sou · H8B363d2 · 2020-11-12 00:00:00 — d)uppmuntra massmedier att ta särskild hänsyn till de språkliga beho- ven hos ett barn som tillhör en minoritetsgrupp eller ett urfolk, e)uppmuntra utvecklingen av lämpliga riktlinjer för att skydda barnet mot information och material som är till skada för barnets välfärd, med beaktande av bestämmelserna i artiklarna 13 och 18. Artikel 17 innebär att en stat ska säkerställa ett barns tillgång till in- formation och material från olika källor. Staten ska därför uppmuntra massmedier att sprida information och material i enlighet med andan i artikel 29 och att ta särskild hänsyn till de språkliga behoven hos barn som tillhör ett minoritets- eller urfolk. Vidare ska en stat upp- muntra internationellt samarbete för att bl.a. sprida och utbyta infor- mation och material med socialt och kulturellt värde för barn. Även produktion och spridning av barnböcker ska uppmuntras av staten, enligt artikeln. Slutligen ska en stat uppmuntra utvecklingen av rikt- linjer för att skydda ett barn från information som är till skada för ett barns välfärd, med beaktande av artiklarna 13 och 18. Någon motsvarande bestämmelse finns inte i det grundläggande ramverket för mänskliga rättigheter (of Human Rights). I artikel 19 i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättig- heterna1 och i artikel 19 i den internationella konventionen om medbor- gerliga och politiska rättigheter2 finns däremot bestämmelser om ytt- randefrihet. I rätten till yttrandefrihet ingår frihet att oberoende av territoriella gränser söka, ta emot och sprida uppgifter och idéer av alla slag, i tal, i skrift och i tryck, i konstnärlig form eller genom annat valfritt uttrycksmedel. I artikel 21 i konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning3 om yttrandefrihet anges bl.a. att offentlig information ska finnas i tillgängligt format anpassad för olika funktionsnedsättningar och att staterna ska uppmuntra mass- medierna att göra sina tjänster tillgängliga för personer med funktions- nedsättning. Vidare anges i artikel 8 i samma konvention att en stat ska vidta omedelbara, effektiva och lämpliga åtgärder för att uppmuntra alla massmedier att skildra människor med funktionsnedsättning på 1Antagen av genom resolution 3/217 . Artikel 17 – massmedia, information och böcker ett sätt som stämmer överens med konventionen. FN:s minimistan- dardregler för rättskipning rörande ungdomsbrottslighet (”Pekingreg- lerna”), som omnämns i inledningen (preambeln) till barnkonventio- nen, tar upp att ett barns privatliv ska respekteras under alla delar av processen.4 Även om skydd av frihetsberövade ungdomar (”Havannareglerna”)5 och FN:s riktlinjer för förhindrande av ungdoms- brottslighet (”Riyadhriktlinjerna”) tar upp massmedias roll.6 ska ses som en helhet och artikel 4 ska beaktas i genomförandet av samtliga rättigheter i konventionen. lyfter fram några s.k. grundprinciper, artiklarna 2.1, 3.1, 6 och 12, som de anser har en särskild relevans för genomförandet av rättigheterna i konventionen.7 (Läs mer om dessa nedan.) Arti- kel 13, om rätten till informations- och yttrandefrihet, är central för uttolkningen av artikel 17. Andra artiklar av relevans, utöver grund- principerna (artiklarna 2.1, 3.1, 6 och 12), är t.ex. artiklarna 4, 5, 14–16, 18–20, 24, 29, 30, 32–36, 40 och 42. Nedan beskrivs i korthet hur de grundläggande principerna i kon- ventionen förhåller sig till artikel 17. Läs mer om dessa i kapitlen om respektive artikel. Rättigheterna i gäller alla barn inom en stats juris- diktion utan någon åtskillnad av något slag (artikel 2.1). Detta inne- bär att en stat ska säkerställa att varje barn har tillgång till material och information från nationella och internationella källor, utan åt- skillnad av något slag. Det kan t.ex. innebära att säkerställa att infor- mation och material finns tillgängligt för både flickor och pojkar, på olika språk och för barn med olika funktionsnedsättningar. Det kan också innebära att hänsyn tas till de språkliga behoven hos ett barn som tillhör en minoritet eller ett urfolk, vilket också understryks i artikel 17 (d). Barn i olika utsatta situationer kan behöva ägnas sär- 4Antagna av genom 40/33 , rule 9. 