sou · H8B310 · 2020-02-28 00:00:00 — Gränsen mellan avgift och skatt sätter i praktiken en gräns för vad som kan anses vara sådana tillsynsuppgifter som kan avgiftsfinan- sieras.105 Ett avgiftsuttag ställer krav på en motprestation, vilket ett skatteuttag inte gör. 10026 kap. 1 § MB. 10126 kap. 2 § MB. 10226 kap. 9 § 1 stycket MB. 10326 kap. 9 § 2 stycket MB, den s.k. proportionalitetsprincipen. 10427 kap. 1 § MB. 105A a., s. 515 f. Det finns även begränsningar i regeringsformen när det gäller be- dömningar av vilka kostnader för verksamhet av förebyggande och stödjande karaktär som kan finansieras genom avgifter, det vill säga verksamhet som inte kan hänföras till direkt myndighetsutövning.106 I förarbetena anges att utgångspunkten är att myndigheternas operativa tillsyn i möjligaste mån ska avgiftsfinansieras och att samma principer ska gälla för finansiering av tillsynen enligt hela miljö- En omfattande statlig utredning har utrett frågor om miljötillsyn och sanktioner.108 Utredningen konstaterade att det finns en resursbrist inom miljötillsynen. Man konstaterade vidare att det är viktigt att principen om att förorenaren ska betala får ökat genomslag när det gäller finansieringen av miljötillsynen. Vidare kon- staterade man att det finns stora skillnader mellan hur olika kom- muner väljer att finansiera sin tillsyn – och att de kommunala taxorna varierar kraftigt mellan de kommuner som väljer att avgiftsfinansiera tillsynen. Dessa skillnader måste utjämnas enligt utredningen. Denna utredning har också fått erfara att det finns skillnader mellan hur kommuner väljer att finansiera sin tillsynsverksamhet. Utredningen har fått uppfattningen att detta påverkar det lokala arbetet med att få till stånd nödvändiga åtgärder för att minska över- gödningen. Kommunerna har alltså en legal möjlighet att ta ut en tillsyns- avgift. Men de kan också välja att finansiera sin tillsynsverksamhet via den kommunala skattefinansierade budgeten eller att finansiera den med en kombination av dessa finansieringskällor. Valet av finan- siering och den totala tillsynsbudgeten får en finansiell påverkan på olika grupper men också på hur tillsynsarbetet mot övergödning i praktiken kan bedrivas. 6.8Genomförande inom ramen för tillståndsprövning Som beskrivits ovan är inte miljökvalitetsnormer, och inte heller de svenska åtgärdsprogrammen, rättsligt bindande för enskilda. För att den önskade miljökvaliteten ska kunna nås krävs därför att det är 1997/98:45, del 2, s. 286. 1997/98:45, del 1, s. 515. 108SOU 2017:63 Miljötillsyn och sanktioner – en tillsyn präglad av ansvar, respekt och enkelhet. möjligt att genomdriva miljökvalitetsnormer och åtgärdsprogram rättsligt mot enskilda. I finns flera rättsliga verktyg som möjliggör prövning och kontroll i det enskilda fallet. I detta avsnitt redogörs översiktligt för hur tillståndsprövning, inklusive möjligheter att ompröva eller återkalla tillstånd, fungerar. 6.8.1Tillstånds- eller anmälningspliktiga verksamheter Vissa verksamheter kräver tillstånd enligt för att få be- drivas. Exempel på verksamheter som kräver tillstånd är miljöfarlig verksamhet och vattenverksamhet, vilka regleras bl.a. i 9 respektive 11 kapitlet . I vissa fall räcker det att verksamheten an- mäls till behörig myndighet innan den påbörjas. Exempel på tillståndspliktig miljöfarlig verksamhet är att anlägga eller driva vissa slags fabriker, andra inrättningar eller annan miljö- farlig verksamhet, släppa ut avloppsvatten i mark, vattenområde eller grundvatten eller att släppa ut eller lägga upp fast avfall eller andra fasta ämnen, om detta kan leda till att mark, vattenområde eller grund- vatten kan förorenas.109 De olika prövningsnivåerna för miljöfarlig verksamhet anges i miljöprövningsförordningen110 där verksamheterna delas in i A-, B- eller C-verksamheter. Både A- och B-verksamheter omfattas av till- ståndsplikt. Tillståndsprövningen för A-verksamheter inleds vid någon av de fem mark- och miljödomstolarna. För B-verksamheter inleds