sou · H8B352 · 2020-09-16 00:00:00 — Tabell 6.1 Antal och andel personer med en socialtjänstinsats inom olika åldersgrupper, män (%)* (%)* (%)* Källa: Statistik om socialtjänst till äldre 2019, tabellbilagan. *) Egna beräkningar baserade på statistik över folkmängden , hämtat från statistikdatabas . 47De insatser som inkluderas i måttet är trygghetslarm, hemtjänst i ordinärt boende, särskilt boende, matdistribution, ledsagning, dagverksamhet, korttidsplats, avlösning, boendestöd, kontaktperson/-familj och ”annat bistånd”. Det offentligas ansvar för äldreomsorgen 6.8.2De vanligast förekommande socialtjänstinsatserna bland äldre personer Figur 6.1 nedan visar andelen av befolkningen som hade olika socialtjänstinsatser . De socialtjänst- insatser som är vanligast förekommande i denna åldersgrupp är trygghetslarm och hemtjänst i ordinärt boende, som knappt 10 pro- cent respektive av åldersgruppen hade. Därefter följer insatserna särskilt boende, , matdistribution, och ledsagning, . För insatserna av- lösning, dagverksamhet, korttidsplats, kontaktperson eller kontakt- familj, boendestöd eller annat bistånd är andelen av befolkningen eller äldre som har vardera insats eller mindre. Figur 6.1 Andelen personer som har olika socialtjänstinsatser, Källa: Statistik om socialtjänst till äldre 2019, tabellbilagan. Egna beräkningar av andelar baserade på statistik över folkmängden , hämtat från Statistiska central- byråns statistikdatabas . *) Avser hemtjänst i ordinärt boende. I tabell 6.2 nedan visas fördelningen över åldersgrupper av de van- ligaste insatserna för personer enligt figur 6.1 ovan samt de insatser som åtminstone till viss del syftar till att avlösa de anhöriga, Det offentligas ansvar för äldreomsorgen avlösning, dagverksamhet och korttidsplats.48 Tabellen visar att i princip samtliga insatser blir vanligare med åldern i den mening att en större andel av befolkningen får insatsen i högre åldersgrupper. Avlösning och dagverksamhet däremot är något mindre vanligt för de som är än för dem som är 85–. Tabell 6.2 Andelen av befolkningen i olika åldersgrupper som har olika socialtjänstinsatser 2019 Källa: Statistik om socialtjänst till äldre 2019, tabellbilagan. Egna beräkningar av andelar baserade på statistik över folkmängden , hämtat från Statistiska central- byråns statistikdatabas . *) Avser hemtjänst i ordinärt boende. 6.8.3Hemtjänst – antal timmar och typ av insats Figur 6.2 nedan visar vilket antal hemtjänsttimmar som är vanligast bland personer som har hemtjänst i olika åldersgrupper. Av figuren framgår att vanligast för samtliga åldersgrupper är att ha 1 till 9 hem- tjänsttimmar . Bland äldre personer med hemtjänst är det dock vanligare med ett större antal timmar och således blir fördelningen av timmar mer jämn ju äldre åldersgruppen är. 48Definitionen av avlösning är tillfälligt övertagande av närståendes stöd och service till eller vård och omsorg om berörd individ. Dagverksamhet definieras som bistånd i form av syssel- sättning, gemenskap, behandling eller rehabilitering utanför den egna bostaden. Korttidsplats definieras som bistånd i form av bäddplats utanför det egna boendet avsedd för tillfällig vård och omsorg dygnet runt. Boendet förenas med behandling, rehabilitering, omvårdnad, växelvård och avlösning av anhörig. Det offentligas ansvar för äldreomsorgen Figur 6.2 Andelen av dem som har hemtjänst i varje åldersgrupp som har ett visst timintervall Källa: Statistik om socialtjänst till äldre 2019, tabellbilaga. Egen beräkning av andelar. Andelarna summerar inte till då det saknas information om timmar för en viss andel inom varje åldersgrupp (aldrig större än ) och denna andel inte redovisas i figuren. I och omsorg om äldre – Lägesrapport redogörs för fördelningen av olika typer av hemtjänstinsatser för personer . Tabellen från rapporten återges i tabell 6.3 nedan och visar att av befolkningen i ålders- gruppen enbart hade service, service och personlig om- vårdnad, hade enbart personlig omvårdnad och 