sou · H8B314 · 2020-03-11 00:00:00 — har omsorgs- arbete inom i viss utsträckning blivit ett genomström- ningsyrke. Många unga arbetar extra parallellt med sina studier eller hoppar in som vikarier på timmar eller under sommarhalvåret.17 15Socialstyrelsen (2019d). Kommunalt finansierad hälso- och sjukvård. 16SOU 2017:43 s. 198 f. 17Akademikerförbundet (2013). Matlåda, med eller utan samtal? Om hur vill- koren för biståndshandläggare och hemtjänstpersonal påverkar kvaliteten i äldreomsorgen, s. 13. Med ordet undersköterska avses i regel personer som har examen från gymnasieskolans vård- och omsorgsprogram eller motsvarande tidigare gymnasieprogram eller godkänd utbildning i vård- och om- sorgsämnen inom vuxenutbildningen. Vård- och omsorgsprogrammet på gymnasienivå är i regel utgångspunkten för att bli anställd som undersköterska.18 Eftersom det inte finns några bindande nationella kompetenskrav eller en reglerad examen varierar innehållet mellan utbildningsanordnare. Inom omsorgen förekommer också vårdbiträden. Någon reglering av vad som ska ingå i en utbildning för vårdbiträden finns inte i nu- varande regelverk. Inom ramen för det frivilliga samarbetet Vård- och omsorgscollege har man dock kommit överens om att vårdbiträdes- utbildning motsvarar fastslagna kurser om 800 gymnasiepoäng. I prak- tiken omfattar emellertid gruppen vårdbiträden även personer som antingen helt saknar vård- och omsorgsutbildning eller som har viss utbildning men inte når nivån för undersköterska. Det totala antalet anställda undersköterskor i landet uppgick till cirka 183 000.19 En majoritet var anställda i en kommun eller hos privata utförare av kommunalt finansierad verksamhet. Undersköters- kans arbetstid utgörs främst av omvårdnad och omsorg. Administ- ration uppskattades vanligen ta av kommunalt an- ställda undersköterskors arbetstid i anspråk.20 har meddelat icke bindande allmänna råd om grund- läggande kunskaper hos personal som arbetar i om- sorg om äldre21 till stöd för tillämpningen av bestämmelsen i 3 kap. 3 § andra stycket socialtjänstlagen (2001:453) om lämplig utbildning och erfarenhet. Där anges bl.a. följande. Den som ska arbeta med stöd och hjälp till äldre personer kan uppnå kunskaper och förmågor i enlighet med råden genom god- kända kurser om 1 100 poäng i de programgemensamma karaktärs- ämnena och 300 poäng i ämnet gerontologi och geriatrik i vård- och omsorgsprogrammet eller annan motsvarande utbildning. 18SOU 2019:20 s. 107 f. 19SOU 2019:20 s. 99. 20SOU 2019:20 s. 113. kunskaper i svenska för att uppnå förmågan att förstå, tala, läsa och skriva svenska kan dock inhämtas genom godkänd kurs i det gymnasie- gemensamma ämnet svenska eller svenska som andraspråk i vård- och omsorgsprogrammet eller motsvarande utbildning. Personalen bör, som minst, ha följande kunskaper och förmågor: Värdegrund, förhållningssätt och bedömningsförmåga –kunskap om värdegrunden som gäller för omsorg om äldre enligt 5 kap. 4 § första stycket socialtjänstlagen samt för- måga att omsätta kunskapen i det praktiska arbetet –kunskap om människors olika förutsättningar och behov samt för- måga att omsätta kunskapen i det praktiska arbetet –förmåga att granska, analysera och bedöma sitt eget arbete och på så sätt kunna medverka till insatser av god kvalitet –förmåga att bedöma när annan kompetens än den egna behövs. –kunskap om hur sättet att kommunicera kan anpassas till olika situationer och till olika individers förutsättningar och behov samt förmåga att omsätta kunskapen i det praktiska arbetet –förmåga att kommunicera med närstående –förmåga att kommunicera med personer ur olika yrkesgrupper –förmåga att förstå, tala, läsa och skriva svenska. –kunskap om regelverket på och hälso- och sjuk- vårdens område som rör äldre personer –kunskap om annan relevant lagstiftning, t.ex. om sekretess, god man och förvaltare, diskriminering, livsmedel och arbetsmiljö –förmåga att dokumentera sitt eget arbete i enlighet med lagar och andra