sou · H8B365 · 2020-11-03 00:00:00 — Förklaringen till det kan bland annat vara att denna grupp kan antas omfatta många personer vars huvudsakliga inkomst inte kommer från näringsverksamhet. De kan därför ha sjukfrånvaro från annan sysselsättning som inte fångas upp av denna statistik. Genom att de flesta anmälda sjukfallen generellt är korta hinner majoriteten av de försäkrade egenföretagarna bli friska , vilket troligen förklarar att det är så få anmälda sjukfall bland dem som har valt längre karenstid , uppåt, 59. När det gäller jämförelser mellan kvinnor och män och mellan de olika åldersklasserna är skillnaderna relativt små.18 Historiskt har medellivslängden i ökat. Till exempel var medellivslängden , räknat från födseln, omkring för kvinnor och för män att jämföra med att kvinnors medellivslängd 2019 var och mäns medellivslängd var 81,3. har männens medellivslängd ökat , medan kvinnornas medellivslängd har ökat . 18Företagare i de sociala trygghetssystemen (SOU 2019:41), s. 89. Åldersgränsen vid val av karens längden har stadigt fortsatt att öka med och . Skillnaden mellan kvinnor och män i livslängd minskade dock –2019. Kvinnors medellivslängd ökade med medan mäns ökade med 2,6 år.19 Den långsiktiga trenden är att männens livslängd ökar mer än kvinnornas. Även om de individuella variationerna är stora, lever vi allt längre och personer i åldersgruppen 55–blir allt friskare. höjdes åldersgränsen för när inkomstgrundad ålderspension tidigast kan tas ut från 61 till . infördes ett nytt begrepp i socialförsäkringsbalken; riktålder för pension. ska flera olika åldersgränser i pensionssystemet och angränsande trygghetssystem knytas till riktåldern som i sin tur är knuten till medellivslängdens utveckling. Riktåldern kommer att fastställas och tillämpas och den kan max ändras med i taget. Den måste också ha legat still innan den kan ändras. När riktåldern börjar tillämpas 2026 kommer den att vara . Den lägsta åldern för att ta ut inkomstgrundad pension kommer knytas till att vara lägre än riktåldern, vilket 2026 är 64 år.21 Vi noterar att antalet valbara karensdagar för egenföretagare har skiftat mellan åren. I vilken utsträckning detta har påverkat egenföretagares vilja att ändra sin karenstid går inte att utläsa av den statistik som finns att tillgå. Däremot framgår det av tillgänglig statistik att inkomsten spelar en viss roll i val av karensdag. Exempelvis är det de med de högsta inkomsterna som valt en (1) karensdag medan den stora gruppen med grundkarens i genomsnitt har lägst inkomster. Därefter faller inkomstnivåerna med karenstidens längd. 20SOU 2012:28, s. 117 f. Se även Inspektionen för socialförsäkring, Rapport 2012:8, Sjukfrånvaro och vård av barn bland företagare – En analys av utvecklingen , s. 73 f. 21Ds 2019:2 Höjda gränser i pensionssystemet och i andra trygghetssystem. Åldersgränsen vid val av karens kan vara att det bland dem som valt de längre karenstiderna finns företagare som inte är beroende av näringsinkomsten eller av sjukpenning som är grundad på denna inkomst. Ett resonemang avseende företagares val av karenstid i sjukförsäkringen finns i Inspektionen för socialförsäkringen Rapport 2012, Sjukfrånvaro och vård av barn bland företagare – En analys av utvecklingen . Enligt rapporten i – Nationell rapport 201722, är en tredjedel av dem som äger eller leder ett nystartat företag . Snittåldern på alla etablerade företagare är . Den största andelen etablerade företagare finns bland dem som är . När förslaget om nuvarande karenstider lades fram var en av motiveringarna till förslaget att man ville öka valfriheten för egenföretagare. Regeringen konstaterade, utan närmare motivering att åldersgränsen vid byte till kortare karenstid även fortsättningsvis borde gälla.23 Vi kan konstatera att åldersgränsen inte sedan den infördes självständigt har omprövats. Regeln som bortre gräns för att kunna välja kortare karenstid kom till då försäkringssystemet för egenföretagare var uppbyggt i en obligatorisk