sou · H8B316 · 2020-04-01 00:00:00 — Statsrådet kan delegera uppgiften att in- hämta yttrande till en tjänsteman. I förarbetena uttalas att yttrande alltid ska inhämtas innan regeringen prövar frågan om verkställig- hetshinder (prop. 2009/10:31 s. 301). Av en hänvisning till 3 § tredje stycket lagen om särskild utlänningskontroll följer att Migrations- överdomstolen i sitt yttrande särskilt ska ange om det finns hinder enligt 12 kap. 1, 2 eller 3 § utlänningslagen mot att utvisningsbeslu- tet verkställs. Regeringen får inte avvika från Migrationsöverdom- stolens bedömning om domstolen finner att ett sådant hinder före- ligger. Migrationsöverdomstolen ska, innan den yttrar sig, hålla en Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning muntlig förhandling, om en sådan inte är uppenbart obehövlig. For- merna för den muntliga förhandlingen framgår av 13 b § lagen om särskild utlänningskontroll. Av 13 a § tredje stycket lagen om särskild utlänningskontroll framgår att, innan regeringen har prövat om inhibition eller tidsbe- gränsat uppehållstillstånd enligt 10 § ska meddelas, ansvarigt statsråd får besluta att verkställighet tills vidare inte får ske. Statsrådet har alltså möjlighet att interimistiskt besluta att verkställighet av utvis- ningsbeslutet ska inhiberas, i avvaktan på att regeringen hinner pröva om det finns hinder mot att verkställa utvisningen och om inhibition ska beslutas eller ett tidsbegränsat uppehållstillstånd ska beviljas. Nuvarande reglering behålls men förtydligas Inte heller när det gäller nu aktuella regler har det framkommit några skäl att ändra dem i sak. Däremot finns det anledning att förtydliga bestämmelserna när de tas in i den nya lagen. Om ett beslut om ut- visning har lämnats till Säkerhetspolisen för verkställighet och myn- digheten anser att beslutet inte går att verkställa, bör Säkerhetspoli- sen anmäla det till den myndighet som har beslutat om utvisning. Det bör gälla även när Säkerhetspolisen har gett i uppdrag att rent faktiskt verkställa utvisningen, eftersom Säkerhets- polisen behåller ansvaret under hela verkställighetsprocessen. Det bör även i fortsättningen vara möjligt för Säkerhetspolisen att vända sig till den beslutande myndigheten för att få besked om hur verk- ställigheten ska genomföras. Det kan aktualiseras t.ex. om det upp- står problem med att få fram resehandlingar eller om det land dit utvisningen ska verkställas vägrar att ta emot utlänningen. Det kan även uppkomma andra praktiska hinder som gör att Säkerhetspoli- sen inte kan verkställa utvisningen. Ett exempel kan vara att det rent fysiskt inte går att verkställa en utvisning direkt till ett visst land, eftersom det inte finns några lämpliga kommunikationer dit. Även vid sådana praktiska verkställighetshinder bör Säkerhetspolisen un- derrätta den beslutande myndigheten om problemet. Har Säkerhetspolisen underrättat den beslutande myndigheten om att ett beslut om utvisning inte kan genomföras, eller att ytterli- gare besked behövs, bör också enligt den nya lagen den beslutande myndigheten pröva om det finns hinder mot verkställighet av utvis- Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning Om det finns ett sådant hinder bör den beslutande myndigheten i första hand besluta att utvisningsbeslutet ska inhibe- ras. Den beslutande myndigheten bör även i dessa fall kunna bevilja utlänningen ett tidsbegränsat uppehållstillstånd, om det finns sär- skilda skäl. I 13 a § lagen om särskild utlänningskontroll hänvisas det till att den beslutande myndigheten ska pröva om inhibition eller tidsbe- gränsat uppehållstillstånd enligt 10 § ska meddelas. Av den paragra- fen framgår det att sådana beslut ska fattas om det finns hinder mot att verkställa utvisningsbeslutet enligt 12 kap. 1, 2 eller 3 § utlän- ningslagen, eller om beslutet av någon annan särskild anledning inte bör verkställas. Hänvisningen till 10 § lagen om särskild utlännings- kontroll måste förstås så att inhibition eller tidsbegränsat uppehålls- tillstånd kan meddelas