författningar. –kunskap om hur åldrandet påverkar äldre personer fysiskt, psykiskt och socialt –kunskap om hur äldre personers hälsa kan förbättras eller bevaras –kunskap om hur åldrandet påverkar personer med funktionsned- sättning –förmåga att uppmärksamma och ta till vara det friska hos äldre. –kunskap om vanliga sjukdomar och hälsoproblem hos äldre per- soner och om hur dessa påverkar behovet av omsorg och vård. –kunskap om hur fysisk aktivitet påverkar äldre personers hälsa och välbefinnande –förmåga att motivera äldre personer till fysisk aktivitet och att ge det stöd som behövs –kunskap om ett funktionsbevarande och rehabiliterande arbets- sätt samt förmåga att omsätta kunskapen i det praktiska arbetet –kunskap om hur hjälpmedel och en anpassad miljö kan underlätta äldre personers tillvaro –kunskap om hur ett säkerhetsfrämjande arbetssätt kan förebygga olyckor, skador och brott samt förmåga att omsätta kunskapen i det praktiska arbetet. –kunskap om betydelsen av fysisk, psykisk och social stimulans för äldre personers hälsa och välbefinnande –förmåga att stödja äldre personer så att de får en meningsfull till- varo både individuellt och i gemenskap med andra. –kunskap om personlig hygien, inklusive munvård –förmåga att stödja äldre i att sköta klädsel och personlig hygien. Måltid, mat och näring –kunskap om vilken betydelse som måltid, mat och näring har för äldre personers hälsa och välbefinnande –kunskap om hur förutsättningar skapas för goda matvanor och en god måltidsmiljö –förmåga att tillaga måltider –förmåga att stödja äldre personer vid måltider –kunskap om livsmedelshantering. –kunskap om hur man sköter ett hem –förmåga att stödja äldre personer i att sköta sitt hem. Omsorg i livets slutskede –kunskap om omsorg och vård av äldre personer i livets slutskede –kunskap om stöd till närstående till personer i livets slutskede –kunskap om omhändertagande vid dödsfall. Hälso- och sjukvård m.m. –kunskap om hälso- och sjukvård –kunskap om basal hygien och om att förhindra smitta och smitt- spridning samt förmåga att omsätta kunskapen i praktiskt arbete –kunskap om läkemedel och om läkemedelsanvändning hos äldre. Personalen bör vid behov få fortbildning i syfte att upprätthålla de kunskaper och förmågor som anges i dessa allmänna råd. Personalen bör även ges möjlighet att följa kunskapsutvecklingen på området. Enligt utredningen av yrket undersköterska är det vanligt inom verksamhet, och till viss del även inom den privata, att det inte är någon skillnad i arbetsuppgifter mellan en undersköterska och ett vårdbiträde, trots skillnader i utbildning och formell kompe- tens.22 Kommunerna ansåg sig inte ha något val eftersom de inte får tillräckligt med sökande till sina tjänster. Ett utbildningsbevis kan då räcka för anställning trots att utbildningen varken är tydlig till sitt innehåll eller omfattat en rimlig studietid. Detta sägs skapa en in- byggd kompetensbrist som blir svår att kompensera för.23 Inom regionerna är fördelningen av arbetsuppgifter mellan sjuk- sköterskan, undersköterskan och servicepersonal tydligare. Flera re- gioner har infört arbetssättet Rätt Använd Kompetens (RAK) som innebär att verksamheten ska använda sina resurser och kompetenser på bästa möjliga sätt. Ett sätt är så kallad ”task-shifting” där arbets- uppgifter omfördelas mellan yrkesgrupper i syfte att renodla an - vändningen av personalens kompetens. Det finns flera uppgifter som sjuksköterskor gör som anses kunna omfördelas till bl.a. under- sköterskor. Exempel på sådana uppgifter är såromläggningar, medicin- hantering, provtagningar, sätta och spola kateter, sondmatning och vissa administrativa uppgifter. Det har också införts en servicenivå som vanligtvis kallas ”vårdnära service”. Det är personal som uteslu- tande arbetar med servicetjänster som t.ex. att städa, fylla på förråd m.m.Undersköterskan har då fått utrymme att åta sig andra uppgif- ter. Detta har lett till att undersköterskans yrkesroll närmar sig sjuk- sköterskans, till skillnad från i verksamhet där under- sköterskan mer likställs med vårdbiträden. Många arbetsuppgifter som undersköterskan utför har en direkt in- verkan på patientsäkerheten. Är undersköterskan verksam i ett särskilt boende eller motsvarande finns ofta kollegor med andra kompetenser att tillfråga jämfört med om hon eller han arbetar inom . 