sou · H8B310 · 2020-02-28 00:00:00 — Syftet kan vara att minska det djurplanktonätande fiskbeståndet eller det bottenlevande beståndet eller plocka ut näring genom biomassa. Genom att minska antalet fiskar som livnär sig på djurplankton minskar risken för algblomning. I insjöar har reduktionsfiskeprojekt genomförts i och har utvecklats till att vara en etablerad metod även om resultaten från olika projekt varierat. Historiskt har syftet med reduktionsfiske varit att lindra övergödningssymptomen, men har metoder utvecklats som syftar till att minska läckaget från sediment genom mer riktat fiske mot bottenlevande fisk. Reduktionsfiske i sjöar anses vara en kostnadseffektiv åtgärd. Generellt är effekten ofta kortvarig vilket ofta hanteras genom ett kontinuerligt fiske (2–intervall) eller genom att stärka upp popu- lationerna och skapa gynnsammare förutsättningar för rovfisk. Gröna öar är en relativt ny metod i som går ut på att placera ut flytande öar av vattenväxter som bildar rotsystem under vattnet med kornhalmsbalar. Åtgärden lindrar övergödningssympto- men, men minskar inte övergödningen i sig, och mekanismen går ut på att kornhalmens nedbrytning i kombination med solljus bildar väteperoxid som verkar hämmande på cyanobakteriers tillväxt. Det leder till minskad algblomningarna och ökat siktdjup. Växterna tar upp näring och producerar syre men verkar också ha en positiv effekt på balansen i näringsväven då öarna fungerar som djurplankton- refuger och skyddar mot predation. Djurplankton gynnas också av bakteriefloran i halmen och bakterierna konkurrerar i sin tur med algerna om näringen i vattnet. Det första projektet i inleddes och är fortfarande igång, men potentialen är svårbedömd i dags- läget. Internationellt används gröna öar i större utsträckning och har få kända negativa konsekvenser. Resursanvändning av bortreducerad näring från reduktionsfiske Det finns ingen kommersiell resursanvändning av fisk från reduktionsfiske i , eftersom det har varit svårt att använda fisken som humankost eller djurfoder. Det beror bl.a. på svårigheter att skapa en obruten kylkedja, vilket krävs . Fisket är pla- nerat för att bli så resurseffektivt som möjligt för entreprenören. Det innebär att entreprenören fiskar utan att kyla den, vilket innebär att det bara är sista fångsten för dagen som kan användas som humankonsumtion. När kommunen är huvudman så hindrar det också kommersiell fångst och försäljning av fisken. Den vanligaste användningen är att kommunerna betalar för att fisken ska rötas till biogas eller användas för att producera växtgödningsmedel. I finns ett EU projekt som drivs av med målet att producera mat av den upptagna vitfisken från . Projektet bedöms som lyckat och det har funnits en efterfrågan på deras produkter. Till detta finns en livsmedelsindustri kopplad för fiskhamburgare och försäljning i vanliga matvaruaffärer samt på institutioner. fiskades vitfisk för mat- produktion och de är i en expansionsfas med målet att av fiskfångsterna av vitfisk ska gå till humankonsumtion. Den ekonomiska modellen för att projektet ska få ekonomisk håll- barhet är under utveckling. I nedanstående blockcitat beskrivs hur kommun har arbetat med sitt reduktionsfiske. De har lyckats att få relativt stora intäkter genom att använda råvaran i sin egen biogasanläggning. Totalt sett togs ca fisk ut ur sjöarna. Av detta har merparten, ca , lämnats till kommunens biogasanläggning för framställning av metangas som sedan används som fordonsgas lokalt. Ca eller av den landade fångsten har tagits om hand spontant av privatpersoner för konsumtion som livsmedel eller betesfisk till kräftfiske mm. Biogas- anläggningen i har försetts med ett extra processteg (”termisk hydrolys”) i förbehandlingen av substratet, vilket ökar effek- tiviteten med jämfört med konventionell rötning. Utifrån andra beräkningar som gjorts /…/ avseende energiinnehållet i fiskrester kan man räkna med att den biogas som genererats inom ramen för detta projekt uppgår till ca 45 000 Nm3 biogas. Denna mängd biogas kan med avseende på energiinnehållet jämföras med bensin, eller ca 0,45 GWh energi. Värdet ”vid biogaspumpen” är ca och klimatnyttan kan beskrivas som att förnybar bensin har tillkommit, vilket motsvarar en besparing av ca CO2. Det vore i tillägg till detta intressant att beräkna om och i så fall hur mycket metanavgången