2,2 pro- cent hade övriga insatser (se not till tabellen om vad som ingår i de olika delarna). till utvecklingen av olika insatser inom hemtjänst till perso- ner har andelen personer med enbart service minskat, som det skett en liten förskjutning mot personlig omvårdnad. menar att detta inte säger något om behoven hos åldersgruppen, utan att det mer beskriver en utveckling där allt fler får behov tillgodosedda i ordinärt boende. Vidare menar att den minskade andelen med enbart service möjligen förklaras av att allt fler använder ruttjänster, får Det offentligas ansvar för äldreomsorgen hjälpen via anhöriga eller väljer att inte ansöka om hjälp, alternativt får avslag när det handlar om små och tidiga insatser.49 Tabell 6.3 Andel av befolkningen med olika typer av hemtjänstinsatser 2010 och 2018 Tabell från Vård och omsorg om äldre – Lägesrapport Övrigt*** Källa: Tabell kopierad från och omsorg om äldre – Lägesrapport , tabell 6 s. 18. *Praktisk hjälp med bostadens skötsel, hjälp med inköp samt ärenden till post och bank, tillredning av måltider. **Insatser som behövs för att tillgodose fysiska, psykiska och sociala behov, t.ex. hjälp att äta och dricka, klä sig och förflytta sig eller sköta personlig hygien. ***Trygghetslarm, avlösning, matdistribution och ledsagning. Kontinuitet är en viktig kvalitetsaspekt vid vård och omsorg om äldre. Personalkontinuitet innebär att den äldre i största möjliga mån får vård och omsorg av samma personal. Många personer med hem- tjänst möter i sin vardag personal från olika yrkesgrupper och olika verksamheter och utförare. För de flesta personer är det mer tryggt att få stöd och hjälp av personal som de känner igen och där man har byggt upp en ömsesidig relation. Personalkontinuiteten i kan beskrivas genom att mäta ”antal olika hemtjänstpersonal som hjälper den äldre personen ”. Uppgifterna, som bygger på kommunernas fri- villiga redovisning i Kolada, mäter personer med behov av minst två insatser 07.00–22.00 veckans . Personalkontinuiteten har försämrats nationellt –2019, från 12 till 16 olika personal, som den äldre personen med hemtjänst möter . Det finns också betydande variationer i personalkontinuitet mellan kommunerna. Dock har utvecklingen stabiliserat sig . 49Socialstyrelsen, Vård och omsorg om äldre – Lägesrapport , s. 18. Det offentligas ansvar för äldreomsorgen 6.9Kommuners rätt att ta ut avgifter Kommunerna har i flera fall rätt att inom ramen för sin kompetens- enliga verksamhet ta ut avgifter för tjänster de tillhandahåller. Normalt får kommunerna själva avgöra om de vill skattefinansiera en viss verksamhet helt eller delvis, även i fall då de har rätt att ta ut avgifter för verksamheten. Vid avgiftsuttag gäller enligt kommunal- lagen (2017:725) som huvudregel självkostnadsprincipen, dvs. avgifts- uttaget inom verksamheten får inte väsentligen överstiga kommu- nens kostnader för verksamheten. Utöver de generella bestämmelserna i kommunallagen finns en lång rad bestämmelser om kommunernas rätt att ta ut avgifter inom vissa särskilda områden. I socialtjänstlagen finns särbestämmelser om kommunens rätt att ta ut avgifter inom äldreomsorgen. Bestämmelser om avgifter för olika insatser inom område finns i 8 kap. socialtjänstlagen. Kommunen får ta ut skäliga avgifter enligt grunder som kommunen bestämmer bl.a. för hem- tjänst, dagverksamhet, bostad i särskilt boende som inte upplåts genom ett hyresförhållande enligt 12 kap. jordabalken (hyreslagen) och för annan liknande social tjänst. Såväl självkostnadsprincipen som likställighetsprincipen är tillämpliga vid sådana avgiftsuttag. Syftet med bestämmelserna är att säkerställa att den som får insatser från äldreomsorgen skyddas mot för höga avgifter. Innan kommunen får ta ut en avgift för insatser ska den enskilde tillförsäkras tillräckliga medel av sin inkomst för normala levnads- kostnader och för faktisk boendekostnad. I lagen anges ett lägsta belopp (s.k. minimibelopp) som den enskilde som betalar avgift ska ha rätt att förbehålla