22SOU 2019:20 s. 113. 23SOU 2019:20 s. 120. Inom regionens verksamheter är undersköterskan omgiven av andra yrkesgrupper och flertalet har legitimationsyrken. Utredningen ing av yrket undersköterska konstaterade följaktligen att i regionens verksamheter finns bättre förutsättningar för att upprätthålla patient- säkerheten än i verksamhet. Inom verksamhet är i stället undersköterskan ofta den högst utbildade och yrkesgrup- pens kompetens är således av stor betydelse för patientsäkerheten.24 Enligt utredningen av yrket undersköterska efterlystes framför allt följande hos en undersköterska:25 2.Förmåga att utföra omvårdnad och omsorg. 3.Kunskap om diagnoser. Flera av dessa kompetenser bedömdes emellertid ofta brista hos undersköterskor.26 Även andra kompetenser framhölls som viktiga, såsom ett personcentrerat förhållningssätt, förmåga att se och till- mötesgå existentiella behov samt förmåga att arbeta med vård i livets slutskede. Dessutom förväntas undersköterskan kunna planera, prio- ritera, dokumentera och rapportera avvikelser. Kunskapsbristerna förekommer framför allt inom kommunalt finansierade verksamheter, enligt utredningen.27 Det vanligast före- kommande bristerna rör språkkunskaper, dokumentationskunskap och medicinsk kompetens.28 Språkbristerna handlar om såväl munt- lig som skriftlig förmåga, liksom om hör-, läs- och ordförståelse. Att kunna kommunicera muntligt och skriftligt är en förutsättning för att kunna ge individer rätt vård och omsorg, föra samtal och kunna förmedla iakttagelser till andra. Språkbristerna kan få allvarliga kon- sekvenser i möten med personer med nedsatt kognitiv förmåga. 24SOU 2019:20 s. 125. 25SOU 2019:20 s. 109 f. 26SOU 2019:20 s. 128. 27SOU 2019:20 s. 117 f. 28Bristande språkkunskaper uppgavs av bland företrädare för kommunalt finansie- rade verksamheter som ett specifikt kompetensområde som behöver stärkas. Den låga språknivån var dessutom en återkommande synpunkt hos alla företrädare, inte bara kommunala, och lyftes fram vid samtliga möten under kartläggningen. Undersköterskornas kunskap om hur de ska dokumentera upp- fattas också som bristfällig. I vissa fall kan det även vara så att under- sköterskan inte vet att det är en uppgift inom yrkesområdet och inte heller vet vad som är viktigt att skriva eller hur de ska uttrycka sig. Kunskap om välfärdsteknik och e-hälsa nämndes också.29 Även Inspektionen för vård och omsorg () lyfter fram den låga språknivån som ett återkommande problem. Enligt har omvårdnadspersonal stor betydelse för kvalitet och säkerhet i verk- samheterna.30 Undersköterskan måste kunna förstå muntliga direk- tiv, dokumentera och kommunicera. har kunnat konstatera att den yrkesgrupp som har lägst kunskapsnivå är den som arbetar när- mast individen. Kunskapsnivån är således lägre ju längre ut i kedjan man kommer. De vanligaste avvikelserna handlar om läkemedels- hantering. Enligt kan detta bero på att dessa är enkla att identi- fiera och rapportera i jämförelse med att beskriva och identifiera brister i rapporteringskedjor. har också kunnat iaktta att rapporter- ingen mellan undersköterskor och andra yrkesgrupper har brustit vilket givit upphov till allvarliga vårdskador i enskilda fall. Ett särskilt problem kopplat till undersköterskors oreglerade utbildning handlar om delegering. Endast sjuksköterskor, läkare och tandläkare med såväl formell som reell kompetens får delegera iord- ningställande, administrering eller överlämnade av läkemedel. Med formell kompetens menas legitimation för yrket. Den som iordning- ställer ett läkemedel ska i första hand själv administrera eller över- lämna läkemedlet till patienten. I undantagsfall kan en annan person med formell kompetens ta över det iordningställda läkemedlet och administrera eller överlämna det. I enlighet med föreskrifter31 ska även en person utan formell kompetens, t.ex. en undersköterska, kunna utföra dessa arbetsuppgifter efter delegering om det är förenligt med en god och säker vård och om det finns tydliga riktlinjer för hur dele- gering ska gå till. Då arbetet inom hemtjänst och hemsjukvård ofta utförs enskilt, måste undersköterskan kunna ta emot en läkemedels- 29SOU 2019:20 s. 119. 