sou · H8B325 · 2020-04-28 00:00:00 — Direktivet identifierar vissa prioriterade åtgärder som är direkt tillämpliga på kollektivtrafiken. Fem delegerade EU-förordningar har antagits av kommissionen mot bakgrund av ITS-direktivet. Det gäller exempelvis kommissionens förordning 2017/1926 om att till- handahålla EU-omfattande multimodala reseinformationstjänster. ITS-direktivet anses vara särskilt viktigt för utvecklingen av EU:s integrerade biljett- och betalningssystem. Kommissionen har i enlighet med direktivets artikel 7 befogenhet att anta EU-för- ordningar med tillhörande specifikationer, som blir direkt tillämp- liga inom respektive medlemsstat. I syfte att fullfölja ITS-direktivets intentioner har och beslutat att förlänga direktivet löpande till dess att rådet eller parlamentet lägger in sitt veto.69 Av direktivets reviderade förslag till arbetsprogram för perioden framgår det bland annat att EU har för avsikt att inrikta arbetet på EU-omfattande multimodala boknings- och biljettjänster. Vår bedömning () är att EU kom- missionens arbete med multimodala boknings- och biljettjänster inte kommer att påverka våra förslag i och med att denna del av EU kommissionens kommande arbetsprogram inom ITS-direktivet ännu inte har startat upp. 69Europaparlamentets och Rådets beslut /2380. Kollektivtrafikens resenärer, marknad, mål och regelverk 4.4.9Förordningen om specifikationer för trafikinformation delegerade förordning 2017/1926 innehåller specifikationer för trafikinformation för att harmoniserat tillhanda- hålla multimodala reseinformationstjänster inom EU.70 Förordningen gäller hela unionens transportnät. Den kräver att medlemsstaterna inrättar en nationell åtkomstpunkt för att göra trafikinformation tillgänglig, åtminstone vad avser statisk trafikinformation.71 Beslut om att tillhandahålla dynamisk trafikinformation överlåts enligt förordningen till medlemsstaterna. Förordningen har imple- menterats i svensk lagstiftning genom förordningen (2016:383) om intelligenta transportsystem vid vägtransporter. Specifikationerna i EU-förordningen avser samtliga färdmedel som flyg, järnväg inklusive höghastighetståg, buss, långdistansbuss, sjöfart inklusive färja, tunnelbana, spårvagn, taxi, bilpooler, biluthyr- ning, cykeluthyrning, cykeldelning, linbanor och promenadvägar. Förordningen är även tillämplig på anropsstyrd trafik. Kravet på att göra statisk och i förekommande fall dynamisk trafikinformation tillgänglig för olika färdmedel gäller för den information som redan samlats in och som finns i maskinläsbart format. Det finns ingen skyldighet att samla in trafikinformation som inte redan finns i maskinläsbart format. Det finns heller ingen skyldighet att den trafikinformation som görs tillgänglig lagras i en särskild databas. Medlemsstaterna uppmuntras att utveckla kost- nadseffektiva lösningar som är lämpliga för digitalisering av statisk och dynamisk trafikinformation. Eventuell ekonomisk ersättning för att tillhandahålla informationen ska vara rimlig och stå i pro- portion till kostnaderna.72 Med statisk trafikinformation avses i förordningen uppgifter om trafikinformation som inte förändras alls eller i vart fall inte regel- bundet. Det gäller information som ändras relativt sällan och som kan bytas ut genom periodiska uppdateringar snarare än kontinuer- liga uppdateringar. Som exempel anges information om tidtabeller och hållplatser. Med dynamisk trafikinformation avses trafik- information som ändras ofta eller regelbundet och representerar 70EU-kommissionens delegerade förordning (EU) 2017/1926 av om kom- plettering av och rådets direktiv /40/EU vad gäller tillhandahållande av EU- omfattande multimodala reseinformationstjänster. 71Direktivets artikel 3. 