sou · H8B346 · 2020-08-07 00:00:00 — Denna rörlighet varierar starkt mellan världens länder.24 Absolut rörlighet mäter hur stor del av befolkningen som har en högre inkomst- eller utbildningsnivå än sina föräldrar, medan den relativa rörligheten avser hur starkt ett barns inkomst eller utbildning i vuxen ålder påverkas av föräldrarnas position.25 Både absolut och relativ rörlighet är högre i utvecklade ekonomier, och skillnaden mellan utvecklade länder och utvecklingsländer har vuxit . 22Alvaredo et al. (2017). 24Se Narayan et al. (2018). 4–5. Ojämlikhet – läge och utveckling tidigt är rörligheten i sig associerad med ekonomisk utveckling, jäm- likhet och fattigdomsbekämpning. Utbildningssystemet har en nyckelroll i den sociala och ekono- miska utvecklingen, och rörligheten i utbildningsnivå är också av stor betydelse för rörligheten vad avser inkomster, på grund av den relativt starka koppling som finns mellan utbildning och inkomst. Rörligheten vad avser utbildning är generellt högre i höginkomst- länder, men med åtskilliga undantag. , och har relativt hög rörlighet, medan framför allt bland de utvecklade ekonomierna avviker i motsatt riktning.26 I utvecklade länder har kvinnor en högre utbildningsnivå än män, och i utvecklingsländerna har ett motsatt gap mellan kvinnor och män på många håll krympt som ett resultat av utbildningssyste- mens expansion. Som framgått av redovisningen ovan är dock bris- terna i utvecklingsländernas utbildningssystem fortfarande stora. En annan historiskt viktig skärning avser hur det skapade överskot- tet i ekonomin fördelar sig på ersättning till arbete, det vill säga löner, och ersättning till kapital. Frågan ställdes först av ekonomen och var naturlig när det gick en klar skiljelinje mellan löntagare och kapitalägare.27 har denna gräns blivit otyd- ligare; en betydande andel av löntagarna äger kapital i form av bo- städer och pensionsrättigheter, och även personer med mycket stora kapitaltillgångar har normalt löneinkomster på hög nivå.28 Det finns därför ingen direkt koppling mellan löneandelen och den ekono- miska jämlikheten. Sambandet mellan löneandel och inkomstfördel- ning beror bland annat på skattesystemets utformning. Sänkningar av progressiviteten tenderar att leda till högre löneuttag för hög- inkomsttagare,29 vilket kan öka löneandelen, som inkomst- ojämlikheten kan öka. Inte desto mindre ägnas frågan om löneandelen stort intresse bland analytiker och forskare. Ersättningen till arbete har under det 27Ricardo (1821). 28Se Krueger (1999). 29Rubolino and (under publ. Ojämlikhet – läge och utveckling senaste halvseklet sjunkit kraftigt på många håll. I den amerikanska tillverkningsindustrin sjönk den från 0,61 till 0,41.30 En bredare undersökning gjord av IMF visar på en liknande om än mindre dramatisk utveckling.31 Olika förklaringar till arbetets fallande andel av det producerade mervärdet har framförts. Den mest generella är att globaliseringen av det ekonomiska systemet har inneburit ökad rörelsefrihet för både arbete och kapital, men att denna ökade frihet kan utnyttjas lättare av kapitalet, som inte hämmas av språkbarriärer, trögheter i bosättning, sociala nätverk och så vidare. Kapitalägarnas placerings- möjligheter har helt enkelt expanderat snabbare, vilket stärker för- handlingspositionen gentemot arbetskraften. Men även andra faktorer har bidragit. Den fackliga organisations- graden har betydelse. Det allmänna sambandet är att ju högre orga- nisationsgraden är, desto högre andel av mervärdet går till löner.32 Sambandet är dock inte enkelt och linjärt. Inom tillverkningsindustrin bärs en växande andel av mervärdet av ett begränsat antal kapitalintensiva företag med hög arbetspro- duktivitet, och i dessa företag har löneandelen inte följt med i pro- duktivitetsutvecklingen.33 Koncentrationen bland företagen har i ökat, vilket också kan förmodas bidra.34 Sjunkande priser på investeringsvaror har bidragit till utvecklingen.35 En sänkt löneandel har också observerats i samband med privati- seringar av offentligt förvaltad infrastruktur.36 Frågan om kapitalets och arbetets andelar av det skapade mer- värdet i ett längre tidsperspektiv har varit föremål för intensiv debatt . hävdade i sin analys av de kapita- listiska ekonomierna på teoretiska grunder att det finns en tendens att avkastningen på kapital (r) är högre än den allmänna tillväxt- takten i ekonomin (g), alltså att r > g, vilket alltså skulle innebära att 30Kehrig and (2017). Enligt en annan skattning var förändringen från omkring 0,67 till 0,47. 