sou · H8B363 · 2020-11-12 00:00:00 — är skyldig att genast anmäla till socialnämn- den om ombudsmannen i sin verksamhet får kännedom om eller miss- tänker att ett barn far illa. Ombudsmannen ska också lämna uppgifter om det förhållande som anmälningsplikten omfattar. Myndigheten får också lämna uppgifter som kan vara av betydelse för utredning av ett barns behov av stöd och skydd till en socialnämnd. Uppgifter får också lämnas till Inspektionen för vård och omsorg, om uppgifterna kan vara av betydelse för inspektionens tillsyn. På uppmaning ska förvaltningsmyndigheter, kommuner och regioner lämna uppgifter till ombudsmannen om vilka åtgärder som vidtagits för att i den egna verksamheten genomföra barns och ungas rättigheter enligt . De är också skyldiga att komma till överläggningar med ombudsmannen. (Se 5 § lagen om .) Regeringen utser för en bestämd tid men ombudsmannen bestämmer själv sin organisation och den närmare inriktningen av sitt arbete (6 § lagen om ). Nationell institution för mänskliga rättigheter Frågan om en nationell rättigheter har disku- terats under en längre tid.83 har även fått rekommendationer inom ramen för om att inrätta en sådan institution.84 I samband med regeringens strategi för det nationella arbetet med mänskliga rättigheter gjorde regeringen bedömningen att en institu- tion för mänskliga rättigheter bör inrättas i och att bör vara huvudman för en sådan institution.85 Det utreddes då om en sådan institution skulle bli en del av JO, vilket bedömdes som mindre 83Se t.ex. skr. 2005/06:95 s. 226 samt förslagen från Delegationen för mänskliga rättigheter i (SOU 2010:70) och Utredningen för utvärdering av nationella handlingsplanen för mänskliga rättigheter (SOU 2011:29 s. 27). 84A/HCR/15/11 p. 96, A/HRC/44/12 p. 156 och A/HRC/29/13 p. 2016/17:29. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen lämpligt.86 Frågan utreddes på nytt och lämnade Kulturdeparte- mentet promemorian Förslag till en nationell rättigheter i Sverige.87 I promemorian föreslås att nationella rättigheter ska inrättas som en ny myndighet under regeringen. Institutionens övergripande uppdrag ska enligt förslaget vara att självständigt främja säkerställandet av de mänskliga rättigheterna i . Institutionens uppdrag ska utgå från för rättsligt bindande källor, såsom de grundlagsstadgade fri- och rättig- heterna, , EU-stadgan och andra folkrättsligt bindande förpliktelser. Vidare föreslås att institutionen ska få vissa särskilda uppgifter. En av dessa är att följa, undersöka och rapportera om hur de mänskliga rättigheterna respekteras och genomförs. Institu- tionen ska däremot inte pröva enskilda klagomål och kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Förslaget föreslås träda i kraft . I budgetpropositionen föreslog regeringen att ett insti- tut för mänskliga rättigheter ska inrättas under år 2021.88 Nationella strategier för genomförandet av m.m. har antagit strategier för att förverkliga i . Ett förslag om en strategi för att förverkliga i presenterades i en proposition som antogs av år 1999.89 Den nationella strategin utgick från de förslag som lämnade i sitt betänkande.90 Enligt strategin skulle bl.a. genomsyra allt beslutsfattande inom som berör barn, barnkonsekvensanalyser skulle göras inför – Utredning som led i beredning av frågan om en svensk rättigheter (2017). 2020/21:1 bl.a. s. 29, 82 och 90. 1997/98:182, bet. 1998/99:SoU6 och rskr. 1998/99:171. 90SOU 1997:116 s. 115–117. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen statliga beslut som berör barn och barnstatistiken skulle utvecklas. Vidare skulle anställda inom det allmänna, som arbetar med barn, erbjudas fortbildning i frågorna. fick en central roll i strategin, men även andra aktörer såsom , dåvarande , dåvarande och Kommuner och Regioner91 (SKR) fick olika uppdrag inom ramen för strategin.92 Här kan också nämnas att uppdrog åt Ekonomi- styrningsverket att utreda förutsättningarna för barnkonsekvens- analyser inom statlig förvaltning.93 Regeringen presenterade en vidareutvecklad strategi i en skrivelse till . Skrivelsen innehöll utvecklingsområden med utgångspunkt i den då gällande strategin, bl.a. förbättrad uppföljning av barns levnadsvillkor och att barnperspektivet i statsbudgeten borde tydliggöras.94 Regeringen ansåg att det fanns behov av en ny strategi och lämnade ett förslag på en strategi för att stärka barnets rättigheter i Sverige.95 Förslaget antogs av och ersatte den tidigare stra- tegin . Avsikten med strategin är att den ska vara en utgångspunkt för offentliga aktörer på statlig och nivå som i sina verksam- heter ska säkerställa barnets rättigheter. Strategin, som alltjämt gäller, består av ett antal principer som uttrycker grundläggande förutsätt- ningar för att stärka barnets rättigheter i : –All lagstiftning som rör barn ska utformas i överensstämmelse med . –Barnets fysiska och psykiska integritet ska respekteras i alla sam- manhang. 91Då Kommuner och Landsting. 1997/98:182. Regeringen gav i uppdrag att tillsammans med , , och utveckla metoder för hur barns och ungdomars inflytande skulle förverkligas i kommunerna i frågor som rör samhälls- och trafikplaneringen. Uppdraget redovisades 2000 i rapporten är också medborgare. 93Ekonomistyrningsverket Barnperspektiv vid statliga beslut dnr 75-701/1999. 2003/04:47. 2009/10:232. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen –Barn ska ges förutsättningar att uttrycka sina åsikter i frågor som rör dem. –Barn ska få kunskap om sina rättigheter och vad de innebär i praktiken. –Föräldrar ska få kunskap om barnets rättigheter och erbjudas stöd i sitt föräldraskap. –Beslutsfattare och relevanta yrkesgrupper ska ha kunskap om barnets rättigheter och omsätta denna kunskap i berörda verk- samheter. –Aktörer inom olika verksamheter som rör barn ska stärka barnets rättigheter genom samverkan. –Aktuell kunskap om barns levnadsvillkor ska ligga till grund för beslut och prioriteringar som rör barn. –Beslut och åtgärder som rör barn ska följas upp och utvärderas utifrån ett barnrättsperspektiv. Med utgångspunkt i strategin ingick regeringen och SKR en överens- kommelse i syfte att intensifiera och utveckla arbetet med barns rättig- heter utifrån i verksamheter inom kommuner och regioner. Överenskommelsen pågick –2014.96 Barn- ombudsmannen fick i uppdrag att bistå SKR i arbetet.97 Vidare fick i uppdrag att sprida och kommunicera strategin, att driva på arbetet i dialog med kommuner, landsting och statliga myn- digheter samt sprida goda exempel och skapa möjligheter till erfaren- hetsutbyte –2014.98 Övriga åtgärder för att öka kun- skapen om skriver vi om i kapitlet om artikel 42. Strategi för det nationella arbetet med mänskliga rättigheter Regeringens strategi för det nationella arbetet med mänskliga rättig- heter presenterades i en skrivelse till . Strategin tar sin utgångspunkt i målet för politiken för mänskliga rättigheter som antagit, dvs. att säkerställa full respekt för inter- 96S2010/4938/FST och S2013/8812/FST. 97S2010/5114/FST. 98S2011/8293/FST och skr. 2013/14:91 s. 37–39. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen nationella åtaganden om mänskliga rättigheter. Strategins innebörd är att efterlevnaden av internationella åtaganden om mänsk- liga rättigheter inte kan tas för given, vare sig . I stället måste även i fortsättningen steg tas mot en sammanhållen struktur för att främja och skydda de mänskliga rättigheterna på en övergripande nivå. En sådan struktur bör enligt strategin bestå av: –ett starkt rättsligt och institutionellt skydd av de mänskliga rättig- heterna –ett samordnat och systematiskt arbete med mänskliga rättigheter inom offentlig verksamhet –ett starkt stöd för arbete med mänskliga rättigheter inom det civila samhället och inom näringslivet. Strategin omfattar även barns rättigheter. I strategin nämns bl.a. att effekterna av en inkorporering och fortsatt transformering av barn- konventionen bör följas upp och utvärderas. Vidare påtalas det att