72Direktivets artikel 8, pkt 4. Kollektivtrafikens resenärer, marknad, mål och regelverk tillståndet vid ett givet ögonblick. Som exempel anges tillgången på realtidsinformation om bussens ankomst eller information om oplanerade störningar som kräver kontinuerlig uppdatering. Förordningen är den viktigaste EU-lagstiftningen för att stödja försäljningen av kombinerade eller multimodala biljetter i och med att den reglerar tillgången till nödvändig trafikinformation. Trafik- informationen ska kunna användas för att utveckla nya kombinerade eller multimodala trafikinformations- och biljettjänster. Öppna data-direktivet omarbetar och ersätter det så kallade PSI- direktivet.73 PSI-direktivet införlivades i svensk rätt genom lagen (2010:566) om vidareutnyttjande av handlingar från den offentliga förvaltningen.74 Det nya direktivet gäller och ska senast vara implementerat i respektive i medlemslands nationella lagstiftning. Det omarbetade direktivet bygger på den allmänna principen att offentliga och offentligt finan- sierade data bör kunna användas för kommersiella eller icke- kommersiella ändamål. Direktivet syftar till att göra information från den offentliga sektorn mer lättillgänglig för nystartade företag och små och medel- stora företag. Det kan ske genom att öka utbudet av dynamiska data och dataset med särskilt hög ekonomisk inverkan och genom att främja konkurrens och öppenhet på informationsmarknaden. Bakgrunden är bland annat att ansåg att insatser på EU-nivå var nödvändiga för att ta itu med hinder för att kunna vidareutnyttja information från den offentliga sektorn och offentligt finansierad information i hela EU. I direktivet fastställs den rättsliga ramen för att vidareutnyttja offentlig information. Det kan gälla geografisk information, information i markregister, statis- tisk eller juridisk information, som innehas av offentliga myndig- heter eller offentliga företag samt offentligt finansierade forsknings- data. Med offentliga myndigheter menas statliga, regionala eller lokala myndigheter och offentligrättsliga organ eller sammanslutningar av 73Europaparlamentets och Rådets direktiv (EU) 2019/1024 av om öppna data och vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn. 74Uppdaterades 2013 (se 2013/37/EU). Kollektivtrafikens resenärer, marknad, mål och regelverk sådana myndigheter eller offentligrättsliga organ. Med offentligt företag menas varje företag över vilket offentliga myndigheter har ett direkt eller indirekt inflytande till följd av ägarförhållande, finansiellt deltagande eller gällande regler. Definitionen omfattar företag som bedriver kollektivtrafik på väg och järnväg, lufttrafik- företag och rederier inom EU som uppfyller förpliktelser vid allmän trafik.75. Offentliga myndigheter och företag måste enligt direktivet göra sina handlingar tillgängliga i befintliga format och språkversioner. Om det är lämpligt, ska det också kunna ske på elektronisk väg i format som är öppna, maskinläsbara, tillgängliga, sökbara och som kan utnyttjas vidare och förses med tillhörande metadata. Direktivet främjar användningen av öppna data, dvs. data i öppna format som kan användas fritt och delas för valfritt ändamål. Även dynamiska data måste bli tillgängliga för att vidare utnyttjas omedel- bart efter insamlingen. Det kan ske via ett applikations-program- meringsgränssnitt (API) och som en bulknedladdning. Direktivet innehåller även att antal undantag och gäller inte för följande handlingar. •Handlingar till vilka tredje man innehar immateriella rättigheter, •Handlingar som med hänsyn till känslig information om skydd av kritisk infrastruktur är undantagna från tillgång eller för vilka tillgången omfattas av restriktioner enligt nationella bestäm- melser, •Handlingar som inte omfattas av den offentliga verksamhet som bedrivs av en offentlig myndighet eller som framställs utanför ramen för ett offentligt företags tillhandahållande av tjänster, •Handlingar med anknytning till verksamheten i ett offentligt företag som är direkt konkurrensutsatt och därför inte omfattas av upphandlingsregler enligt artikel 34 i direktiv /25/EU, samt •Andra handlingar som avses i artikel 1.2 i direktivet. 