också om utvisningsbeslutet av någon annan särskild anledning – än ett hinder enligt 12 kap. 1–3 §§ utlänningsla- gen – inte bör verkställas. Till ”någon annan särskild anledning” skulle enligt utredningens mening kunna hänföras sådana mer tem- porära eller praktiska verkställighetshinder som nämnts och som inte omfattas av de uppräknade paragraferna i utlänningslagen. Den möjligheten bör därför finnas även enligt den nya lagen. Som har framgått i avsnitt 7.3.4 bör inhibition och beviljande av tidsbe- gränsat uppehållstillstånd bara kunna aktualiseras när det enligt den nya lagen finns hinder mot att verkställa utvisningsbeslutet. Det- samma bör gälla här. Det innebär att också hinder enligt 12 kap. 3 a § utlänningslagen ska beaktas. Vidare bör det framgå att regeringen inför sin prövning ska in- hämta ett yttrande från Migrationsöverdomstolen, som ska uttala sig om huruvida det finns hinder mot att utvisningsbeslutet verkställs. Yttrande bör även i fortsättningen kunna inhämtas av det ansvariga statsrådet eller den tjänsteman som statsrådet bestämmer. Bestäm- melsen om att ansvarigt statsråd får besluta att utvisningsbeslutet inte får verkställas i avvaktan på regeringens prövning bör förtydli- gas. Någon ändring i sak är inte avsedd. och Säkerhetspolisen bör underrättas om beslut i fråga om inhibition och beslut om tidsbe- gränsat uppehållstillstånd. Det regleras genom en förordnings- bestämmelse och det kan göras även i fortsättningen. En särskild situation som kan uppkomma är om någon annan än Säkerhetspolisen uppmärksammar att det kan finnas hinder mot att Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning verkställa ett utvisningsbeslut som Säkerhetspolisen fått för verk- ställighet. Det kan t.ex. vara utlänningen själv som till Migrations- verket anmäler hinder mot verkställighet. Eftersom det endast är Säkerhetspolisen som, i egenskap av verkställande myndighet, kan initiera förfarandet hos den myndighet som har beslutat om utvis- ning (vilket i de flesta fall är regeringen), bör vida- rebefordra informationen till Säkerhetspolisen. Det anses ligga i en myndighets serviceskyldighet att lämna vidare inkomna handlingar till den myndighet som är behörig i frågan. Är det fråga om muntliga uppgifter bör se till att de dokumenteras och där- efter överlämna dokumentationen. Säkerhetspolisen får sedan över- väga behovet av att kontakta den beslutande myndigheten för att den ska kunna ta ställning i verkställighetsfrågan eller för att få ytterli- gare besked. 7.3.6När ett beslut om utvisning ska verkställas, anses vara verkställt och upphör att gälla Utredningens förslag: Ett beslut om utvisning ska verkställas så snart det kan ske efter det att beslutet har fått laga kraft, om inte inhibition eller ett beslut om tidsbegränsat uppehållstillstånd har meddelats. Ett utvisningsbeslut får också verkställas om utlän- ningen har avgett nöjdförklaring. Har utlänningen genom tidi- gare beslut beviljats uppehållstillstånd i ska det tillståndet upphöra att gälla när utvisningsbeslutet fått laga kraft eller utlän- ningen nöjdförklarat sig. Ett beslut om utvisning ska som huvud- regel anses vara verkställt om utlänningen har lämnat . Ett utvisningsbeslut upphör att gälla när tiden för återreseför- budet löper ut. Utredningens bedömning: Den särskilda tidsfristen för när ett beslut om att utvisa en utlänning som är EES-medborgare, eller familjemedlem till en sådan medborgare, får verkställas bör inte föras över till den nya lagen. Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning Skälen för utredningens förslag och bedömning Om inhibition eller ett beslut om tidsbegränsat uppehållstillstånd inte har meddelats ska, enligt 13 § första stycket första meningen lagen om särskild utlänningskontroll, ett beslut om utvisning verk- ställas så snart det kan ske efter det att beslutet vunnit laga kraft. Beslut om utvisning av en EES-medborgare eller en sådan medbor- gares familjemedlem får enligt 13 § andra stycket verkställas tidigast från den dag då EES-medborgaren eller familjemedlem- men fick del av beslutet. Finns det synnerliga skäl får dock utvis- ningsbeslutet verkställas genast. Undantaget från fyraveckorsfristen avser sådana fall där någon särskild omständighet gör att verkställig- heten brådskar. Som exempel nämns i förarbetena om ytterligare överklagande inte kan ske, t.ex. när regeringen har beslutat. Då torde undantaget för brådskande fall i praktiken utgöra en huvudregel (Genomförande av EG-direktiven om unionsmedborgares rörlighet inom EU och om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställ- ning, prop. 2005/06:77, s. 88 f.). Reglerna om verkställighet av be- slut om utvisning av EES-medborgare och familjemedlemmar till sådana medborgare togs in i lagen om särskild utlänningskontroll . hade det reglerats genom en hänvisning till utlän- ningslagen. Reglerna om när utvisningsbeslut ska verkställas bör justeras Det har inte framkommit något skäl till att ändra den nuvarande hu- vudregeln att utvisningsbeslut ska verkställas efter det att beslutet har fått laga kraft. Utredningen föreslår i av- snitt 13.2.8 att det i den nya lagen förs in en möjlighet till nöjdför- . En utlänning som har utvisats enligt den nya lagen ska kunna förklara att han eller hon avstår från att överklaga utvisningsbeslutet. På motsvarande sätt som gäller enligt 12 kap. 8 § utlänningslagen vid utvisning på grund av brott bör det i den nya lagen föreskrivas att ett beslut om utvisning får verkställas, om utlänningen har avgett nöjd- förklaring. I sammanhanget bör nämnas att en utlänning alltid har rätt till ett skäligt rådrum innan utvisningsbeslutet verkställs. Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning minst när regeringen har beslutat om utvisning, eftersom det beslu- tet får laga kraft – och därmed kan verkställas – direkt. Utlänningen ska, bl.a. enligt praxis från , först få del av beslutet och därefter hinna överväga om han eller hon vill vidta ytterligare rättsliga åtgärder. När det gäller specialregeln om när beslut om utvisning av EES- medborgare och deras familjemedlemmar får verkställas har den, som nämnts i avsnitt 5.2.7, sin grund i rörlighetsdirektivet. Enligt artikel 30.3 ska tidsfristen för att lämna territoriet vara minst en månad från datum för delgivningen av utvisningsbeslutet. Utred- ningen anser som framgått att den nya lagen kan utformas utan an- passning till olika krav som ställs i EU-direktiv. Det har sin grund i att den nya lagen syftar till att skydda den inre säkerheten och att nationell säkerhet ligger utanför EU:s kompetens. De utlänningar som kommer att utvisas med stöd av den nya lagen ska avlägsnas från landet därför att de kan antas komma att begå terrorismrelaterade brott eller på annat sätt kan utgöra ett allvarligt hot mot säkerhet. Det är därför av största vikt att utvisningsbeslutet verk- ställs efter att det har blivit verkställbart. Även om det finns skäl att behålla vissa regler som rör EES-medborgare och deras familjemedlemmar är det inte lämpligt att tillåta en sådan särbehandling som den nuvarande regleringen innebär. Intresset av att snabbt kunna avlägsna utlänningar som utgör ett allvarligt sam- hällshot väger i detta fall betydligt tyngre än utlänningarnas intresse av att få god tid på sig att lämna landet. Till det kommer att det i fråga om presumtiva terrorister så gott som undantagslöst torde fin- nas synnerliga skäl att inte avvakta fyraveckorsfristen. Detsamma torde gälla andra som omfattas av den nya lagens tillämpningsom- råde. Den särskilda regeln om verkställighet av beslut om utvisning av EES-medborgare och deras familjemedlemmar bör därför inte tas in i den nya lagen. Övriga bestämmelser om verkställighet bör tas in i den nya lagen I 5 § lagen om särskild utlänningskontroll hänvisas till att föreskrif- ter i 12 kap. 21 och 22 §§ utlänningslagen om verkställighet av beslut om utvisning ska gälla i tillämpliga delar. Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning när ett beslut om utvisning ska anses vara verkställt och när ett beslut om utvisning upphör att gälla. Som tidigare nämnts är det en generell utgångspunkt vid utform- ningen av den nya lagen att hänvisningar till utlänningslagen ska undvikas så långt som möjligt. Det gäller inte minst när det är oklart vad hänvisningarna avser och vilka delar av paragraferna i utlännings- lagen som är tillämpliga vid handläggning enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Det är fallet med de nu aktuella paragraferna. Hänvisningarna till 12 kap. 21 och 22 §§ utlänningslagen bör därför ersättas med materiella bestämmelser i den nya lagen. Bestämmel- serna bör förtydligas för att bättre stämma överens med regleringen i övrigt i den nya lagen. Det bör tas in en bestämmelse av vilken det framgår att ett beslut om utvisning enligt den nya lagen ska anses vara verkställt när utlän- ningen har lämnat . Det bör emellertid på samma sätt som inte gälla om utlänningen har överlämnats eller överförts till en annan stat eller till en internationell domstol eller tribunal inom ett straffrättsligt förfarande med villkor om att utlänningen ska återfö- ras till . Det kan nämligen inte uteslutas att en sådan situation kan uppstå även vid utvisning enligt den nya lagen. uppehållstillstånd bör upphöra att gälla När en utlänning har utvisats, och utvisningsbeslutet har verkställts, har utlänningen inte längre rätt att uppehålla sig i . Eftersom det i de fall som kommer att regleras av den nya lagen rör sig om utlänningar som har bedömts utgöra ett allvarligt hot mot det sven- ska samhället är det av särskilt stor vikt att de inte kan återvända och göra gällande att de har rätt att vistas i . anses ett uppehållstillstånd upphöra att gälla i och med att en utlänning utvisas. Det finns emellertid skäl att förtydliga det genom en uttrycklig bestämmelse. Det bör därför framgå av den nya lagen att om utlänningen har uppehållstillstånd i när han eller hon utvisas förfaller uppehållstillståndet. Tidpunkten för när ett uppehållstillstånd upphör att gälla bör vara när utvisningsbeslutet har fått laga kraft eller utlänningen har nöjdförklarat sig över utvis- ningsbeslutet. Skälet till det är att det är först då utvisningen kan verkställas. Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning En utlänning bör inte kunna ha flera uppehållstillstånd . Det är därför rimligt att, om en utlänning t.ex. har ett permanent uppehållstillstånd när han eller hon utvisas med stöd av den nya lagen, det tillståndet upphör att gälla i och med att utvisningsbeslutet är verkställbart. Om utvisningsbeslutet inte kan verkställas kommer det att inhiberas eller utlänningen beviljas ett tidsbegränsat uppe- hållstillstånd. bör alltså, om övriga förutsättningar är uppfyllda, kunna bevilja utlänningen ett tidsbegränsat uppehålls- tillstånd med stöd av de särskilda bestämmelserna om det i den nya lagen, även om utlänningen vid beslutstillfället har ett annat gällande uppehållstillstånd. Syftet är att utlänningen ska ha ett uppehållstill- stånd när utvisningsbeslutet har fått laga kraft och det inte går att verkställa. Det tidigare beviljade uppehållstillståndet upphör ju när utvisningsbeslutet får laga kraft. Om regeringen meddelar ett utvisningsbeslut får det laga kraft. Skulle utlänningen då beviljas ett tidsbegränsat uppehålls- tillstånd kommer det tillståndet att börja gälla direkt. Ett tidigare beviljat uppehållstillstånd ersätts då av ett nytt, tidsbegränsat sådant. I de allra flesta fall kommer dock utvisningsbeslutet i stället att inhi- beras i avvaktan på att det kan verkställas, se avsnitt 7.3.4. Eftersom den nu föreslagna bestämmelsen reglerar en direkt ver- kan av att det har meddelats ett utvisningsbeslut, bör den placeras i anslutning till bestämmelser som reglerar andra frågor som kan aktu- aliseras i samband med ett sådant beslut, se avsnitt 7.2.4. Ett utvisningsbeslut upphör att gälla när återreseförbudet löper ut I 12 kap. 22 § utlänningslagen är huvudregeln att ett beslut om ut- visning upphör att gälla