31IMF (2019). 32Om facklig styrka och lönebildning, se and Checchi (2009) och (2014). Löneandelen är också högre i demokratier; se (1999). 33Kehrig and op.cit. 34Autor et al. (2017). 35Karabarbounis and (2014), Bassanini and Manfredi (2014). Se också IMF (2019), kapitel 2. 36Azmat et al. (2012). Ojämlikhet – läge och utveckling kapitalets andel av det samlade mervärdet i det långa loppet ökar.37 Denna tes har kritiserats från olika håll.38 En omfattande empirisk undersökning av perioden –2015 förefaller dock ge visst stöd för Pikettys tes.39 Författarna visar att avkastningen på riskfyllda investeringar (exempelvis fastigheter och värdepapper) har varit hög och förhållandevis stabil i intervallet 6–, medan avkast- ningen på så kallat riskfria investeringar som obligationer legat i intervallet 1–och varit förvånansvärt volatila. I kärnfrågan om skillnaden mellan r och g är bilden att skillnaden mellan de båda före låg på , medan den legat något lägre, på 3–. Som för- fattarna konstaterar kan den kraftiga kapitalackumulationen i kombination med en stabil avkastning förklara kapitalets växande andel av mervärdet i ekonomin. Att en hög andel av mervärdet till kapitalet också innebär stora inkomstökningar för de högsta inkomstskikten är en historiskt och internationellt stabil observation.40 OECD-området uppvisar i stort samma utvecklingsmönster som världen i sin helhet – ekonomisk tillväxt, förbättrat hälsoläge, stigande utbildningsnivå och en ökande ojämlikhet. Utvecklingen varierar dock kraftigt mellan länderna. Inom OECD-området har utvecklingen av grundläggande hälso- indikatorer varit stabil. Den förväntade livs- längden vid födseln i genomsnitt inom (35 medlemsländer) steg från till mellan 1970 och 2015.41 Inom EU (28 medlemsländer) var motsvarande siffra i genom- snitt.42 Variationerna var dock betydande, från omkring i Öst- 37Piketty (2014). 38Se t.ex. Krusell and (2015). 39Jordà et al. (2019). 40Bengtsson and (2018). 41OECD (2017 a). 42Dessa och följande siffror från (2018). Ojämlikhet – läge och utveckling till omkring 83 i , och . uppvisar också de största skillnaderna inom länderna när det gäller hur mycket livslängden ökar med personens utbildningsnivå. Gene- rellt gäller att kvinnor lever än män, men skillnaderna tenderar att minska. Självmordsfrekvensen, en indikator på den psykiska hälsan, var svagt sjunkande inom som helhet . Den föll inom länder som , och , medan den var stabil i och ökade i och . ligger på en genomsnittlig nivå. I sin årliga genomgång Education at a Glance konstaterar att utbildning är viktig för möjligheten att vinna inträde och avancera på arbetsmarknaden, liksom för löneutvecklingen därefter. Andelen av befolkningen i åldersintervallet 25–som hade någon eftergymnasial utbildning var 2018 enligt OECD-statistiken 44 pro- cent i genomsnitt.43 Familjebakgrunden spelar fortfarande stor roll för hur lång ut- bildning unga väljer. I de tre utbildningskategorierna förgymnasial, gymnasial och kortare eftergymnasial samt eftergymnasial () var andelarna genomsnittligt över hela 23, 42 respektive 35 pro- cent, medan motsvarande siffror för barn vars båda föräldrar hade högst förgymnasial utbildning var 36, 44 respektive 20 procent.44 Kvinnor har generellt längre utbildning än män, men denna skill- nad återspeglas inte i positioner och löner i arbetslivet, där den mot- satta obalansen råder. Anslutningen till förskolan ökar, men med stora skillnader mel- lan länderna inom . Även när det gäller högre nivåer i utbild- ningen råder betydande skillnader. En hög andel högutbildade finns i , och , medan , och har en förhållandevis låg andel högutbildade i åldersinter- vallet 25–. 