motsvarande prövning vid de särskilda miljöprövningsdelegationerna vid tolv utpekade länsstyrelser.111 Vissa större lantbruk måste ansöka om tillstånd för att få bedriva sin verksamhet. Ett tillstånd för att bedriva djurhållning söks hos och krävs om antalet djur överskrider en viss gräns; t.ex. mer än 400 djurenheter av nötkreatur eller hästar, mer än 40 000 platser för fjäderfän osv.112 C-verksamhet omfattas endast av anmälningsplikt. Anmälan görs till tillsynsmyndigheten som i de allra flesta fall är den kommunala nämnd som handlägger miljöskyddsfrågor.113 1099 kap. 6 § MB. 110Miljöprövningsförordningen (2013:251). 11114 § Förordning (2017:868) med länsstyrelseinstruktion och förordningen (2011:1237) om miljöprövningsdelegationer. 1122 kap. 1–2 §§ Miljöprövningsförordningen (2013:251). 113Det finns vidare s.k. u-verksamheter som inte behöver tillståndsprövas eller anmälas. Syftet med tillståndsplikten är bl.a. att miljömyndigheter ska kunna styra val av plats och utformning av en verksamhet. Syftet med anmälningsplikten är att den kommunala nämnd som har tillsyns- ansvar ska informeras. Därmed underlättas för nämnden att ingripa med de medel som tillhandahåller för miljökontroll, t.ex. tillsyn följt av föreläggande om försiktighetsåtgärder, om det behövs med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Tillståndsbeslutet ger i princip verksamhetsutövaren rätt att utföra en viss verksamhet eller att vidta en viss åtgärd på en viss plats. får verksamhetsutövaren en skyldighet att följa tillståndet och dess villkor. Villkoren kan t.ex. styra placeringen, utformningen och driften av verksamheten. Villkoren kan också, vilket är intressant ur ett övergödningsperspektiv, vara utformade som begränsnings- värden. De anger då en gräns för mängden utsläpp, t.ex. kväve till vatten, som tillåts . Det kan också handla om vilken teknik som ska användas och hur avfall ska tas om hand. Vill- koren kan sägas vara en precisering av allmänna hän- synsregler. Tillståndet kan återkallas helt eller delvis eller omprövas av till- ståndsmyndigheten. Återkallelse och förbud för fortsatt verksamhet kan bli aktuellt t.ex. om tillståndet eller villkoren som gäller för verksamheten inte har följts och avvikelse inte är av ringa betydelse eller om det till följd av verksamheten har uppkommit någon olägen- het av väsentlig betydelse som inte förutsågs när verksamheten eller åtgärden tilläts.114 Tillstånd till miljöfarlig verksamhet och vattenverksamhet kan vidare omprövas under vissa förutsättningar, t.ex. om verksamheten med någon betydelse medverkar till att en miljökvalitetsnorm inte följs.115 Tillståndet ger således verksamhetsutövaren en trygghet mot till- kommande krav, förbud och begränsningar så som t.ex. skärpta ut- släppsgränser, så länge verksamheten bedrivs inom ramen för meddelat tillstånd.116 114Grunderna för återkallelse av tillstånd anges i sin helhet i 24 kap. 3 § MB. 11524 kap. 5 § 2 p MB. 11624 kap. 1 § MB. En bestämmelse som är värd att nämnas som har betydelse för övergödningssituationen i ett avrinningsområde är den nya bestäm- melsen i 5 kap. 4 § miljöbalken.117 Enligt bestämmelsen får en myndighet eller en kommun inte tillåta att en verksamhet eller en åtgärd påbörjas eller ändras om detta, trots åtgärder för att minska föroreningar eller störningar från andra verksamheter, ger upphov till en sådan ökad förorening eller störning som innebär att vattenmiljön försämras på ett otillåtet sätt eller som har sådan betydelse att det riskerar möjligheten att uppnå den status eller potential som vattnet ska ha enligt en miljökvalitets- norm. Vid prövning för ett nytt tillstånd och vid omprövning av till- stånd ska de bestämmelser och villkor beslutas som behövs för att verksamheten inte ska medföra en sådan försämring eller en sådan risk. 6.9Blå fånggrödor och upptag av näring Odling av blå fånggrödor omfattar odling av musslor, sjöpungar, alger och ostron.118 Samtliga fånggrödor kan användas för att minska övergödningen och dess