30SOU 2019:20 s. 127. Av vårdgivarens skriftliga rutiner för ordination och hantering av läke- medel ska framgå i vilka situationer och under vilka förutsättningar som det är förenligt med en god och säker vård att delegera iordningställande, administrering eller överlämnande av läke- medel i verksamheten. I rutinerna ska också framgå vilken kompetens som krävs för den som genom delegering får i uppgift att hantera läkemedel. Det är frivilligt att delegera och deleger- ingen kan när som helst återkallas. Delegeringsbeslutet är alltid personligt och får inte avse en viss yrkesgrupp, som till exempel undersköterskor. Delegeringar får dock inte utfärdas slentrianmässigt för att lösa brist på personal eller av ekonomiska skäl utan bör endast göras när det bättre svarar mot patientens behov och under förutsätt- ning att patientsäkerheten inte äventyras. Eftersom verksamheten ska vara bemannad med formellt kompetent personal i erforderlig omfatt- ning borde utrymmet för läkemedelsdelegeringar i praktiken vara rätt begränsat. Utredningen av yrket undersköterska pekade på att dele- gering av läkemedelshantering samt andra särskilt fördelade arbets- uppgifter ges också till vårdbiträden och extrapersonal.32 Arbetsgivare uppgav för utredningen att de ibland krävt att vårdbiträden och extra- personal ska kunna ta emot delegering för att få anställning. Om vårdbiträden inte skulle få ha en läkemedelsdelegering skulle krävas att en undersköterska bistod ett vårdbiträde parallellt vid flera hem- tjänstbesök, vilket många företrädare ansåg kommer bli svårt att genomföra utifrån rådande personalsituation. Vissa kommuner hade dock infört särskilda hälso- och sjukvårdsteam som åker runt till de patienter som behöver deras insatser. Utredningen av yrket undersköterska kunde efter sin omfattande kartläggning konstatera relativt utbredda brister i kom- petensen hos yrkesgruppen som får direkt effekt på utförandet av arbetsuppgifterna. Detta kan ses som en konsekvens av att under- sköterskeyrket varit oreglerat vilket innebär att vem som helst kan anställas som undersköterska och genomföra vårdåtgärder utan relevant utbildning.33 Identifierade kompetensbrister handlade om bl.a. kunskap om hur man ska dokumentera, omvårdnadskunskap, medicinsk kompetens, kunskap om diagnoser och professionellt be- mötande. Utöver dessa kompetensbrister hade i princip alla som utred- ningen mött påtalat att språkkunskaperna är bristfäl- liga.34 Bristerna i yrkesgruppens kompetens ansågs påverka kvaliteten och innebära potentiella patientsäkerhetsrisker. Utredningen har där- för föreslagit en skyddad yrkestitel för den som har avlagt under- sköterskeexamen eller har motsvarande kompetens. Arbetsgivare som den utredningen hade varit i kontakt med ansåg att det är för lågt ställda krav för att bli godkänd. 32SOU 2019:20 s. 116. 33SOU 2019:20, se bl.a. s. 9. 