sou · H8B351 · 2020-09-02 00:00:00 — I artikel 18 regleras vissa krav på näringsidkaren avseende den återbetalning som denne ska göra till följd av ett prisavdrag eller hävning av avtalet. Även denna reglering skiljer sig i flera hänseenden från den i varudirektivet. Det framstår därför som lämpligt att införa regleringen av påföljder vid fel i separata bestämmelser, förutom de bestämmelser som rör säljarens rätt till avhjälpande och omleverans respektive köparens rätt till skadestånd vid fel (se föregående avsnitt). Förslag: Konsumenten har rätt att kräva att näringsidkaren återställer det digitala innehållet eller den digitala tjänsten till avtalsenligt skick, om detta kan ske utan oskälig kostnad för näringsidkaren. Vid den bedömningen ska särskild hänsyn tas till vilken betydelse felet har och vilket värde som det digitala innehållet eller den digitala tjänsten skulle ha haft om det inte hade förelegat fel. Näringsidkaren får välja mellan att avhjälpa felet eller företa omleverans. Avhjälpande eller omleverans ska ske inom skälig tid efter det att konsumenten framställde sitt krav och utan kostnad eller väsentlig olägenhet för denne. Skälen för förslaget: Enligt artikel 14.2 ska konsumenten ha rätt att få det digitala innehållet eller den digitala tjänsten att återställas till avtalsenlighet, såvida detta inte skulle vara omöjligt eller skulle ge upphov till oproportionellt höga kostnader för näringsidkaren med beaktande av samtliga omständigheter i fallet, inbegripet det värde som det digitala innehållet eller den digitala tjänsten skulle ha haft om det inte hade förelegat någon bristande avtalsenlighet och betydelsen av den bristande avtalsenligheten. I artikel 14.3 anges att återställandet ska göras inom skälig tid från den tidpunkt då närings- idkaren har underrättats av konsumenten om bristen på avtals- enlighet, kostnadsfritt och utan att det innebär någon väsentlig olägenhet för konsumenten, med hänsyn till det digitala innehållets eller den digitala tjänstens natur och det ändamål för vilket konsumenten behövde innehållet eller tjänsten. I direktivet används inte, som i varudirektivet, uttrycken repara- tion eller utbyte utan i stället anges att näringsidkaren ska återställa det digitala innehållet eller den digitala tjänsten till avtalsenlighet. Formen för återställandet regleras inte. Även om det kan vara svårt att avgöra till vilken påföljd en viss teknisk åtgärd hör, bör enligt utredningen, som nämns i avsnitt 8.2.1, begreppen avhjälpande och omleverans användas i den nya lagen även när det gäller digitalt innehåll och digitala tjänster. Som framgår av skäl 63 är det näringsidkaren som avgör om återställandet ska ske genom avhjälpande eller omleverans. Det säger sig självt att konsumenten inte kan ha rätt att kräva att näringsidkaren avhjälper felet eller företar omleverans om detta skulle vara omöjligt för näringsidkaren. Detta behöver därför inte anges uttryckligen i lagtexten. I övrigt bör bestämmelserna utformas i nära överensstämmelse med direktivet. 8.2.4Rätt till prisavdrag eller hävning Förslag: Konsumenten har rätt till hävning om avhjälpande eller omleverans inte kommer i fråga eller inte sker inom skälig tid efter det att konsumenten framställde sitt krav och utan kostnad eller väsentlig olägenhet för denne. Om felet är allvarligt har konsumenten rätt till hävning utan föregående försök till avhjälpande eller omleverans. Konsumenten ska meddela närings- idkaren att han eller hon häver avtalet. När konsumenten betalar för tillhandahållandet får denne inte häva avtalet om näringsidkaren visar att felet är ringa. När konsumenten betalar för tillhandahållandet får konsumen- ten, under samma förutsättningar som gäller för hävning, i stället kräva prisavdrag som svarar mot felet. Rätten till prisavdrag gäller dock även vid ringa fel. Skälen för förslaget: I artikel 14.4 i direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll anges att konsumenten i samtliga fem fall (artikel 14.4 a–14.4 