sou · H8B332 · 2020-06-05 00:00:00 — En variant av detta skulle vara att inte knyta antalet år för tillgodoräknande direkt till rikt- åldern för pension utan att i stället i socialförsäkringsbalken uttryck- 52Se Rapport 2019 Pensionssystemets årsredovisning, s. 24 ff. Försäkringstid för grundpension m.m. ligen ange antalet år för tillgodoräknande. Och vid varje höjning av riktåldern för pension i socialförsäkringsbalken ta ställning till om motsvarande höjning av antalet år för tillgodoräknande ska genom- föras. En sådan höjning av antalet år för tillgodoräknande kan fram- stå som konsekvent i relation till att möjligheten till tillgodoräk- nande av försäkringstid ökar. Förslaget skulle innebära att taket skulle bli rörligt och bli olika beroende på vilket år en person är född. Enligt den reform om en riktålder för pension som har beslutats kommer en ändrad riktålder att börja gälla det sjätte året efter det att den har beslutats och riktåldern för pension ska fastställas med hänsyn till medellivslängdens utveckling. En höjning skulle i teorin kunna ske . Regeringen, liksom samtliga remissinstan- ser som uttalat sig i frågan, anser att är en rimlig tidsperiod för att ge myndigheter och övriga berörda en framförhållning för an- passningar och sammanfaller även med pensionsöverenskommelsens riktlinjer för genomförande.53 Att införa ett tak för intjänande som höjs successivt bör av motsvarande skäl anses ge de berörda en till- räcklig framförhållning. Det som dock talar emot den anförda lösningen är att en höjning av antalet intjänandeår för grundpension på den högsta grundnivån innebär en skärpning av intjänandekraven. Den som tillhör en senare årskull skulle alltså behöva tjäna in mer än den som hör till en tidigare årskull för att kunna få grundpension på den högsta grund- nivån. Detta innebär således en försämring för de försäkrade efter- som det skulle medföra att en pensionär procentuellt sett skulle behöva en längre försäkringstid inom den möjliga tidsramen för tillgodoräknande mellan och riktåldern för pension för att ha rätt till grundpension med den högsta grundnivån. Det kan därför uppfattas som orättvist att kravet på intjänande är olika beroende på födelseår. Ett annat alternativ skulle då vara att inte uttrycka den längsta försäkringstid som krävs i form av kalenderår utan i procent av möj- lig intjänandetid, dvs. att det skulle krävas en viss procentuell andel försäkringstid i tidsintervallet före riktåldern för pen- sion för att ha rätt till grundpension på den högsta grundnivån. En sådan lösning skulle likna den ordning som gäller för intjänande av folkpension i (ett 80-procentigt intjänande från 16–) och i fråga om för intjänande av folkpension och för- 2018/19:133, s. 17 och 19. Försäkringstid för grundpension m.m. tidspension (ett 90-procentigt intjän- ande från till åldern för folkpension/förtidspension).54 Det nuvarande kravet för fullt tillgodoräknande som är inom en tidsram motsvarar avrundat av tiden inom tids- intervallet. av det nuvarande tidsintervallet motsvarar således , dvs. ett något lägre intjänandekrav. En ändring till ett 41-årigt krav inom ett tidsintervall motsvarar , dvs. det krävs mer tid än ett 80-procentigt krav, medan ett bibehållet krav skulle motsvara av ett tids- intervall . Ett 42-årigt krav inom ett tidsintervall är avrundat medan ett bibehållet krav inom ett tidsintervall skulle motsvara . Skillnaden mellan ett krav uttryckt i procent och ett krav uttryckt som följer rikt- åldern för pension skulle alltså öka i takt med att riktåldern stiger. Även en övergång till en procentuell kvot för fullt intjänande skulle dock innebära en skärpning av kravet på intjänande.55 Det kan uppfattas att ett intjänandetak som uttrycks som av den möjliga intjänandetiden är mer lättförståeligt än ett ”rörligt” tak (ut- tryckt ) som ändras allteftersom riktåldern för pension höjs. Åandra sidan måste de ”översättas” till faktisk tid – exempelvis med exakt antal veckor eller dagar – beroende på per- sonens