43OECD (2019 a). Ojämlikhet – läge och utveckling Inkomstfördelningen inom OECD-området har generellt sett blivit ojämnare, men utvecklingen har varierat mellan medlemsländerna. Utvecklingen mot ökad ojämlikhet gäller både marknadsinkomster och disponibel inkomst. I figuren nedan visas ginikoefficienter för marknadsinkomsten respektive den disponibla inkomsten för ett antal . Inom kretsen av EU-länder har som framgår av figuren en mer jämlik fördel- ning av marknadsinkomster än genomsnittet, men fler länder har en jämnare fördelning av disponibla inkomster än Sverige.45 Över tid har det skett vissa omkastningar. är det land inom som jämte uppvisar den största ökningen av ginikoefficienten för disponibel inkomst sedan 1980-talets mitt.46 Fattigdom definieras av som inkomster lägre än 50 pro- cent av medianinkomsten. Barnfamiljer är i de flesta mer utsatta för fattigdom än andra hushåll. och övriga nor- diska länder hör till en grupp på tiotalet länder där andelen barn (ålder 0 till ) i fattigdom ligger (9,3).47 Hög andel barn i fattigdom () har medelhavslän- derna, och . 45Värdena avser eller senast tillgängliga år. Det bör noteras att definition av hushållsinkomster inte inkluderar realiserade kapitalvinster och att beräkningen av antalet konsumtionsenheter i ett hushåll skiljer sig från den som tillämpas av SCB. ginikoefficient för skiljer sig därför från den som beräknas av SCB och Finansdeparte- mentet. 46OECD (2015 a), fig. 1.3, samt uppdatering från data.oecd.org. 47Statistiken från avser 2018 eller senast tillgängliga år. Ojämlikhet – läge och utveckling Figur 3.1 Ginikoefficienter för marknadsinkomst (grå) och disponibel inkomst (svart) för ett antal Avser 2018 eller senast tillgängliga år. Länderna är ordnade efter ginikoefficienten för den disponibla inkomsten. Ojämlikhet – läge och utveckling Den intergenerationella rörligheten i har jämförts med hjälp av ett antal olika indikatorer.48 Slutsatserna varierar något beroende på om familjebakgrunden mäts med utbildning eller något mer allmänt socioekonomiskt index, respektive om utfallet mäts med utbildning eller inkomster. Länken mellan föräldrars och barns inkomster är hög i länder som , och , medan rörligheten är högre i de nordiska länderna, och . Lönefördelen med att växa upp med föräldrar som har hög utbild- ning är särskilt hög i , och . Om man i stället mäter utfallet med utbildning, blir resultatet något olika beroende på man mäter framgång i skolan eller med sanno- likheten att genomgå högre utbildning. I det första avseendet utmär- ker sig framför allt , och genom låg rörlighet, när man beskriver familjebakgrunden i socioekonomiska termer. I det andra avseendet är det i länder som , och av särskilt stor betydelse att ha föräldrar som själva har hög utbildning. följer det allmänna mönstret med en rörelse mot ökad ojäm- likhet i olika avseenden sedan tre, fyra decennier. Eftersom utgångs- läget liksom i övriga nordiska länder präglades av hög jämlikhet och välfärdsstatens institutioner skapar en viss tröghet, råder fortfarande ett högre mått av jämlikhet än genomsnittet inom den grupp av länder man normalt jämför med. Den genomsnittliga hälsan i är med internationella mått god.49 Det föreligger dock skillnader, som i betydande omfattning följer sociala och ekonomiska skiljelinjer. 48Causa and (2010). För en bred översikt över inkomströrlighet både inom och mellan generationer, se Jäntti and (2015). 