. Av förarbetena till framgår att artikeln sammankopplades med rätten till ett normalt liv, men ut- trycket valdes bort då det kunde indikera att barn med en funktions- nedsättning inte ansågs som normala.21 Ett barn med en funktionsnedsättning ska få leva ett fullvärdigt och anständigt liv under förhållanden som bl.a. säkerställer värdig- het. Värdighet är ett svårdefinierat begrepp som ofta förekommer inom mänskliga rättigheter men sällan definieras. Formuleringen åter- speglar den grundläggande mänskliga rättighet som fastställs i arti- kel 1 i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna, dvs. att alla människor är födda fria och lika i värde och rättigheter. Den inneboende rätten till värdighet och värde uttrycks även i barnkon- ventionens inledning (preambel) och deklaration om barnets rättigheter, som också hänvisas till i konventionens inledning. Be- greppet värdighet finns även i artiklarna 28.2, 37 (c), 39 och 40.1. I dessa anges att ett barn ska behandlas med värdighet i de situatio- 20CRC/C/GC/9 p. 21HR/PUB/07/1, artikel 23, E 1 p. Jämför även (2019) s. 863 och 864. Artikel 23 – barn med funktionsnedsättning ner som artiklarna omfattar. I doktrin framhålls att värdighet kan tolkas på så sätt att en person ska visas respekt och inte utsättas för förödmjukelse. Om värdigheten kränks handlar det oftast om en kränkning av en annan rättighet.22 Barnet ska leva ett fullvärdigt och anständigt liv även under för- hållanden som främjar tilltron till den egna förmågan. Vad som främ- jar ett barns tilltro till den egna förmågan kan skilja sig för varje en- skilt barn. Viss vägledning kan dock ges av övriga bestämmelser i konventionen. Möjlighet att enkelt uttrycka sina åsikter i frågor som rör det borde t.ex. bidra till en ökad tilltro till den egna förmågan (artikel 12.1). Ytterligare ett exempel är utbildning som syftar till att utveckla barnets fulla möjligheter i fråga om personlighet, anlag, fysisk och psykisk förmåga, respekt för mänskliga rättigheter och barnets egna kulturella identitet, språk och värden samt som förbereder bar- net för ett ansvarfullt liv i ett fritt samhälle (artikel 29.1 [a–d]).23 Enligt barnrättskommittén är det avgörande att den utbildning ett barn med funktionsnedsättning får stärker barnets positiva själv- medvetande, så att han eller hon känner sig respekterad av andra som människa, inte får sin värdighet begränsad och upplever att andra erkänner barnets rättigheter och friheter. Att ett barn med funk- tionsnedsättning integreras i barngrupperna i klassrummet kan enligt kommittén visa barnet att han eller hon har en erkänd identitet och tillhör gemenskapen. Kamratstöd som ökar självuppskattningen hos barn med funktionsnedsättning bör i större utsträckning främjas en- ligt kommittén. Kommittén anser också att utbildningen i största möj- liga utsträckning även måste bidra till känslan av kontroll, prestation och framgång, så att barnets känsla av egenmakt stärks.24 Slutligen ska ett barn med funktionsnedsättning leva ett fullvär- digt och anständigt liv under förhållanden som främjar barnets aktiva deltagande i samhället. Vad som avses med ett aktivt deltagande i sam- hället framgår inte av artikeln. Viss vägledning kan även här fås av övriga artiklar i konventionen. T.ex. kräver ett aktivt deltagande att barnet ges möjlighet att uttrycka sin åsikt i frågor som rör det (jäm- för artikel 12.1). Ytterligare en förutsättning är att barnet får tillgång till information och material från olika nationella och internationella källor (artiklarna 13 och 17). Likaså ökar möjligheterna till en aktiv 22Tobin (2019) s. 864 och 865. 23Jämför (2019) s. 868–871. 