från det att beslutet fick laga kraft. Om beslutet har förenats med ett förbud för utlänningen att åter- vända till med längre giltighetstid, upphör dock beslutet om utvisning att gälla först när tiden för återreseförbudet löper ut. Ett beslut om utvisning som har meddelats av allmän domstol på grund av brott upphör alltid att gälla när tiden för återreseförbudet löper ut. Om permanent uppehållstillstånd meddelas, upphör ett beslut om utvisning som inte har meddelats av allmän domstol att gälla. Det innebär motsatsvis att ett utvisningsbeslut som har meddelats av all- Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning män domstol i brottmål inte upphör att gälla även om utlänningen skulle beviljas ett permanent uppehållstillstånd. Utredningen har i avsnitt 7.2.3 föreslagit att ett beslut om utvis- ning enligt den nya lagen alltid ska innehålla ett förbud för utlän- ningen att återvända till . I likhet med vad som gäller vid ut- visning på grund av brott bör därför ett beslut om utvisning enligt den nya lagen gälla så länge utlänningen är förbjuden att återvända till . Det bör alltså föreskrivas att beslut om utvisning upphör att gälla när tiden för återreseförbudet löper ut. Har återreseförbud meddelats utan någon tidsbegränsning kommer det följaktligen inte att finnas någon tidpunkt där utvisningsbeslutet upphör att gälla. Om utlänningen återvänder till kan alltså utvisningsbeslutet verkställas på nytt, så länge återreseförbudet inte har löpt ut. 7.3.7Ny verkställighet av beslut som inte upphört att gälla Utredningens förslag: Ett beslut om utvisning får verkställas på nytt om utvisningsbeslutet har verkställts och utlänningen där- efter anträffas i . Det förutsätter att utvisningsbeslutet inte har upphört att gälla. Under vissa förhållanden får emellertid ett sådant utvisningsbeslut inte verkställas på nytt. Skälen för utredningens förslag: I 12 kap. 23 § utlänningslagen, som genom en hänvisning i 5 § lagen om särskild utlänningskontroll gäller i ärenden som handläggs enligt den lagen, anges när ett beslut om utvisning (eller avvisning) får verkställas på nytt. Förutsättning- arna för att bestämmelsen ska vara tillämplig är att en utlänning på- träffas i efter det att ett utvisningsbeslut (eller avvisningsbe- slut) har verkställts mot honom eller henne och beslutet inte har upphört att gälla. Utvisningsbeslutet ska också ha fått laga kraft eller trots det få verkställas enligt 12 kap. 7 eller 8 § utlänningslagen. Enligt 12 kap. 7 § utlänningslagen får ett utvisningsbeslut verk- ställas även om det inte fått laga kraft, om utlänningen har nöjdför- klarat sig eller om har beslutat att ett avvisnings- beslut får verkställas . Även 12 kap. 8 § utlänningslagen gäller vid nöjdförklaring (vid utvisning på grund av brott). Ett beslut om utvisning får dock inte verkställas på nytt om utlänningen har återvänt till med uppehållstillstånd eller visering (under dess Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning giltighetstid) eller efter att ha fått tillstånd att göra ett kort besök här i landet eller om utlänningen efter återkomsten har beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Det finns också en särskild regel om när ett beslut om utvisning (eller avvisning) som inte är förenat med återreseförbud inte får verkställas på nytt. Hänvisningen till utlänningslagens bestämmelser är otydlig och i många hänseenden är de redovisade reglerna inte alls tillämpliga vid utvisning enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Det bör därför tas in en bestämmelse i den nya lagen i vilken det regleras när ett beslut om utvisning får verkställas på nytt. Av den bör det framgå att om ett beslut om utvisning har verkställts och utlänningen där- efter anträffas i ska utvisningsbeslutet verkställas på nytt, om det inte har upphört att gälla. Eftersom det inte finns några bestämmelser om nöjdförklaring i lagen om särskild utlänningskontroll och det inte heller finns någon hänvisning till 15 kap. utlänningslagen anses en utlänning