sou · H8B345 · 2020-08-20 00:00:00 — Det innebär bl.a. att den som bedriver sändningsverksamheten ska utse en ut- givare som ansvarar för eventuella yttrandefrihetsbrott. En annan konsekvens är att även databaser som redaktionen för programmen tillhandahåller omfattas av yttrandefrihetsgrundlagen med det skydd och de förpliktelser som detta medför. Vilka databaser som i det en- skilda fallet anses tillhandahållas av en redaktion får avgöras i rättstill- lämpningen. Denna grundlags föreskrifter om sändningar av program tillämpas också när information ur en databas, vars innehåll kan ändras endast av den som driver verksamheten, tillhandahålls allmänheten med hjälp av elektromagnetiska vågor 1. av någon av följande: a)en redaktion för en periodisk skrift eller ett program, b)ett företag för yrkesmässig framställning av sådana skrifter som avses i tryckfrihetsförordningen eller av tekniska upptagningar, c)en nyhetsbyrå, eller d)någon annan, om det finns utgivningsbevis för verksamheten enligt 5 §, och 2. på något av följande sätt: a)överföring på särskild begäran, b)överföring enligt överenskommelse i förväg, c)framställning på särskild begäran av tekniska upptagningar, skrifter eller bilder, eller d)offentlig uppspelning. Även om viss information i databasen har tillförts av någon annan gäller grundlagen för sådana delar av databasen där det framstår som klart att informationen härrör från den som driver verksamheten. Första stycket 1 a gäller inte redaktioner för sådana program som avses i 3 § andra stycket. Paragrafen innehåller den s.k. databasregeln som ger skydd för in- formation ur databaser. Övervägandena finns i kapitel 10 och 18. I ett tillägg i första stycket 2 c som avser print on demand klargörs att det ska vara fråga om en framställning på särskild begäran. Änd- ringen är av rättelsekaraktär. Någon ändring i sak är inte avsedd. I sista stycket utgår den tidigare hänvisningen och i stället införs en bestämmelse som innebär att redaktioner för webbsändningar inte får automatiskt grundlagsskydd för sina databaser. Det är alltså ett undantag från huvudregeln i första stycket 1 a om att redaktioner för program har automatiskt grundlagsskydd. Det förhållandet att någon tillhandahåller webbsändningar enligt 3 § andra stycket, och därigenom utgör redaktionen för ett program, innebär alltså inte att dennes databaser får automatiskt grundlags- skydd enligt databasregeln. Detta utesluter dock inte att en sådan databas ändå kan ha grundlagsskydd enligt databasregeln, om den till- handahålls av en aktör som på annan grund har automatiskt grundlags- skydd för sina databaser eller om utgivningsbevis finns för databasen. Hänvisningen som utgår har klargjort att sådana tillhandahållan- den som avses i webbsändningsregeln får sitt grundlagsskydd genom den regeln och inte genom databasregeln. Någon förändring av rätts- läget i detta avseende är dock inte avsedd. Sådana tillhandahållanden som uppfyller webbsändningsregelns krav får alltså även fortsättnings- vis sitt grundlagsskydd genom webbsändningsregeln, och inte genom databasregeln. Det som sägs i 1 kap. 11 och 12 §§ tryckfrihetsförordningen om att det i lag får meddelas föreskrifter om upphovsmäns rättigheter, vissa kommersiella annonser, kreditupplysningsverksamhet, produktinfor- mation, tillvägagångssätt för anskaffande av uppgifter samt avbild- ningsförbud gäller också i fråga om program och om innehållet i tek- niska upptagningar. Av paragrafen följer att vad som sägs i 1 kap. 11 och 12 §§ TF är till- ämpligt även på program och tekniska upptagningar. Övervägandena finns i kapitel 9. Genom hänvisningen i denna bestämmelse blir den föreslagna punkten 7 i 1 kap. 12 § TF tillämplig även på yttrandefrihetsgrund- lagens område. Det blir således möjligt att upprätthålla skyddslagens avbildningsförbud även i situationer där avbildning, beskrivning eller mätning sker i syfte att publicera den inhämtade informationen i medier som omfattas av yttrandefrihetsgrundlagen. I