försäkring och en frivillig tilläggsförsäkring. Tillläggsförsäkringens syfte var i första hand att kompensera inkomstförluster som inte täcktes av den obligatoriska försäkringen. Dagens system med en obligatorisk försäkring som beräknas på egenföretagares inkomst, den ringa differentieringen av egenavgifter beroende på val av antal karensdagar och längre karens innebär en större inkomstförlust gör, enligt vår mening, de bedömningar avseende ”dåligt medlemsurval” och ”spekulationer” som då gjordes avseende 55-årsgränsen får ses som obsoleta. Detta hindrar inte, som vi ser det, att egenföretagare genom att byta från lång till kort karenstid kan uppnå vissa fördelar genom att betala egenavgifter för en lång karenstid och vid nyttjandet byta till en kortare karenstid. Utifrån hur egenföretagaren valt karenstid, liksom den begränsade differentieringen i egenavgifternas storlek för valda karenstider samt det förhållande att egenföretagare i betydlig utsträckning går till arbetet trots att de är sjuka bedömer vi att risken för ett nyttjande av systemet, utöver den möjlighet försäkringssystemet är tänkt att 22Global Entrepreneurship Monitoringreport (GEM) 2017. 2009/10:120, s. 64–65. Åldersgränsen vid val av karens ge, att kunna avstå från arbete vid sjukdom, som liten och i första hand teoretisk om 55-årsgränsen slopas. Vi har som övergripande uppdrag att de förslag vi lägger fram ska göra sjukförsäkringssystemet tydligt, enkelt och förutsägbart för företagare. Vi har övervägt tre alternativa regleringar. Det första alternativet är att föreslå en åldersgräns för rätten att välja kortare karenstid som är knuten till en riktålder som innebär att en stegvis uppräkning av åldersgränsen görs. Det andra alternativet är att föreslå en ny fast åldersgräns. Vår bedömning är att en åldersgräns knuten till riktålder inte lever upp till kravet om enkelhet, tydlighet och förutsägbarhet. Mot bakgrund av den demografiska utvecklingen i form av ökad medellivslängd så skulle en på förhand bestämd åldersgräns med största sannolikhet komma att behöva omprövas med jämna mellanrum. Detta talar, med samma motivering som görs avseende riktålder emot att föreslå en fast åldersgräns. Det tredje alternativet är att åldersgränsen för att kunna välja en kortare karenstid i sjukförsäkringen helt ska tas bort. Vi har inte funnit några tungt vägande skäl för att inte föreslå att åldersgränsen vid val av kortare avskaffas. Vikten av valfrihet och att man startar och bedriver näringsverksamhet högre upp i åldrarna talar för detta. Vidare överensstämmer förslaget också med de direktiv vi har att följa, att de förslag vi lägger fram ska göra sjukförsäkringssystemet tydligt, enkelt och förutsägbart för egenföretagare. 4 Övervägande och förslag Förslag: Vi föreslår att åldersgränsen som bortre gräns för möjligheten att kunna välja kortare karenstid i sjukförsäkringen ska tas bort. Några övergångsbestämmelser föreslås inte. Bedömning: Vi gör bedömningen att det inte ska införas någon annan åldersgräns för att fritt kunna välja karenstid i sjukförsäkringen. Skälen för förslagen: har en försäkrad med inkomst av annat förvärvsarbete och som betalar egenavgifter, nedan benämnd egenföretagare, en grundläggande karenstid . Det gäller exempelvis den som bedriver enskild näringsverksamhet. Möjlighet finns att välja en karenstid på 1, 7, 14, 30, 60 eller (27 kap. 27a–33 a §§ socialförsäkringsbalken). Om inget val görs får man den grundläggande karenstiden . Det krävs en anmälan till för att ändra karenstid och det finns ingen begränsning i hur en anmälan om ändrad karenstid kan göras eller vilken karenstid anmälan omfattar. Rätten att välja karenstid är begränsad. En försäkrad som fyllt kan inte längre ändra till en kortare karenstid. Generellt gäller också att en ändring inte tilllämpas vid sjukdom som inträffat innan ändringen har börjat gälla. En ändring till kortare karenstid har en uppsägningstid. Denna är konstruerad så att den motsvarar det antal dagar med vilken