5Antagna av genom resolution 45/113 , p. 58–62. 6Antagna av genom resolution 45/112 , p. 40–44. 7CRC/GC/2003/5 p. Jämför (2019) s. 113. Artikel 17 – massmedia, information och böcker skild uppmärksamhet, t.ex. barn som är placerade utanför hemmet, barn i migration och barn som av olika skäl har frihetsberövats. Genom artikel 6 garanteras ett barn den grundläggande rätten till liv som uttrycks som en universell mänsklig rättighet i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna och den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter. Vidare ska ett barns överlevnad och utveckling säkerställas till det yttersta av en stats förmåga. Eftersom ett barns existens är en förutsättning för att det ska kunna åtnjuta övriga rättigheter i konventionen får artikel 6 en naturlig prioritet och blir på så sätt grundläggande för hela genom- förandet av konventionen. menar att rätten till överlevnad och utveck- ling endast kan genomföras med ett holistiskt förhållningssätt. Det sker enligt kommittén genom att alla de andra bestämmelserna i kon- ventionen tillämpas och ses i relation till varandra.8 Kommittén för- väntar sig att en stat tolkar ordet ”utveckling” i dess vidaste bemär- kelse, som ett helhetsbegrepp som omfattar barnets fysiska, mentala, andliga, moraliska, psykologiska och sociala utveckling.9 Rättigheterna i artikel 17 ska förstås som en del av ett barns rätt till överlevnad och utveckling. Att ett barn har tillgång till t.ex. information som främjar ett barns hälsa och välmående bidrar till ett barns utveckling och över- levnad. Detsamma gäller skyddet från information som är till skada för ett barns välfärd.10 I är det en utgångspunkt att familjen är den grundläggande och naturliga enheten för ett barn, vilket bl.a. framgår av konventionens inledning (preambel). Föräldrar eller andra vård- nadshavare har i första hand ansvaret för ett barns överlevnad och utveckling (artiklarna 5 och 18). I föräldrarnas ansvar ligger bl.a. att se till barnets bästa och att på ett sätt som står i överensstämmelse med den fortlöpande utvecklingen av barnets förmåga ge barnet råd och ledning då det utövar sina rättigheter, bl.a. tillgången till infor- mation. har staten det yttersta ansvaret för ett barns över- levnad och utveckling samt för att barnet ges det skydd och stöd som det behöver (jämför bl.a. artiklarna 3.2, 6, 9, 19, 20, 23, 26, 27, 32–36, 38 och 39). 8CRC/C/GC/7 p. 9CRC/GC/2003/5 p. 10CRC/C/GC/7 p. Artikel 17 – massmedia, information och böcker Enligt artikel 4 ska en stat vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgärder, administrativa åtgärder och andra åtgärder för att genomföra de rättig- heter som erkänns i konventionen. I fråga om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter ska en stat till fullo utnyttja sina tillgäng- liga resurser för att vidta sådana åtgärder. Vid behov ska sådana åt- gärder vidtas inom ramen för det internationella samarbetet. Rätten att uttrycka sin åsikt och få den beaktad Enligt artikel 12.1 ska en stat tillförsäkra ett barn som är i stånd att bilda en åsikt rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör det. Barnets åsikter ska beaktas i förhållande till ålder och mognad. För att ett barn ska tillförsäkras denna rätt ska det enligt artikel 12.2 sär- skilt beredas möjlighet att höras i förfaranden som rör dessa frågor. Det kan göras direkt eller genom företrädare eller ett lämpligt organ. Rätten att uttrycka sin åsikt och få den beaktad ska gälla i alla dom- stolsförfaranden och administrativa förfaranden som rör barnet. Barnet ska höras på ett sätt som är förenligt med nationella