sou · H8B363 · 2020-11-12 00:00:00 — Genom att en stat till det yttersta av sin förmåga även ska säkerställa barnets överlevnad och utveckling är artikel 6.2 i mer långtgående än motsvarande skyldigheter i andra konventioner om mänskliga rättigheter. Det framgår inte av konventionen vad formuleringen till det yttersta av sin förmåga ska säkerställa innebär. tillsammans med artikel 4 skulle det innebära att en stat ska vidta alla lämpliga lagstiftnings- åtgärder, administrativa åtgärder och andra åtgärder för att säker- ställa ett barns överlevnad och utveckling. I den mån de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna aktualiseras gäller att en stat till fullo ska utnyttja sina tillgängliga resurser för att genomföra dessa rättigheter. Ordalydelsen i artikel 6 skiljer sig något från den i arti- kel 4, vilket tydligare märks i den engelska och franska originalver- sionen. I artikel 6 står ensure to the maximum extent possible, vilket kan jämföras med to the maximum extent of their resources i artikel 4. Någon uttrycklig hänvisning till en stats förmåga finns alltså inte i artikel 6, utöver vad som följer av vad som är möjligt. Förarbetena till konventionen indikerar dock att uttrycket fördes in för att påvisa att hänsyn skulle tas till ekonomiska, sociala och kulturella förhål- landen vid genomförandet av artikel 6.2.21 Oavsett är det tydligt att 19CCPR/C/GC/36 p. 20CEDAW, General . 31 (c). 21HR/PUB/07/1, artikel 6, C 2 p. 21 och 22. Jämför (2019) s. 226 och 227 och Detrick (1999) s. 131 och 132. Artikel 6 – liv och utveckling konventionen ställer krav på aktiva och långtgående åtgärder för att säkerställa ett barns överlevnad och utveckling. Att säkerställa ett barns överlevnad kan handla om att en stat ska vidta åtgärder för att bl.a. minska spädbarns- och barnadödligheten vilket framgår av artikel 24.2 (c). Enligt artikel 24 ska en stat också bekämpa t.ex. sjukdom och undernäring, förebygga olycksfall och säkerställa tillfredställande mödrahälsovård. För att säkerställa ett barns överlevnad och utveckling behöver ett barn också ges skydd mot alla former av våld. Ett barn ska skyd- das mot våld, övergrepp och vanvård oavsett om det är i föräldrars eller vårdnadshavares vård eller om det är omhändertaget (artiklarna 19 och 20). Även av artikel 34 framgår att ett barn ska skyddas mot alla former av sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp. Barnkonven- tionen kräver också att ett barn ska skyddas mot skadligt arbete, narkotika, människohandel och andra former av utnyttjande (artik- larna 32–36). Läs mer under respektive kapitel. Vad som avses med utveckling framgår inte direkt av artikel 6.2. Begreppet utveckling (development) förekommer i flera andra artik- lar i (t.ex. artiklarna 18, 23, 27 och 32). Även andra artiklar behandlar olika delar av ett barns utveckling. Föräld- rarnas roll och ansvar för barnets utveckling tas bl.a. upp i artiklarna 5 och 18. En stat ska enligt artikel 18 göra sitt bästa för att säkerställa erkännandet av principen att båda föräldrarna har gemensamt ansvar för barnets uppfostran och utveckling. Vidare ska föräldrarna låta sig vägledas av vad som bedöms vara barnets bästa. I artikel 5 markeras att föräldrarna ska ge barnet lämplig ledning och råd när barnet ut- övar sina rättigheter. Detta ska göras på ett sätt som står i överens- stämmelse med barnets fortlöpande utveckling och förmåga. I arti- kel 27 erkänns ett barns rätt till den levnadsstandard som krävs för dess fysiska, psykiska, andliga och moraliska utveckling. Häri mar- keras även att föräldrarna eller andra som har ansvar för barnet, inom ramen för sin förmåga och sina ekonomiska resurser, har huvud- ansvaret för att säkerställa de levnadsvillkor som är nödvändiga för barnets utveckling. I artikel 29 fastslås att staterna är överens om att barnets utbildning ska syfta till att utveckla barnets fulla möjligheter i fråga om personlighet, anlag och fysiska och psykiska förmåga. Rättig- heter för