karenstiden förkortas. Valet av karenstid påverkar den sjukförsäkringsavgift som egenföretagaren betalar inom ramen för egenavgifterna som fastställs av , se avsnitt 3.4. Bestämmelserna om en bortre gräns för att kunna välja en kortare karenstid i sjukförsäkringen har inte omprövats sedan när den första allmänna försäkringen infördes. Gränsen har utan närmare överväganden eller motivering följt med in i nyare lagstiftning, . Någon omprövning med hänsyn till de demografiska förändringarna med ökad livslängd har inte gjorts. Inte heller har det förhållande att en tredjedel av dem som äger eller leder ett nystartat företag är föranlett någon omprövning. Vidare är den största andelen av företagare över 54 år.1 Detta framgår också av Utredningen om ett tryggare företagande i ett förändrat arbetsliv – För tillväxt och innovation.2 Av nämnda utrednings statistikunderlag finns inget som ger oss anledning till att dra slutsatsen att fördelningen av karensdagar skiljer sig mycket åt mellan åldersgrupperna. Trots sannolikheten att drabbas av sjukdom eller nedsatt arbetsförmåga har det, enligt statistikunderlaget, inte framkommit något som tyder på att de som är och som valt en karensdag skulle vara mer sjuka jämfört med personer och som valt en karensdag. Detta trots att sjukfrånvaro är starkt korrelerat till ålder. Generellt är dock antalet anmälda sjukfall högre bland dem som valt en karensdag men detta gäller alla åldersgrupper. När förslaget om karenstider lades fram var en av motiveringarna till förslaget att man ville öka valfriheten för egenföretagare. Enligt vår mening står det i motsatsförhållande att ha en lagstiftning som är tänkt att erbjuda en valfrihet för nu aktuell grupp, som en stor del av målgruppen utesluts från den valfrihet reglerna är tänkta att erbjuda. Vi har som övergripande uppdrag att de förslag vi lägger fram ska göra sjukförsäkringssystemet tydligt, enkelt och förutsägbart för företagare. Vi har övervägt tre alternativa regleringar. Det första alternativet är att föreslå en åldersgräns för rätten att välja kortare som är knuten till en riktålder som innebär att en stegvis uppräkning av åldersgränsen görs. Det andra alternativet är att föreslå en ny fast åldersgräns. Vår bedömning är att en åldersgräns knuten till riktålder inte lever upp till kravet om enkelhet, tydlighet och förutsägbarhet. Mot bakgrund av den demografiska utvecklingen i form av ökad medellivslängd så skulle en på förhand bestämd åldersgräns med största sannolikhet kommer att behöva omprövas med jämna mellanrum. 1Global Entrepreneurship Monitoringreport (GEM) 2017. 2Företagare i de sociala trygghetssystemen (SOU 2019:41), s. 117. talar, emot att föreslå en fast åldersgräns, då denna från tid till annan skulle behöva omprövas. Det tredje alternativet är att åldersgränsen för att kunna välja en kortare karenstid i sjukförsäkringen helt ska tas bort. Vi har inte funnit några tungt vägande skäl för att inte föreslå att åldersgränsen vid val av kortare karenstid avskaffas. Vikten av valfrihet och att man startar och bedriver näringsverksamhet högre upp i åldrarna talar för detta. Vidare överensstämmer det också med de direktiv vi har att följa att de förslag vi lägger fram ska göra sjukförsäkringssystemet tydligt, enkelt och förutsägbart för företagare. Vi har valt att förslå att det inte ska införas några övergångsbestämmelser. Vår bedömning är att detta skulle innebära att delar av samma försäkringskollektiv inte skulle kunna nyttja försäkringen på ett likartat sätt. Vidare skulle den eftersträvade valfriheten inte uppnås för försäkringskollektivet som helhet utan endast för del av detta. Vi ska enligt våra direktiv och lämnade förslag göra en konsekvensutredning i enlighet med kommittéförordningen (1998:1474) och förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Av redovisningen ska framgå hur förslagen påverkar den ekonomiska jämställdheten mellan kvinnor och män. Vidare ska vi föreslå hur förslagen ska finansieras om förslagen