sou · H8B363 · 2020-11-12 00:00:00 — Även praxis står i överen- stämmelse med artikel 14 i . Vår bedömning är att svensk lagstiftning och praxis överensstäm- mer med innebörden av artikel 14.1 när det gäller religionsfrihet. 17.3.2Föräldrars och vårdnadshavares rättigheter och skyldigheter (artikel 14.2) Enligt artikel 14.2 ska en stat respektera de rättigheter och skyldig- heter som ett barns föräldrar eller vårdnadshavare har när det gäller att ge barnet ledning när det utövar sin rätt. Denna princip disku- teras mer utförligt i kapitlet om artikel 5. Sammanfattningsvis fram- går denna princip bl.a. av bestämmelserna i . Föräldra- balken innehåller även skrivningar om att en vårdnadshavare i takt med barnets stigande ålder och utveckling ska ta allt större hänsyn till barnets synpunkter. Ett sådant stadgande ligger i linje med artik- larna 5, 12 och 14.2. Genom bestämmelserna i lagen om trossamfund begränsas en vårdnadshavares bestämmanderätt över barnet när det gäller valet att träda in i eller ut ur ett trossamfund. Det fråntar emellertid inte vård- nadshavaren möjligheterna att ge sitt barn ledning. Bestämmelsen får anses rymmas inom det utrymme som respektive stat ges för att lämp- ligen bedöma var balans råder mellan å ena sidan de rättigheter och skyldigheter som föräldrar har och å andra sidan de rättigheter som ett barn har enligt . Vår bedömning är att svensk lagstiftning och praxis överensstäm- mer med innebörden av artikel 14.2 i . 17.3.3Begränsningar i religionsfriheten (artikel 14.3) Friheten att utöva sin religion eller tro får enligt artikel 14.3 under- kastas endast sådana inskränkningar som är föreskrivna i lag och som är nödvändiga för att skydda den allmänna säkerheten, rättsordningens Artikel 14 – tanke-, samvets- och religionsfrihet grunder, folkhälsan eller den allmänna moralen eller andra personers grundläggande fri- och rättigheter. Däremot får inte andra delar av religionsfriheten, tankefriheten eller samvetsfriheten begränsas. Europa- konventionen innehåller en nästan identisk skrivning av vilka in- skränkningar som får göras. Enligt regeringsformen får inte några inskränkningar göras i dessa friheter. Det är emellertid en sanning med modifikation, eftersom det enligt förarbetena inte anses vara en inskränkning om inte den begränsande föreskriften syftar till att begränsa friheten eller en be- gränsning ingår som ett naturligt led i regleringen. För andra än svenska medborgare får särskilda begränsningar göras genom lag i fråga om bl.a. religionsfriheten och skyddet mot tvång att ge till känna åskådning som finns i regeringsformen (2 kap. 25 § RF). Angående denna bestämmelse, se diskussionen i kapitlet om arti- kel 13. Vi har genom vår kartläggning inte funnit att det finns några be- stämmelser i svensk rätt som innebär några begränsningar av tanke-, samvets- eller religionsfriheten på ett sätt som skulle vara oförenligt med . Vår bedömning är att svensk lagstiftning och praxis överensstäm- mer med innebörden av artikel 14. Svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med innebörden av artikel 14 i . 18Artikel 15 – föreningsfrihet och fredliga sammankomster Utredningens bedömning: Svensk lagstiftning och praxis över- ensstämmer med innebörden av artikel 15 i . 1.Konventionsstaterna erkänner barnets rätt till föreningsfrihet och till fredliga sammankomster. 