födelseår och intjänandeintervallets längd vilket kan medföra att det uppfattas som mer svårförståeligt och mindre transparent. Att införa ett krav på ett 80-procentigt tillgodoräknande är också administrativt mindre gynnsamt. Man skulle då införa en helt ny princip för intjänande vilket påverkar de berörda myndigheternas handläggning och tekniska system som helt bygger på ett intjänande avrundat till . Därutöver har kravet intjänande för fullt grundskydd gällt och är på så sätt väl inarbetat. Sammanfattningsvis finns det således mycket starka administra- tiva skäl som talar mot införandet av en övergång till ett annat beräk- ningssätt än intjänandeår för att kvantifiera vad som krävs för ett grundskydd på den högsta grundnivån och en sådan lösning blir inte 54Se Lovforslag L 138, Lov om aendring af lov om social pension, lov om Arbejdsmarkedets Tillaegspension, pensionsbeskatningsloven og lov om retssikkerhed og administration på det sociale område. Fremsatt den 7 februar 2018. Det 90-procentiga intjänandet innebär en avsikt- lig skärpning av kravet på intjänande av försäkringstid jämfört med det tidigare danska 40- årskravet. 55Ett 80 procentigt tillgodoräknande i tidsintervallet är och och motsvarande i ett tidsintervall är och . Försäkringstid för grundpension m.m. heller mer följsam eller transparent. Det saknas därför anledning att lägga fram ett sådant förslag. Ett sista alternativ är att bibehålla ordningen med ett krav på försäkringstid för rätt till den högsta grundnivån av grund- pensionen. Som vi utvecklat i vårt delbetänkande bör det krävas en lång tids anknytning till för rätt till en oreducerad grund- pension. 40 svenska bosättningsår har historiskt sett ansetts vara en rimlig avvägning i fråga om hur lång tids anknytning som bör krävas för en oreducerad garantipension56 och vi gör i delbetänkandet bedöm- ningen att är tillräcklig för att upprätthålla den an- knytning som bör krävas för att få grundpension på den högsta grundnivån. Att möjligheten att tjäna in försäkringstid för grund- skyddet utökas på det sätt vi nu föreslår som en konsekvens av införandet av en riktålder för pension innebär inte att kravet på anknytning till urholkas i nämnvärd utsträckning inom över- skådlig tid. Den förändringen i sig är alltså inte ett skäl att skärpa kravet på anknytning till . Att tidsintervallet inom vilken det går att tillgodoräknas försäk- ringstid för grundpension förlängs som intjänandetiden förblir oförändrad kan leda till en viss kostnadsökning. Som vi redo- visar i kapitel 8 är den dock relativt begränsad, bl.a. eftersom de allra flesta uppfyller kravet på en 40-årig försäkringstid med viss marginal.57 Dessa skulle sannolikt även uppfylla kravet om den skulle höjas till eller något ännu högre. Höjda kostnader för grundpension bör allmänt sett ställas mot ökade kostnader för äldre- försörjningsstödet och ökade skatteintäkter och även övervägas i ljuset av att antalet garantipensions-/grundpensionsmottagare sta- digt minskar . Ett sätt att dämpa en befarad ökning av grundpensionen skulle då kunna vara att för perioden då den försäkrade fyllt införa motsvarande krav som gäller för åldersspannet 16–för tillgodoräknande av försäkringstid, dvs. att tiden från och med det kalenderår personen fyller fram till riktåldern för pension endast får tillgodoräknas som försäkringstid om den försäkrade har haft svensk bosättning och en PGI eller en PGBSA som uppgår till minst ett inkomstbasbelopp. Frågan om krav utöver bosättning för de högre åldrarna har tidigare övervägts – men av- 1997/98:152, s. 49. Försäkringstid för grundpension m.m. färdats – för åldersintervallet 60–. föreslog att det för tillgodoräknande av försäkringstid för tid efter det kalenderår då den försäkrade fyllt skulle införas ett krav på att pensionären, utöver svensk bosättning, måste ha en PGI som uppgår till minst ett för intjänandeåret aktuellt inkomstbasbelopp. Som skäl anförde utredningen att även för att personer med färre än 40 försäkringsår ska