75Summaries of EU Legislation gällande Öppna data-direktivet. Kollektivtrafikens resenärer, marknad, mål och regelverk EU-förordningen om tågpassagerares rättigheter är den äldsta av tre förordningar om passagerarättigheter. Den reglerar främst tåglinjer som är eller längre eller då resan sker genom flera EU-länder.76 Vissa regler i förordningen gäller även för kortare tåglinjer och vissa regler har gjort undantag från till förmån för nationell lagstiftning. En resenär har rätt att få hjälp att resa vidare alternativt att erhålla ekonomisk ersättning vid förseningar samt vid inställd trafik. Ersättning för enkelbiljetter regleras detaljerat. För periodkort har järnvägsföretaget större utrymme att utforma egna ersättningsregler. Förordningen reglerar även järnvägsföretagets skyldigheter att lämna trafikinformation, biljettförsäljning, stationsledsagning och hjälp för funktionsnedsatta ombord. Minsta tid för förbokning av stationsledsagning är före avresa. Ansvaret för angivna skyldigheter fördelas mellan stations- förvaltare, infrastrukturförvaltare och järnvägsföretag. Vissa skyldig- heter gäller enbart på bemannade stationer, varför det behöver klarläggas. I organiserar och har ansvar för stations- ledsagning, som kan beställas på . Det sker i samarbete med ett 10-tal RKM, 6 järnvägsföretag och stationsterminalerna i de största städerna samt . Bland annat kan ledsagning beställas för SL:s samtliga tunnelbane- stationer. Ledsagningen vid järnvägen sköts av Riksfärdtjänst. Inom EU pågår ett arbete med att uppdatera förordningen om tågpassagerares rättigheter och beslut förväntas . Det är ännu oklart () hur ingripande förändringar som det slut- ligen blir fråga om. 76Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1371/2007 av om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer. Kollektivtrafikens resenärer, marknad, mål och regelverk EU-förordningen för busspassagerare reglerar främst resor på linjer som är eller längre eller går i flera EU-länder.77 Vissa regler gäller även för busslinjer med kortare linjelängd än . När det gäller linjer mellan 15 och har beslutat att EU- förordningen ska vara tillämplig trots att förordningens grundregel avser linjer längre än . har undantagit vissa regler i förordningen till förmån för nationell lagstiftning. Även turist- och beställningstrafik regleras delvis av förordningen. En resenär har enligt förordningen rätt att få hjälp med att resa vidare, alternativt att få ekonomisk ersättning, vid förseningar och vid inställd trafik. Ersättning för enkelbiljetter regleras detaljerat. För periodkort får bussoperatören större ut- rymme att utforma egna ersättningsregler. Någon lägsta ersätt- ningsnivå är inte definierad. Precis som för tågpassagerare regleras skyldigheter kring trafik- information, terminalledsagning och hjälp för funktionsnedsatta ombord. Förbokning av terminalledsagning ska enligt förordningen ske senast före avresa. Biljettförsäljning regleras inte. Ett arbete med uppdateringar har initierats inom EU. EU-förordningen om fartygspassagerares rättigheter gäller för rese- närer som färdas med passagerarfartyg till sjöss och på inre vatten- vägar med vissa undantag.78 Bland annat gäller förordningen enbart för fartyg med rätt att ta mer än 12 passagerare, har en besättning på minst tre personer eller då enkel resa överstiger . Förord- ningen gäller inte för utflykts- och sightseeingturer. Förordningen medger nationella undantag, men har beslutat att inte ut- nyttja den möjligheten. Vid försenad trafik har en resenär rätt att få hjälp att resa vidare alternativt att få biljetten återbetald, om avgången är försenad längre 77Europaparlamentets och Rådets förordning (EU) nr 181/2011 av om passagerares rättigheter vid busstransport och om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004. 