e) ska ha rätt till antingen ett proportionellt prisavdrag om det digitala innehållet eller den digitala tjänsten tillhandahålls mot betalning av ett pris, eller att häva avtalet. Sådan rätt föreligger om åtgärden för återställandet är omöjlig eller oproportionell i enlighet med artikel 14.2, om näringsidkaren inte har återställt det digitala innehållet eller den digitala tjänsten till avtalsenlighet i enlighet med artikel 14.3 och om bristande avtals- enlighet framkommer trots näringsidkarens försök att återställa det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Rätten föreligger också om den bristande avtalsenligheten är så allvarlig att det är motiverat att göra ett prisavdrag eller häva avtalet och om närings- idkaren har meddelat, eller det klart framgår av omständigheterna, att näringsidkaren inte kommer att återställa det digitala innehållet eller den digitala tjänsten till avtalsenlighet inom skälig tid eller utan väsentlig olägenhet för konsumenten. Enligt artikel 14.6 ska konsumenten ha rätt att häva avtalet endast om den bristande avtalsenligheten inte är ringa, om det digitala innehållet eller den digitala tjänsten tillhandahålls mot betalning av ett pris. Bevisbördan för att den bristande avtalsenligheten är ringa ska åvila näringsidkaren. Konsumenten har alltså rätt till prisavdrag eller hävning i flera situationer och dessa förutsättningar måste framgå i den nya lagen. I de delar överensstämmelse råder med varudirektivets motsvarande reglering bör dock så långt möjligt samma ordalydelse användas i lagtexten som i motsvarande bestämmelse om köp av varor. Direktivets formulering avseende att avhjälpande eller omleverans är omöjligt eller inte kan ske utan oskälig kostnad (”oproportionellt höga kostnader”) för näringsidkaren bör vara täckt av den formulering som finns i konsumentköplagen – att de påföljderna inte kommer i fråga. Detsamma gäller direktivets uppräkning av fallet att näringsidkaren har meddelat, eller det klart framgår av omständigheterna, att näringsidkaren inte kommer att uppfylla kraven på att respektive påföljd ska företas inom skälig tid och utan väsentlig olägenhet för konsumenten. Till skillnad från enligt varudirektivet gäller enligt direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll att konsumenten har rätt till prisavdrag eller hävning även när näringsidkaren har avhjälpt felet eller företagit omleverans, om avhjälpandet eller omleveransen inte ägde rum inom skälig tid efter det att konsumenten framställde sitt krav och utan kostnad eller väsentlig olägenhet för konsumenten. Det framgår genom hänvisningen i artikel 14.4 till artikel 14.3. Något undantag från rätten till prisavdrag eller hävning för sådana fall motsvarande det som införs för varor bör därför inte införas. Om konsumenten betalar för tillhandahållandet finns ett undantag från konsumentens rätt till hävning när felet är ringa. Undantaget och att det är näringsidkaren som har bevisbördan för att felet är ringa bör tydligt framgå av lagtexten. I artikel 14.5 anges att prisavdraget ska stå i proportion till värdeminskningen på det digitala innehåll eller den digitala tjänst som tillhandahölls konsumenten jämfört med det värde som innehållet eller tjänsten skulle ha haft om det hade förelegat avtalsenlighet hos innehållet eller tjänsten. Om det i avtalet anges att innehållet eller tjänsten ska tillhandahållas mot betalning av ett pris, ska prisavdraget avse den del av perioden under vilken det inte förelåg avtalsenlighet. Enligt utredningen bör det vara tillräckligt att i lagtexten ange att prisavdraget ska svara mot felet, eftersom det innebär att prisavdraget ska stå i proportion till värdeminskningen på det som tillhandahållits jämfört med värdet i felfritt skick. Vid kontinuerligt tillhandahållande är det en självklarhet att prisavdraget avser den del av perioden under vilken det inte förelåg avtalsenlighet. Enligt artikel 15 ska konsumenten utöva rätten att häva avtalet genom ett uttalande till