kan förväntas leda till kostnadsökningar för det allmänna. I detta delbetänkande är den fråga som har utretts väl avgränsad och karaktären av det förslag som vi lägger fram är av enkel natur. Det är vidare könsneutralt. Detta återspeglas i den konsekvensutredning som tagits fram. Vi har övervägt, men valt att inte lägga fram några alternativa förslag då dessa inte bedöms uppnå den tydlighet, enkelhet och förutsägbarhet som är en del av vårt uppdrag att åstadkomma. Det problem som avses att lösas är att en stor grupp av företagare genom den satta åldersgränsen, , utesluts från den valfrihet som reglerna, när de infördes, var tänkta att erbjuda. Vi bedömer att det förslag som lämnas löser detta problem. Alternativa lösningar skulle enligt vår bedömning inte lösa problemet utan uteslutningen från valfrihet för dem som fyllt att välja kortare karenstid skulle kvarstå. De egenföretagare som berörs är de som har inkomst från enskild näringsverksamhet, handelsbolag (inklusive utländska motsvarigheter) eller från en europeisk ekonomisk intressegruppering (EEIG). Förslaget träffar egenföretagare i alla dessa företagsformer oavsett företagens branschtillhörighet eller storlek. hade cirka 190 000 män och 110 000 kvinnor inkomst av aktiv näringsverksamhet och tillhörde den grupp som kunde välja karenstid i sjukförsäkringen.1 Nedan anges statistik som bedöms som relevant för de antaganden som görs nedan. Tabell 5.1 Egenföretagare som startar minst ett anmält sjukfall . Fördelat på kön, åldersklass och val av karensdagar, antal 45–54 år Tabell 5.2 Egenföretagare som startar minst ett anmält sjukfall . Fördelat på kön, åldersklass och val av karensdagar, procent 45–54 år Källa: och . 1Företagare i de sociala trygghetssystemen (SOU 2019:41), s. 86, tabell 5.1. Startade och anmälda sjukfall för egenföretagare , fördelat på kön, åldersklass och val av karensdagar, antal 45–54 år Tabell 5.4 Startade och anmälda sjukfall per egenföretagare med minst ett startat sjukfall , fördelat på kön, åldersklass och val av karensdagar, antal 45–54 år 5.3Konsekvenser för små och medelstora företag Vi gör bedömningen att förslaget är en förbättring och förenkling för den målgrupp förslaget avser att träffa, dvs. egenföretagare i åldern och uppåt. Förslaget bidrar även till den efterfrågade förutsägbarheten, genom att samma regler gäller oavsett ålder. Den administrativa kostnaden som en ändring av karenstid kan komma att generera egenföretagaren bedöms vara liten då en anmälan kan göras digitalt på Mina Sidor hos . Anmälan omfattar att lämna ett mycket begränsat antal uppgifter, totalt 7, och torde inte ta mer än 3–i anspråk. Vid ett antagande om en timlön på skulle den administrativa kostnaden uppgå till . Därutöver är regeln inte tvingande utan ger en valfrihet om företagaren vill använda den eller inte. Vi gör bedömningen att särskilda hänsyn avseende tidpunkten för ikraftträdande och regelns utformning inte behöver göras. Detta då inga övergångsregler föreslås och den regeländring som föreslås är enkel. 5.4Konsekvenser för den ekonomiska jämställdheten Reglerna om val av karenstid för egenföretagare är könsneutralt utformade och påverkar i sin nuvarande och föreslagna utformning inte den ekonomiska jämställdheten. Ersättningen från sjukförsäkringssystemet bygger på den inkomst egenföretagaren har och storleken på egenavgifterna bestäms könsneutralt. Av tabell 3.2 avsnitt 3.4 framgår att kvinnor genomgående har ett lägre avgiftsunderlag än män. Detta gäller oavsett valet av karenstid. Vi gör den bedömningen att det behövs informationsinsatser från , och () för att sprida kännedom om den föreslagna regeländringen. För kan det innebära en ökad administration då fler kortare sjukfall kan komma att behöva hanteras. Vidare kommer att behöva ta emot och övergångsvis hantera ett ökat antal begäran om ändring av karenstid. Det ankommer också på att underrätta om anmälan och dess innehåll. För kan administrationen övergångsvis öka något men torde kunna