34SOU 2019:20 s. 11. att vissa utbildare bedriver utbildningen med material på elevens hem- språk för att få dem godkända. Arbetsgivarna uttryckte frustration över att utbildningsanordnaren inte tar ansvar för att utrusta under- sköterskor med nödvändiga kunskaper för yrket.35 Majoriteten av dem som utredningen hade träffat efterfrågade en likvärdig gymnasial utbildning med en gemensam bas och att vuxen- utbildningen ska ha motsvarande innehåll.36 Det framkom en sam- stämmig bild från verksamhetsföreträdarna om svårigheten att få en överblick över vilka kurser som ingått i utbildningen, särskilt när den genomförts inom vuxenutbildningen och i synnerhet om det varit en arbetsmarknadsutbildning. Det finns undersköterskeutbildningar som omfattar endast . De flesta arbetsgivare uttryckte där- emot förtroende för den tidigare vårdlinjen, som dels hade större fokus på hälso- och sjukvård, dels innehöll fler praktiska moment.37 De flesta arbetsgivare som utredningen varit i kontakt med uttryckte ett starkt motstånd mot uppfattningen om att yrket undersköterska är ”ett enkelt jobb” och en upprördhet över hur yrket ofta används som en arbetsmarknadsregulator. En del personer som hänvisas till yrket som en arbetsmarknadsåtgärd kan sakna både intresse och kompetens för att utföra ett säkert och kvalitetsmässigt arbete.38 Beslut om åtgärder för god kompetens inom äldreomsorgen beslutade regeringen att utöka mängden gemen- samma ämnen inom vård- och omsorgsprogrammet för att svara mot kompetenskraven för arbete som undersköterska. Justeringen av vård- och omsorgsprogrammet innebär att vissa ämnen och kurser flyttas från den valbara programfördjupningen till det programgemensamma utrymmet som är obligatoriskt. Ett nytt vård- och omsorgsprogram är det första steget i regeringens arbete för att reglera yrket undersköterska. Utgångspunkten är de förslag som läm- nades i betänkandet Stärkt kompetens i vård och omsorg (SOU 2019:20). Syftet är att stärka kvalitet och säkerhet inom vård och omsorg samt att öka attraktiviteten i undersköterskeyrket. 35SOU 2019:20 s. 108. 36SOU 2019:20 s. 106. 37Även den nyare gymnasieutbildningen anses tydligare till sitt innehåll än vuxenutbildningen. Utrymmet för valbara kurser inom gymnasieutbildningen –2012 uppfattas emellertid som för stort på bekostnad av viktiga baskunskaper. 38SOU 2019:20 s. 111. nya bestämmelserna föreslås tillämpas på utbildningar som startar . Vidare har tillsatts en nationell samordnare för en hållbar kompe- tensförsörjning inom kommunalt finansierad vård och omsorg om äldre i december 2019.39 Samordnaren ska stödja kommunerna genom att stimulera förändringsarbete för en attraktivare arbetsmiljö, stärka ledarskapet samt föreslå välfärdstekniska lösningar som kan avlasta personalen. Uppdraget ska redovisas . Biståndshandläggarna är de tjänstemän som ska stå för myndighets- utövningen inom äldreomsorgen. Biståndshandläggare arbetar på uppdrag av kommunpolitikerna och vilka slags beslut de får fatta framgår av en delegationsordning. Arbetet innebär formellt att ta emot ansökan, utreda, bedöma och besluta om insatser. Besluten ska sedan följas upp och omprövas. Myndighetsutövningen kan både inne- bära beslut som uppfattas som positiva av den äldre, men den kan också innebära beslut om avgifter och ibland avslagsbeslut. Arbets- uppgifterna består av allt ifrån möten med den äldre och dennes an- höriga, samordning och kontakter med olika yrkesgrupper i både kommun och region till mer formell ärendehandläggning. Förutom myndighetsutövning arbetar många med bl.a. information om ut- förare, beräkning av avgifter och granskning av fakturor.40 Komplexi- teten har ökat i takt med välfärdsstatens förändringar. Det finns inte några uttalade krav på vilken formell kompetens som handläggare inom äldreomsorgen ska ha. Vilken titel som används och utbildningsbakgrunden varierar.41 Biståndshandläggare har dock ofta akademisk utbildning. Enligt en kartläggning genomförd av Myndigheten för vård- och omsorgsanalys är en majoritet av hand- läggarna inom socionomer även om andelen varierar beroende på område.42 Inom äldreomsorgen var det som hade socionomexamen. Kartläggningen visade också att 40Akademikerförbundet (2013), s. 12. 41Exempelvis biståndshandläggare, biståndsbedömare, behovsbedömare, vårdbedömare, äldre- omsorgssekreterare, enhetschef, hemtjänstassistent, utredare, hemtjänstsekreterare, beställar- konsult/konsulent och jourhandläggare. 