2.Utövandet av denna rättighet får inte underkastas andra inskränk- ningar än sådana som är föreskrivna i lag och som är nödvändiga i ett demokratiskt samhälle med hänsyn till den nationella säkerheten eller den allmänna säkerheten, rättsordningens grunder (ordre public), skyddat av folkhälsan eller den allmänna moralen eller skyddet av andra personers fri- och rättigheter. Genom artikel 15 erkänns ett barns rätt till föreningsfrihet och till fredliga sammankomster. Av artikeln framgår även de inskränkningar i utövandet av rätten till föreningsfrihet och till fredliga sammankoms- ter som får förekomma. Liknande skrivningar finns i det grundläggande ramverket för de mänskliga rättigheterna (of Human Rights) Både i artikel 20 i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättig- heterna1 och i artiklarna 21 och 22 i den internationella konventionen 1Antagen av genom resolution 3/217 . Artikel 15 – föreningsfrihet och fredliga sammankomster om medborgerliga och politiska rättigheter2. Artikel 15 är ytterligare en av de artiklar i som tydliggör att de medborger- liga rättigheter som garanteras var och en i det grundläggande ram- verket för de mänskliga rättigheterna även gäller barn. ska ses som en helhet och artikel 4 ska beaktas i genomförandet av samtliga rättigheter i konventionen. lyfter fram några s.k. grundprinciper, artiklarna 2.1, 3.1, 6 och 12, som de anser har en särskild relevans för genomförandet av rättigheterna i konventionen.3 (Läs mer om dessa nedan.) Utöver dessa grundläggande principer finns det några artiklar som har sär- skild koppling till artikel 15. Rätten till föreningsfrihet och fredliga sammankomster har t.ex. särskild betydelse för utövandet av rättig- heterna i artikel 13 om yttrande- och informationsfrihet, artikel 14 om tanke-, samvets- och religionsfrihet samt artikel 30 om rätten för ett barn som tillhör en etnisk, religiös eller språklig minoritet eller ett urfolk att inte förvägras rätten att tillsammans med andra med- lemmar av sin grupp ha sitt eget kulturliv, att bekänna sig till och utöva sin egen religion eller att använda sitt eget språk. Läs vidare i kapitlen där respektive artikel behandlas. Nedan beskrivs i korthet hur de grundläggande principerna i kon- ventionen förhåller sig till artikel 15. Läs mer om dessa i kapitlen om respektive artikel. Enligt den grundprincip som uttrycks i artikel 2.1 i barnkonventio- nen ska en stat respektera och tillförsäkra varje barn inom deras juris- diktion rättigheterna i utan åtskillnad av något slag, oavsett barnets eller dess förälders eller vårdnadshavares ras, hud- färg, kön, språk, religion, politiska eller annan åskådning, nationella, etniska eller sociala ursprung, egendom, funktionsnedsättning, börd eller ställning i övrigt. Det innebär dels att rätten till föreningsfrihet och fredliga sammankomster gäller alla barn inom juris- 3CRC/GC/2003/5 p. Jämför (2019) s. 113. Artikel 15 – föreningsfrihet och fredliga sammankomster diktion, även barn som vistas i utan tillstånd och asylsökande barn, dels att någon just på grund av föreningstillhörighet eller del- tagande i fredliga sammankomster i enlighet med artikel 15 inte får förvägras de rättigheter som konventionen innehåller. Vidare inne- bär det att ett barn har rätt till föreningsfrihet och fredliga samman- komster oavsett vilken religion, politiska åsikter eller annan åskåd- ning som dess föräldrar eller vårdnadshavare har. Genom artikel 6 garanteras ett barn den grundläggande rätten till liv som uttrycks som en universell mänsklig rättighet i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna och den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter. Vidare ska ett barns överlevnad och utveckling säkerställas till det yttersta av en stats förmåga. Eftersom ett barns existens är en förutsättning för att det ska kunna åtnjuta övriga rättigheter i konventionen får artikel 6 en naturlig prioritet och blir på så sätt grundläggande för hela genom- förandet av konventionen. menar att rätten till överlevnad och utveck- ling endast kan genomföras med ett holistiskt förhållningssätt. Det sker enligt kommittén genom att alla de andra bestämmelserna i konventio- nen tillämpas och ses i relation till varandra.4 Kommittén förväntar sig att en stat tolkar ordet ”utveckling” i dess vidaste bemärkelse, som ett helhetsbegrepp som omfattar barnets fysiska, mentala, andliga, mora- liska, psykologiska och sociala utveckling.5 Rättigheterna i artikel 15 ska