24CRC/C/GC/9 p. Artikel 23 – barn med funktionsnedsättning roll i samhället om barnet får en utbildning som bl.a. syftar till att för- bereda honom eller henne för ett ansvarfullt liv i ett fritt samhälle (artikel 29.1 [d]). Av artikel 31.2 framgår dessutom att en stat ska uppmuntra tillhandahållandet av lämpliga och lika möjligheter till kulturell och konstnärlig verksamhet samt till rekreations- och fritids- verksamhet. Att ett barn med funktionsnedsättning, utan åtskillnad, kan ta del av alla rättigheter enligt konventionen är i sig en förut- sättning för ett aktivt deltagande i samhället (jämför artikel 2). I arti- kel 9 i konventionen om rättigheter för personer med funktionsned- sättning anges att en stat behöver vidta åtgärder för att ge personer med funktionsnedsättning tillgång på lika villkor som andra till den fysiska miljön, transporter, information, kommunikation och andra tjänster som erbjuds allmänheten. understryker att tillgång till informations- och kommunikationsteknik och hjälpmedel för information och kom- munikation gör det möjligt för barn med funktionsnedsättning att leva självständigt och delta fullt ut i alla livets aspekter. Barn med funktionsnedsättning bör också förses med lämplig teknik och andra tjänster eller språk, t.ex. punktskrift och teckenspråk, som ger dem tillgång till alla sorters medier, såväl traditionella som digitala.25 Enligt barnrättskommittén bör artikel 23.1 betraktas som huvud- princip vid genomförandet av för barn med funk- tionsnedsättning. Kommittén menar att det centrala budskapet i denna punkt är att ett barn med funktionsnedsättning bör inkluderas i sam- hället. Åtgärder som vidtas för att genomföra rättigheterna i konven- tionen för barn med funktionsnedsättning, t.ex. när det gäller utbild- ning och hälsa, bör enligt kommittén uttryckligen eftersträva en maximal inkludering av dessa barn i samhället.26 26.1.3Rätt till särskild omvårdnad (artikel 23.2) Genom artikel 23.2 erkänns rätten till särskild omvårdnad för ett barn med funktionsnedsättning. En stat ska, inom ramen för tillgängliga resurser, uppmuntra och säkerställa att det berättigade barnet och de som ansvarar för dess omvårdnad får stöd för vilket ansökan före- ligger, i enlighet med vad som är lämpligt med hänsyn till barnets till- 25CRC/C/GC/9 p. 26CRC/C/GC/9 p. Artikel 23 – barn med funktionsnedsättning stånd och föräldrarnas förhållanden eller förhållandena hos andra som tar hand om barnet. Vad som avses med särskild omvårdnad (care) framgår inte. Be- greppet omvårdnad finns i flera artiklar i konventionen (artiklarna 3, 7, 18–21, 24, 25, 38 och 40). I artikel 3.2 stadgas att en stat åtar sig att tillförsäkra ett barn ett sådant skydd och sådan omvårdnad som behövs för dess välfärd. Artikel 23.2 tillsammans med artikel 3.2 inne- bär att en stat ska vidta särskilda åtgärder för att tillförsäkra ett barn med funktionsnedsättning den omvårdnad som behövs för dess välfärd. Skyldigheten gäller gentemot det berättigade barnet och de som an- svarar för dess omvårdnad. Vilka barn som är berättigade till stöd anges inte, utan lämnas till respektive stat att avgöra. Olika former och grad av funktionsnedsättning kan rimligen berättiga olika former av stöd. Vilka de som ansvarar för omvårdnaden av ett barn med funk- tionsnedsättning (those responsible for his or her care) är anges inte heller. Däremot framgår det att det endast är personer som har ett direkt ansvar för barnets omvårdnad som avses. Utöver föräldrar och andra vårdnadshavare borde bl.a. familjehemsföräldrar omfattas.27 En stat ska uppmuntra och säkerställa att barnet och de som an- svarar för dess omvårdnad får stöd för vilket ansökan föreligger. På vilket sätt en stat ska uppmuntra till detta framgår inte. I doktrin har framförts att begreppet uppmuntra kan tolkas som att det inte endast är staten som ska stå för stödet. Staten skulle därmed även kunna uppmuntra andra aktörer, såsom föräldrar, intresseorganisationer och samhället i övrigt, att stödja ett barn med funktionsnedsättning.28 Säkerställas torde, i ljuset av artikel 4, innebära att en stat ska vidta alla lämpliga lagstiftnings-, administrativa och övriga åtgärder för att skapa ett ansökningsförfarande och för att ange på vilka grunder ett stöd kan beviljas (i vart fall när det är det allmänna som ger stödet). Av förarbetena till artikeln framgår att införandet av ”för vilket an- sökan föreligger” inte var tänkt att innebära komplicerade byråkra- tiska förfaranden, utan helt enkelt att stöd skulle ges till dem som efterfrågar det, om de är berättigade till stöd.29 Stöd ska ges i enlighet med vad som är lämpligt med hänsyn till barnets tillstånd och föräldrarnas förhållanden eller förhållandena hos andra som tar hand om barnet. Det innebär att stödet måste vara in- 27Jämför även (2019) s. 872 och 873. 