49För en mer detaljerad genomgång, se SOU 2017:47 och kapitel 10 i detta betänkande. Ojämlikhet – läge och utveckling ende livslängden är 5–längre för högutbildade än för personer med endast förgymnasial utbildning. Psykisk ohälsa har ökat i omfattning, särskilt bland yngre och bland personer som har yrken med hög stressnivå. Det föreligger regionala skillnader, men företrädesvis bland per- soner med kortare utbildning; högutbildade har i genomsnitt god hälsa oavsett var de bor i landet.50 Personer med utländsk bakgrund har delvis andra ohälsomönster, beroende på förhistoria innan de kom till . Gruppen är mycket heterogen. Kvinnor med utländsk bakgrund och deras barn är överrepresenterade vad gäller sjuklighet och dödlighet som är för- knippade med graviditet och förlossning.51 Hälsan påverkas förutom av arbete och ekonomisk situation ock- så av levnadsmönster. Vissa av dessa följer sociala skiljelinjer, andra inte. Rökning är mindre vanlig bland högutbildade. Alkoholkon- sumtionen varierar inte särskilt starkt med socioekonomisk status; däremot har personer med större ekonomiska resurser bättre möjlig- heter att hantera de problem som kan uppkomma vid överkonsum- tion.52 Hälso- och sjukvården håller en internationellt sett hög stan- dard.53 Potentiella förbättringsområden som lyfts fram i jämförelse är narkotikarelaterad dödlighet och svåra bristningar vid förlossningar. Det finns variationer i tillgänglighet som har betydelse för hälsan. Låg tillgänglighet försvårar förebyggande hälsoarbete och ökar också riskerna för komplikationer när sjukdomar inte upptäcks och diagnostiseras i tid.54 Som framgått av föregående avsnitt har de nordiska länderna en hög social och ekonomisk rörlighet, och utbildningssystemet har stor betydelse i det avseendet. Ginikoefficienten för utbildning baserad på antalet utbildningsår hör till de lägre.55 En allmän, obligatorisk grundutbildning med höga kvalitetsmål, fri högre utbildning och ett 50Hartman och (2017). 51Socialstyrelsen (2016). 52Se vidare kapitlen 10 och 23. 53OECD (2019 d). 54Se vidare kapitel 23. 55Castelló and Doménech (2002). Ojämlikhet – läge och utveckling offentligt system för studiefinansiering är några faktorer som har bidragit till detta. Inte desto mindre betyder familjebakgrunden mycket för vilka utbildningsvägar som väljs och för framgångarna i studierna. Valen styrs fortfarande i hög grad av könsstereotyper. Det stora inflödet av barn med utländsk bakgrund har också bidragit till svårigheterna att skapa någorlunda lika förutsättningar för alla barn.56 3.4.2Inkomstutvecklingen i absoluta tal Fördelningen av inkomster och dess förändring kan som konstaterats beskrivas ur ett antal olika perspektiv – för individer eller grupper, med olika mått på ojämlikhet och så vidare. Nedan presenteras några av dessa perspektiv som en del av underlaget för policydiskussioner i senare kapitel. Avsnittet är dock ganska kort- fattat; för mer detaljerade beskrivningar hänvisas till de publikationer som nämndes i inledningen av kapitlet. Fokus i inkomstanalyserna ska enligt kommissionens direktiv ligga på marknadsinkomster, men disponibla inkomster för framför allt barnfamiljer är en viktig faktor i uppväxtvillkoren, varför dessa måste ingå i bilden. Även föräldrars kapitaltillgångar har betydelse för barnens uppväxtvillkor och hand- lingsfrihet, exempelvis när det gäller att skaffa bo- stad.57 Den marknadsinkomst som visas är summan av löneinkomst, företagarinkomst, inkomst från fåmansföretag, ränta och utdelning samt kapitalvinst och kapitalförlust. Den fördelas liksom den dispo- nibla inkomsten på konsumtionsenheter under antagandet att alla som hör till ett hushåll har samma standard.58 Innan fördelningen i olika avseenden av inkomster analyseras kan det vara lämpligt att presentera en övergripande bild av inkomsternas nivåer och hur de har utvecklats. I figuren nedan visas utvecklingen av de disponibla inkomsterna i kronor –2018 för de tio olika decilgrupperna samt den översta percentilgruppen (den procent som har de högst inkomsterna). Den nivå som visas är medelinkomsten inom respektive grupp. Alla inkomstgrupper har upplevt en inkomstökning , men skill- naderna är som framgår betydande både absolut och relativt sett. 56Vi återkommer till detta i större detalj i kapitlen 8 och 17. 57Se kapitel 12. 