procedurregler. Detta omfattar även frågor som rör ett barns tillgång till information i enlighet med artikel 17. har uttalat att barn bör ges möjlighet att ut- trycka sina åsikter och förväntningar i medier, inte bara i barnprogram utan även i produktion och sändning av all slags information. Det kan t.ex. vara i egenskap av reportrar, analytiker och kommentatorer. Enligt kommittén bidrar det till att ge allmänheten en rättvisande bild av barn och barndom.11 Jämför även artikel 13 om yttrandefrihet. Enligt barnrättskommittén har ett barn även rätt att avstå från att utöva sin rättighet; att uttrycka åsikter är för barnet ett val, inte en skyldighet.12 Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myn- digheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3.1). I en bedömning och pröv- 11CRC/C/GC/13 p. 43 (a). 12CRC/C/GC/12 p. Artikel 17 – massmedia, information och böcker ning av barnets bästa ingår att ta hänsyn till samtliga grundläggande principer och konventionen i sin helhet. Vid en sådan bedömning får barnets upplevelser och åsikter om sin situation särskild betydelse, i förhållande till barnets ålder och mognad (artikel 12). Syftet med begreppet barnets bästa är enligt barnrättskommittén att säkerställa att barn både fullt och faktiskt kan åtnjuta alla de rät- tigheter som erkänns i konventionen. Kommittén understryker att en vuxen persons personliga bedömning av ett (eller flera) barns bästa inte får ha företräde framför rättigheterna enligt konventionen; ingen rättighet ska kunna inskränkas av en skönsmässig tolkning av barnets bästa. Vidare framhåller kommittén att barnets bästa är ett dynamiskt koncept, som kräver att man gör bedömningar anpassade till det spe- cifika sammanhanget.13 Nedan redogörs i korthet för i vilka sammanhang principen om barnets bästa kan bli relevant i förhållande till artikel 17. Artikel 3.1 omfattar även lagstiftande organ. Principen om barnets bästa ska med andra ord beaktas vid den lagreglering, de riktlinjer eller de policyer som behövs för att uppfylla de krav som följer av arti- kel 17. På samma sätt behöver principen utgöra en grund vid beslut om begränsningar av barns tillgång till potentiellt skadlig information eller skadligt material. Hänsyn bör tas till alla de rättigheter som barn har enligt konventionen och till viss del bygga på barns egna upp- levelser och åsikter om sin situation (jämför artikel 12.1). I sin allmänna kommentar om barnets bästa lyfter barnrättskom- mittén särskilt fram den roll som lagstiftande organ har. Kommittén betonar att artikel 3.1 både gäller barn i allmänhet och barn som in- divider. Det innebär, enligt kommittén, att varje gång en lag eller en bestämmelse antas eller en internationell överenskommelse ingås som berör ett barn bör beslutet styras av hänsyn till barnets bästa.14 13CRC/C/GC/14 p. 1 och 4. 14CRC/C/GC/14 p. 31, se även CRC/C/GC/12 p. Artikel 17 – massmedia, information och böcker Enligt artikel 3.1 ska det vid varje åtgärd som rör ett barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa, oavsett om åtgär- den vidtas av t.ex. domstolar eller administrativa myndigheter. Ett individuellt beslut om huruvida ett barn ska ha tillgång till informa- tion kan t.ex. bli aktuellt i de fall ett barn frihetsberövats på grund av misstanke om brott. Av Havannareglerna framgår bl.a. att ung- domarna bör ha möjlighet att regelbundet hålla sig informerade om nyheter genom att läsa tidningar, tidskrifter och andra publikationer samt genom tillgång till radio- och tv-program (regel 62). I en bedöm- ning av barnets bästa ska hänsyn tas till alla de rättigheter som ett barn har enligt och som är relevanta i samman- hanget. Ett barn ska också ges möjlighet att uttrycka sin åsikt inför att ett beslut tas (jämför artikel 12). understryker att en bedömning av barnets bästa ska ske med utgångspunkt i barnets specifika omständigheter. Fokus måste enligt kommittén ligga på att identifiera möjliga lös- ningar som ser till barnets bästa med full respekt för rättigheterna i konventionen och dess fakultativa protokoll.15 Ett barn ska också ges möjlighet att uttrycka sin åsikt inför att ett beslut tas (jämför arti- kel 12). Vidare är det enligt kommittén av vikt att följa upp åtgärder och beslut,16 dvs. ta reda på hur barnet upplevt insatserna och om de varit till barnets bästa. Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myn- digheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3.1). En åtgärd omfattar även själva förfarandet. Det kan i relation till artikel 17 t.ex. handla om förfa- randen där barn involveras inför att en reglering eller en policy ska utformas. Det kan också röra individuella beslut t.ex. om vilken in- formation som ett frihetsberövat barn ska få tillgång till. 15CRC/C/GC/14 p. 16CRC/C/GC/12 p. 134 (i) och CRC/C/GC/14 p. Artikel 17 – massmedia, information och böcker lyfter i en allmän kommentar fram vikten av barnanpassade förfaranden.17 Kommittén betonar i en annan kom- mentar att förutsättningarna för att ett barn ska kunna uttrycka sina åsikter i frågor som rör barnet är av betydelse. Hänsyn bör tas till barnets individuella och sociala situation och miljön bör vara sådan att barnet känner sig tryggt och respekterat. Vidare måste barnet in- formeras om vad saken gäller, vilka valmöjligheter som finns, vilka beslut som kan komma att fattas och vad de kan få för följder.18 Viss vägledning om hur ett förfarande kan barnanpassas kan även hämtas från protokoll om försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi. Av protokollet framgår bl.a. att processuella förfaranden ska anpassas till ett barns särskilda behov. Det framgår också att en stat ska tillhandahålla lämpligt stöd till barnet under hela rättsprocessen. Läs mer om protokollet i kapitlet om artikel 34. Enligt Pekingreglerna ska ett barns privatliv respekteras under alla delar av rättsprocessen (regel 8.1). En mer utvecklad beskrivning av barnanpassade förfaranden finns i kapitlet om artikel 3. 20.1.2Tillgång till information och material från olika källor Genom artikel 17 erkänner en stat den viktiga uppgift som mass- medier utför. Av förarbetena till framgår att det ursprungliga förslaget till artikel 17 endast handlade om att skydda ett barn från allt eventuellt skadligt inflytande som massmedier kan ha på ett barns psykiska och moraliska utveckling. Under diskussio- nerna motsatte sig flera delegater inriktningen och menade att mass- media gör mer nytta än skada. Även vikten av formuleringar som garanterade ett fritt informationsflöde och att barn ska kunna dra fördel av informationen underströks under diskussionerna. Resulta- tet blev ett tydligt erkännande av massmediernas viktiga uppgift.19 Vad som avses med massmedier definieras inte i artikel 17. har inte utarbetat någon allmän kommentar om arti- kel 17 men har haft två Days of General på temat barns rättigheter och massmedia. Av diskussionerna framkom att deltagarna ansåg att både offentliga och privata aktörer omfattades av begreppet 17CRC/C/GC/14 p. 18CRC/C/GC/12 p. 22–25. 19HR/PUB/07/1, artikel 17, C 3–9. Artikel 17 – massmedia, information och böcker Bl.a. nämndes traditionella medier, särskilt böcker, tid- ningar och film, samt digitala medier. Det får antas att med traditio- nella medier avses även tv och radio.20 En stat ska säkerställa att ett barn har tillgång till information och material från olika nationella och internationella källor. Det gäller särskilt information och material som främjar barnets välmående och hälsa. Vad som avses med att säkerställa tillgången framgår inte av artikeln. Av förarbetena till artikeln framgår att man ansåg att en stat inte kan garantera tillgång till information och material från olika nationella och internationella källor eftersom ett barns tillgång till dessa är beroende av privata aktörers agerande.21 