näringsidkaren där konsumenten ger uttryck för sitt beslut att häva avtalet. Det bör föras in en sådan skyldighet för konsumenten. Direktivet tillåter inte reklamationsfrist (se skäl 11) och öppnar inte för att ställa upp formkrav. Förslag: Om avtalet om tillhandahållande av digitalt innehåll eller digitala tjänster hävs ska följande gälla. Näringsidkaren ska återbetala alla penningbelopp och digitala värderepresentationer som konsumenten har betalat. Vid kontinuerligt tillhandahållande ska näringsidkaren till konsumenten återbetala den andel av betalningen som svarar mot tid under vilken det förelåg fel samt vad som har betalats i förskott avseende tid efter det att avtalet hävts. Konsumenten är inte skyldig att betala för användningen av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten under vilken det förelåg fel. Ifråga om näringsidkarens skyldigheter avseende konsumentens personuppgifter gäller och rådets förordning (EU) 2016/679. Näringsidkaren får inte använda sådant annat innehåll än personuppgifter, som har tillhandahållits eller skapats av konsumenten vid dennes användning av det av näringsidkaren tillhandahållna digitala innehållet eller digitala tjänsten. Sådan användning får dock förekomma om innehållet 1.inte har något annat användningsområde än det som tillhandahålls av näringsidkaren, 2.endast rör konsumentens verksamhet vid dennes användning av det digitala innehåll eller den digitala tjänst som tillhandahålls av näringsidkaren, 3.har aggregerats med andra uppgifter av näringsidkaren och det inte är möjligt eller endast med oproportionella ansträngningar går att dela upp innehållet, eller 4.har genererats gemensamt med andra och innehållet kan användas av andra konsumenter. På konsumentens begäran ska näringsidkaren även efter det att avtalet hävts för konsumenten tillgängliggöra sådant innehåll som konsumenten har tillhandahållit eller skapat förutom i de fall som anges i punkt 1–3 ovan. Detta digitala innehåll ska tillgängliggöras utan kostnad, inom skälig tid och i ett allmänt använt, maskinläsbart format. Förutom i dessa fall får näringsidkaren hindra konsumentens framtida användning av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Konsumenten ska avstå från att använda det digitala innehållet eller den digitala tjänsten och avstå från att göra detta tillgängligt för annan. Om ett digitalt innehåll har tillhandahållits på ett fysiskt medium och näringsidkaren begär det, ska konsumenten på näringsidkarens bekostnad återlämna det fysiska mediet utan onödigt dröjsmål. Näringsidkarens begäran ska göras dagar efter det att konsumenten meddelade näringsidkaren att avtalet hävs. Näringsidkarens återbetalning av penningbelopp och digitala värderepresentationer I artikel 16.1 första stycket i direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll anges att näringsidkaren vid hävning av avtalet ska till konsumenten återbetala alla belopp som erlagts i enlighet med avtalet. I skäl 68 anges angående detta att näringsidkaren bör återbetala det pris konsumenten har betalat. Med pris avses enligt artikel 2.7 penningbelopp eller en digital värderepresentation. Artikel 16.1 första stycket måste mot denna bakgrund förstås så att inte endast penningbelopp ska återbetalas utan även digitala värderepresentationer. Direktivets bestämmelser om verkan av hävning gäller oavsett anledningen till att konsumenten häver avtalet (se artikel 13.3). I de fall där avtalet föreskriver att det digitala innehållet eller den digitala tjänsten ska tillhandahållas mot betalning av ett pris och det förelåg avtalsenlighet som föregick hävningen, ska näringsidkaren enligt artikel 16.1 andra stycket till konsumenten återbetala endast den andel av det betalade priset som motsvarar och står i förhållande till den tid under vilken det inte förelåg avtalsenlighet. Näringsidkaren ska också återbetala en eventuell del av priset som konsumenten erlagt i förskott för en eventuell avtalsperiod som skulle ha återstått om avtalet