58Se avsnitt 2.2. Ojämlikhet – läge och utveckling Figur 3.2 Utvecklingen av inkomsterna i kronor för de tio olika decilgrupperna och den översta percentilen 1995–2018 Decilgrupper i fallande ordning Källa: Egna beräkningar. Underlaget 1995–2012 HEK, 2013–2018 . En övergripande bild av fördelningen av marknadsinkomster och disponibla inkomster och hur den har utvecklats visas i det följande diagrammet. Som framgår av detta har ginikoefficienten för marknadsinkomsterna under den visade perio- den legat förhållandevis stabilt kring 0,5, med vissa svängningar. Ginikoefficienten för den disponibla inkomsten, det vill säga efter skatt och transfereringar, har däremot stigit stadigt . Detta skulle kunna indikera att det huvudsakligen är politiskt be- slutade förändringar av skatte- och transfereringssystemen som lig- ger bakom den observerade förändringen, vilket är en förklaring som förts fram i en OECD-analys.59 Frågan kräver emellertid en djupare analys. 59Pareliussen et al. (2018). Som påpekats tidigare inkluderas inte kapitalvinster i OECD-stati- stiken. Ojämlikhet – läge och utveckling Figur 3.3 Ginikoefficienten för marknadsinkomster och disponibla inkomster per konsumtionsenhet –2018 y = 0,0035x + 0,2377 1995 1997 1999 2001 2003 2005 2007 2009 2011 2013 2015 2017 Not: Den prickade linjen y = 0,0035x + 0,2377 anger den genomsnittliga årliga ökningen i ginikoefficienten. Källa: SCB och egna beräkningar. Bakom marknadsinkomstens relativa stabilitet ligger flera föränd- ringar, bland annat en kraftig ökning av de realiserade kapital - vinsterna från fastighetsmarknaden. Till detta kommer en ganska kraftig förskjutning mellan arbetsinkomster och kapitalinkomster. En drivande faktor bakom denna har varit de förändrade reglerna för beskattning av fåmansföretag, de så kallade 3:12-reglerna. Dessa har gjort det möjligt att omvandla högt beskattade arbetsinkomster (marginalskatt 50–) till lägre beskattade kapitalinkomster (marginalskatt 20–). Enligt en kalkyl i huvudbetänkande skulle ginikoefficienten för arbetsinkomster ha legat 0,02 enheter högre, om alla utdelningar hade räknats som arbets- inkomster.60 Även inom aggregatet arbetsinkomster har det skett föränd- ringar. Omvandlingen av arbetsinkomster till kapitalinkomster en- ligt 3:12-reglerna har minskat de samlade arbetsinkomsterna i de högre inkomstskikten. har arbetsutbudet bland låg- och medelinkomsttagare ökat, både i normala arbetsföra åldrar och bland 60SOU 2019:65, s. 96–97. Ojämlikhet – läge och utveckling Både demografiska förskjutningar och regeländringar, exempelvis striktare regler i försäkringssystemen, individualiserade inkomstgränser i bostadsbidraget och riktade skattesänkningar till pensionärer, har bidragit till det ökade arbetsutbudet.61 Pensionärers ökade arbetsutbud beror delvis på att det är möjligt att arbeta vidare för vissa grupper tack vare en bättre hälsa och att fortsatt kontakt med arbetet är ett sätt att underhålla sociala kontakter, delvis på att vissa har så låg pension att de ser sig tvungna att arbeta vidare. Till detta ska också läggas konjunkturen; tidsserierna startar under 1990- talet, då befann sig i en makroekonomisk och offentligfinan- siell kris. Denna utjämning av arbetsinkomsterna motverkas av de ökade kapitalinkomsterna, som alltid har varit mer ojämnt fördelade och har blivit än mer så . Lägger man samman dessa förändringar, kan man konstatera den översta decilgruppens andel av den totala faktorinkomsten har stigit. Bidragen har kommit främst från decilgrupperna 6 till 9, medan framför allt de fjärde och femte decilgruppernas andel har ökat något. Även inom den översta decilgruppen har det skett förskjutningar till förmån för den allra högsta percentilgruppen. Detta förklarar alltså den relativa stabili- teten hos ginikoefficienten för marknadsinkomsterna och illustrerar att ganska betydande förändringar av inkomstnivåer och inkomstfördelning kan äga rum bakom en stabil ginikoefficient. Den detaljerade bilden av förskjutningarna framgår av nedanstå- ende figur. 