därmed förstås som en del av ett barns utveckling. I är det en utgångspunkt att familjen är den grundläggande och naturliga enheten för ett barn, vilket bl.a. framgår av konventionens inledning (preambel). Föräldrar eller andra vård- nadshavare har i första hand ansvaret för ett barns överlevnad och utveckling (artiklarna 5 och 18). I föräldrarnas ansvar ligger bl.a. att se till barnets bästa och att på ett sätt som står i överensstämmelse med den fortlöpande utvecklingen av barnets förmåga ge barnet råd och ledning då det utövar sina rättigheter, bl.a. rätten till förenings- frihet och fredliga sammankomster. har staten det yttersta ansvaret för ett barns överlevnad och utveckling samt för att barnet ges det skydd och stöd som det behöver (jämför bl.a. artiklarna 3.2, 6, 9, 19, 20, 23, 26, 27, 32–36, 38 och 39). 4CRC/C/GC/7 p. 5CRC/GC/2003/5 p. Artikel 15 – föreningsfrihet och fredliga sammankomster Enligt artikel 4 ska en stat vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgärder, administrativa åtgärder och andra åtgärder för att genomföra de rättig- heter som erkänns i konventionen. I fråga om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter ska en stat till fullo utnyttja sina tillgängliga resur- ser för att vidta sådana åtgärder. Vid behov ska sådana åtgärder vidtas inom ramen för det internationella samarbetet. Rätten att uttrycka sin åsikt och få den beaktad Enligt artikel 12.1 ska en stat tillförsäkra ett barn som är i stånd att bilda en åsikt rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör det. Barnets åsikter ska beaktas i förhållande till ålder och mognad. Ett barn som är i stånd att uttrycka sina åsikter ska ges möjlighet att fritt göra det i alla frågor som rör barnet. För att ett barn ska tillförsäkras denna rätt ska det enligt artikel 12.2 särskilt beredas möjlighet att höras. Det kan göras direkt eller genom företrädare eller ett lämpligt organ. Rätten att uttrycka sin åsikt och få den beaktad ska gälla i alla domstolsförfaranden och administrativa förfaranden som rör barnet. Barnet ska höras på ett sätt som är förenligt med nationella procedur- regler. Rätten till föreningsfrihet och fredliga sammankomster kan vara ett sätt för barn att uttrycka sina åsikter i enlighet med artikel 13. Barnet ska också ges möjlighet att uttrycka en åsikt vad gäller att vara med i en förening eller ett deltagande i en fredlig sammankomst en- ligt artikel 12. i ljuset av artikel 5 innebär det att föräldrar och vårdnadshavare ska ge barnet ledning och råd i dessa frågor och då beakta barnets egna åsikter i förhållande till ålder och mognad. Enligt barnrättskommittén har ett barn även rätt att avstå från att utöva sin rättighet; att uttrycka åsikter är för barnet ett val, inte en skyldighet.6 Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myn- digheter eller lagstiftande organ, ska vad som bedöms vara barnets bästa beaktas (artikel 3.1). I en bedömning och prövning av barnets 6CRC/C/GC/12 p. Artikel 15 – föreningsfrihet och fredliga sammankomster bästa ingår att ta hänsyn till samtliga grundläggande principer och konventionen i sin helhet. Vid en sådan bedömning får barnets upp- levelser och åsikter om sin situation särskild betydelse, i förhållande till barnets ålder och mognad (artikel 12). Även ett barns föräldrar eller andra vårdnadshavare ska låta sig väldedas av vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 18). Syftet med begreppet barnets bästa är enligt barnrättskommittén att säkerställa att barn både fullt och faktiskt kan åtnjuta alla de rättig- heter som erkänns i konventionen. Kommittén understryker att en vuxen persons personliga bedömning av ett (eller flera) barns bästa inte får ha företräde framför rättigheterna enligt konventionen; ingen rättighet ska kunna inskränkas av en skönsmässig tolkning av barnets bästa. Vidare framhåller kommittén att barnets bästa är ett dynamiskt koncept, som