ha en möjlighet att genom arbete höja sin pension ska en person som fortsätter att förvärvsarbeta efter kunna tjäna in sådan tid som försäkringstid på samma sätt som gäller för personer som är yngre än 25 år.58 Syftet var alltså att skapa drivkrafter för ett ökat deltagande i arbetslivet. Enligt vår bedömning är det osäkert i vilken mån ett sådant för- slag skulle skapa ökade incitament för ett deltagande i arbetslivet. Men framför allt skulle ett krav på ett visst intjänande för året efter fyllda strida mot grundtanken för hur det nuvarande ålders- intervallet är konstruerat. Särregleringen för åldersintervallet 16– finns för att undvika ett intjänande genom enbart studier i och det har ansetts att sannolikheten för att man är förvärvs- aktiv ökar i takt med att man närmar sig pensionsåldern.59 Argu- mentet att sådana särregler skulle motverka att någon sent i livet bosätter sig i och tjänar in försäkringstid måste ses i ljuset av att det får anses mycket tveksamt att någon bosätter sig i sent i livet bara för att kunna tillgodoräkna sig en kort försäkringstid –kanske så lite som 4/40. Den relativt låga grundpension som individen kan få rätt till utgör i realiteten knappast ett ekonomiskt incitament att bosätta sig i . Slutligen bygger införandet av en riktålder för pension på att den ökande medellivslängden motsvaras av ett förlängt arbetsliv. Höjningen av pensionsåldern för grundpen- sion genom en knytning till riktåldern för pension bygger på antag- andet att personer är förvärvsaktiva fram till denna riktålder. Att då ställa särskilda krav för tillgodoräknande av försäkringstid för grund- pension för tiden – av stimulansskäl eller av andra skäl – undergräver presumtionen att man är förvärvsaktiv fram till rikt- åldern. Varken av sakliga eller principiella skäl bör det därför införas särskilda villkor för tillgodoräknande av försäkringstid efter . 58SOU 2013:25, s. 59 f. Se vidare även 2014c och Ds 2018:8 vilka redovisas ovan. 1997/98:152, s. 59 f. Försäkringstid för grundpension m.m. Sammantaget anser vi att det inte finns skäl att skärpa intjänande- kravet. Kravet bör således fortsatt vara att man inom det möjliga åldersintervallet tillgodoräknas en försäkringstid på längst . Det förtjänar dock att påpekas att en utgångspunkt för vår bedömning är ett genomförande av vårt förslag i delbetänkandet av en ny grund- pension så att kravet på lång tids anknytning till kan upprätt- hållas (jfr kap. 3). Effekten av att fortsätta att ha en garantipension som är en minimiförmån och som kan tillgodoräknas genom ut- ländska försäkringsår kan inte överblickas. Åldern för uttag av grundpension samt beräkning av grundpension vid tidigt eller uppskjutet uttag av pension I Ds 2019:2 föreslogs att åldern för tidigaste uttag av garantipension ska höjas och knytas till riktåldern för pension. Enligt förslagen ska detta ske genom att åldersgränsen höjs från den månad som den försäkrade fyllt 65 till den månad då han eller hon fyllt . föreslås att 66-årsgränsen ersätts med måna- den då den försäkrade uppnår riktåldern för pension.60 Våra ovan- stående förslag och bedömningar bygger på förutsättningen att dessa åldershöjningar genomförs och det är vår bedömning att dessa ålders- gränser bör gälla även för uttag av den i vårt delbetänkande föreslagna grundpensionen. I Ds 2019:2 föreslogs vidare att åldersgränsen för tidigt eller upp- skjutet uttag av pension vid bestämmande av beräkningsunderlaget för garantipension, ska anpassas till och följa de föreslagna höjning- arna av åldersgränserna för pensionssystemets grundskydd. Ålders- gränsen ska höjas från 65 till 2023 och ut- göras av riktåldern för pension. I delbetänkandet har vi föreslagit motsvarande bestämmelser om hur tidpunkten för uttag av inkomst- pension påverkar bestämmandet av beräkningsunderlaget för grund- pension.61 Vi bedömer därför att åldersgränsen för tidigt och upp- skjutet uttag på motsvarande sätt bör anpassas till höjningarna av åldersgränserna. 