uppräkningen av vad som omfattas av de båda bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen görs ett tillägg om avbildningsförbud. Bestämmelserna i denna grundlag hindrar inte att det i lag meddelas föreskrifter om förbud mot offentliggörande av personuppgifter 1.som avslöjar etniskt ursprung, hudfärg eller annat liknande för- hållande, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse eller medlemskap i fackförening, 2.om hälsa, sexualliv eller sexuell läggning, 3.som består av genetiska uppgifter eller biometriska uppgifter för att entydigt identifiera en fysisk person, eller 4.som rör fällande domar i brottmål och lagöverträdelser som inne- fattar brott eller därmed sammanhängande säkerhetsåtgärder. Vad som anges i första stycket gäller endast om 1.personuppgifterna ingår i en uppgiftssamling som har ordnats så att det är möjligt att söka efter eller sammanställa dessa, och 2.det med hänsyn till uppgiftssamlingens karaktär står klart att det finns särskilda risker för otillbörliga intrång i enskildas personliga integritet. Paragrafen möjliggör reglering i vanlig lag av vissa särskilt angivna kate- gorier av uppgiftssamlingar. Övervägandena finns i kapitel 11. Motsva- rande ändringar införs i 1 kap. 13 § TF. Se vidare kommentaren till den paragrafen. Den frihet som följer av 1 § hindrar inte att det i lag meddelas föreskrifter om 1. skyldighet för nätinnehavare att ge utrymme för a)vissa program i den utsträckning det behövs med hänsyn till allmänhetens intresse av tillgång till allsidig upplysning, och b)tjänster som utgörs av eller underlättar tillgången till textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik som syftar till att göra pro- grammen tillgängliga för personer med funktionsnedsättning, 2. skyldighet för nätinnehavare att ge utrymme för överföringar i den utsträckning det behövs med hänsyn till intresset av konkurrens beträffande sådana överföringar i nätet eller allmänhetens intresse av tillgång till sådana överföringar, 3. skyldighet för nätinnehavare att vidta åtgärder för att tillför- säkra mottagarkretsen inflytande över programvalet, 4. skyldighet för den som sänder program i tv eller tillhandahåller sådana program genom överföring ur en databas enligt 1 kap. 4 § första stycket 2 a att göra programmen tillgängliga för personer med funk- tionsnedsättning genom textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik, 5. skyldighet för den som sänder program i tv eller tillhandahåller sådana program genom överföring ur en databas enligt 1 kap. 4 § första stycket 2 a att främja framställning av och tillgång till program med europeiskt ursprung, 6.ingripanden mot fortsatt sändning av ett utbud som inriktas på våldsframställningar, pornografiska bilder eller hets mot folkgrupp, eller 7.villkor för att sända program för verksamhet som bedrivs med ett uppdrag att sända ljudradio eller tv i allmänhetens tjänst, under förut- sättning att uppdraget finansieras med allmänna medel. I paragrafen anges att undantag från etableringsfriheten i tråd får göras i lag för vissa uppräknade ändamål. Övervägandena finns i kapitel 13 och 15. Punkten 1 delas upp i a) och b), varav b) är ny och klargör att krav kan ställas i lag på vidaresändning av tjänster som textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik som syftar till att tillgängliggöra programinnehåll för personer med funktionsnedsättning. Detta under förutsättning att programmen som tjänsterna hör till är föremål för lagstadgad vidaresändningsplikt. Bestämmelsen möjliggör även krav i lag på vidaresändning av tjäns- ter som syftar till att underlätta tillgången till tillgänglighetstjänster som textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik. Det kan t.ex. handla om tjänster som gör det möjligt att nå en tillgänglighetstjänst genom en enkel knapptryckning med fjärrkontrollen, i stället för att tittaren ska behöva gå omvägen via programföretagets playtjänst. Även i dessa fall är en förutsättning att