barn med funktionsnedsättning behandlas särskilt i arti- kel 23. I artikeln anges bl.a. att det stöd som ges ska syfta till att säkerställa att barnet har effektiv tillgång till och får utbildning, Artikel 6 – liv och utveckling hälso- och sjukvård, rehabilitering och habilitering, förberedelse för arbetslivet och möjligheter till rekreation på ett sätt som bidrar till barnets individuella utveckling (inklusive dess kulturella och andliga utveckling). Rätten till fritid, lek och kultur enligt artikel 31 är en viktig del för ett barns utveckling. Sådant som kan hämma ett barns utveckling och som ett barn ska skyddas mot tas bl.a. upp i artik- larna 19 och 32–38. menar att rätten till överlevnad och utveck- ling endast kan genomföras genom ett holistiskt förhållningssätt. Det sker enligt kommittén genom att alla de andra bestämmelserna i kon- ventionen tillämpas och ses i relation till varandra. förväntar sig att en stat tolkar ordet utveckling i dess vidaste bemär- kelse, som ett helhetsbegrepp som omfattar barnets fysiska, mentala, andliga, moraliska, psykologiska och sociala utveckling.22 Rätten till liv är en grundläggande princip i den svenska rättsordningen. En människas liv skyddas bl.a. genom reglerna i 3 kap. BrB om straff för brott mot liv och hälsa. Rätten till liv har också aktualiserats vid utarbetandet av abortlagstiftningen. Därutöver finns det flera bestäm- melser som syftar till att skydda ett barn från dödligt våld och främja ett barns överlevnad. Även rätten till ett barns utveckling är central i rättsordningen. I varje barns grundläggande rättigheter ingår att få omvårdnad, att få växa upp under trygga förhållanden med närvarande vuxna och att få utvecklas i sin egen takt utifrån sina egna förutsättningar. Av för- äldrabalken framgår att det är föräldrarna som i första hand har an- svaret för ett barns välmående. Ett barn som av olika anledningar riskerar att fara illa ska få det stöd, hjälp och skydd som det behöver. Samhället har därför en viktig uppgift i att stödja och vid behov kom- plettera föräldrarna under hela barnets uppväxt.23 I socialtjänstlagen finns grundläggande bestämmelser för samhällets skyldighet att se till att barn utvecklas gynnsamt och att de får växa upp under trygga förhållanden. I detta avsnitt redogörs kortfattat för de mest grund- läggande bestämmelserna som rör ett barns rätt till liv, överlevnad 22CRC/GC/2003/5 p. CRC/C/GC/7 p. 2012/13:10 s. 23 och 24. Artikel 6 – liv och utveckling Fler bestämmelser som behandlar ett barns överlevnad och utveckling, t.ex. bestämmelser om rätt till hälsa och utbildning, redovisas främst under de kapitel som handlar om respektive rättighet. 9.2.1Rätt till livet (artikel 6.1) Även om rätten till liv ses som en grundläggande rättighet finns den inte med bland fri- och rättigheterna i regeringsformen. Fri- och rättig- hetskommittén konstaterade i sitt delbetänkande Fri- och rättighets- frågor att den mest grundläggande av de mänskliga rättigheterna är rätten till liv. Trots detta föreslog inte kommittén att det skulle in- föras ett stadgande om detta i den svenska grundlagen. Kommittén ansåg att den befintliga lagstiftningen var tillräcklig.24 Rättigheten finns emellertid i , som gäller som lag i . Rätten till liv finns i artikel 2 i . Artikeln åläg- ger staterna förpliktelser av olika slag. En stat får inte uppsåtligt döda någon, förutom i vissa speciella situationer som anges i artikeln, t.ex. när det är nödvändigt för att försvara någon mot en olaglig vålds- gärning. Därtill ska en stat skydda enskildas rätt till liv. Direkt av artikelns ordalydelse framgår att rätten till liv ska skyddas genom lag. Men även andra positiva åtgärder som skyddar människors liv kan be- höva vidtas.25 Det finns t.ex. krav på att ett barn ska kunna tillhanda- hållas livsnödvändig vård.26 För personer som står under statens ansvar, t.ex. en häktad eller intagen på sjukhus, finns det ett särskilt tillsyns- ansvar, som bl.a. kan aktualiseras vid självmord.27 Ytterligare en för- pliktelse som följer av rätten till liv är att utreda mord och andra 24SOU 1993:40 s. 200. 