60Ds 2019:2, s. 166 f. 61SOU 2019 :53, s. 262. Försäkringstid för grundpension m.m. Fortsatt utbetalning av grundpension i vissa fall I Ds 2019:2 föreslogs en undantagsregel enligt vilken garantipen- sion, trots höjningarna av den ålder då pensionen tidigast kan betalas ut, i särskilda fall fortsatt ska kunna beviljas . Det rör personer som uppfyller ett särskilt förvärvsvillkor. Det särskilda förvärvsvillkoret innebär att den försäkrade under har haft en PGI som för vart och ett av åren har uppgått till lägst två inkomstbasbelopp.62 Det är vår bedömning att motsvarande regler bör gälla även för uttag av den i delbetänkandet föreslagna grund- pensionen. Som framgår ovan innebär vårt förslag att den övre åldersgränsen i det tidsintervall inom vilken försäkringstid för grundpension kan tillgodoräknas bör höjas från 64 till . Vidare före- slår vi att denna tidsgräns bör knytas till rikt- åldern för pension genom en reglering som anger att försäkringstid för grundpension kan tillgodoräknas fram till kalenderåret före det år då den pensionssökande uppnår riktåldern för pension. För en person som med stöd av undantagsregeln tar ut grundpension är det dock inte rimligt att den utgående pensionen grundas på tid som löper efter det att pensionen har börjat tas ut. Därför anser vi att det bör införas en begränsning som innebär att en person som men tar ut grundpension med stöd av undantagsregeln som försäkringstid får beakta tid från och med det kalenderår då han eller hon har uppnått till och med det kalenderår då han eller hon fyller . När personen sedan har fyllt fastställs en ny försäkringstid enligt huvud- regeln, dvs. som försäkringstid får beaktas tid till och med det år då han eller hon har fyllt . har föreslagits att den tidpunkt från och med vilken grundpension kan tas ut knyts till riktåldern för pension. Regeringen har beslutat att riktåldern 2026 ska vara 67 år.63 Vid bestämmande av hur försäkringstiden bör beaktas för den som börjar ta grundpension med stöd av undan- tagsregeln måste man ta hänsyn till att ett sådant uttag kan ske inom ett tidsintervall. Den försäkrade kan välja att ta ut grundpensionen vid fyllda men kan även vänta och med stöd av särbestämmel- 62Ds 2019:2, s. 170 f. 63Se förordning (2019:780) om riktålder för pension för . Försäkringstid för grundpension m.m. sen ta ut pension när som helst – enligt den nu fastslagna riktåldern för pension – . Det är därför inte lämpligt att knyta den övre gränsen för det åldersintervall inom vilket intjänade av försäkringstid kan ske till just riktåldern för pension då det kan leda till att tid som löper efter det att grundpensionen börjat tas ut med stöd av undantagsregeln kan påverka den utgående pensionens stor- lek. Den bör i stället vara flexibel i relation till den tidpunkt då den försäkrade börjar ta ut grundpension med stöd av undantagsregeln. bör därför som försäkringstid för den som tar ut grundpension med stöd av undantagsregeln tid beaktas från och med det kalenderår då han eller hon uppnått till och med kalenderåret före det år då grundpension med stöd av undantags- regeln började lämnas. När personen sedan uppnår riktåldern för pension fastställs en ny försäkringstid med beaktande av huvud- regeln, dvs. som försäkringstid får beaktas tid till och med kalender- året före det år då han eller hon har uppnått riktåldern för pension. 4.6Ändrade regler för tillgodoräknande av försäkringstid för omställningspension i form av grundpension och för grundersättning Förslag: Den övre åldersgränsen i det tidsintervall inom vilken försäkringstid för sjukersättning och aktivitetsersättning i form av grundersättning samt för omställningspension i form av grund- pension som längst kan tillgodoräknas ska höjas från 64 till . ska denna tidsgräns knytas till riktåldern för pension genom en reglering som anger att försäk- ringstid för sjukersättning och aktivitetsersättning i form av grundersättning samt för omställningspension i form av grund- pension kan tillgodoräknas som längst fram till kalenderåret