en sådan utvärdering kan bidra till viktig kunskap om hur man bäst säkerställer efterlevnaden av konventionsåtaganden om mänsk- liga rättigheter och uppnår ett förstärkt rättsligt skydd för de mänsk- liga rättigheterna.99 Samordning och dialog på nationell nivå Som en följd av strategin , tillkom politikom- rådet Barnpolitik. Målet för området var att barn och ungdomar ska växa upp under trygga och goda förhållanden. Inför ändrades målet för att återspegla till: barn och unga ska respekteras, ges möjlighet till utveckling och trygghet samt del- aktighet och inflytande.100 I budgeten för fick politikområdet namnet barnrättspolitik.101 För att få genomslag för arbetet med strategi och stärka barnets rättigheter inrättades även en samordningsfunktion inom 2016/17:29 s. 1 och 24. 2002/03:1 utgiftsområde 9, bet. 2002/03:SoU1 och rskr. 2002/03:81. 2008/09:1 utgiftsområde 9, bet. 2008/09:SoU1 och rskr. 2008/09:127. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen med uppgift att utveckla arbetet genom att vara såväl pådrivande som stödjande.102 Regeringen har, genom återkommande skrivelser till , redovisat sitt arbete med att genomföra barnkonvention, med utgångs- punkt i de nationella strategierna och målet för barnrättspolitiken.103 En samlad översikt av regeringens insatser för barn och unga i stats- budgeten för lämnades i en särskild skrivelse till samma år.104 Redogörelser av arbetet med att genomföra barnkon- ventionen har också lämnats i samband med flera propositioner.105 I har det funnits en tvärpolitisk barngrupp. I en överenskommelse med idéburna organisationer inom det sociala området har regeringen åtagit sig att verka för att det utveck- las former för ett mer systematiskt utbyte av erfarenheter mellan reger- ingen och civilsamhället.106 Regeringen har haft återkommande dia- loger med det civila samhället som formaliserats genom en barnrättsdelegation.107 Utveckling av indikatorer för att mäta effekterna av genomförande åtgärder Med grund i strategin tillsattes en arbetsgrupp med uppgift att utveckla indikatorer för att mäta effekterna av gjorda insatser för att förverkliga och följa upp barn- politiken. Arbetsgruppen presenterade sitt arbete i en delrapport108 och en slutrapport, i vilka indikatorerna presenterades.109 Det upp- följningssystem som presenterades var i första hand tänkt att vara ett verktyg för regeringens arbete med att följa upp insatser för att för- verkliga barns rättigheter och utvecklingen av deras levnadsvillkor.110 2001/02:166 s. 8. 1999/2000:137, 2001/02:166, 2003/04:47, 2003/04:143, 2005/06:206 (återkallades), 2007/08:111 och 2013/14:91. 2003/04:143. 1997/98:182, 2009/10:232 och 2017/18:186. 2008/09:207 och prop. 2009/10:55. 107S2016/02760/FST. 110Ds 2007:9 s. 7. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen fick i uppdrag att utveckla ett uppfölj- ningssystem för att följa barns och ungas levnadsvillkor utifrån barn- konventionen med utgångspunkt i det förslag som arbetsgruppen lämnade i sin slutrapport.111 På finns Max18, som är en digital statistiktjänst som visar samlad statistik om barns och ungas levnadsförhållanden. I övrigt har prioriterade åt- gärder för barn och unga och för genomförandet av barnkonven- tionen, som tidigare nämnts, redovisats till i skrivelser och propositioner. Huruvida de åtgärder som vidtagits har inneburit att de tillgängliga resurserna till fullo utnyttjats för att genomföra och tillförsäkra barnets rättigheter framgår dock inte. Granskning av genomförda åtgärder granskade om regeringen och dess myndig- heter hade följt strategin . konstaterade bl.a. att regeringen, myndigheterna och kommunerna dittills inte helt hade följt kraven och infriat målen i strategin. Det var t.ex. sällsynt med barnkonsekvensanalyser och barns perspektiv vägdes oftast inte in i beslut som rörde barn. Vidare hade myndigheter och kommuner i regel ingen strategi för arbetet med att genomföra strategin.112 Statskontoret fick i uppdrag att göra en översyn av