25Se t.ex. avgöranden i målen mot (1998) § 115, Keenan mot (2001) § 89 och Şentürk och Şentürk mot (2013) §§ 79–83. 26Se t.ex. avgörande i målet mot (2015) som gäller ett för tidigt fött barn som dog medan det skickades mellan olika sjukhus. Läs mer i kapitlet om artikel 24. 27Se t.ex. avgörande i målet Keenan mot (2001), särskilt §§ 89–93. Se även , Mänskliga rättigheter i europeisk praxis (2015) s. 69. Artikel 6 – liv och utveckling brott med dödlig utgång samt bestraffa dem som kränker en persons rätt till liv.28 Rätten till liv kan sägas vara en av de mest grundläggande rättig- heterna i . Dess betydelse markeras också av dess placering i konventionen och att den hör till de rättigheter från vilka någon begränsning inte får göras med stöd av artikel 15 i kon- ventionen (se artikel 15.2). Även artikel 1 i tilläggsprotokoll nr 13 till är av vikt för rätten till liv.29 Av den följer att ingen får dömas till döden eller avrättas. Inom finns den grundläggande rätten till liv i EU:s rättighetsstadga. Stadgan innehåller en katalog över unionsmedbor- garnas grundläggande rättigheter. I artikel 2 i stadgan anges att var och en har rätt till liv och att ingen får dömas till döden eller avrättas. EU-stadgan kan endast tillämpas när aktualiseras. Liksom i många andra länder har det i funnits en livlig debatt om abort.30 Olika intressen har framförts, däribland en kvinnas rätt att själv få bestämma om och när hon önskar föda ett barn, fostrets rätt att få fortsätta att utvecklas till ett barn men också att inte bli född med svåra sjukdomar.31 Debatten har utmynnat i bestämmelserna i abortlagen (1974:595), som reglerar när en abort får utföras i . På kvinnans begäran får en abort utföras före graviditetsvecka 18. För en abort senare under graviditeten krävs tillstånd från . Sådant tillstånd får lämnas endast om synnerliga skäl föreligger för aborten. Om det finns anledning att anta att fostret är livsdugligt får tillstånd inte lämnas (1 och 3 §§ abortlagen). Det är rättsliga råd som individuellt prövar om synnerliga skäl föreligger. Enligt praxis beviljas normalt inte en abort efter graviditetsvecka 22.32 Kan det an- tas att graviditeten på grund av sjukdom eller kroppsfel hos kvinnan 28Se t.ex. avgörande i målet Kasap m.fl. mot (2014) och däri hän- visade rättsfall. 29Även detta protokoll gäller som lag i (lagen, 1994:1219, om den europeiska konven- tionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna). 1974:70 avsnitt 7.1 för en genomgång av tiden före den nuvarande abortlagens till- komst. Se även SOU 2005:90, särskilt kapitlen 4 och 5. 31Se t.ex. SOU 1989:51 samt SOU 2005:90 s. 55. 32Se t.ex. SOU 2005:90 s. 73. Artikel 6 – liv och utveckling medför allvarlig fara för hennes liv eller hälsa får abort utföras oav- sett hur långt havandeskapet framskridit. (Se 6 § abortlagen.) I förarbetena till abortlagstiftningen redovisas närmre de skäl som lagstiftaren ansåg motiverade en utökad möjlighet till abort. Samman- fattat var utgångspunkten en tilltro till att kvinnan själv är mogen att göra de överväganden som krävs inför ett beslut om abort. Lag- stiftaren ansåg emellertid att kvinnans bestämmanderätt inte skulle vara ovillkorlig. Hänsyn behövde också tas till de risker ett abort- ingrepp skulle kunna innebära för kvinnan och fostrets succesiva utveckling till en livsduglig varelse, vars rätt till liv måste respekteras. Tidsgränsen för abort sattes utifrån att man ville skapa garantier för att en livsduglig varelse inte skulle aborteras.33 gjordes en del förändringar i abortlagstiftningen, bl.a. togs kravet på en särskild utredning om kvinnans personliga förhållande bort för aborter som skulle äga rum 12 in i graviditeten. Därtill infördes be- stämmelsen om att en kvinna som begärt abort ska erbjudas stöd- samtal. Även i dessa förarbeten diskuterades gränsen för abort utan särskilt