programmen som tjänsterna hör till är föremål för lagstadgad vidaresändningsplikt. Vidaresändning kan inte krävas för tjänster som uppmärksammar och möjliggör aktivering av även annat än tillgänglighetstjänster. Genom en ny punkt 7 möjliggörs villkor för att sända program för den som bedriver programverksamhet med ett uppdrag i allmän- hetens tjänst som finansieras med allmänna medel. Villkor kan ställas för sändningar av program. Programbegreppet omfattar såväl tv och radio – linjär och på begäran – som textmässigt innehåll, t.ex. på en webbplats. Att bestämmelsen inte bara omfattar sändningar utan även vissa tillhandahållanden följer av den s.k. data- basregeln i 1 kap. 4 § som stadgar att yttrandefrihetsgrundlagens före- skrifter om sändningar av program gäller även för tillhandahållanden som skyddas av databasregeln. För att villkor ska kunna ställas krävs att verksamheten bedrivs med ett uppdrag att sända ljudradio eller tv i allmänhetens tjänst. Sådana uppdrag ges av staten. Bestämmelsen förutsätter inte att ett uppdrag redan föreligger. Ges ett uppdrag att sända radio och tv i allmänhetens tjänst kan villkor meddelas i samband med det, under förutsättning att bestäm- melsens övriga rekvisit uppfylls. För tillämpning av bestämmelsen krävs också att uppdraget i all- mänhetens tjänst finansieras med allmänna medel. Viss annan finan- siering, t.ex. sponsorintäkter för en viss sändning, utesluter inte en tillämpning, men det ska inte råda någon tveksamhet om att upp- draget i huvudsak finansieras med allmänna medel. Motsatsvis är villkor uteslutet i förhållande till programverksamhet som till en inte obetyd- lig del finansieras med andra medel, t.ex. reklamintäkter, prenumera- tionsavgifter eller abonnemangsavgifter. Finansieringen med allmänna medel ska vara direkt kopplad till uppdraget i allmänhetens tjänst. Det innebär att ett allmänt formule- rat press- eller mediestöd inte kan grunda villkor, även om en verk- samhet i någon del kan sägas ha ett uppdrag från det allmänna. Ägaren är ansvarig för yttrandefrihetsbrott i stället för den som bedriver sändningsverksamheten om 1.det är fråga om ett sådant program som avses i 1 kap. 3 § tredje stycket andra meningen, och 2.den som bedriver sändningsverksamheten saknar känd hemvist i och inte heller kan påträffas här under rättegången. I paragrafen, som är ny, införs ett nytt ansvar för ägare till den som bedriver sändningsverksamheten. Övervägandena finns i kapitel 8. Ägaren kan endast göras ansvarig när det är fråga om sådana pro- gram som omfattas av 1 kap. 3 § tredje stycket andra meningen. Det är alltså program i tv som förmedlas hit genom satellitsändning som utgår från utlandet men som huvudsakligen är avsedda att tas emot här i landet. Dessutom krävs att programmen och oför- ändrat vidaresänds här. Ansvaret är successivt till det ansvar som åläggs den som bedriver sändningsverksamhet enligt 3 §. Ansvaret går över på ägaren endast när den som bedriver sändningsverksamheten – i praktiken den eller de personer som svarar för brottet – saknar känd hemvist i och inte heller kan påträffas här under rättegången. I lag får det meddelas föreskrifter om att en nämnd vars sammansätt- ning är bestämd i lag och vars ordförande ska vara eller ha varit ordi- narie domare ska granska om program som någon har sänt står i öve- rensstämmelse med de föreskrifter eller andra villkor som gäller för sändningarna. En sådan nämnd får endast uttala sin mening och förelägga den sändande att följa föreskrifterna eller villkoren. I lagen får det före- skrivas att ett föreläggande av nämnden får förenas med vite. Frågor om ansvar för yttrandefrihetsbrott och om utdömande av vite prövas alltid av domstol enligt 3 kap. 7 §. Av paragrafen följer bl.a. att det får meddelas föreskrifter i lag om att en nämnd ska granska om program som har sänts överensstämmer med de föreskrifter och villkor som gäller för sändningarna. Över- vägandena finns i kapitel 15. Bestämmelsens begränsning till program som har sänts på annat sätt än genom tråd tas bort. Finns stöd för föreskrifter eller andra vill- kor i yttrandefrihetsgrundlagen får det alltså, oavsett distributions- form, föreskrivas att en nämnd ska granska om ett program som har sänts står i överensstämmelse med dessa föreskrifter eller villkor. 