28Tobin (2019) s. 873. 29HR/PUB/07/1, artikel 23, E 1 p. 402 och 403. Artikel 23 – barn med funktionsnedsättning Vilket syfte stödet ska ha anges i punkt 3 (se nedan). Av förarbetena till artikeln framgår att formuleringen inte syftade till att begränsa stödet utan snarare att möjliggöra barnets individuella utveckling.30 Bestämmelsen bör i denna del tolkas i ljuset av artikel 18, om att det är föräldrarna som har huvudansvaret för ett barns uppfostran och utveckling. har staten enligt samma artikel ett ansvar att ge lämpligt stöd till föräldrar och vårdnadsha- vare då de fullgör sitt ansvar.31 Det finns flera artiklar i konventionen som behandlar å ena sidan föräldrarnas roll och ansvar för ett barns uppfostran och utveckling och å andra sidan statens ansvar att stödja föräldrarna i det ansvaret (bl.a. artiklarna 3.2, 5, 7, 18, 26 och 27). I artikel 26 om rätten till social trygghet, inklusive socialförsäkring, framgår att förmåner ska beviljas om det är lämpligt, med hänsyn till de resurser som barnet och de personer som ansvarar för dess under- håll har samt omständigheterna i övrigt. Skyldigheten i artikel 23 att ge stöd begränsas av statens tillgäng- liga resurser. I vilken omfattning stöd ska ges lämnas därmed i hög grad till respektive stat att avgöra. i ljuset av artikel 4 innebär det att en stat till fullo ska utnyttja sina tillgängliga resurser för att vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgärder, administrativa åtgärder och andra åtgärder för att genomföra rättigheterna. 26.1.4Kostnadsfritt stöd (artikel 23.3) Av artikel 23.3 framgår att det stöd som lämnas enligt punkt 2 i arti- keln ska vara kostnadsfritt, då så är möjligt. Huruvida det är möjligt med kostnadsfritt stöd lämnas till respektive stat att avgöra (se även ovan om att det ska ske inom ramen för en stats tillgängliga resur- ser). I detta sammanhang ska en stat ta hänsyn till att ett barn med funktionsnedsättning har särskilda behov, men också beakta ekono- miska tillgångar hos barnets föräldrar eller andra som tar hand om bar- net. Det innebär att om det inte är möjligt för staten att erbjuda kostnadsfritt stöd för alla, får staten ta ut en avgift för stödet av den vars ekonomi tillåter det. Av artikel 28 (c) i konventionen om rättig- heter för personer med funktionsnedsättning framgår att en stat ska säkerställa tillgång till stöd från staten för personer med funktions- 30HR/PUB/07/1, artikel 23, C 7 p. 60 och 61. 31Jämför även (2019) s. 876 och 877. Artikel 23 – barn med funktionsnedsättning nedsättning (och deras anhöriga) som lever under fattiga förhållan- den. Stödet ska användas för utgifter som är relaterade till funktions- nedsättning, t.ex. för adekvat utbildning, rådgivning, ekonomiskt stöd och avlastningsvård. Stödet ska syfta till att säkerställa att barnet har effektiv tillgång till och får utbildning, hälso- och sjukvård, rehabilitering och habilitering, för- beredelse för arbetslivet och möjligheter till rekreation. Detta innebär att en stat ska ge särskilt stöd när så behövs för att säkerställa att ett barn med funktionsnedsättning kan utöva dessa rättigheter. Upp- räkningen kan sägas i stort omfatta rättigheterna i konventionen. I fråga om vad dessa rättigheter innebär hänvisar vi till kapitlen om övriga artiklar i konventionen, särskilt artiklarna 15, 24, 28, 29 och 31.Vidare ska stödet säkerställa att barnet får tillgång till de tjänster som räknas upp på ett sätt som bidrar till barnets största möjliga inte- grering i samhället och individuella utveckling, inklusive dess kulturella och andliga utveckling. På vilket sätt detta ska ske lämnas till respek- tive stat att avgöra, men det är tydligt att stödet ska anpassas efter varje barns egna förutsättningar och behov. har uttalat att barn med funktionsnedsätt- ning får bäst omsorg och omvårdnad i sin egen hemmiljö, förutsatt att familjen får tillräcklig hjälp på alla områden.