tillstånd. Regeringen ansåg att fostret hade en rätt till skydd men att den måste vägas mot moderns rätt till självbestämmande. Det påtalades att ju längre graviditeten fortskrider, desto mer etiskt tveksamt framstår det med abort. Regeringen ansåg att 18-veckors- gränsen skulle fortsätta gälla. Ytterligare en fråga som diskuterades var selektiv abort, efter fosterdiagnostik. Regeringen ansåg att även i dessa situationer väger kvinnans självbestämmanderätt tyngre än fostrets rätt till skydd, fram till den tidpunkt då fostret är livsdugligt.34 Frågor om abort har även prövats av mot bak- grund av rätten till liv i artikel 2 (se ovan). Domstolen har uttalat att det finns ett stort utrymme för respektive stat att själv bedöma när livet börjar och när ett ”ofött barn” därmed erhåller sin rätt till livet.35 1974:70, särskilt s. 61, 62 och 66. 1994/95:142 s. 15, 34 och 36. 35Se t.ex. avgörande i målet Vo mot (2004) och de avgöranden som hänvisas till i domen. Artikel 6 – liv och utveckling Utredning av ett barns dödsfall Av alla levande födda barn i är det som dör innan de fyllt . Den siffran har varit i princip oförändrad de senaste åren.36 För andra barn än spädbarn är skador den vanligaste dödsorsaken. Det kan röra sig om olycksfall, självmord och över- grepp. Trafikolyckor och självmord är vanligast. Den näst vanligaste dödsorsaken, efter skador, är tumörer.37 var det knappt 500 barn som dog i . Större delen av dem var gamla. Av de övriga 196 barnen var det 44 barn (varav 30 pojkar) som dog av yttre orsaker, 43 som dog av tumörer (flest flickor) och 30 som dog på grund av medfödda missbildningar.38 Antalet unga som dött har minskat både och över tid.39 Läs mer om barns dödlighet, trafiksäkerhet, självmord och cancer- vård i kapitlet om artikel 24. Särskilda kriterier för när någon ska anses vara död finns i lagen (1987:269) om kriterier för bestämmande av människans död. Enligt lagen är en människa död när hjärnans samtliga funktioner totalt och oåterkalleligt har fallit bort (1 §). Även en försvunnen person kan under vissa förutsättningar juridiskt förklaras vara död enligt lagen (2005:130) om dödförklaring. Vid dödsfall i ska en läkare, utan dröjsmål, utfärda ett in- tyg om dödsorsaken. Kan det finnas skäl att göra en rättsmedicinsk undersökning ska anmälan göras till . En sådan under- sökning får under vissa förutsättningar göras bl.a. om det inte skä- ligen kan bortses från möjligheten att dödsfallet har samband med ett brott eller om det kan misstänkas ha förekommit fel eller för- summelse inom hälso- och sjukvården. (Se 4 kap. 1 och 4 §§ begrav- ningslagen, 1990:1144, och 13 § lagen, 1995:832, om obduktion m.m.) Om det finns anledning att anta ett brott har begåtts mot barnet ska förundersökning inledas (23 kap. 1 § RB). När det gäller hälso- 36www.folkhalsomyndigheten.se/folkhalsorapportering-statistik/folkhalsans- utveckling/halsa/spadbarnsdodlighet. dog 554 personer , varav 355 var . var motsvarande siffror 505 och 295, efter en succesiv årlig nedgång. Artikel 6 – liv och utveckling och sjukvårdens krav på att utreda vårdskador, läs mer i kapitlet om artikel 3.3.40 Även enligt finns det en skyldighet att utreda dödsfall som inträffat under oklara omständigheter. Enligt Europadom- stolens praxis ska det göras en opartisk, grundlig och förutsättnings- lös utredning. Den ska bedrivas utan dröjsmål och under medverkan av anhöriga. Om dödsfallet har orsakats av brott eller försumlighet ska de ansvariga ställas till svars och de anhöriga få skadestånd.41 När ett barn har avlidit med anledning av ett brott som begåtts mot barnet ska det göras en särskild utredning av , om bar- net varit i behov av skydd (2 § lagen, 2007:606, om utredningar för att förebygga vissa skador och dödsfall [LUD] samt tillhörande för- ordning, 2007:748 [FUD]). Syftet med utredningen är att ge reger- ingen underlag för förslag till åtgärder som förebygger att barn far illa (1 § LUD). Utredningen ska klarlägga det händelseförlopp som föregått