konsekvenser. Som huvudregel gäller att det krävs tillstånd enligt för att få bedriva vattenverksamhet.119 Med vattenverksamhet avses t.ex. uppförande av en anläggning i ett vattenområde.120 Även andra åtgärder som t.ex. grävning, sprängning och bortledande av vatten räknas som vattenverksamhet. När det gäller odling av blå fånggrödor blir det dock ofta fråga om en anläggning i ett vattenområde och som huvudregel gäller då ett krav på tillstånd till vattenverksamhet enligt . För vissa åtgärder finns det undantag då tillstånd till vattenverk- samhet inte behövs. Tillstånd behövs t.ex. inte för utförande av anläggningar för odling av fisk, musslor eller kräftdjur.121 117I kraft , SFS 2018:1407, prop. 2017/18:243. 118”Vattenbruk” är ett annat, bredare, samlingsnamn som ofta används och det innefattar odling av organismer i vatten, vanligtvis i havet eller i bassänger. Det som odlas är till exempel fisk, skaldjur, alger eller vattenväxter för att användas som till exempel livsmedel. 9 § MB. 12011 kap. 3 § 1 p MB. 12111 kap. 11 § 2 p MB. Detta innebär att musselodlingar inte behöver ha tillstånd till vatten- verksamhet.122 Odling av andra fånggrödor, t.ex. alger och sjöpungar, kräver dock tillstånd enligt eftersom de inte är uttryck- ligen undantagna. Tillståndsansökan ska prövas av mark- och miljödomstolen123 vilket innebär att ansökan ska åtföljas av en fullständig miljökonse- kvensbeskrivning.124 I förarbetena till bestämmelsen anges syftet med att undantag gjorts beträffande odling av fisk, musslor och kräftor. Tillstånd enligt balkens kapitel om vattenverksamhet behövs enligt den andra punkten inte heller för fisk-, mussel- och kräftodlingar. Syftet är att åstadkomma en rationell uppdelning av förprövningspliktiga verk- samheter mellan regelsystemen om miljöfarlig verksamhet och vatten- verksamhet. På detta sätt ska dubbelprövning undvikas.125 Anledningen till att undanta odling av fisk, musslor och kräftdjur från tillståndsplikt enligt 11 kap. var således att undvika dubbelprövning av dessa verksamheter. I de underlag som utredningen tagit fram framförs kritik mot att odlare av sjöpungar och alger måste ansöka om tillstånd till vatten- verksamhet, medan t.ex. musselodlare är undantagna från detta krav. Även och har i tidigare rapporter tagit upp problematiken i lagstiftningen.126 I såväl utredningens eget underlag samt av de nu nämnda rapporterna ges följande bild. Det finns en omodern lagstiftning som hämmar nya, mindre miljö- påverkande odlingstekniker och odling av nya arter. Lagstiftningen är inte anpassad för det moderna vattenbruket på grund av att odling av exempelvis sjöpungar och alger inte undantas från kravet på tillstånd för ”vattenverksamhet” i 11 kap 11 § , vilket är fallet med odling av fisk, musslor och kräftor. Det innebär att exempelvis algodling, obe- roende av potentiell miljöpåverkan, aktualiserar en omfattande och kost- sam prövning i domstol som både hämmar innovation och utveckling. 122För odling av fisk, vattenlevande blötdjur och vattenlevande kräftdjur behövs dock tillstånd enligt Förordning (1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen. 12311 kap. 9 b § MB. 124Ska odlingen placeras i havet och upptar en areal på mindre än 0,3 ha finns dock ett undantag från tillståndsplikten i 19 § tredje punkten Förordning (1998:1388) om vattenverksamheter. Verksamheten är dock anmälningspliktig och ska anmälas till . 1997/98:45 del 2, s. 133. 