21.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden Avgörande för var ett yttrandefrihetsmål ska tas upp är den ort 1.varifrån ett program har utgått för sändning, 2.varifrån information som avses i 1 kap. 4 § yttrandefrihetsgrund- lagen har tillhandahållits, eller 3.där en teknisk upptagning har lämnats ut för spridning eller där brottet på annat sätt har förövats. Yttrandefrihetsmål om program som avses i 1 kap. 3 § tredje stycket andra meningen yttrandefrihetsgrundlagen ska tas upp av . I paragrafen regleras vilken ort som är avgörande för vilken domstol som ska pröva ett yttrandefrihetsmål. Övervägandena finns i kapitel 8. Av första punkten, som avser sändningar av program, framgår att det avgörande är vilken ort som sändningen har utgått från. Genom tillägget i 1 kap. 3 § tredje stycket andra meningen YGL kommer vissa program som vidaresänds här och som har en stark anknytning till att omfattas av yttrandefrihetsgrundlagen även om sänd- ningen i praktiken inte utgår från någon svensk ort. Yttrandefrihets- mål som har sitt upphov i sådana program ska, liksom andra yttrande- frihetsmål, prövas i svensk domstol. Enligt andra stycket, som är nytt, ska vara behörig domstol. Av ledamöterna (MP) och (MP) Rökning är vårt enskilt största folkhälsoproblem. Den genomsnitt- liga rökaren förkortar sitt liv med . Men också passiv rökning dödar. En målsättning om ett tobaksfritt 2025 har därför satts upp, och bland de åtgärder som vidtagits för att minska rökningen finns bland annat stora restriktioner mot att göra reklam för tobaks- produkter. Men en reklamplats för cigaretter vidmakthålls: cigarett- paketen. Att begränsa möjligheterna för tobaksindustrin att marknadsföra sina produkter på cigarettpaketen är inte en ny tanke, och antogs EU:s tobaksproduktdirektiv, som bl.a. innebar att av cigarettpaketen ska upptas av varningstexter. I fick Tobaks- direktivsutredningen i uppdrag att bedöma om det fanns skäl att gå ännu längre och införa krav på neutrala tobaksförpackningar, och om så analysera hur ett sådant krav förhåller sig till grundlagarna, varumärkesrätten och egendomsskyddet. Efter en proportionalitets- bedömning, där intresset av att skydda folkhälsan vägdes mot egen- domsskyddet, kom utredningen fram till att samhällsintresset av att minska tobaksbrukets skadeverkningar borde väga över. fick därefter i direktiv att redovisa hur krav på helt neutrala tobaksförpackningar skulle kunna utformas, vilket kommittén gjorde i SOU 2016:58. Kommitténs slutsats var att en bestämmelse bör avse tobaksprodukter och inte kunna tillämpas i fråga om andra varuslag. Kommittén argumenterade för att ett smalt tillämpningsområde är viktigt, eftersom undantaget skulle behöva avse helt grundläggande delar av det tryck- och yttrandefrihetsrättsliga skyddet. För att uppnå det pekade kommittén på att en delegations- bestämmelse skulle kunna införas i 1 kap. 9 § TF (nuvarande 1 kap. 12 §), men ännu hellre som en egen paragraf i samma kapitel med följande lydelse. Utan hinder av denna grundlag får det i lag meddelas förbud mot att på tobaksförpackningar ange annan information än om produkttyp och tillverkare samt mot att i övrigt utforma förpackningen på ett sätt som avviker från bestämmelser som har meddelats för att tobaksförpack- ningar ska ha en enhetlig utformning Regeringen valde dock att i stället ge tryck- och yttrande- frihetskommitté i uppdrag att överväga om det finns behov av och är lämpligt av att helt undanta förpackningar från tryckfrihetsför- ordningens tillämpningsområde. Att hantera det enskilda problemet med reklam för tobaksprodukter på cigarettpaket genom att undanta alla förpackningar från