händelsen och möjliga orsaker till denna. Av utredningen ska det också framgå vilka åtgärder som har vidtagits eller kunnat vidtas för att skydda barnet (7 § LUD). Enligt 26 kap. 10 a § OSL gäller sekretess i verksamhet enligt LUD för uppgift om en enskildes personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstå- ende till denne lider men. Av 10 kap. 28 § OSL framgår t.ex. att sekre- tess inte hindrar att en uppgift lämnas till en annan myndighet om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. Så gäller exempelvis den anmälnings- och uppgiftsskyldighet som följer av 14 kap. 1 § SoL rörande barn som far illa eller misstänks fara illa. Bestämmelsen har även ansetts vara tillämplig i fråga om utredningsverksamheten enligt LUD.42 40Om detta, se även avgörande Şentürk och Şentürk mot (2013) § 81. 41Danelius, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis (2015) s. 73. 2011/12:4 s. 48 och 49. Artikel 6 – liv och utveckling Dödligt våld mot barn har det skett mer än en halvering av an- talet barn som faller offer för dödligt våld, från igenom- snitt knappt tio barn –1995, till drygt tre barn . I nio fall av tio är det en förälder som är gärningsperson när ett barn blir offer för dödligt våld.43 konstaterades 108 fall av dödligt våld i . Sju av fallen () gällde barn.44 I finns bestämmelser som föreskriver att dödligt våld är straffbart. Den som uppsåtligen berövar annan livet kan t.ex. göra sig skyldig till mord (3 kap. 1 § BrB). Om brottet med hänsyn till de omständigheter som föranlett gärningen eller annars är att anse som mindre grovt, kan brottet dråp bli aktuellt (3 kap. 2 § BrB). Om en kvinna dödar sitt barn vid födseln eller annars under tid då hon på grund av nedkomsten befinner sig i upprivet sinnestillstånd eller i svårt trångmål kan hon göra sig skyldig till barnadråp (3 kap. 3 § BrB). Det finns även andra brott än dem i 3 kap. BrB som inne- fattar uppsåtligt dödande. I lagen (2014:406) om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser finns bestämmelser om folkmord (1 §), brott mot mänskligheten (2 §) och krigsförbry- telser (4 §). Även i lagen (2003:148) om straff för terroristbrott finns bestämmelser som tar sikte på dödligt våld. Enligt behöver en stat vidta åtgärder för att skydda ett barn mot dödligt våld, om det finns en känd verklig och påtaglig risk för sådant våld.45 Av regeringsformen följer att dödsstraff inte får förekomma i (2 kap. 4 § RF). Detsamma gäller enligt våra skyldigheter enligt Europa- konventionen med tilläggsprotokoll.46 Dödsstraff finns inte heller bland påföljderna i . Läs mer om dödsstraff i kapitlet om artikel 37. 43Westfelt, L., , Dödligt våld, Brottsutvecklingen i –2011 (2012) s. 46. Se även , Dödligt våld i –2017 (2019) s. 27. 44Brottsförebyggande rådet, Konstaterade fall av dödligt våld – En granskning av anmält dödligt våld 2018 (2019) s. 5 och 6. 45Se mål Kontrová mot (2007), särskilt § 50, och m.fl. mot (2009), särskilt §§ 49–51. 46Tilläggsprotokoll nr 13 till (se ovan). Artikel 6 – liv och utveckling Svensk rätt tillåter inte aktiv dödshjälp, dvs. dödande av en t.ex. obotligt sjuk person på dennes begäran eller med dennes samtycke. Däremot är medhjälp till självmord inte kriminaliserat. Detta har fastslagits av i rättsfallet NJA 1979 s. 802. 9.2.2Överlevnad och utveckling (artikel 6.2) Bekämpning av sjukdom och undernäring Av regeringsformen framgår att det allmänna särskilt ska verka för social omsorg och trygghet och för goda förutsättningar för hälsa (1 kap. 2 § andra stycket RF). I EU-stadgan nämns att unionen erkänner och respekterar rätten till tillgång till social trygghet och sociala förmåner som garanterar skydd i bl.a. sådana fall som moderskap, sjukdom och omsorgsbehov. I syfte att bekämpa social utestängning och fattigdom ska unionen erkänna och respektera rätten till socialt stöd och till stöd till boendet. Vidare har var och en, enligt stadgan, rätt till tillgång till förebyggande hälsovård och till medicinsk vård