kräver att man gör bedömningar anpassade till det spe- cifika sammanhanget.7 Nedan redogörs i korthet för i vilka sammanhang principen om barnets bästa kan bli relevant i förhållande till artikel 15. Artikel 3.1 omfattar även lagstiftande organ. Principen om barnets bästa ska beaktas vid den lagreglering som rör föreningsfrihet och fredliga sammankomster. Detsamma gäller vid lagreglering som inne- bär att det blir möjligt att begränsa dessa. Övriga rättigheter enligt barn- konventionen ska också beaktas i bedömningen av barnets bästa. Sådana bedömningar bör till viss del även bygga på barns egna upp- levelser och åsikter i enlighet med artikel 12. I sin allmänna kommentar om barnets bästa lyfter barnrättskom- mittén särskilt fram den roll som lagstiftande organ har. Kommittén betonar att artikel 3.1 både gäller barn i allmänhet och barn som in- divider. Det innebär, enligt kommittén, att varje gång en lag eller en bestämmelse antas eller en internationell överenskommelse ingås som berör ett barn bör beslutet styras av hänsyn till barnets bästa.8 7CRC/C/GC/14 p. 1 och 4. 8CRC/C/GC/14 p. 31, se även CRC/C/GC/12 p. Artikel 15 – föreningsfrihet och fredliga sammankomster Även vid ett individuellt beslut om att i enlighet med artikel 15 be- gränsa ett barns rätt till föreningsfrihet eller att genomföra eller delta i en fredlig sammankomst ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa. I en bedömning av barnets bästa ska hänsyn tas till alla de rättigheter som ett barn har enligt och som är relevanta i sammanhanget. Ett barn ska också ges möjlighet att uttrycka sin åsikt inför att ett beslut tas (jämför artikel 12). understryker att en bedömning av barnets bästa ska ske med utgångspunkt i barnets specifika omständigheter. Fokus måste enligt kommittén ligga på att identifiera möjliga lös- ningar som ser till barnets bästa med full respekt för rättigheterna i konventionen och dess fakultativa protokoll.9 Vidare är det enligt kommittén av vikt att följa upp åtgärder och beslut,10 dvs. ta reda på hur barnet upplevt insatserna och om de varit till barnets bästa. Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myn- digheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3.1). En åtgärd omfattar även själva förfarandet. Det innebär att processen inför, under och efter ett be- slut om att begränsa ett barns rätt till fredliga sammankomster eller föreningsfrihet i enlighet med artikel 15 omfattas. lyfter i en allmän kommentar fram vikten av barnanpassade förfaranden.11 Kommittén betonar i en annan kom- mentar att förutsättningarna för att ett barn ska kunna uttrycka åsik- ter är av betydelse. Hänsyn bör tas till barnets individuella och sociala situation och miljön bör vara sådan att barnet känner sig tryggt och respekterat. Vidare måste barnet informeras om vad saken gäller, vilka valmöjligheter som finns, vilka beslut som kan komma att fattas och vad de kan få för följder.12 Även föräldrar och andra närstående bör enligt kommittén uppmuntras att ge ledning och råd på ett barn- 9CRC/C/GC/14 p. 10CRC/C/GC/12 p. 134 (i) och CRC/C/GC/14 p. 11CRC/C/GC/14 p. 12CRC/C/GC/12 p. 22–25. Artikel 15 – föreningsfrihet och fredliga sammankomster anpassat sätt som stärker barns förmåga att utöva sina rättigheter, bl.a. rätten att uttrycka sina åsikter (artikel 12).13 Viss vägledning om hur ett förfarande kan barnanpassas kan även hämtas från protokoll om försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi. Av protokollet framgår bl.a. att processuella förfaranden ska anpassas till ett barns särskilda behov. Det framgår också att en stat ska tillhandahålla lämpligt stöd till bar- net under hela rättsprocessen. Läs mer om protokollet i kapitlet om artikel 34. En mer utvecklad beskrivning av barnanpassade förfaranden finns i kapitlet om artikel 3. 