myn- dighetsstrukturen för barnpolitiken. Enligt uppdraget skulle Stats- kontoret också överväga hur insatser och styrmedel kan effektivi- seras för att få ett ökat genomslag för på statlig och nivå.113 Myndigheten utgick bl.a. från de synpunkter som hade fört fram till . Statskontoret kom bl.a. fram till att det saknades anledning och förutsättningar för att ge rätt att företräda barn och unga i ärenden som rör enskilda fall. Huvudorsaken var att en sådan ordning skulle innebära en dubblering och oklarheter i förhållande till befintliga ombudsmanna- och tillsynsfunktioner. Statskontoret konstaterade också att det inte var möjligt att ge en mer självständig roll som myndighet under regeringen eller som en egen myndighet, eller del av en samlad diskrimineringsmyndig- het, under . Vidare fann Statskontoret inte skäl att ifråga- 111S2009/9848/FST. 112RiR 2004:30 s. 7. 113S2007/2445/SK. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen sätta principen om integrering av barnpolitiken genom att exempel- vis föreslå att uppgifter som rör barn och unga och som har ett ansvar för olika myndigheter borde samlas till en särskild barnmyndighet. Snarare fann de det angeläget att skapa tydligare förutsättningar för ansvarsutkrävande från myndigheterna i fråga om och att man använder sig av gängse styrmedel i styrningen av både myndigheter och kommuner. Statskontoret föreslog att regeringen, med stöd av , skulle tillkalla en barndelegation som genom uppföljning och utvärdering säkerställer att barnets rättigheter tas tillvara. Vidare föreslogs att en plan för uppföljning och utvärdering skulle utarbetas och att uppföljningen bör systematiseras och utfor- mas på ett sådant sätt att regeringen får ett fördjupat underlag om både genomslaget av insatser som görs för att förverkliga barnkon- ventionen och behovet av att ytterligare precisera ett barnrättsper- spektiv i bl.a. lagstiftning. De föreslog t.ex. att det enskilda barnets möjligheter till biträde eller ombud i ärenden som rör enskilda fall skulle stärkas inom respektive författning.114 Som ovan nämnts uttryckte regeringen i strategin för det natio- nella arbetet med mänskliga rättigheter att effekterna av en inkorpo- rering och fortsatt transformering av bör följas upp och utvärderas.115 Här kan också nämnas att i samband med riks- dagens behandling av propositionen om inkorporering av FN:s kon- vention om barnets rättigheter anförde socialutskottet i sitt betän- kande att det även vid en inkorporering är viktigt att säkerställa att det är de grundläggande principerna i konventionen som ska vara utgångspunkt vid tolkning och tillämpning. Vidare anförde utskottet att regeringen bör följa upp och vid behov vidta åtgärder som syftar till att säkerställa att dessa grundläggande principer efter- levs och tillämpas i enlighet med svensk rätt. ställde sig bakom tillkännagivandet.116 114Statskontoret 2007/65–5 s. 7–10. 2016/17:29 s. 24. 2017/18:SoU25 s. 20 och 21. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen lämnade regeringen en skrivelse till i vilken strategiska mål för ett hållbart företagande presenterades. Vad gäller barns rättigheter anges det i skrivelsen bl.a. att regeringen skulle fort- sätta arbetet med att göra till svensk lag, fortsatt prioritera skyddet av flickor och pojkar mot människohandel, exploa- tering och sexuella övergrepp, bidra till att stärka barns mänskliga rättigheter på internationell nivå, fortsätta prioritera frågor som rör skyddet av barn från våld och övergrepp i internationella samman- hang samt främja barnrättsprinciperna och verka för att företag till- lämpar dem i sin verksamhet.117 beslutade regeringen om en nationell handlingsplan för företagande och mänskliga rättigheter.118 Syftet med handlingsplanen var att omsätta FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter i praktisk handling på nationell nivå. Rent konkret upp- manas företag att anta en policyförklaring att respektera mänskliga rättigheter, ha en intern process