tryckfrihetsförordningen vore både trubbigt och olämpligt. Vi delar utredningens slutsats att tryckfriheten ska upprätthållas vad gäller förpackningar generellt. Vi föreslår i stället att problematiken kring tobaksreklam på cigarettpaket hanteras genom att regeringen går vidare med en specifik delegationsbestämmelse som gör det möjligt att ställa krav på att tobaksförpackningar ska ha en enhetlig utformning, dvs. den möjliga lösning som pekade på. Oberoendet hos public service I när traditionella prenumererade dagstidningar når allt färre är det viktigare än kanske någonsin förr att public service kan vid- makthålla sitt uppdrag i allmänhetens tjänst. I vår omvärld har vi sett hur auktoritära regeringar kort efter att de tillträtt har kunnat ta kontroll över landets tidigare public service, och omvandla dessa till regeringsstyrda propagandakanaler, som ett led i en av demokratiser- ingsprocess. Vi är inte immuna mot att en sådan utveckling också sker i . Även om , och ges ett starkt oberoende i den lagstiftning som reglerar verksamheten, kan lagar ändras med ett enkelt klubb- slag i . Det bör därför införas skydd för public service obero- ende också i grundlag, så att möjligheterna för en regering som vill styra innehållet i programbolagens sändningar försvåras. I betänkandet förs ett resonemang om att omnämnandet av public service i grundlagarna riskerar att uppfattas som att public service knyts närmare till staten. Vi ifrågasätter denna skrivning, då det för envar är uppenbart att syftet är att stärka public service oberoende. Och oavsett det, är det verkliga hotet – ett framtida politiskt maktöver- tagande över public service – långt farligare än eventuell osaklig kritik mot ett utredningsförslag. Public services oberoende kan stärkas på flera sätt. de grönas förslag var att kommittén skulle ta fasta på i alla fall två av dessa. Att public service nu över huvud taget föreslås införas som be- grepp i yttrandefrihetsgrundlagen öppnar för möjligheten att sam- tidigt ge konstitutionellt skydd. Denna möjlighet borde ha tagits till vara genom att i delegationsbestämmelsen skriva att uppdraget ska vara att sakligt, opartiskt, oberoende och med stark integritet sända ljudradio eller tv i allmänhetens tjänst. Omfattningen av public services uppdrag skulle med detta inte på något sätt slås fast till en viss nivå, men verksamhetens innehåll skulle ges grundlagsskydd mot politisk styrning. Vidare är det förslag att i regeringsformen införa en bestämmelse liknande den som gäller för trossamfund, som garan- terar att för stiftande av lag som avser trossamfund krävs antingen två likalydande beslut med ett mellanliggande riksdagsval eller att minst tre fjärdedelar av de röstande och mer än hälften av ledamöter röstar för beslutet. En reglering av grunderna för finan- sieringen av public service motsvarande den som finns för trossam- fund skulle innebära att en ny punkt om grunderna för finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst läggs till i regeringsformens be- stämmelse om vilka föreskrifter som ska meddelas i lag. Till denna punkt borde en bestämmelse knytas med innebörden att stiftande av sådan lag kräver samma beslutsordning som vid stiftande av riks- dagsordningen. Finansieringsmodellen upphöjs med detta inte till grundlag, men ges ett lika starkt skydd, vilket gör att en tillfällig och knapp riks- dagsmajoritet inte har möjlighet att helt plötsligt ändra förutsätt- ningarna för hur public service är finansierat. Av ledamoten (L) Oberoendet hos public service I länder där auktoritära regeringar har tagit makten har en av de första åtgärderna varit att stärka greppet om medierna. Public service- medierna, med sitt uppdrag från det offentliga, är extra sårbara för detta. Liberalerna anser därför att det är av största vikt att det skapas starka garantier för att inte public service-mediernas oberoende från politiken urholkas. Därför är vår hållning att , Utbildningsradios och oberoende ställning tryggas i