18.1.2Rätten till föreningsfrihet och fredliga sammankomster (artikel 15.1) I artikel 15.1 erkänns ett barns rätt till föreningsfrihet och till fredliga sammankomster. Föreningsfriheten innebär en rätt för ett barn att bilda, ansluta sig till och lämna föreningar. Rätten till fredliga sam- mankomster innebär att ett barn har rätt att delta i och genomföra fredliga aktiviteter som en grupp.14 har understrukit att staterna bör garantera att ungdomars rätt till föreningsfrihet och till fredliga sammankomster i alla dess former respekteras till fullo på ett sätt som står i överensstäm- melse med de inskränkningar som anges i artikel 15.2. Vidare menar kommittén att detta bör ske genom att tillhandahålla trygga miljöer för både flickor och pojkar. Kommittén menar att ungdomars rätt att bilda egna föreningar, klubbar, organisationer, parlament och forum, såväl i skolan som utanför den, att bilda nätverk på internet, gå med i politiska partier eller bilda egna fackföreningar bör erkännas genom lag.15 Som barnrättskommittén påpekar finns det inga begränsningar för hur ett barn väljer att organisera sig utan en stat bör garantera förenings- frihet och fredliga sammankomster i alla dess former i överensstäm- melse med de begräsningar som anges. 13CRC/C/GC/7 p. 14Jämför (2007) s. 198 och 199. 15CRC/C/GC/20 p. Artikel 15 – föreningsfrihet och fredliga sammankomster 18.1.3Inskränkningar i rätten till föreningsfrihet och fredliga sammankomster (artikel 15.2) Utövandet av rätten till föreningsfrihet och till fredliga samman- komster får enligt artikel 15.2 inte underkastas andra inskränkningar än sådana som är föreskrivna i lag och som är nödvändiga i ett demo- kratiskt samhälle med hänsyn till den nationella säkerheten eller den allmänna säkerheten, den allmänna ordningen (ordre public), för skyddan- det av folkhälsan eller den allmänna sedligheten eller andra personers fri- och rättigheter. Grunderna för en inskränkning anges men någon närmare defi- nition av dessa finns inte i konventionen. Det är dock tydligt att för- eningsrätten eller rätten till fredliga sammankomster kan begränsas för att skydda en annan persons fri- och rättigheter. Med detta avses dels de rättigheter ett barn har enligt och andra konventioner om mänskliga rättigheter, dels andra personers fri- och rättigheter.16 Motsvarande de inskränkningar som finns i artikel 15.2 anges avseende rätten till föreningsfrihet och till fredliga sammankomster i artiklarna 21 och 22 i den internationella konventionen om med- borgerliga och politiska rättigheter utan några närmare definitioner. rättigheter () har i en allmän kommentar som rör rätten till fredliga sammankomster ut- tryckt att den nationella säkerheten kan tjäna som en grund för be- gränsningar om sådana begränsningar är nödvändiga för att bevara statens förmåga att skydda nationens existens, dess territoriella integ- ritet eller politiska oberoende mot ett trovärdigt hot eller våldsan- vändning. Om själva anledningen till att den nationella säkerheten har försämrats är undertryckandet av de mänskliga rättigheterna, kan detta enligt inte användas för att motivera ytterligare begränsningar.17 För att skydd av den allmänna säkerheten ska kunna åberopas som en grund för begränsningar av rätten till fredlig sammankomst, måste det enligt fastställas att sammankomsten skapar en verklig och betydande risk för personers säkerhet (för liv eller säkerhet för en person) eller en liknande risk för allvarliga skador på egendom.18 16Jämför CCPR/C/GC/37 p. 17CCPR/C/GC/37 p. 18CCPR/C/GC/37 p. Artikel 15 – föreningsfrihet och fredliga sammankomster Vidare har uttryckt att skyddet av folkhälsan kan i undantagsfall tillåta restriktioner, t.ex. när det finns ett utbrott av en infektionssjukdom och att sammankomster därför är farliga. Detta kan i extrema fall också vara tillämpligt när den sanitära situationen under en sammankomst utgör en betydande hälsorisk för allmänhe- ten eller för deltagarna själva.19 har uttalat sig om begreppet allmän ordning, som får