sig av sina egna medel. Beloppet ska täcka den enskildes normala levnadskostnader, förutom boendekostnaden. Den enskildes förbehållsbelopp uppgår till summan av den enskildes minimibelopp och dennes boendekostnad. Det kan finnas situationer när en enskild omsorgstagare har för- dyrade levnadskostnader inom ramen för de poster som det lag- stadgade minimibeloppet avser att täcka. Det kan också förekomma att enskilda därutöver av olika skäl har ytterligare levnadskostnader. Kommunen ska – i båda dessa fall av uppkomna merkostnader – höja Det offentligas ansvar för äldreomsorgen nivån på minimibeloppet i skälig omfattning under förutsättning att kostnaderna är av den karaktären att de bör tillgodoses inom ramen för förbehållsbeloppet. I några undantagsfall får kommunen bestämma minimibeloppet till en lägre nivå än vad som framgår av lagen, t.ex. om en omsorgs- tagare inte har en sådan kostnad som minimibeloppet ska täcka. För att säkerställa att enskilda skyddas mot allt för höga avgifter gäller ett högkostnadsskydd för hemtjänst, dagverksamhet samt kom- munal hälso- och sjukvård och förbrukningsartiklar. Sådana avgifter får tillsammans uppgå till högst 2020. Av avgörande betydelse för tillämpningen av bestämmelsen om högsta avgift för hemtjänst och dagverksamhet är tolkningen av begreppet hemtjänst. En insats som inte räknas som en hemtjänst- insats faller utanför högkostnadsskyddet. Vad som innefattas i begrep- pet hemtjänst beskriver utredningen i avsnitt 6.4.1 men vad som i praktiken erbjuds av kan variera mellan kommunerna. 6.9.2Avgifter enligt andra bestämmelser När det gäller servicetjänster enligt befogenhetslagen (se avsnitt 6.5) har kommuner rätt, men ingen skyldighet, att ta ut avgifter för tjänsterna. Avgifterna ska vara skäliga och får inte överstiga kom- munens självkostnad. Kommunen får differentiera avgifterna utifrån den enskildes betalningsförmåga.50 Avgifter för servicetjänster enligt befogenhetslagen omfattas alltså inte av bestämmelserna om avgifter i 8 kap. socialtjänstlagen. Insatser enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade är i princip avgiftsfria. Det finns dock vissa undan- tag.51 I anslutning till en insats har kommunen möjlighet att ta ut avgif- ter för bostad, mat, resor, fritidsverksamhet och kulturella aktiviteter. 50Socialstyrelsens meddelandeblad Ny lag om befogenhet att tillhandahålla service- tjänster åt äldre, . 51Se 18–20 §§ LSS och 5–6 §§ förordningen (1993:1090) om stöd och service till vissa funk- tionshindrade. Det offentligas ansvar för äldreomsorgen 6.10Privata utförare i verksamhet Som beskrivits i kapitlet ansvarar kommunerna för att besluta om och tillhandahålla stöd och insatser till äldre personer. Det är också kommunerna som bestämmer hur stödet och insatserna ska utföras – i egen regi eller av andra utförare.52 Till exempel kan driften av hemtjänst läggas ut till ett personalkooperativ eller något annat privaträttsligt subjekt. behöver emellertid privata utförare tillstånd av Inspektionen för vård och omsorg () för att få bedriva hemtjänstverksamhet.53 Överlämnande till en privat utförare förutsätter att kommunen tillämpar bestämmelserna i lagen (2016:1145) om offentlig upp- handling () eller lagen (2008:962) om valfrihetssystem (LOV). Upphandling av äldreomsorgstjänster enligt är en förhållande- vis komplicerad process. Till skillnad från föreskriver LOV en förenklad offentlig upphandlingsprocess. I korthet innebär LOV att de kommuner som vill får införa kund- val i äldreomsorgen. I innebär kundval att en äldre hjälpbehövande person som fått sin ansökan om insatser godkänd av kommunen kan välja fritt mellan offentliga och privata hemtjänst- leverantörer som blivit godkända av kommunen. Att låta den äldre personen själv välja utförare av insatser anses stärka den äldre personens självbestämmande och inflytande. Företag som vill bli hemtjänstleverantör inom ramen för LOV ansöker om detta hos kommunen. De företag som motsvarar kom- munens