Detta förhållande återspeglas i punkterna 17 (a–e) där uttrycket uppmuntra används. Även om en stat inte kan garantera tillgången bör ett säkerställ- ande åtminstone innebära att respektera och skydda en fri tillgång till information och material från olika nationella och internationella källor. Artikel 17 är nära kopplad till artikel 13, som ger ett barn rätt att fritt söka, ta emot och sprida information och tankar av alla slag. Rättigheten får dock begränsas genom lag, om det är nödvändigt för vissa särskilt angivna syften. Inskränkningarna måste således vara nöd- vändiga för att respektera andra personers rättigheter eller anseende eller för att skydda den nationella säkerheten, den allmänna ordningen (ordre public), folkhälsan eller den allmänna moralen. Barnkonven- tionen föreskriver inte bara en möjlighet att göra inskränkningar i ett barns informationsflöde, utan i viss mån även en skyldighet, t.ex. framgår det av artikel 19 att ett barn ska skyddas från alla former av våld, vilket även får anses omfatta våld genom massmedia (läs mer i kapitlet om artikel 19). Även av artikel 17 (e) framgår det att barn ska skyddas från material och information som är till skada för barnet. Av artikel 4 i framgår att en stat ska vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgärder, administrativa åtgärder och andra åtgär- der för att genomföra rättigheterna i konventionen. När det gäller eko- nomiska, sociala och kulturella rättigheter ska en stat till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser för att vidta sådana åtgärder. 20Barnrättskommittén, General on ”The child and the media” (1996), Report of of the Fifty-third Session Supplement No. 41 (A/53/41) och , General on ”Digital media and children’s rights” (2014). Jämför (2019) s. 604–606. 21HR/PUB/07/1, artikel 17, C 9 p. 53–56. Jämför (2019) s. 603, 611 och 612. Artikel 17 – massmedia, information och böcker grund och med beaktande av ordvalen i artikeln (säkerställa och upp- muntra) står det klart att en stat behöver vidta aktiva åtgärder för att både respektera, skydda och tillgodose ett barns tillgång till infor- mation och material från olika nationella och internationella källor.22 Information, material och källor Varken information och material eller olika nationella och internatio- nella källor definieras i artikel 17. Mot bakgrund av att artikeln in- leder med erkännandet av massmediers viktiga uppgift får emellertid antas att den information och det material som främst avses är just massmedia och sådan information som sprids därigenom. Källor kan t.ex. vara radio, tv, tidningar, film, böcker och digitala medier (jäm- för om massmedia ovan). Artikeln innehåller ingen begränsning till statligt eller offentligt kontrollerade medier, utan såväl privata som offentliga aktörer om- fattas. Av såväl ordalydelsen i artikel 17 som yttrandefrihetens obe- roende av territoriella gränser i artikel 13 framgår att det inte går att begränsa ett barns informationstillgång till endast lokala eller natio- nella medier. I artikeln anges att ett barn särskilt ska ha tillgång till information och material som syftar till att främja dess sociala, andliga och mora- liska välmående samt fysiska och psykiska hälsa. Det är inte samma begrepp som används i artikelns underpunkter, varför det är svårt att med säkerhet säga att de utgör en utveckling av dessa. Artikelns under- punkter, särskilt i punkten (a), som hänvisar till ”andan i artikel 29” (se nedan) bör dock i viss mån kunna ses som en vidareutveckling.23 Viss vägledning av vilken information som ett barn särskilt ska ha tillgång till kan även fås genom andra artiklar i konventionen. För att ett barn ska kunna utöva tanke-, samvets-, religions- och förenings- frihet enligt artiklarna 14 och 15 kan det vara av betydelse att ett barn har tillgång till information som främjar dess sociala, andliga och mora- liska välmående. Detsamma kan gälla information om fritidsaktiviteter 22Jämför även (2019) s. 611 och 612. 