61Enström Öst (2012) respektive Laun (2017). Ojämlikhet – läge och utveckling Figur 3.4 Inkomstfördelning (Lorenzkurva) för marknadsinkomster Källa: Egna beräkningar. Bilden av de disponibla inkomsternas fördelning och hur den har förändrats ser annorlunda ut (se nästa figur). Den översta decilgrup- pens andel av den totala disponibla inkomsten har ökat mer än mot- svarande andel av marknadsinkomsten . Bidragen kommer här huvudsakligen från de nedersta 4 decilgrup- perna, medan decilgrupperna 5 till 9 har haft en i stort sett andel. Så ser alltså den övergripande bilden ut. Både vad avser marknads- inkomst och disponibel inkomst har det översta inkomstskiktet ökat avståndet till de övriga inkomstskikten, men bidragen ser olika ut i de båda fallen. Bidragen till den ökande andelen av marknadsinkomsterna kommer från decilgrupperna 6 till 9, medan bidragen till den ökande andelen av de disponibla inkomsterna kommer från de 4 nedersta decilgrupperna. Ojämlikhet – läge och utveckling Figur 3.5 Inkomstfördelning (Lorenzkurva) för disponibel inkomst (ekonomisk standard) per konsumtionsenhet Källa: Egna beräkningar. Om man vill beskriva det politiska elementet i den utveckling som sammanfattas i dessa något olika bilder, får förklaringen sökas på flera områden. Generella förklaringar till förändringar i marknads- inkomsternas fördelning behandlades ovan i avsnitt 3.2. Till dessa kommer dock ett antal faktorer som är specifika för respektive land. Förändrad lagstiftning leder normalt till beteendeförändringar, och den observerade effekten uppstår alltså som en kombination av regel- ändringen och beteendeförändringarna. Även demografiska förut- sättningar varierar från land till land. Kapitalinkomsterna, som spelat stor roll för utvecklingen i , består av kapitalvinster vid försäljning och övriga kapitalinkomster. Huvudkällorna till kapitalvinster är försäljning av bostäder och för- säljning av värdepapper. Att den första posten har ökat har flera orsaker, bland andra kraftigt reducerad fastighetsskatt och avskaffad förmögenhetsskatt, låga räntor och bostadsbrist. Vinster från för- säljning av värdepapper har ökat till följd av den allmänna värde- ökningen hos sådana tillgångar – delvis en följd av lågräntepolitiken –och tenderar att uppvisa toppar efter en längre börsuppgång, när Ojämlikhet – läge och utveckling signaler om trendbrott når marknaden. En viss överskattning av vinstutvecklingen ligger i att den anges i nominella termer. Ett viktigt bidrag till övriga kapitalinkomster är den tidigare nämnda förändringen av de så kallade 3:12-reglerna, som har gjort det attrak- tivt att omvandla löneinkomster till kapitalinkomster och som på en övergripande nivå försvagar progressiviteten i skattesystemet. Även bakom de ökade arbetsinkomsterna i skikten strax under medianinkomsten finns det som nämnts flera förklaringar. Till de poli- tiskt beslutade förändringar i skatte- och bidragssystem som nämndes tidigare kommer den långsiktiga demografiska, som innebär att en krympande andel av befolkningen befinner sig i förvärvsaktiv ålder. Det leder till ett ökat efterfrågetryck på de grupper som hör till denna kate- gori, vilket kan förväntas påverka både förvärvsfrekvens och löneläge. Hushåll i den nedre delen av inkomstfördelningen får en högre andel av sina inkomster från transfereringar. Att transfereringarna under huvuddelen av perioden inte har följt med i reallöneutveck- lingen bidrar till att dessa hushålls relativa position försvagas. Å andra sidan har pensionerna bidragit till en något jämnare fördelning av den ekonomiska standarden. Skattesystemets omfördelande effekt påverkas både av skattesyste- mets omfång och av skattesatsernas utformning, mer precist av graden av progressivitet. En allmän tendens till försvagning av omfördelningen ligger i minskningen av skattekvoten, men förändringen av 3:12-reglerna innebär också en försvagning av progressiviteten. har skatten sänkts i de lägre inkomstskikten genom jobbskatteavdraget.