kravspecifikationer, som fastställts i ett s.k. förfrågnings- underlag, får skriva kontrakt med kommunen, som tillåter dem att konkurrera om kunder på den kommunala hemtjänstmarknaden. Att bli godkänd hemtjänstleverantör garanterar dock inte att före- taget får några kunder, utan enbart att företaget har tillträde till den kommunala omsorgsmarknaden. Privata – men inte offentliga – utförare av hemtjänst kan också välja att erbjuda sina kunder s.k. tilläggstjänster, som t.ex. städning, 522 kap. 5 § socialtjänstlagen. I 9 kap. 37 kommunallagen finns en generell bestämmelse om avtalssamverkan mellan kommuner. 537 kap. 1 § socialtjänstlagen. Det offentligas ansvar för äldreomsorgen trädgårdsskötsel eller snöröjning. Dessa tilläggstjänster får den enskilde själv beställa direkt av och betala till utföraren och här kan rutavdrag bli aktuellt. I kommuner som tillämpar LOV kan tilläggs- tjänster bli ett sätt för hemtjänstföretag att locka kunder och att utveckla verksamheten. 6.10.2Hur många kommuner har valfrihetssystem? kommuner och regioner har sammanställt en översikt av hur många kommuner som har fört in valfrihetssystem enligt LOV. Av landets 290 kommuner hade 132 kommuner infört valfrihets- system t.o.m. . Ytterligare 30 kommuner hade infört valfrihetssystem men stod utan utförare. 114 kommuner hade inte infört valfrihetssystem och 14 kommuner hade fattat beslut om att avsluta införda system. kommuner och regioner anger att antalet kommuner med valfrihetssystem har varit relativt stabilt. Det har dock skett en ökning av kommuner som avslutar sina valfrihets- system, som nya tillkommit. Det främsta skälet till att kommuner avslutat sina valfrihets- system är enligt kommuner och regioner att få brukare valt andra utförare än kommunen. Ett annat skäl är att få företag valt att etablera sig i kommunen. utvecklar kommuner, som redan har införda system, ytterligare valfrihetsystem inom andra verksam- hetsområden. Det område som ökat mest är valfrihet inom särskilt boende för äldre. kommuner och regioner anger vidare att allt färre externa utförare är verksamma inom hemtjänst enligt LOV. Det finns troligen fler bakomliggande orsaker till detta. Ett ökat fokus på avtalsuppfölj- ningar, tillståndsplikt för leverantörerna samt ett ansträngt ekono- miskt läge i kommunerna kan vara några av förklaringarna. Valfrihetssystem är vanligast inom , särskilda boende- former för äldre samt inom LSS-områdena daglig verksamhet, led- sagarservice och avlösarservice. fanns det ungefär 430 god- kända företag inom ”LOV hemtjänst” i kommunernas s.k. utförar- kataloger.54 54Informationen i avsnittet är hämtad på webbplatsen . Det offentligas ansvar för äldreomsorgen 6.10.3Hur går det till i praktiken när en äldre person väljer utförare? När en person beviljas hemtjänstinsatser av socialnämnden är det socialnämndens ansvar att informera den enskilde, i det fall kom- munen infört valfrihetssystem, vilka alternativa utförare den enskilde har möjlighet att välja bland. måste dock förhålla sig opartisk och inte rekommendera någon utförare. Biståndshand- läggaren ska också hjälpa den enskilde att byta utförare när så önskas. Det är biståndsbeslutet som är grunden för de individuella beställningarna av hemtjänst. De innehåller ofta både vilka tjänster som ska utföras, hur ofta och hur mycket tid får till sitt förfogande. När en hemtjänstenhet får en ny beställning ska den enskilde och en representant för eller hemtjänstföre- taget tillsammans göra en genomförandeplan.55 Av genomförande- planen ska insatsernas mål och syfte tydligt framgå samt vilket behov av stöd och hjälp som utföraren behöver ge för att tillgodose den enskildes behov. Eventuella önskemål från den enskilde kring insat- sernas utformning, som kommit fram under utredningen, ska också anges i planen. För att säkerställa att den enskildes behov tillgodoses och att målet med biståndet uppnås har kommunerna en skyldighet att följa upp beslutet regelbundet.56 De flesta äldre ser det som positivt att kunna välja och att kunna byta hemtjänstenhet även om flera studier visar att det är få äldre som aktivt väljer utförare. visar olika studier att det är svårt för många äldre att välja. Det handlar ofta om personer som behöver anpassa sig till att inte längre kunna klara sig själva. Speciellt svårt är det att göra ett val när hjälpbehov uppstår akut eller för personer med demenssjukdomar eller andra former av kognitiv svikt. 