inte hade hävts. Enligt artikel 17.3 ska konsumenten inte vara skyldig att betala för eventuell användning av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten som föregår hävningen av avtalet och under vilken det inte förelåg avtalsenlighet hos det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Genomförande av artikel 16.1 bör ske genom att en bestämmelse om återbetalning av penningbelopp och digitala värderepresentationer införs. För att säkerställa ett korrekt genomförande av direktivet bör även en reglering motsvarande artikel 17.3 införas. Den svenska lagtexten bör utformas i nära överensstämmelse med direktivets ordalydelse, med den mindre justering avseende digitala värde- representationer som föranleds av skäl 68. Näringsidkarens skyldigheter enligt GDPR Enligt artikel 16.2 ska näringsidkaren fullgöra de skyldigheter i fråga om konsumentens personuppgifter som är tillämpliga enligt GDPR. Näringsidkarens skyldigheter i detta hänseende följer i och för sig redan av GDPR. För tydlighets skull bör dock en upplysnings- bestämmelse införas i den nya lagen. Enligt GDPR är det alltid möjligt att återkalla ett samtycke till personuppgiftsbehandling. I de fall en konsument ingått ett avtal om att få ett digitalt innehåll eller en digital tjänst i utbyte mot att tillhandahålla sina personuppgifter uppkommer frågan vad som händer med avtalet om konsumenten återkallar sitt samtycke till personuppgiftsbehandling. En aspekt av situationen är att konsumenten då inte längre lever upp till sin del av avtalet. Å andra sidan kan det vara så att näringsidkaren redan fullt ut har tillgodogjort sig det ekonomiska värdet av att få tillgång till personuppgifterna. Det finns inte några bestämmelser om hur denna situation ska bedömas i direktivet. Det är svårt att överblicka vilka olika fall som kan aktualiseras. Frågan framstår därför som mindre lämplig att reglera i lagen. Situationen får i stället bedömas utifrån allmänna avtalsrättsliga principer. Ett tänkbart synsätt, som sannolikt ofta kan vara rimligt, är att se det så att möjligheten enligt GDPR att återkalla samtycket till personuppgiftsbehandling kan likställas med en rätt för konsumenten att säga upp avtalet om tillhandahållande av digitalt innehåll eller digitala tjänster. Med det synsättet skulle följden normalt bli att näringsidkaren inte är skyldig att fortsätta leverera det digitala innehållet eller den digitala tjänsten efter det att samtycket återtas. Däremot skulle återtagandet av samtycket inte påverka det tillhanda- hållande som skett . Näringsidkarens framtida användning av annat innehåll än personuppgifter I artikel 16.3 anges att näringsidkaren ska avhålla sig från att använda något annat innehåll än personuppgifter som tillhandahållits eller skapats av konsumenten vid användning av det digitala innehåll eller den digitala tjänst som tillhandahållits av näringsidkaren. Användande får dock ske av innehåll som inte har något annat användningsområde , eller som endast rör konsumentens verksamhet vid användning av, det digitala innehåll eller den digitala tjänst som tillhandahållits av näringsidkaren (se artikel 16.3 a och 16.3 b). Användande får också ske av innehåll som har aggregerats med andra uppgifter av näringsidkaren och inte kan delas upp eller som kan delas upp endast med oproportionella ansträngningar, eller som har genererats gemensamt av konsumenten och andra och andra konsumenter kan fortsätta att använda innehållet (se artikel 16.3 c och 16.3 d). Med undantag för de situationer som avses i artikel 16.3 a–16.3 c ska näringsidkaren enligt artikel 16.4, på konsumentens begäran, för konsumenten tillgängliggöra annat innehåll än personuppgifter, som tillhandahållits eller skapats av konsumenten vid användning av det digitala innehåll eller den digitala tjänst som tillhandahållits av näringsidkaren. Konsumenten ska ha rätt att hämta detta digitala innehåll kostnadsfritt, utan hinder från näringsidkarens sida, inom skälig tid och i ett allmänt