hanteras inom den ordinarie verksamheten. Utifrån den statistik som tagits fram av Utredningen om ett tryggare företagande i ett förändrat arbetsliv – För tillväxt och innovation (N2018:03)2 framgår att antalet företag med aktiv näringsverk- 2Företagare i de sociala trygghetssystemen (SOU 2019:41), s. 86, tabell 5.1. samhet uppgick till 299 844. Av dessa hade 9 740 företagare valt en längre karenstid än varav 1 081 var kvinnor och 2 564 var män i gruppen och över. Företagare med grundkarens, , uppgick totalt till 263 408. Av dessa utgjorde 37 250 kvinnor och 74 996 män i gruppen . Den totala populationen som med vårt förslag skulle kunna komma att anmäla ändrad karenstid är 115 891 personer varav merparten 112 216 har grundläggande karens . Vi gör bedömningen att antalet anmälningar om kortare karenstid övergångsvis kan komma att öka. Hur stor denna ökning blir har inte varit möjligt att få fram. har dock utarbetade rutiner och en anmälan om ändrad karenstid kan göras digitalt via Mina sidor på webbplats. Den administration som vårt förslag kan generera för bedöms som relativt liten och övergående. Att helt ta bort åldersgränsen i bestämmelsen om karenstidsvalet kan inte utesluta en ökad statsfinansiell belastning. Detta även om egenföretagare generellt har ett relativt lågt utnyttjande av sjukförsäkringen. Äldre driver egenföretag i högre utsträckning än yngre. Bland de sysselsatta var andelen egenföretagare störst i gruppen 65–eller och näst störst i åldersgruppen 55–eller 13,7 procent.3 Av tabell 3.1 kapitel 3.4 framgår att andelen som har en dags karens är lägre och andelen med grundkarens högre bland dem som är jämfört med övriga åldersklasser. I övriga karensval är det inte några stora skillnader mellan åldersklasserna. För att kunna beräkna den statsfinansiella effekten av att ta bort åldersgränsen krävs ett antal antaganden. Ett antagande är att majoriteten av de som fyllt inte kommer att efterfråga längre karens än den de har. Ytterligare ett antagande är att effekten av att möjliggöra val av kortare karenstid efter kan komma att uppstå genom att antalet personer som har grundkarens minskar sin karenstid till . Vid ett antagande om att de som är kommer att ha 10 procents högre andel med en dags karens jämfört med övriga åldersgrupper och att grundkarensen minskar med motsvarande antal får vi en population om 3 900 personer varav 1 700 kvinnor och 2 200 män. Det genomsnittliga inkomstunderlaget 2017 för gruppen och över var för en dags karens . För samma grupp och tid var inkomstunderlagen för grundkarensen 229 650 kronor.4 Om fler kommer att ha en dags karens ökar intäkterna från sjukförsäkringsavgiften. Denna ökning uppskattas till medan ökningen av kostnaden för sjukpenningen beräknas till . Ett val av kortare karenstid innebär att en högre avgift betalas in till sjukförsäkringen och att kostnaderna bärs av kollektivet som helhet. Därutöver räknas storleken på det belopp som ska erläggas i egenavgifter utifrån bland annat de prognoser gör. I detta kan sägas att försäkringen är kostnadsneutral och förslag till finansiering läggs därför inte. Det kan inte uteslutas att egenföretagare med lång karenstid vid sjukdom önskar anmäla byte till en kortare karenstid och på så sätt dra nytta av en högre ersättning än vad egenföretagaren betalt in i egenavgifter. Vid en sådan anmälan löper en uppsägningstid som motsvarar det antal dagar med vilken karenstiden förkortas (27 kap. 31 § socialförsäkringsbalken). Av samma paragraf framgår att vid sjukdom som inträffat innan ändringen har börjat gälla görs ingen ändring utan den tidigare karenstiden gäller. Som vi tidigare konstaterat är risken för ett överutnyttjande eller att borttagandet av gränsen skulle ge ett snedvridet urval närmast ett teoretiskt resonemang. Dels saknas det belägg för att egenföretagare som grupp skulle kunna betraktas som högriskindivider, dels gör vi den bedömningen att nuvarande system för fastställande av egenavgifter som träffar hela försäkringskollektivet är ett slags riskutjämningssystem. Dessutom ger valet av karens en förhållandevis liten effekt på egenavgifterna. Till detta ska läggas att företagare snarare har ett underutnyttjande av sjukförsäkringen än ett överutnyttjande. Utredningen har bedömt att förslaget inte har några konsekvenser för konkurrensen, företagens arbetsförutsättningar, domstolar eller miljön. Förslaget överensstämmer med och går inte utöver de skyldigheter som följer av anslutning till Europeiska unionen. 