78Europaparlamentets och Rådets förordning (EU) nr 1177/2010 av om passagerares rättigheter vid resor till sjöss och på inre vattenvägar och om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004. Kollektivtrafikens resenärer, marknad, mål och regelverk Detta gäller även vid inställd trafik. Resenären har även rätt att få ersättning om ankomsten är försenad . Ersättning vid enkelbiljetter regleras i detalj. För periodkort har transportören större utrymme att utforma egna ersättningsregler. Liksom för tåg- och busspassagerarförordningarna regleras skyldig- heter för trafikinformation, terminalledsagning och hjälp för funk- tionsnedsatta ombord. Förbokning av terminalledsagning skall enligt förordningen ske senast före avresa. Biljettförsäljning regleras inte. Lagen (2014:1344) med kompletterande bestämmelser till EU:s tåg- fartygs- och busspassagerarförordningar samt förordningen (2014:1463) med kompletterande bestämmelser till EU:s tåg-, far- tygs- och busspassagerarförordningar reglerar främst vilka para- grafer i de olika förordningarna som Transportstyrelsen eller Konsu- mentverket är tillsynsmyndighet för samt hur viss rätt att utfärda föreskrifter är delegerad. Även roll att väcka talan och att ge föreläggande regleras. 4.5.5Rättigheter för lokalt och regionalt resande Lagen (2015:953) om kollektivtrafikresenärers rättigheter reglerar bland annat ersättning för förseningar vid resor på linjer kortare än för tåg och buss samt alla resor med spårväg och tunnelbana. En resenär har en rätt att få ersättning vid förseningar som befaras leda till minst 20 minuters försening. Lagen anger ingen skyldighet för transportören att ge hjälp eller erbjuda annan transport vid för- sening eller inställd resa. Däremot har resenären rätt att få ersättning för utlägg för resa med taxi, egen bil eller annat transportmedel. Publicerade förändringar av planerad avgångs- eller ankomsttid som meddelas tidigare än innan avresa räknas inte som grund för försening. Om motsvarande förändringar som meddelas senare än innan avresa samt om avgångstid framgår på biljetten, anses det utgöra grund för ersättning. Lagen reglerar även skyldigheter kring information som ska till- handahållas resenären. Bland annat ska prognoser och konsekvenser Kollektivtrafikens resenärer, marknad, mål och regelverk vid förseningar lämnas. Unikt för lagen är att det inte krävs något avtal mellan resenär och transportör för att resenären ska kunna kräva sina rättigheter, om resenären inrättat sig på att resa. 4.6Statens roller inom kollektivtrafiken Allmänt sett intar staten och de statliga myndigheterna flera olika roller inom olika samhällsområden. En myndighet kan vara ett expertorgan för att följa upp, utvärdera och fördjupa kunskaps- bildningen inom ett specifikt område. Rollen att svara för nationell informationsförsörjning inom samma område är nära kopplad den uppgiften. En annan uppgift kan vara att svara för styrningen inom ett visst område, dvs. att utifrån nationella regler och egna befogen- heter påverka andra aktörers verksamhet i samhället. En viktig statlig uppgift är också tillsyn av och annan verksamhet, vilket är fördelat på flera myndigheter med sektorsansvar. En myndighet kan ha flera roller inom ett och samma område. Inom kollek- tivtrafiken gäller det inte minst . 4.6.1Trafikverket ska tillhandahålla infrastruktur grundläggande uppgift är att med utgångspunkt i ett trafikslagsövergripande perspektiv ansvara för den långsiktiga infra- strukturplaneringen för väg- och järnvägstrafik, sjöfart och luftfart. Verket ska också svara för byggande och drift av statliga vägar och järnvägar och verka för en grundläggande tillgänglighet i den inter- regionala kollektivtrafiken. Ett viktigt inslag i den grundläggande uppgiften är att ta fram och tillhandahålla aktuella trafikprognoser. Myndigheten ska vidare bland annat bidra med underlag till planeringsansvariga myndigheter och andra organ i arbetet med läns- planer för regional transportinfrastruktur. ska också följa upp och till regeringen redovisa åtgärder såväl i den nationella planen för infrastruktur som i länsplaner för regional transportinfrastruktur i de delar som verket har ansvarat för genom- förandet. Kollektivtrafikens resenärer, marknad, mål och regelverk 4.6.2Trafikverket ska ge stöd när RKM upprättar