126Task Force Vattenbruk (2017) Vattenbruk – en grön näring som hämmas av omodern lag- stiftning. Rapport från projektet (SWEMARC, Universi- tet och Maritima klustret i ). Utredningen har inte funnit några skäl till att odling av vissa blå fånggrödor ska behöva tillstånd enligt medan andra är undantagna. I kapitel 9 redovisar utredningen sina överväganden och förslag med anledning av detta. Våtmarker och dammar med vattenspegel, som är anlagda av män- niskan, omfattas av det generella strandskyddet. Enligt flera organi- sationer, myndigheter och markägare som utredningen varit i kon- takt med har strandskyddet en hämmande effekt på anläggandet av nya våtmarker, eftersom strandskyddet medför begränsningar i hur markägaren får utnyttja sin mark. I detta avsnitt beskrivs strandskyddsreglerna översiktligt. I kapi- tel 9 redovisas argument för och emot att ändra på strandskydds- reglerna samt utredningens förslag. Reglerna om strandskydd finns i 7 kapitlet . Strand- skydd gäller vid havet samt vid insjöar och vattendrag i hela landet. I förarbetena sägs inte uttryckligen att även anlagda sjöar, som t.ex. dammar och våtmarker, omfattas av strandskyddet, men det finns stöd i rättspraxis för att så är fallet.127 Även har gjort denna tolkning.128 Strandskyddets syften är att långsiktigt trygga förutsättningarna för allemansrättslig tillgång till strandområden och för att bevara goda livsvillkor för djur- och växtlivet på land och i vatten.129 Det s.k. strandskyddsområdet utgörs som huvudregel av land- och vatten- området intill från båda sidorna av strandlinjen vid nor- malt medelvattenstånd.130 Strandskyddet innebär enligt ett förbud mot att inom strand- skyddsområdet uppföra nya byggnader eller vidta åtgärder som väsent- ligt förändrar livsvillkoren för djur- eller växtarter. Förbudet omfattar även ändringar av byggnaders användning eller utförande av anlägg- ningar eller anordningar som hindrar eller avhåller allmänheten från 127MÖD dom i mål nr F 5418-13. 128Naturvårdsverket (2014) Redovisning av regeringsuppdrag, Strandskydd vid små sjöar och vattendrag , s. 50. 1297 kap. 13 § MB. 1307 kap. 14 § första stycket MB. att beträda ett område där den annars skulle ha kunnat färdas fritt. Strandskyddet innebär också hinder mot att vidta förberedelse- arbeten till byggnader, anläggningar och anordningar.131 Från strandskyddsförbuden finns dels några generella undantag, dels möjlighet att få dispens efter en individuell prövning. Det första generella undantaget gynnar de areella näringarna, bl.a. jordbruket. Strandskyddet gäller inte om byggnader, anläggningar, anordningar eller åtgärder behövs för någon av dessa näringar, de inte avser bostadsändamål, och de ”för sin funktion måste finnas eller vidtas inom strandskyddsområdet”.132 Under dessa förutsätt- ningar tillåts t.ex. ekonomibyggnader för jordbruket, förutsatt att byggnaden behövs för näringsverksamheten. Det andra generella undantaget gäller vissa fall där en verksamhet eller åtgärd har tillåtits efter viss prövning.133 Det är fråga om tillstånd enligt , t.ex. till vattenverksamhet och miljöfarlig verk- samhet, liksom beslut av regeringen att tillåta stora anläggningar.134 eller kommunen får antingen upphäva eller meddela dispens från strandskyddet. får t.ex. besluta att upp- häva strandskyddet i ett område, om det är uppenbart att området saknar betydelse för att tillgodose strandskyddets syften.135 Strand- skyddet får även upphävas om det gäller vid en liten sjö eller ett litet vattendrag och områdets betydelse för att tillgodose strandskyddets syften är liten.136 Med liten sjö menas en sjö vars vattenyta har en storlek som uppgår till omkring en hektar eller mindre och med litet vattendrag avses en bredd som är eller smalare.137 Bestämmelsen tillkom 2014 och ger en ny möjlighet för länsstyrel- 1317 kap. 15 § MB. 1327 kap. 16 § 1 p MB. 1337 kap. 16 § 2–3 p MB. 134Michanek, G. & , C. (2017) Den svenska miljörätten, 4:e uppl. 1357 kap. 18 § 1 p MB. 1367 kap. 18 § 2 p MB. 1377 kap. 18 § andra stycket första meningen MB. serna att besluta om upphävande av strandskyddet vid små sjöar och små vattendrag, om områdets betydelse för att tillgodose strand- skyddets syften är liten.138 Beslut kan bara meddelas i enskilda fall och aldrig generellt. Denna upphävandegrund är särskilt viktig för anlagda dammar, diken och andra små vatten utan större miljövärden. eller kommunen får också, i enskilda fall, ge dispens från strandskyddet för utförande av vissa åtgärder som annars är förbjudna inom strandskyddsområdet. Om dispens ska meddelas måste något