anses vara huvudsakligen detsamma som rättsordningens grunder (ordre public) (jfr bl.a. med de engelska originaltexterna). Allmän ord- ning är enligt alla de regler som säkerställer att sam- hället fungerar korrekt, eller den uppsättning grundläggande principer som samhället bygger på, vilket också innebär respekt för mänskliga rättigheter, inklusive rätten till fredlig sammankomst. Vidare har kom- mittén påpekat att fredliga sammankomster i vissa fall kan vara stö- rande och kräva en betydande grad av tolerans.20 Konventionen innehåller ingen närmare definition av vad en nöd- vändig inskränkning kan vara utan lämnar i viss mån öppet för staterna att själva ta ställning till detta. De ska dock vara föreskrivna i lag. har understrukit vikten av att begränsningarna regleras i lag och utformas med tillräcklig exakthet för att var och en ska kunna anpassa sitt beteende därefter, och den måste göras till- gänglig för allmänheten. Begräsningarna ska även vara nödvändiga och proportionella i förhållande till ändamålet. Kommittén understryker också att om mindre ingripande begräsningar än att förbjuda en fred- lig sammankomst kan göras så ska de i första hand göras.21 18.2.1Rätten till föreningsfrihet och fredliga sammankomster (artikel 15.1) I regeringsformen anges att var och en är gentemot det allmänna till- försäkrad bl.a. mötesfrihet, demonstrationsfrihet och föreningsfrihet. Mötesfrihet innebär en frihet att anordna och delta i sammankoms- ter för upplysning, meningsyttring eller annat liknande syfte eller för framförande av konstnärligt verk. Demonstrationsfrihet utgörs av en 19CCPR/C/GC/37 p. 20CCPR/C/GC/37 p. 21CCPR/C/GC/37 p. 36–40. Artikel 15 – föreningsfrihet och fredliga sammankomster frihet att anordna och delta i demonstrationer på allmän plats och föreningsfriheten medför en frihet att sammansluta sig med andra för allmänna eller enskilda syften. (Se 2 kap. 1 § 3–5 RF.) I förarbe- tena till bestämmelserna anges att friheterna gäller oavsett ålder. Ut- trycket var och en är ett förtydligande av den principiella utgångs- punkten att fri- och rättighetsskyddet gäller lika för både svenska medborgare och andra som vistas här.22 Enligt , som är svensk lag, har var och en rätt till frihet att delta i fredliga sammankomster samt till föreningsfri- het, inbegripet rätten att bilda och ansluta sig till fackföreningar för att skydda sina intressen (artikel 11 i ). 18.2.2Inskränkningar i rätten till föreningsfrihet och fredliga sammankomster (artikel 15.2) Begränsningar i mötesfriheten, demonstrationsfriheten och förenings- friheten får under vissa förutsättningar göras genom lag (2 kap. 20 § RF). Mötesfriheten och demonstrationsfriheten får begränsas av hänsyn till ordning och säkerhet vid sammankomsten eller demon- strationen eller till trafiken. I övrigt får dessa friheter begränsas endast av hänsyn till rikets säkerhet eller för att motverka farsot. För- eningsfriheten får begränsas endast när det gäller sammanslutningar vilkas verksamhet är av militär eller liknande natur eller innebär för- följelse av en folkgrupp på grund av etniskt ursprung, hudfärg eller annat liknande förhållande. (Se 2 kap. 24 § RF.) I samband med en inskränkning av dessa friheter ska hänsyn tas till de allmänna ramarna och diskrimineringsförbuden i regeringsfor- men. Begränsningar får göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Begränsningen får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grund- valar. Begränsningen får inte göras enbart på grund av politisk, reli- giös, kulturell eller annan sådan åskådning (2 kap. 21 § RF). Lag eller annan föreskrift får inte innebära att någon missgynnas därför att han eller hon tillhör en minoritet med hänsyn till etniskt ursprung, hudfärg eller annat liknande förhållande eller med hänsyn till sexuell 2009/10:80 s. 187 och 248. Artikel 15 – föreningsfrihet och fredliga sammankomster läggning (2 kap. 12 § RF).