5511 kap. 3 § socialtjänstlagen. 56Socialstyrelsen har 2013 publicerat ett vägledande material: Ställa krav på kvalitet och följa upp – en vägledning för upphandling av vård och omsorg för äldre. 7 Anhörigas och civilsamhällets roll Anhöriga fyller en viktig roll för många äldre och andra som till följd av ålder, sjukdom eller funktionsnedsättning behöver olika former av stöd och omsorg. Det är också för många en naturlig del av livet och ett sätt att vara nära och hjälpa sina anhöriga. Att som anhörig ge vård och omsorg är och ska vara ett frivilligt åtagande och anhöriga ska vara trygga med att den omsorg som samhället erbjuder är av god kvalitet. Den informella omsorg som utförs av anhöriga kvinnor och män är dock omfattande. Enligt svensk lagstiftning har anhöriga generellt sett inte någon skyldighet att ge vård och omsorg till äldre närstående, förutom makar vars ansvar för närstående delvis är reglerat i äktenskaps- balken. Där anges att makar, var och en efter sin förmåga, ska bidra till det underhåll som behövs för att deras gemensamma och person- liga behov ska tillgodoses.1 Det finns i inte några lagfästa skyldigheter för barn att tillgodose föräldrars behov av vård och omsorg.2 I stället är det samhällets ansvar att ge stöd i form av olika välfärdstjänster. Trots detta ges en stor del av omsorgen till äldre personer just av anhöriga. För många är omsorgen en del av livet och ett resultat av för- väntningar som finns på vissa relationer. För de allra flesta känns det också bra att ge omsorg.3 kan omsorgen medföra bety- dande belastningar och få omfattande konsekvenser.4 16 kap. 1 § . 2008/09:82 s. 12. 3Socialstyrelsen (2012) Anhöriga som ger omsorg till närstående – omfattning och konsekvenser. 4Socialstyrelsen (2014) Anhöriga som ger omsorg till närstående, Fördjupad studie av omfattning och konsekvenser. Anhörigas och civilsamhällets roll har därför fått ett regeringsuppdrag att ta fram ett under- lag för en nationell strategi för anhöriga som vårdar eller stödjer när- stående äldre personer.5 I uppdraget ingår att tydliggöra anhörig- perspektivet i samverkan mellan , den kommunala hälso- och sjukvården och den regionfinansierade hälso- och sjuk- vården samt att närmare analysera hur behovet av förebyggande arbete mot ohälsa, t.ex. utbrändhet och stress, kan identifieras i ett tidigt skede. I detta kapitel redogör utredningen för anhörigas hjälpinsatser till närstående; vem den anhörige är, vilken typ av hjälp som anhöriga ger samt hur livet kan påverkas av att vara anhörig. Slutligen beskrivs översiktligt civilsamhällets roll som komplement till det offentliga åtagandet. 7.2.1Begreppen anhörig och närstående Detta kapitel utgår från två centrala begrepp: anhörig och närstående. För att underlätta den fortsatta läsningen ges här förklaringar till vad som avses med begreppen i kapitlet. Med anhörig avses den person som inom familje- eller släkt- kretsen hjälper en annan. Det kan vara den enskildes maka, make, partner eller sambo som personen levt tillsammans med i . En anhörig kan också vara den enskildes förälder, syskon, barn eller särbo.6 förekommer också att grannar och vänner träder in i anhörigas ställe och antar ”funktionen” som anhörig.7 I kapitlet talas därför om anhörig som ett vidare begrepp som in- begriper även personer utanför familje- och släktkretsen. Med närstående avses den äldre person som tar emot hjälpen och stödet. Det kan alltså även här röra sig om en förälder, far- och mor- förälder, barn, annan släkting, maka och make, sambo, särbo, granne och vän. Uppdrag att ta fram ett underlag för en nationell strategi för anhöriga som vårdar eller stödjer närstående äldre personer. Diarienummer: S2019/04223/FST. 6Enligt termbank avses med anhörig person inom familjen eller bland de närmaste släktingarna. 