av de uppräknade särskilda skälen vara aktuella.139 Här nämns t.ex. att området redan har tagits i anspråk på ett sätt som gör att det saknar betydelse för strandskyddets syften, att området be- hövs för en anläggning som för sin funktion måste ligga vid vattnet och behovet inte kan tillgodoses utanför området, och att området behöver tas i anspråk för att tillgodose ett angeläget allmänt intresse som inte kan tillgodoses utanför området osv. Inget av dispensskälen gäller det fall att en fastighetsägare själv har anlagt en damm eller våtmark och sedan vill ha dispens för bygg- nation inom strandskyddat område. Vid dispensprövningen ska även en intresseavvägning göras.140 Lagstiftaren har utgått från att det alltid ska gälla restriktivitet med dispenser, eftersom strandskyddet är ett tungt vägande allmänt intresse. Inom områden med stort rekreationsvärde eller med höga värden för djur- och växtlivet ska återhållsamheten vara särskilt stor. Inte bara betydelsen utan även är av intresse.141 Dispens får bara medges om det är förenligt med strandskyddets syften. prövning av om och i vilken utsträckning ett upphävande kan komma i fråga kan ske såväl på eget initiativ som på begäran av en extern sökande. I det senare fallet ligger skillnaden mot en ordinarie dispensprövning i att sökanden inte behöver åberopa sig av några särskilda skäl samt att ett upp- hävande får innebörden att man inte heller behöver söka dispens för framtida åtgärder inom område där strandskyddet upphävts. 2013/14:214, s. 15. 1397 kap. 18 c § MB. 1407 kap. 25–26 §§ MB. 141Följer av att syftet med strandskyddsbestämmelserna enligt 7 kap. 13 § MB är att ”lång- siktigt” skydda det rörliga friluftslivet och biologisk mångfald. styrelsens beslut innebär således att strandskyddet upphör helt i det område som omfattas av upphävandet.142 Förfarandet att upphäva strandskydd kan göras först när ett vatten- område har uppstått eller anlagts. kan inte på förhand lämna upplysningar om huruvida ett upphävande kan ske eller inte.143 Vissa naturtyper är skyddade enligt det s.k. biotopskyddet.144 Små- vatten och våtmarker i jordbruksmark är en sådan naturtyp som är biotopskyddsområde. Definitionen av småvatten och våtmark i jordbruksmark lyder: Ett småvatten eller en våtmark med en areal av högst ett hektar i jord- bruksmark som ständigt eller under en stor del av året håller ytvatten eller en fuktig markyta såsom kärr, gölar, vätar, översilningsmarker, kallkällor, märgelgravar, öppna diken, dammar och högst naturliga bäckfåror. Arealbegränsningen avser inte linjära element som öppna diken eller högst naturliga bäckfåror. Dammar anlagda för bevattningsändamål innefattas inte i denna biotop. Inom ett biotopskyddsområde får man inte bedriva en verksamhet eller vidta en åtgärd som kan skada naturmiljön. Den som planerar att bedriva en verksamhet eller vidta en åtgärd i ett biotopskydds- område måste därför först bedöma om detta kan komma att skada naturvärdena i biotopen. Om det finns risk för att naturmiljön skadas ska dispens från biotopskyddsbestämmelserna sökas hos länsstyrel- sen. Om det finns särskilda skäl får dispens från förbudet ges i det enskilda fallet. Dammar anlagda för bevattningsändamål omfattas inte av biotop- skyddet. Biotopskyddsområden är biotoper som på grund av sina särskilda egenskaper är värdefulla livsmiljöer för hotade djur- eller växtarter, eller som annars är särskilt skyddsvärda. Genom att skydda sådana naturmiljöer förbättras förutsättningarna för att långsiktigt bevara den biologiska mångfalden. 2013/14:214 s. 20 f. 143Länsstyrelsen (2015) Tillsynsvägledning om strandskydd. Tillsynsvägledning från Läns- styrelsen . TVL 2015:3, s. 5. 