använt, maskinläsbart format. I den nya lagen bör regleras när näringsidkaren efter hävning av avtalet får använda annat innehåll än personuppgifter som tillhanda- hållits eller skapats av konsumenten och dennes skyldighet att i den situationen tillgängliggöra sådant innehåll för konsumenten. Paragrafen bör utformas i nära överensstämmelse med direktivets ordalydelse. Näringsidkarens förhindrande av konsumentens framtida användning av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten Enligt artikel 16.5 får näringsidkaren förhindra varje framtida användning av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten från konsumentens sida, särskilt genom att göra det digitala innehållet eller den digitala tjänsten otillgängligt för konsumenten eller genom att avaktivera konsumentens användarkonto, utan att detta påverkar tillämpningen av artikel 16.4. Genomförande av artikel 16.5 bör ske genom införande av bestämmelser om näringsidkarens möjlighet att efter hävning hindra konsumentens framtida användning av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Ordalydelsen bör utformas nära direktivets. I artikel 17.1 anges att konsumenten efter hävningen av avtalet ska avstå från att använda det digitala innehållet eller den digitala tjänsten och avstå från att göra detta tillgängligt för tredje parter. Enligt artikel 17.2 ska konsumenten, om det digitala innehållet tillhandahållits på ett fysiskt medium, på begäran av näringsidkaren och på dennes bekostnad återlämna det fysiska mediet till näringsidkaren utan onödigt dröjsmål. Om näringsidkaren beslutar att begära att det fysiska mediet ska återlämnas, ska begäran göras från den dag då näringsidkaren informerades om konsumentens beslut att häva avtalet. Konsumenten är alltså endast skyldig att återlämna ett fysiskt medium när näringsidkaren gjort en sådan begäran inom den angivna tiden. Genomförande av artikel 17.1 och 17.2 bör ske genom att bestämmelser införs som reglerar konsumentens skyldigheter. Ordalydelsen bör ligga nära direktivets. 8.2.6Tillvägagångssättet vid näringsidkarens återbetalning Förslag: Vid prisavdrag eller hävning ska näringsidkaren fullgöra sin återbetalningsskyldighet utan onödigt dröjsmål och dagar efter det att konsumenten meddelade näringsidkaren sitt beslut att häva avtalet eller informerade om sitt krav på prisavdrag. Näringsidkaren ska använda samma betalningsmetod som konsumenten använde. Någon avgift för återbetalningen får inte påföras. Skälen för förslaget: Enligt artikel 18.1 ska en återbetalning som näringsidkaren är skyldig att göra till konsumenten enligt artikel 14.4 och 14.5 eller artikel 16.1 till följd av ett prisavdrag eller en hävning av avtalet ske utan onödigt dröjsmål och under alla omständigheter från den dag då näringsidkaren informerades om konsumentens beslut att åberopa sin rätt till ett prisavdrag eller sin rätt att häva avtalet. Näringsidkaren ska vid återbetalningen använda samma betalningsmetod som konsumenten använde för att betala det digitala innehållet eller den digitala tjänsten, såvida inte konsumenten uttryckligen samtycker till något annat och förutsatt att konsumenten inte åsamkas några avgifter till följd av en sådan återbetalning (se artikel 18.2). Näringsidkaren får inte ålägga konsumenten någon avgift för denna återbetalning (se artikel 18.3). Genomförande av artikel 18 bör ske genom att bestämmelser införs om tillvägagångssättet vid näringsidkarens återbetalning. Konsumenten ska alltså ha rätt att kräva att samma betalningsmetod används och får inte påföras någon avgift för återbetalningen. Den svenska lagtexten bör formuleras i nära överensstämmelse med direktivets ordalydelse. 