42Vårdanalys (2019). Om kompetensförsörjning av handläggare i . av socialsekreterarna och biståndsbedömarna har en eftergymnasial utbildning . allmänna råd om personalens kompetens vid hand- läggning och uppföljning av ärenden som avser äldre personer.43 Där ges rekommendationer till stöd för tillämpningen av bestämmelserna om lämplig utbildning och erfarenhet i 3 kap. 3 § andra stycket social- tjänstlagen (2001:453).44 För utförande av uppgifter inom ska finnas per- sonal med lämplig utbildning och erfarenhet (3 kap. 3 § socialtjänst- lagen). Vad som räknas som lämplig utbildning och erfarenhet är i de flesta fall upp till kommunerna att avgöra. Det enda området där det finns ett lagreglerat kompetenskrav är inom barn- och ungdomsvård.45 För de delar av som inte gäller barn och unga har utfärdat allmänna råd om personalens kompetens vid handläggning och uppföljning av ärenden som avser äldre personer,46 personer med funktionshinder47 och våld i nära rela- tioner.48 Råden är inte bindande. I de allmänna råden om personalens kompetens vid handläggning och uppföljning av ärenden som avser äldre personer ges alltså rekom- mendationer till stöd för tillämpningen av bestämmelserna om lämp- lig utbildning och erfarenhet i 3 kap. 3 § socialtjänstlagen.49 I råden rekommenderas att den personal som arbetar med handläggning och uppföljning av ärenden som avser äldre personer har socionomexamen eller social omsorgsexamen enligt tidigare studieordning. Den som saknar tidigare erfarenhet av arbete inom området bör under få planerad introduktion, stöd samt successivt få ta ansvar för ärenden. För att självständigt arbeta med handläggning och uppfölj- ning bör personalen ha teoretiska kunskaper och praktiska färdig- heter inom följande områden: äldre och åldrande, utredning och be- slut, samtal och relationer, samverkan och samordning, regelverk och 45Sedan 1 juli 2014 krävs svensk socionomexamen eller annan relevant högskoleexamen på minst grundnivå för att inom socialtjänst som rör barn och unga få utföra uppgifter som innefattar ”1. bedömning av om utredning ska inledas, 2. utredning och bedömning av behovet av in- satser eller andra åtgärder, eller 3. uppföljning av beslutade insatser” (3 kap. 3 a § socialtjänst- lagen). Enligt en övergångsbestämmelse får också handläggare som anställts före fortsätta att utföra sådana uppgifter till och med , även om de inte uppfyller be- hörighetskraven (se prop. 2018/19:68). rättsutveckling, insatser samt uppföljning och utvärdering. Vidare bör personalen ha ett professionellt förhållningssätt, bl.a. för att sätta den äldre personens behov i fokus. rekommenderar också att personalen får konti- nuerligt stöd och tillgång till handledning samt utbildning i syfte att utveckla sin kompetens och följa kunskapsutvecklingen inom områ- det. Genom vidareutbildning på avancerad nivå bör personalen ges möjlighet att fördjupa eller bredda sina kunskaper. Socionomutbildningen är en generalistutbildning till stor del inrik- tad på sociallagstiftning, myndighetsutövning och kunskap om sam- hället och samtalsmetodik. Enligt finns behov av mer geriatrisk och gerontologisk kunskap i socionomutbildningen.50 Sjuksköterskor arbetar inom en mängd olika verksamheter och där- med varierar arbetsuppgifterna, liksom kraven på kompetens och an- svar. Kvinnor utgjorde av yrkesverksamma sjuksköters- kor 2017.51 Bristen på sjuksköterskor väntas vara stor de kommande tio åren. Exempelvis beräknas pensionsavgångarna bland sjuksköters- kor till knappt 24 000 personer. Enligt SCB:s arbetskraftsbarometer uppgav av arbetsgivarna att de har brist på sjuksköterskor, både nyutexaminerade och yrkeserfarna. Majoriteten av arbetsgivarna tror att bristen kommer att öka. Omvårdnad är den legitimerade sjuksköterskans specifika kom- petens. Sjuksköterskan ansvarar självständigt för kliniska beslut som erbjuder människor ökade möjligheter att förbättra, bibehålla eller återfå sin hälsa, hantera hälsoproblem, sjukdom eller funktionsned- sättning och uppnå bästa möjliga välbefinnande och livskvalitet fram till döden.