1447 kap. 11 § MB och 5 § samt bilaga 1 till förordning (1998:1252) om områdesskydd enligt m.m. Med markavvattning menas enligt miljöbalken146 en åtgärd som ut- förs för att avvattna mark, när det inte är fråga om avledande av avloppsvatten, eller som utförs för att sänka eller tappa ur ett vatten- område eller för att skydda mot vatten, när syftet med åtgärden är att varaktigt öka en fastighets lämplighet för något visst ändamål. För att en åtgärd ska vara markavvattning krävs alltså enligt lagens definition att syftet med åtgärden är att varaktigt öka en fastighets lämplighet. Syftet med markavvattningsföretag har varit att avvattna mark för jord- och skogsbruksändamål. Stora mark- arealer i var för blöta för att kunna fungera som odlingsmark och därför behövde man genomföra omfattande dräneringar för få fram produktiv . I finns det därför grävda eller anlagda diken och drygt 50 000 markavvattningsverk- samheter.147 I dagens samhälle har fokus flyttats mer från att avvattna mark till åtgärder för att hålla kvar vatten i landskapet och större hänsyn ska tas till djur- och växtliv. Det krävs numera tillstånd för mark- avvattning enligt miljöbalken.148 I vissa delar av landet råder dessutom markavvattningsförbud och i dessa områden krävs både dispens från förbudet och tillstånd till markavvattning för att få markavvattna.149 berörs ofta markavvattningsföretag när våtmarker ska an- läggas. Det beror ofta på att de områden där våtmarker för närings- retention verkligen behövs också är de områden som har varit före- mål för omfattande markavvattningsåtgärder (exempelvis ). När en våtmark ska anläggas och ett markavvattningsföretag berörs 145I äldre lagstiftning användes benämningarna dikningsföretag, invallningsföretag, vattenavled- ningsföretag, torrläggningsföretag, vattenreglerings- eller sjösänkningsföretag när det handlade om markavvattningsåtgärder. Med ordet företag avsågs i dessa fall själva vattenverksamheten. Men ordet företag kan också ha flera innebörder. Den vattenanläggning som blev resultatet, till exem- pel ett dike, kom ofta också att kallas för dikningsföretag. Även den samfällighet som bildades för att genomföra företaget brukade benämnas dikningsföretag. 14611 kap. 2 § 4 p MB. 147Heeb, A. m.fl. (2014) Äga och förvalta diken och andra vattenanläggningar i jordbruks- landskapet. LRF, s. 18. 14811 kap. 13 § MB. 14911 kap. 14 § MB och 4 § Förordning (1998:1388) om vattenverksamheter. Förbud gäller i större delen av och för övriga delar av landet beträffande särskilt värdefulla moss- och myrmarker. krävs därför oftast att tillståndet för markavvattningsföretaget om- prövas eller att företaget avvecklas. I ett markavvattningsföretag ingår de fastigheter som helt eller delvis ligger inom det s.k. båtnadsområdet för markavvattningen, dvs. de fastigheter som har nytta av markavvattningen. Ägare till de fastigheter som har nytta av markavvattningen ska delta i verksam- heten.150 För utförande och drift av verksamheten utgör deltagarna en samfällighet.151 Det är samfälligheten som är verksamhetsutövare i mening. När samfälligheten bildas ska det fastställas andelstal för varje deltagare. Andelstalen ska bestämmas utifrån vad som är skäligt främst med hänsyn till den nytta varje deltagare har av verksamheten. Kostnader som uppstår i verksamheten fördelas där- efter enligt andelstalen.152 Anledningen till att ett markavvattningsföretag som berörs av anläggandet av en våtmark måste omprövas är att andelstalen kan påverkas av våtmarksanläggningen. Den nytta som en fastighetsägare har haft av markavvattningen kanske upphör helt eller delvis och då måste andelstalen revideras. Det kan vara en mycket komplicerad och tidskrävande process att ompröva eller avveckla ett markavvattningsföretag enligt mark- ägare och entreprenörer som utredningen varit i kontakt med. Bl.a. påpekas problemet i en underlagsrapport till utredningen.153 Exempelvis är det oklart vilka som ansvarar för en markavvattningsanläggning – särskilt om de varit inaktiva – och det kan krävas att mycket tid läggs ned på att lokalisera och kontakta alla medlemmar i samfälligheten.154 Anläggande av våtmarker strider mot syftet med markavvattningen. Våtmarkernas påverkan på markavvattningen skiljer sig åt från fall till fall och vilka prövningar som behövs ska anpassas därefter.