inte kunna nöjdförklara sig beträffande utvisningsbeslut som har meddelats med stöd av lagen om särskild utlänningskontroll. Utredningen föreslår i avsnitt 13.2.8 att det i den nya lagen förs in en möjlighet för utlänningen att nöjdförklara sig. Därmed kommer nöjdförkla- ring att utgöra en förutsättning, vid sidan av laga kraft, när bestäm- melsen om ny verkställighet förs över till den nya lagen. Ett beslut om utvisning ska dock inte få verkställas på nytt om utlänningen återvänder när han eller hon har fått tillstånd till ett kort besök i (se avsnitt 7.4.1) eller efter återkomsten beviljas ett tidsbe- gränsat uppehållstillstånd. Om det i samband med att ett utvisningsbeslut ska verkställas på nytt uppstår behov av att kunna säkra utlänningen, t.ex. i avvaktan på att verkställigheten kan genomföras med lämpligt transportme- del, är reglerna om förvar tillämpliga. Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning 7.4Uppehåll i och upphävande av återreseförbud 7.4.1Särskilt tillstånd till ett kort besök Utredningens förslag: En utlänning som har meddelats ett åter- reseförbud kan av regeringen ges särskilt tillstånd att göra ett kort besök i . Det förutsätter att besöket gäller synnerligen vik- tiga angelägenheter. Om det finns särskilda skäl, får tillstånd till ett kort besök ges på ansökan av någon annan än utlänningen. Skälen för utredningens förslag: En utlänning som har förbjudits att återvända till för eller utan tidsbegränsning får enligt 4 a § lagen om särskild utlänningskontroll ges ett särskilt till- stånd av regeringen att göra ett kort besök här. Det förutsätter att besöket gäller synnerligen viktiga angelägenheter. Ett tillstånd till kort besök får ges på ansökan av någon annan än utlänningen, om det finns särskilda skäl. Det har inte framkommit några skäl till att ändra de nuvarande reglerna om särskilt tillstånd till ett kort besök för en utlänning som utvisats och förbjudits att återvända hit. Sådana tillstånd är avsedda att kunna meddelas i speciella situationer där det skulle vara inhu- mant eller stå i strid med svenska intressen att inte medge utlän- ningen möjlighet att tillfälligt vistas i . Det bör därför även i fortsättningen föreskrivas att en utlänning som enligt den nya lagen, eller motsvarande äldre lagstiftning, har meddelats ett återreseför- bud, kan ansöka hos regeringen om att få tillstånd att göra ett kort besök i , om besöket gäller synnerligen viktiga angelägen- heter. Det bör gälla oavsett om återreseförbudet gäller utan tidsbe- gränsning eller . Med synnerligen viktig angelägenhet avses t.ex. besök hos en all- varligt sjuk nära släkting eller begravning av en nära anhörig. Om det finns särskilda skäl, ska även i fortsättningen ett sådant tillstånd kunna ges på ansökan av någon annan än utlänningen. Det kan t.ex. förekomma att en utvisad utlänning åberopas som vittne i domstol. Utlänningen kan då på åklagarens eller annan parts begäran få till- stånd att göra ett kort besök i i samband med rättegången (jfr prop. 1988/89:86 s. 168). Tillståndet för ett kort besök i medför inte att återreseförbudet upphör att gälla. Efter besöket ska utlänningen alltså på nytt lämna landet. Stannar utlänningen kvar i Utvisning och verkställighet av beslut om utvisning efter det att tillståndet har löpt ut kan han eller hon straffas för det, se avsnitt 14.1. Bestämmelserna om särskilt tillstånd till ett kort besök bör i den nya lagen placeras efter bestämmelserna om verkställighet av utvis- ningsbeslut. Det är nämligen först efter det att ett beslut om utvis- ning har verkställts som det kan aktualiseras att utlänningen behöver återvända till för ett kort besök. En förutsättning för att utlänningen ska kunna göra ett kort be- sök som han eller hon har fått tillstånd till är att och andra myndigheter som bevakar gräns har tillgång till information om det. När regeringen utfärdar tillstånd till ett kort besök bör den därför underrätta och Säkerhets- polisen om det. Det kan regleras i en förordningsbestämmelse.