trafikförsörjningsprogram De regionala kollektivtrafikmyndigheterna ska enligt kollektiv- trafiklagen regelbundet fastställa mål för den regionala trafiken i ett trafikförsörjningsprogram, som vid behov ska uppdateras. Program- met ska upprättas efter samråd med berörda myndigheter, organi- sationer, kollektivtrafikföretag, näringsliv och resenärer. Ett pro- gram ska bland annat innehålla en redovisning av behovet av regional kollektivtrafik och mål för trafikförsörjningen. Redovisningen ska omfatta alla former av regional trafik, såväl kommersiell trafik som trafik under allmän trafikplikt. Redovisningen ska även innehålla de bytespunkter och linjer som ska vara tillgängliga för alla liksom mål och åtgärder för anpassning av trafiken till behov hos personer med funktionsnedsättning. Enligt sin instruktion ska bland annat verka för kollektivtrafikens utveckling. Det gäller till exempel genom att ge RKM råd och stöd i fråga om utformningen av trafikförsörjnings- program. 4.6.3Trafikverket kan komplettera RKM:s ansvar för att tillhandahålla regional kollektivtrafik Enligt kollektivtrafiklagen ansvarar RKM (regionen och/eller kom- munerna gemensamt) för den regionala kollektivtrafiken. Den som ansvarar för kollektivtrafiken ansvarar också för persontransporter enligt lagen (1997:736) om färdtjänst eller lagen (1997:735) om riksfärdtjänst. RKM ska dessutom verka för att den regionala kollek- tivtrafiken är tillgänglig för alla resenärsgrupper och för en tillfreds- ställande taxiförsörjning i länet. ska ingå och ansvara för statens avtal om trans- portpolitiskt motiverad interregional kollektivtrafik, som inte upp- rätthålls i annan regi och där det saknas förutsättningar för kom- mersiell drift. får också ingå avtal om transportpolitiskt motiverad internationell kollektivtrafik som inte upprätthålls i RKM:s regi och där det saknas förutsättningar för kommersiell drift. I de avtal som svarar för ska myndigheten väga in behovet av funktionella arbetsmarknadsregioner. Kollektivtrafikens resenärer, marknad, mål och regelverk får dessutom göra insatser för att komplettera trafik som i huvudsak faller under RKM:s ansvar, om det bedöms viktigt för den interregionala kollektivtrafiken. Sådana insatser får ske under förutsättning att de inte ersätter det ansvar som RKM har enligt kollektivtrafiklagen. har agerat medfinansiär i olika utvecklingsprojekt inom kollektivtrafikbranschen, där även RKM och Samtrafiken har med- verkat. sker det till största delen i projektet trafikdata, som förbereder branschen för att hantera större datamängder i enlighet med de EU-direktiv som finns och har aviserats inom området. Projektet finansieras med cirka 1/3 av staten genom , cirka 1/3 genom landets sex största RKM som styr projektet och cirka 1/3 genom Samtrafiken. Samtrafiken ska sedan svara för drift och förvaltning utan statlig finansiering. medfinansiering utgör från den nationella infra- strukturplanen. får från tid till annan olika utredningsuppdrag att genom- föra i kollektivtrafikbranschen. gav Infrastrukturdeparte- mentet i uppdrag att göra en utredning om informations- och kunskapshöjande åtgärder för mobilitet som en tjänst. Utred- ningen är indelad i två områden, dels ett om en gemensam nationell åtkomstpunkt, dels ett demonstrationsprojekt om minst en bytes- punkt. Den ska pågå fram till slutet av 2023 och vi ska enligt vårt direktiv löpande samråda med om utredningen. 