9.1De bestämmelser som inte strider mot varudirektivet flyttas till den nya lagen Förslag: Konsumentköplagens bestämmelser om varans avlämnande flyttas med vissa ändringar och tillägg till den nya lagen. En vara med digitala delar är avlämnad först när köparen både har fått den lösa saken i sin besittning och tillhandahållits det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Om de digitala delarna ska tillhandahållas kontinuerligt anses avlämnande ha skett när tillhandahållandet har påbörjats. Ett digitalt innehåll är tillhandahållet när köparen, eller den fysiska eller virtuella funktion som köparen har valt, ges tillgång eller åtkomst till det digitala innehållet eller ett medel som är lämpligt för att få tillgång till eller ladda ned det digitala innehållet. En digital tjänst är tillhandahållen när den görs tillgänglig för köparen eller den fysiska eller virtuella funktion som köparen valt. Har säljaren som ett led i fullgörelsen av köpet åtagit sig att installera varan, är varan avlämnad först när sådan installation har utförts av säljaren eller av någon annan för dennes räkning. Risken för en vara med digitala delar går över på köparen när den lösa saken har kommit i köparens besittning. Skälen för förslaget: Bestämmelser om varans avlämnande finns i 4–8 §§ konsumentköplagen. Regleringen är anpassad till konsument- rättighetsdirektivet (se prop. 2013/14:15 s. 56–60). I varudirektivet används begreppet leverans i fråga om varans avlämnande. Innebörden av begreppet leverans har överlämnats åt nationell rätt att bestämma (se skäl 38). inte någon heltäckande reglering av varors leverans och riskens övergång. På några punkter finns dock skrivningar som bör beaktas vid utformningen av regelverket. Enligt skäl 39 bör varor med digitala delar anses ha levererats till konsumenten när både varornas fysiska komponent har levererats och det enda tillhandahållandet för det digitala innehållet eller den digitala tjänsten har gjorts, eller det kontinuerliga tillhandahållandet för det digitala innehållet eller den digitala tjänsten har påbörjats. På så sätt, anges det, kan säkerställas att säljarens ansvarsperiod för den fysiska komponenten och den digitala delen börjar löpa och det påpekas att konsumenten ofta inte kan upptäcka ett fel i den fysiska komponenten innan den digitala delen har tillhandahållits. Varudirektivet hindrar således inte när det gäller fysiska varor att den svenska regleringen i 6 § konsumentköplagen om att en vara ska anses avlämnad när köparen (själv eller i vissa fall genom en transportör eller någon annan) har fått den i sin besittning behålls och flyttas över till den nya lagen, vilket bör ske. Mot bakgrund av skäl 39 bör dock särreglering införas angående varor med digitala delar. Sådana varor bör anses avlämnade först när köparen både fått det fysiska föremålet i sin besittning och tillhandahållits de digitala delarna. I direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll finns en reglering av vad som avses med tillhandahållande. Enligt artikel 5.2 ska näringsidkaren anses ha fullgjort sin tillhandahållandeskyldighet när konsumenten, eller den fysiska eller virtuella funktion som konsumen- ten har valt för ändamålet, ges tillgång eller åtkomst till det digitala innehållet eller ett medel som är lämpligt för att få tillgång till eller ladda ned det digitala innehållet, respektive när den digitala tjänsten görs tillgänglig för konsumenten eller för den fysiska eller virtuella funktion som konsumenten har valt för ändamålet. Någon exakt motsvarighet till denna reglering finns inte i varudirektivet. I skäl 39 anges dock att konsumenten ska få tillgång eller åtkomst till det digitala innehållet eller den digitala tjänsten på ett sådant sätt att detta/denna, eller ett annat medel som är lämpligt för att ladda ned eller få tillgång till innehållet eller tjänsten, ingår i konsumentens ansvarsområde och inga fler åtgärder krävs av säljaren för att konsu- menten ska kunna använda innehållet eller tjänsten enligt avtalet. Som exempel nämns att säljaren tillhandahåller en länk eller ett nedladdningsalternativ. I skäl 41 i direktivet om tillhandahållande av digitalt innehåll finns väldigt likartade skrivningar angående att det digitala innehållet eller den digitala tjänsten ska ha nått konsumentens sfär.