grundlagen. Jag finner det djupt beklagligt att det inom ramen för denna kommittés arbete inte har varit möjligt att få en tillräckligt bred parlamentarisk enighet i denna fråga. Av respekt för de över- gripande principerna för grundlagsändringar har jag dock valt att inte reservera mig. Av ledamöterna (S), (S) och (S) Oberoendet hos public service För en demokrati har radio och tv i allmänhetens tjänst, public service, en särskild betydelse som oberoende media med förpliktelser gent- emot allmänheten reglerat genom avtal med staten. Vi socialdemo- krater slår vakt om public services oberoende och frihet, som garan- teras genom självständighet från politiska, kommersiella och andra intressen. Public service ska vara fri från reklam och dess finansiering ska vara långsiktigt säkrad. Mot bakgrund av ett förändrat medielandskap, såväl i omvärlden som i , där oberoende medier angrips i sina grundvalar anser vi att det finns goda skäl att stärka dess skydd. I syfte att vidhålla oberoendet gentemot politiska intressen anser viatt det är en brist att begreppet radio och tv i allmänhetens tjänst, eller public service, inte finns definierat i grundlag. Det finns därmed ett behov av att införa en definitionsbestämmelse. I kommitténs överväganden i fråga om oberoendet hos public service påpekas att i den mån en bestämmelse införs, bör den placeras Flera möjliga förslag har behandlats. Särskild diskussion har ägnats åt förslaget att i 1 kap. 2 § YGL skriva in följande: I denna grundlag avses med radio och tv i allmänhetens tjänst: program- verksamhet med ett uppdrag i allmänhetens tjänst som finansieras med allmänna medel och som präglas av oberoende, saklighet, opartiskhet och stark integritet. Som en konsekvens av en sådan förändring kan texten i den före- slagna 3 kap. 2 § punkt 7 ges en annan och mera distinkt lydelse än den som föreslås av kommittén. Punkten skulle då kunna formuleras: villkor för att sända program för radio och tv i allmänhetens tjänst Såsom framhålls i betänkandet skulle en tydlig definition av radio och tv i allmänhetens tjänst ge ett skydd för själva existensen av verk- samheten i den meningen att grundlagen får anses förutsätta att den bedrivs. Även finansieringen med allmänna medel skulle på det sättet kunna ges ett grundlagsskydd. En betoning av att verksamheten ska präglas av oberoende, saklighet, opartiskhet och stark integritet skulle därutöver från det allmännas sida utgöra ett befästande av de förut- sättningar som ska ges radio och tv i allmänhetens tjänst. Med dessa motiv ville vi att kommittén skulle lämna ett förslag till ändring av yttrandefrihetsgrundlagen med en tydlig definition av radio och tv i allmänhetens tjänst. Socialdemokraternas hållning i grundlagsfrågor har alltid varit att grundlagsändringar ska ha ett brett parlamentariskt stöd för att genom- föras. Det är en styrka för svensk demokrati att grundlagsändringar inte trumfas igenom med smal marginal. Den principen måste gälla också här. Bakom det ovan nämnda förslaget ställde sig en majoritet av kommitténs ledamöter. Dock nådde förslaget inte en tillräckligt bred parlamentarisk enighet som vi menar behövs för att kommittén skulle föreslå en grundlagsändring. Vi beklagar det djupt. Av ledamoten (C) Oberoendet hos public service ser , och som mycket viktiga delar i vårt lands demokrati. vill därför att ska besluta att i yttrandefrihets- grundlagen skriva in ett stycke om public service och dess oberoende. Tyvärr har ett sådant förslag tryck- och yttrandefrihets- kommitté inte fått tillräckligt brett parlamentariskt stöd för att läggas till grund för en grundlagsändring. Jag anser detta olyckligt, men re- spekterar gällande praxis för framläggande av grundlagsförslag. Av ledamöterna (MP) och (MP) En bred översyn av den tryck- och yttrandefrihetsrättsliga grundlagsregleringen som vi i är stolta över att ha världens äldsta tryck- frihetslagstiftning, blir det allt svårare att få lagstiftningen att hänga med i teknikutvecklingen.