4.6.4Transportstyrelsen och utövar tillsyn över kollektivtrafiken Tillsyn över kollektivtrafiken inklusive resenärers rättigheter utövas i olika delar av Transportstyrelsen och . Trans- portstyrelsens huvuduppgift är att svara för regelgivning, tillstånds- Kollektivtrafikens resenärer, marknad, mål och regelverk prövning och tillsyn inom transportområdet. Tillsynen ska bland annat utövas över järnvägs-, tunnelbane- och spårvägssystemen och inom vägtransportsystemet i enlighet med de föreskrifter som gäller för varje område. Myndigheten har ett särskilt ansvar för frågor om bland annat krav på infrastrukturförvaltare, trafikorganisatörer och trafikföretag. Transportstyrelsen har följande ansvar kopplat till kollektiv- trafiklagen.79 •Meddela föreskrifter, som främst behandlar vilken tidsfrist som gäller för företag som vill bedriva kollektivtrafik på kommersiell grund samt när och hur information om trafikutbud ska lämnas. Enligt gällande föreskrifter (TSTF 2012:2) ska informationen om trafikutbud lämnas till Samtrafiken. •Utöva tillsyn över att RKM och kollektivtrafikföretag följer kollektivtrafiklagen, när det gäller krav om trafikförsörjnings- program, anmälningsskyldighet, trafikantinformation och upp- giftsskyldighet.80 •Marknadsövervakning, vilket innebär att myndigheten följer och utvärderar villkoren för marknadstillträde, konkurrensvillkor och villkor för resenärerna.81 Till uppgifter hör bland annat att utöva tillsyn och annan kontroll enligt de konsumentskyddande regler som ligger inom myndighetens ansvarsområde. Verket har även ansvar för att konsumenter har tillgång till information och vägledning om konsumenters rättigheter och skyldigheter samt annan information som ger dem möjlighet att göra väl avvägda val om ingen annan myndighet har den uppgiften. Myndigheten får meddela föreskrifter om skyldigheten att lämna prisinformation och om beräkningen av pris och jämförpris. Myndigheten ska även vara pådrivande i andra myndigheters arbete med att integrera konsumentaspekter i verk- samheten och att tillhandahålla konsumentinformation. Inom ramen för tillsynsuppdraget granskar bland annat att reseföretagens avtalsvillkor är skäliga och att mark- 80Transportstyrelsens tillsyn enligt kollektivtrafiklagen PM . 81Transportstyrelsens marknadsövervakning kopplat till kollektivtrafiklagen, PM , TSV 2017–2716. Kollektivtrafikens resenärer, marknad, mål och regelverk nadsföringen inte är otillbörlig. Tillsynen av resenärers rättigheter innebär att myndigheten kontrollerar om företaget ger resenärer information om deras rättigheter. Tillsynen omfattar även om bolag nekar personer att gå ombord eller köpa biljett på grund av att personen är funktionshindrad eller har nedsatt rörlighet. Myndighetens kontroll förutsätter att resenären framför klago- mål och själv söker sin rätt genom () eller i domstol. Eftersom förordningen i dessa delar är av privaträttslig natur är det upp till konsumenten att själv söka sin rätt, antingen genom eller i domstol. 5Biljettsamarbeten och systemutveckling inom kollektivtrafiken Som framgår av kapitel 3 har kollektivtrafiken utvecklats från att vara en angelägenhet till att bli regional och omfatta såväl interregionala som nationella samarbeten. I kapitel 4 framgår hur lagstiftningen har utvecklats, både genom europeiska och svenska initiativ. I det här kapitlet beskrivs gemsamma utvecklingsinitiativ i inom biljettsystemsområdet. Först beskriver vi de bransch- organisationer som samordnar kollektivtrafikoperatörer och där- efter utvecklingen av biljett- och betalsystem och gemensam trafik- information. Vi beskriver sedan befintliga biljettsamarbeten och för ett resonemang om affärsreglernas betydelse för utvecklingen av biljettsamarbeten. Sist följer några reflektioner över utvecklingen. Det finns 21 regionala kollektivtrafikmyndigheter (RKM) som ansva- rar för kollektivtrafiken i . är den nationella myn- dighet som ansvarar för upphandling av nationell olönsam trafik. Upphandling görs antingen i samarbete med RKM, vilket till exem- pel sker med Krösatågen i , eller på egen hand, vilket till exempel sker med nattågen till övre . Transportstyrelsen är den myndighet som ansvarar för tillsynen av branschen generellt och kollektivtrafiklagen specifikt. kommuner och regioner (SKR) samlar huvudmännen för RKM och stödjer dem i främst juridiska och policyrelaterade frågor. Det finns ett antal organisationer som driver kollektivtrafik- branschens intressen. Dels finns de trafikslagsspecifika Tågföretagen, Biljettsamarbeten och systemutveckling inom kollektivtrafiken , och Biluthyrarna.