1996/97:124 s. 132 och prop. 2008/09:82 s. 11–12. Anhörigas och civilsamhällets roll 7.2.2Arbetsliv och lagstiftning kring anhörigomsorg När det gäller arbetslivet så finns det inte någon lagstiftning som skyddar den anhörige om hon eller han skulle komma i en långvarigt besvärlig arbetssituation på grund av anhörigomsorg. Däremot finns det två lagar som gäller vid tillfälliga behov och i speciella situationer. Den ena, om närståendepenning, ger rätt till 100 dagars ledighet för att vara hos en svårt sjuk närstående.8 Det finns inget krav på insatser och dagarna kan delas av flera anhöriga, men det krävs läkar- intyg. Ersättningen ges från och är jämförbar med sjukersättning. Den andra lagen ger rätt till ledighet av trängande familjeskäl.9 En arbetstagare har rätt till ledighet från sin anställning av trängande familjeskäl som har samband med sjukdom eller olycksfall och som gör arbetstagarens omedelbara närvaro absolut nödvändig. Antalet dagar kan begränsas i kollektivavtal och det kan avtalas om att ledig- heten är avlönad. Beroende på arbetsgivare kan villkoren därmed se olika ut, men rätten till ledighet gäller alla anställda. 7.2.3Omfattningen av anhörigas stöd Merparten av anhörigas hjälpinsatser är oavlönade och förhållande- vis okända, även om kunskapen ökat under , särskilt vad gäller anhörigas insatser för äldre personer. I en enkätundersökning som genomförde 2012 uppgav nästan var femte person att de regelbundet gav omsorg till en närstående med anledning av dennes långvariga sjuk- dom, höga ålder eller funktionsnedsättning. Det motsvarar ungefär 1,3 miljoner personer, varav omkring 900 000 i förvärvsaktiv ålder.10 Omsorgen som gavs var omfattande och tog mycket tid i anspråk för omsorgsgivaren. (419 000 personer) av respon- denterna som regelbundet gav omsorg till en närstående gjorde det och (619 000 personer) gav omsorg minst en gång medan (300 000 personer) gjorde det minst en gång . 8Se lagen (1988:1465) om ledighet för närståendevård och 47 kap. socialförsäkringsbalken. 9Lag (1998:209) om rätt till ledighet av trängande familjeskäl. 10Socialstyrelsen (2012) Anhöriga som ger omsorg till närstående – omfattning och konsekvenser. Anhörigas och civilsamhällets roll 7.2.4Hur vanligt är det att ge anhörigomsorg? I en rapport från vid , som bygger på en enkätundersökning som genomfördes bland 3 630 personer i åldrarna 45–,11 framkommer att fyra av tio personer i medelåldern hjälper någon som de står nära och som inte kan eller har stora svårigheter att klara sig på egen hand på grund av hög ålder, funktionsnedsättning eller sjukdom. Tabell 7.1 nedan visar att det är lika vanligt bland både kvinnor och män att ge anhörigomsorg minst en gång : av båda könen gör det. Könsskillnader märks först när man ser till hur ofta man ger anhörigomsorg. Det är vanligare bland kvinnor att ge anhörigomsorg (av kvinnorna och av männen), medan det är vanligare bland män att ge anhörigomsorg endast en gång (av kvinnorna och av männen). Tabell 7.1 Omsorgsgivande i befolkningen. Andel av kvinnor och män 45–i befolkningen som ger anhörigomsorg 2013 Hjälper cirka en gång Hjälper cirka en gång SUMMA: hjälper minst en gång Källa: Szebehely, M., Ulmanen, P., Sand A-B. Att ge omsorg mitt i livet: hur påverkar det arbete och för- sörjning? , ; 2014:1. Antalet kvinnor som svarat uppgick till 1 841 och antalet män till 1 640. 7.2.5Vem ger stöd till vem? försökte genom en enkätundersökning kart- lägga vem den anhörige är och vilka relationer som finns mellan anhörig och närstående. Resultaten återger en mängd olika livs- situationer och förutsättningar. Till exempel kan det röra sig om en make som vårdar sin demenssjuka hustru, systern som sköter logi- stiken kring sin cancersjuke brors vård, dottern som ser till