23Jämför (2019) s. 624–626. Artikel 17 – massmedia, information och böcker liksom kulturell och konstnärlig verksamhet (jämför artikel 31). I arti- kel 24.2 (e) anges att en stat ska vidta lämpliga åtgärder för att säker- ställa att alla grupper i samhället, särskilt föräldrar och barn, får in- formation om och har tillgång till undervisning om bl.a. näringslära, hygien och ren miljö och förbyggande av olycksfall. Även i relation till artiklarna 19, 32–36, om narkotika samt olika former av utnytt- jande, övergrepp och våld, kan det vara av vikt att ett barn får infor- mation som främjar deras fysiska och psykiska hälsa. har uttryckt att ungdomar har rätt att få till- gång till sådan information som är väsentlig för deras hälsa, utveck- ling och möjlighet att på ett meningsfullt sätt delta i samhället.24 När det gäller HIV/aids har kommittén särskilt betonat vikten av infor- mation om förebyggande åtgärder för att bekämpa okunskap, stigma- tisering och diskriminering kopplat till sjukdomen. Sådan information bör enligt kommittén bl.a. spridas genom massmedier.25 Kommittén har också uttalat att det är en stats skyldighet att säkerställa att alla ungdomar, både i och utanför skolan, får riktig och lämplig infor- mation om hur de ska skydda sin hälsa och utveckling och hur de ska leva hälsosamt. Det bör bl.a. omfatta upplysningar om tobak, alko- hol och andra substanser, om säkert och respektfullt socialt och sex- uellt uppträdande samt om kosthållning och vikten av fysisk aktivitet.26 Som framgår av ordalydelsen i artikel 17 (ordet särskilt) och mot bakgrund av artikel 13 är det inte endast information och material av vikt för barnets välmående och hälsa som ett barn ska få tillgång till. En stat bör avstå från att begränsa ett barns tillgång även till annat material. Däremot kan det finnas material och information som är skadliga för ett barns välmående och hälsa. Formuleringen kan där- med kopplas även till behovet av att skydda ett barn från skadlig in- formation, vilket var utgångspunkten när artikeln introducerades (se ovan).27 Skydd mot information och material som kan vara skadligt för ett barns välfärd behandlas i artikel 17 (e), som vi skriver mer om nedan. 24CRC/GC/2003/4 p. 25CRC/GC/2003/3 p. 16 och 17. 26CRC/GC/2003/4 p. 27HR/PUB/07/1, artikel 17, C 9 p. 53–56. Jämför (2019) s. 622 och 623. Artikel 17 – massmedia, information och böcker 20.1.3Uppmuntra massmedier att sprida information av socialt och kulturellt värde (artikel 17 [a]) En stat ska för ändamålet som anges i inledningen till artikel 17 upp- muntra massmedier att sprida information och material av socialt och kulturellt värde för barnet och i enlighet med andan artikel 29. Vad som avses med socialt och kulturellt värde för ett barn anges inte i artikeln. Men det får antas finnas en koppling till de sociala och kulturella rättigheterna i och FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Även spridandet av information och material som återspeglar andan i artikel 29 ska uppmuntras. Artikel 29 utgör en vidareutveckling av rättigheten som tas upp i både den allmänna förklaringen om de mänsk- liga rättigheterna (artikel 26) och FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter (artikel 13). I artikel 29 i barnkon- ventionen anges att ett barns utbildning ska syfta till en rad olika ändamål, bl.a. att utveckla ett barns fulla möjligheter och förbereda barnet för ett ansvarsfullt liv i ett fritt samhälle i en anda av fred och tolerans. Vidare nämns respekt för de mänskliga rättigheterna, jäm- ställdhet mellan könen och att barnet ska utveckla respekt för föräld- rarna, miljön, den egna kulturella identiteten och för kulturer som skiljer sig från barnets egen. Vikten av varje folks traditioner och kulturella värden när det gäller ett barns utveckling hänvisas även till i inledning (preambel).