6.1Förslag till lag om ändring i socialförsäkringsbalken (2010:110) Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. I paragrafen regleras rätten att välja en kortare eller ingen karens i sjukförsäkringen för de personer som betalar egenavgifter. Bestämmelsen innebär att oavsett ålder kan en kortare karenstid eller ingen karens väljas. Tydligt, enkelt och förutsägbart En särskild utredare ska lämna förslag på hur företagares trygghetssystem kan bli tydligare, enklare och mer förutsägbart. I utredningen ska jämställdhetsaspekter genomgående belysas och analyseras. Utredaren ska bland annat •utreda hur sjukpenninggrundande inkomst ska fastställas för företagare med inkomst av näringsverksamhet från enskild firma, från ett handelsbolag eller från en europeisk ekonomisk intressegruppering, •utreda om åldersgränsen är ändamålsenlig som bortre gräns för möjligheten att kunna välja karenstid i sjukförsäkringen, •kartlägga bakgrunden till och analysera skälen för de nuvarande skillnader i de olika regelverken beroende på val av företagsform i fråga om karensregler och sjuklöneansvar, •göra en helhetsöversyn av regler och processer kring företagares trygghetssystem, och •lämna nödvändiga författningsförslag. Deluppdraget att utreda om åldersgränsen är ändamålsenlig som bortre gräns för möjligheten att kunna välja karenstid i sjukförsäkringen, ska redovisas i ett delbetänkande . Uppdraget i övrigt ska redovisas . Behovet av en utredning För att fler ska vilja starta företag är det angeläget att ytterligare förbättra för företagen och öka förutsägbarheten i företagens trygghetssystem. I betänkandet Företagare i de sociala trygghetssystemen (SOU 2019:41) identifierar utredningen ett antal områden som utredningen bedömer vara centrala för ett fortsatt arbete för att stärka den sociala tryggheten för företagare. Utredningens övergripande bedömning är att mer behöver göras för att förbättra förutsägbarheten i det försäkringsskydd som erbjuds företagare i de allmänna försäkringarna. En grundläggande förutsättning är, enligt utredningen, att regler är tydliga och klara. Den faktiska tillämpningen och bemötandet från myndigheters sida är också viktiga faktorer när det gäller hur företagare upplever sin trygghet. Förståelsen för företagares arbetsförhållanden, liksom för andra grupper som arbetar självständigt, måste öka. Utredningen bedömer dessutom att mer behöver göras för att nå ut till företagare med stöd och information om regler och villkor i de allmänna försäkringarna (SOU 2019:41 s. 111). Även i utredningen – oavsett villkor (SOU 2018:23) väcks frågor om utformningen av företagares trygghetssystem då kulturskapare i hög utsträckning är egenföretagare och därför särskilt berörda av dessa frågor. Utredningen identifierar i betänkandet (SOU 2019:41) följande områden där fortsatta åtgärder och analyser bedöms angelägna. •Tydligare och enklare regler för sjukpenninggrundande inkomst för företagare med enskild firma. •Översyn av reglerna för karenstid och sjuklön i syfte att uppnå en större enhetlighet mellan olika företagsformer. •Analys av regler och tillämpning gällande partiell sjukskrivning och rehabilitering av företagare. •Stärkt webbaserad information och stöd till företagare samt utvecklade e-tjänster. •Fortsatt analys av frågor kring företagandets utveckling och pågående förändringar och utmaningar i en globaliserad gig- och delningsekonomi. Företagares trygghetssystem har varit föremål för utredning och förändringar ett antal gånger.