före det år då den försäkrade (i fråga om omställningspension i form av grundpension avser detta den avlidne) uppnår eller skulle ha uppnått riktåldern för pension. Den tidpunkt till vilken omställningspension, omställnings- pension i form av grundpension och änkepension i form av 90- procentstillägg som längst kan lämnas ska höjas till månaden före den månad då den försäkrade fyller . ska dessa förmåner betalas ut som längst Försäkringstid för grundpension m.m. till månaden före den månad då den försäkrade uppnår riktåldern för pension. Den som tar ut grundpension med stöd av den undantagsregel enligt vilken sådan pension fortsatt kan tas ut ska inte ha rätt till sjukersättning, omställningspension eller änke- pension i form av 90-procentstillägg. Bedömning: Den nedre åldersgränsen () i det tidsintervall inom vilken försäkringstid för grundersättning och för omställ- ningspension i form av grundpension kan tillgodoräknas bör inte ändras. Föreskrifterna att försäkringstid för sjukersättning och aktivitetsersättning i form av grundersättning samt för omställ- ningspension i form av grundpension kan tillgodoräknas med som längst bör inte ändras. Skälen för förslagen och bedömningarna: När det gäller beräkning av försäkringstid för den i vårt delbetänkande föreslagna omställ- ningspensionen i form av grundpension samt den i kap. 6 föreslagna sjukersättningen och aktivitetsersättningen i form av grundersätt- ning så fastställs denna i allt väsentligt enligt samma regler som fast- ställandet av försäkringstid för grundpensionen. Den stora skill- naden är att försäkringstiden för dessa förmåner fastställs både i form av faktisk och framtida försäkringstid. I fråga om sjuk- och aktivi- tetsersättning finns även särskilda bestämmelser när försäkrings- fallet har inträffat före det år då den försäkrade fyllde . I övrigt gäller i princip att tillgodoräknandet av försäkringstid sker genom bosättning och arbetad tid från 16 till och att det krävs försäkringstid för rätt till förmånen på den högsta grundnivån. Som redan nämnts har i Ds 2019:2 föreslagits att den övre ålders- gränsen för tillgodoräknande av försäkringstid för såväl garantipension till omställningspension och sjukersättning och aktivitetsersättning i form av garantiersättning anpassas till de höjda pensionsåldrarna, dvs. att gränsen höjs till för att anpassas till riktåldern för pension på så sätt att försäk- ringstid kan tillgodoräknas fram före det år då den försäkrade uppnår riktåldern. Det föreslogs ingen ändring av bestämmelsen om att det krävs rätt försäkringstid för rätt till en oreducerad garantipension till omställningspension. Som skäl anfördes att de Försäkringstid för grundpension m.m. aktuella reglerna bör knytas till riktåldern för pension eftersom den framtida försäkringstiden bör spegla samhällets förväntningar på arbetslivets längd. Någon höjning av den nedre tidsgränsen i ålders- intervallet för tillgodoräknande av försäkringstid föreslogs inte heller.64 Med hänsyn till att försäkringstiden för samtliga berörda förmå- ner fastställs utifrån samma principer är det en rimlig utgångspunkt att ändringar av bestämmelserna om tillgodoräknande av försäk- ringstid blir likartade för dessa förmåner. När omställningspen- sionen inrättades uttalade lagstiftaren att den grundskyddsmodell som föreslogs gälla för omställningspensionen i många avseenden har likheter med det reformerade garantipensionssystemet och att det bl.a. av det skälet finns anledning att i möjligaste mån samordna reglerna om försäkringstid i de båda systemen och att inom dessa ha med varandra överensstämmande regler.65 När sjukersättningen och aktivitetsersättningen inrättades uttalade lagstiftaren i fråga om garantiersättningen att det finns ett stort värde i att de övergripande principerna i de stora trygghetssystemen inom socialförsäkringen är gemensamma och att mer enhetliga förutsättningar för rätt till för- måner anses öka allmänhetens möjlighet att förstå och acceptera systemen, som