på de villkor som fastställs i natio- nell lagstiftning och praxis. (Se artiklarna 34 och 35 i EU-stadgan. I hälso- och sjukvårdslagen finns bestämmelser om hur hälso- och sjukvårdsverksamhet ska organiseras och bedrivas. Målet med hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Hälso- och sjukvården ska även arbeta för att förebygga ohälsa. (Se 1 kap. 1 §, 2 kap. 1 § och 3 kap. Arbetet med att bekämpa sjukdom och undernäring pågår både inom vården och genom olika myndigheters folkhälsoarbete. Ett sätt att bekämpa sjukdomar är att se till att de inte sprids. Smittskyddet regleras i smittskyddslagen (2004:168). Läs mer om förebyggande åtgärder och annan bekämpning av sjukdom och undernäring i kapitlet om artikel 24. Artikel 6 – liv och utveckling I kapitlet om artikel 24 har vi redogjort för den lagstiftning som syftar till att förebygga olycksfall. Bl.a. har vi redogjort för trafiklag- stiftningen och de hänsyn som ska tas vid samhällsbyggnaden för att förebygga olycksfall. Det finns också en särskild lag som syftar till att skydda enskilda mot olyckor (lagen, 2003:778, om skydd mot olyckor). Även denna lag beskrivs närmare i kapitlet om artikel 24. När det gäller olycksförebyggande arbete på arbetsplatser, läs mer i kapitlet om artikel 32. Ytterligare ett skydd mot olycksfall ges genom straffrättsliga be- stämmelser. Förutom arbetsmiljöbrott m.m. (se kapitlet om artikel 32) finns brotten vållande till annans död (3 kap. 7 § BrB) och framkallande av fara för annan (3 kap. 9 § BrB). Enligt behöver en stat ha ett regelverk kring farliga verksamheter. Staten kan behöva ha ett system för licensier- ing och tillsyn eller se till att allmänheten får nödvändig information om riskerna med verksamheten.47 Skydd mot våld, övergrepp och vanvård m.m. För att säkerställa ett barns överlevnad och utveckling behöver bar- net ges skydd mot våld, övergrepp, vanvård m.m. Av framgår att inget barn får utsättas för en kroppslig bestraffning eller annan kränkande behandling (se 6 kap. 1 § FB). Det finns också stad- gat i regeringsformen att var och en är skyddad mot kroppsstraff (2 kap. 5 § RF). Ett antal brott i kan bli aktuella när ett barn utsätts för våld eller kränkningar. Läs mer om brotten i kapitlen om artiklarna 19, 34 och 35. Även ett omhändertaget barn har rätt till skydd, vilket utvecklas närmare i kapitlet om artikel 20. Skyddas mot narkotika redogör vi för i kapitlet om artikel 33. Ett barns överlevnad garanteras även av det samverkansansvar som socialnämnderna, och hälso- och sjukvården har. Därutöver finns en anmälningsskyldighet för dem som arbetar inom , hälso- och sjukvården, skolan och andra verksamheter som berör barn. Den som misstänker att ett barn far illa ska genast anmäla det till socialnämnden i kommunen. Även en- skilda uppmanas i socialtjänstlagen att göra orosanmälningar. 47Europadomstolens avgörande Öneryildiz mot (2004) §§ 89 och 90. Artikel 6 – liv och utveckling mer om samverkansansvaret och anmälningsplikten i kapitlen om artiklarna 4, 19 och 20. För att ett barn ska kunna utvecklas gynnsamt behöver det bl.a. känna trygghet och få en god fostran och omvårdnad. Ett barns rätt till sådana förhållanden stadgas i . Där framgår också att varje barn ska behandlas med aktning för sin person och egenart. (Se 6 kap. 1 § FB.) Ett barns vårdnadshavare har ansvar för barnets personliga förhållanden och ska se till att barnets behov av omvård- nad, trygghet och en god fostran blir tillgodosedda (6 kap. 2 § andra stycket FB). I rätten till omvårdnad, trygghet och god fostran ingår, förutom att få sina materiella behov tillfredsställda, att barnets psy- kiska behov tillvaratas. Av förarbetena till bestämmelsen i föräldra- balken framgår bl.a. att barnet ska få leva i ett stabilt förhållande och känna sig behövd.48 Alla barn har rätt till en trygg uppväxt. När en vårdnadshavare inte kan ta ansvar för sina barn fullt ut behöver samhället stödja och skydda barn som annars riskerar en ogynnsam utveckling.