för att kartlägga och kontrollera riskerna i värdekedjan när det gäller kränkningar av mänskliga rättig- heter samt vara transparenta genom att rapportera om risker och införa rutiner för hur anställda kan slå larm om missförhållanden. I handlingsplanen nämns bl.a. de barnrättsprinciper som har utarbe- tats av , och Global Compact för att hjälpa företag att förstå sin påverkan på barns rättigheter. De tio princi- perna omfattar bl.a. ansvarsfull marknadsföring, eliminering av barn- arbete, säkra produkter för barn och familjevänliga arbetsplatser. I handlingsplanen åtar sig regeringen att genomföra en genomlysning av svensk lagstiftning för att se om det finns luckor i relation till FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter.119 Statskontoret fick i uppdrag att göra en övergripande analys av luckor och brister i efterlevnad av FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter. Statskontorets sam- mantagna bedömning var att regeringen och statliga aktörer hade vidtagit relevanta åtgärder för att efterleva principerna, men att det fanns anledning att överväga ytterligare åtgärder. Statskontoret före- slog bl.a. att regeringen skulle utreda vilka möjligheter det finns att ställa lagkrav på att svenska företag ska genomföra en s.k. human 2015/16:69 s. 4, 6, 24 och 25. 118Utrikesdepartementet Handlingsplan för företagande och mänskliga rättigheter, UD 15.020. 119Utrikesdepartementet Handlingsplan för företagande och mänskliga rättigheter, UD 15.020. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen rights due diligence. Statskontoret rekommenderade också att reger- ingen utreder om det skulle bli möjligt att pröva och lagföra företags- relaterade människorättskränkningar som sker av svenska företag i andra länder.120 7.2.4Åtgärder inom ramen för det internationella samarbetet Målet för svenskt internationellt humanitärt bistånd är att skapa för- utsättningar för bättre levnadsvillkor för människor som lever i fattig- dom och förtryck. Ett policyramverk för svenskt utvecklingssam- arbete och humanitärt bistånd har tagits fram av regeringen.121 Detta syftar till att ge en inriktning för svenskt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd. humanitära bistånd ska bidra till att rädda liv, lindra nöd och upprätthålla mänsklig värdighet, till förmån för nödlidande människor som har utsatts för, eller står under hot att ut- sättas för, väpnade konflikter, naturkatastrofer eller andra katastrof- liknande förhållanden. utgår från målen i Agenda . Av policyramverket framgår att svenskt utvecklingssamarbete måste genomsyras av fem perspektiv, varav ett är rättighetsperspek- tivet. Detta perspektiv innebär att de mänskliga rättigheterna och demokrati ska ses som grundläggande för utveckling. I ramverket anges att rättighetsperspektivet utgår från en globalt överenskommen värdegrund som består av FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna och de folkrättsligt bindande konventioner som anta- gits, vilket bl.a. innefattar . Rättighetsperspektivet innefattar fyra grundläggande principer baserade på det normativa ramverket för mänskliga rättigheter: icke- diskriminering, deltagande, öppenhet och insyn samt ansvarstagande och ansvarsutkrävande. Barnrättsperspektivet ska, som en del av rättig- hetsperspektivet, prioriteras i utvecklingssamarbetet i enlighet med . En strategi för humanitära bistånd genom biståndsmyn- digheten (Sida) har också tagits fram.122 Strategin ska gälla –2020. Av strategin framgår att för att rädda liv, lindra nöd och upprätthålla 120Statskontoret 2018:8 s. 7 och 8. 2016/17:60. 122Strategi för humanitära bistånd genom samarbete (Sida), 2017–2020 (UD2017/01299/KH). Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen mänsklig värdighet för krisdrabbade människor ger stöd till insatser som utgörs av materiellt bistånd och skyddsinsatser. För att uppnå det övergripande målet inom ramen för strategin förväntas Sida bidra till behovsbaserad, snabb och effektiv humanitär respons, ökat skydd för krisdrabbade människor samt ökad respekt för den internationella humanitära rätten och de humanitära principerna. Sida förväntas också bidra till ökat inflytande för krisdrabbade män- niskor samt stärkt kapacitet och effektivitet i det humanitära systemet. Barnrättsperspektivet nämns inte i strategin. Däremot understryks att människor i redan utsatta situationer, såsom kvinnor och barn, drabbas hårdare av humanitära kriser. Vidare konstateras att våld och övergrepp har ökat samt att kvinnor och flickor ofta är utsatta för könsrelaterat våld och löper särskilt stor risk att utsättas för t.ex. människohandel eller tvångsäktenskap. Artikel 4 i stadgar att en konventionsstat ska vidta alla lämpliga åtgärder för att genomföra rättigheterna i konventio- nen. Artikeln är således inte självständig, utan behöver analyseras i förhållande till respektive rättighet i konventionen. För att kunna bedöma om alla lämpliga åtgärder har vidtagits är det inte tillräckligt att endast kartlägga om t.ex. svensk lagstiftning harmonierar med konventionens artiklar. Om så är fallet men barn ändå inte får sina rättigheter uppfyllda har en stat uppenbarligen inte vidtagit tillräckliga åtgärder. Även om en lagstiftning i sig inte är oförenlig med kan det finnas anledning att se över bestämmelser för att nå en tydligare överensstämmelse med konven- tionen eller för att fylla ut eventuella luckor. Vilka ytterligare åt- gärder som behöver vidtas får avgöras utifrån en mer omfattande analys av bl.a. lagstiftning, tillämpning, kompetensnivå hos dem som arbetar med barn, orsakerna till att ett barn inte får sina rättigheter uppfyllda och uppskattade effekter av olika åtgärder. När det gäller ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter behöver dessutom en kartläggning av tillgängliga resurser göras. En sådan djupgående analys ryms inte inom vårt uppdrag. I den mån det är möjligt diskuterar vi emellertid huruvida alla lämpliga lagstiftningsåtgärder vidtagits i kapit- len om respektive artikel. Artikel 4 – genomförandet av rättigheterna i konventionen Eftersom de enda krav som artikel 4 ställer i förhållande till vilka åtgärder som en stat ska vidta är att åtgärderna ska vara lämpliga skapas det ett stort utrymme för respektive stat att avgöra vilka åt- gärder som ska vidtas, dvs. vilka åtgärder som bedöms vara lämpliga. I denna analys kommer vi att fokusera på generella åtgärder som vidtagit för att genomföra konventionen som helhet. Vi har under vårt kartläggningsarbete även fått ta del av olika aktörers erfaren- heter som inte rör svensk lagstiftnings och praxis överensstämmelse med . Även om detta faller utanför vårt uppdrag har vi valt att även ge en bild av våra iakttagelser som vi anser är av betydelse för det fortsatta arbetet med barns rättigheter. har vidtagit ett antal åtgärder för att genomföra rättigheterna i . När det gäller lagstiftningsåtgärder har införlivat konventionen både genom transformering och inkorporer- ing. Även genom inkorporeringen av har barns rättigheter enligt stärkts, eftersom många av de rättigheter som erkänns i också finns i Europakon- ventionen. Inom betonas också barns rättigheter, bl.a. genom EU-stadgan. Det har , på uppdrag av regeringen, gjorts större översyner av om den svenska lagstiftningen harmonierar med konven- tionen. Vår kartläggning är den senaste. Därtill genomförs en löpande översyn av , som särskilt ska uppmärksamma att lagar och andra författningar samt tillämpning av dem stämmer överens med . har genomfört en rad av de råd som barnrättskommittén gett staterna, t.ex. när det gäller nationell samordning, nationella strategier för att förverkliga barns mänskliga rättigheter, kunskaps- höjande insatser och uppföljning. En nationell liga rättigheter kommer enligt regeringen att inrättas och regeringen har löpande möten med bl.a. barnrättsorganisationer. Vi kan notera att vidtagit ett antal åtgärder för att genomföra rättigheterna i på ett generellt plan.