administrationen underlättas.66 Vi har ovan föreslagit att den övre gränsen i åldersintervallet för tillgodoräknande av försäkringstid för grundpension bör anpassas till de höjda pensionsåldrarna samt gjort bedömningen att den nedre tidsgränsen i åldersintervallet för tillgodoräknande inte bör ändras och att kravet tillgodoräknande av försäkringstid för rätt till grundpension på den högsta grundnivån inte bör ändras. Som vi utvecklar i kapitel 6 föreslår vi att sjukersättning och aktivitets- ersättning i form av garantiersättning bör ersättas med nya förmåner –sjukersättning och aktivitetsersättning i form av grundersättning. Enligt vår bedömning föreligger det starka skäl för att motsvarande bestämmelser i fråga om grundersättning, omställningspension i form av grundpension och grundpension även framgent har likartade regler för tillgodoräknande av försäkringstid. Således bör den övre åldersgränsen i det tidsintervall inom vilken försäkringstid som längst kan tillgodoräknas även för sjukersättning och aktivitetsersättning i 64Ds 2019 :2, s. 177 och 180. 1999/2000:91, s. 149. 2000/01:96, s. 107. Försäkringstid för grundpension m.m. form av grundersättning och omställningspension i form av grund- pension höjas från 64 till 2023 och bör denna tidsgräns knytas till riktåldern för pension genom en reglering som anger att försäkringstid för sjukersättning och aktivitets- ersättning i form av grundersättning samt för omställningspension i form av grundpension kan tillgodoräknas som längst fram till kalen- deråret före det år då den försäkrade (i fråga om omställningspension i form av grundpension avser detta den avlidne) uppnår eller skulle ha uppnått riktåldern för pension. Den nedre tidsgränsen i ålders- intervallet för tillgodoräknande av försäkringstid bör dock inte änd- ras utan alltjämt vara . Föreskrifterna att försäkringstid för sjuk- ersättning och aktivitetsersättning i form av grundersättning samt för omställningspension i form av grundpension kan tjänas in upp till en längsta försäkringstid bör inte ändras. I Ds 2019:2 har föreslagits att den tidpunkt till vilken sjukersätt- ning som längst kan lämnas höjs från månaden före den månad då den försäkrade fyller höjs till . Denna åldersgräns föreslås ändras så att sjukersättning som längst kan betalas ut till månaden före den månad då den för- säkrade uppnår riktåldern för pension.67 Motsvarande ändringar före- slogs även i fråga om till vilken tidpunkt garantipension till omställ- ningspension och änkepension i form av 90-procentstillägg som längst ska kunna lämnas (77 kap. 18 § socialförsäkringsbalken).68 Vi gör be- dömningen att en sådan regel bör gälla för omställningspension i form av grundpension. Vidare har vi i föregående avsnitt föreslagit en undantagsregel enligt vilken grundpension, trots höjningarna av den ålder då pensio- nen tidigast kan betalas ut, i särskilda fall fortsatt ska kunna beviljas från ålder.69 Med hänsyn till att sjukersättning samt omställ- ningspension ska kunna lämnas efter fyllda bör det föreskrivas att dessa förmåner liksom även änkepension i form av 90-procentstillägg inte får lämnas för tid när den försäkrade tar ut grundpension med stöd av undantagsregeln. 67Ds 2019:2, s. 177 ff. 68Ds 2019:2, s. 180 ff. 69Se ovan avsnitt 4.5 samt Ds 2019:2, s. 170 f. 5Tillgodoräknande av försäkringstid i vissa situationer Rätten till garantipension för den som är född eller senare samt storleken av denna förmån är beroende av den försäkringstid som den försäkrade kan tillgodoräkna sig. Försäkringstiden utgörs i första hand av sådan tid under vilken den försäkrade enligt 5 kap. socialförsäk- ringsbalken ska anses ha varit bosatt i , men försäkringstiden kan också beräknas enligt vissa särregler. En av dessa särregler, hem- landstidsregeln, gäller för flyktingar och vissa andra skyddsbehövande och innebär att personer som tillhör dessa grupper på visst sätt får tillgodoräkna sig försäkringstid även för tid under vilken de har varit bosatta i sitt tidigare hemland.