minskar från sjöarna när nedbrytning av organiskt material i syrefattig miljö i och nära sjöbotten minskar. Uttag och återföring av bortreducerad näring, näringsrikt vatten och sediment Näringsrika sediment i våtmarker och fosfordammar Som en underhållsåtgärd grävs sediment ur från fosfordammar men även från våtmarker vid behov. Fosforn i sedimenten kan sedan åter- föras till odlingsmarken som gödning, sedimentet i sig fungerar som jordförbättringsmedel. Eftersom handelsgödsel är så pass billigt, finns det inga ekonomiska incitament att ersätta den med återförd näring från våtmarker eller dikesrensningar. Utredningen har i vissa fall inte täckt in alla de åtgärder som kan vara aktuella och när så har skett har vi i flera fall fått synpunkter från utredningens experter. En brist i ovanstående förteckning avser den kortfattade beskrivningen av fördelarna med fastläggning av fosfor i med hjälp av aluminium. Jättebra att ni tar med den interna omsättningen av näring och även diskuterar åtgärder, t.ex. i form av blå fångstgrödor, pumpa upp botten- vatten och muddra upp sediment. Ni bör dock även ta upp förutsätt- ningar för fastläggning i sediment och syresättning för ökad fastlägg- ning i sediment, annars haltar logiken, även om direktivet begränsar er. Alternativt behöver ni utveckla och argumentera för varför de inte tas med. De uppskattningar av kostnadseffektiviteten vi gjort visar att fast- läggning av P med Al kostar /kg P (fosfat), vilket inte är helt oviktigt om man ska fundera på hur man ska använda sina åtgärds- resurser. Min åsikt är att om man ska försöka åtgärda/minska den interna belastningen, ska man göra det på det mest kostnadseffektiva sättet (om det inte medför några negativa sidoeffekter eller liknande) och särskilt om reningskostnaden mellan olika åtgärder är stor (vilket är fallet här), annars bör man lägga resurserna på att förhindra att ny näring tillförs, alltså åtgärder på land. Näringsrika sediment och bottenvatten i sjöar eller hav Näringsrikt bottenvatten och sediment är metoder där näringsrikt vatten eller näringsrikt sediment från sjöar eller hav kan tas upp tas upp för att minska den interna omsättningen av näring (även kallad internbelastning) i sjöar eller hav. Näringen kan användas näringen som en resurs i form av för gödselmedel inom jord- och skogsbruk. Sedimentet kan och eventuellt även användas för biogasframställ- ning. Metoderna har inte använts i någon större uträckning än och är i en tidig utvecklingsfas. Det pågår även en del försök med muddring av sediment som är en åtgärd för att minska belastningen av den interna omsättningen av fosfor. Den sker framför allt i sjöar med läckande sediment. Muddring verkar fungera både i djupa och grunda sjöar och har i vissa fall visat sig vara en lyckad åtgärd i sjöar som har problem med internbelastning. Det finns två huvudtekniker för att muddra, mekanisk (skopmuddring även kallad grävmuddring) eller hydraulisk (sugmuddring) muddring. Grävmuddring är tillämpbart för dammar och är relativt dyrt i och med kostnaden för hantering av den stora mängden muddringsmassor. Metoden begränsas av att stora ytor för upplag och avvattning av sedimenten krävs. Det är svårt att använda näringen i de vattenrika sedimenten på ett effektivt sätt och sedimenten behöver bearbetas för att kunna transporteras. Jord- och gödselprodukter till jord- och skogsbruk samt framställning av biogas är under utveckling. Metoden är kostsam i jämförelse med t.ex. aluminiumfällning. Möjligheten att kunna producera handelsgödsel och energi (biogas) av den upptagna näringen vid muddring undersöks. Tungmetaller och organiska miljögifter kan behöva avskiljas på olika sätt innan när- ingen används. Åkerbevattning med näringsrikt bottenvatten Åkerbevattning med näringsrikt bottenvatten innebär att närings- rikt bottenvatten pumpas ur en övergödd avgränsad havs- eller sjö- vik, och att vattnet används som gödningsmedel på för närliggande . Detta innebär dels att syrehalten i bottenvattnet ökar, dels återcirkuleras näringen genom att bevattna närliggande åkrar. med skapas ett kretslopp av näringsämnen där man kan ersätta traditionell gödsel med växtnäring som finns i övergött vatten. Att använda näringsrikt vatten från dammar och sjöar för bevatt- ning inom jordbruket är egentligen inget nytt, men som åtgärd för minskad övergödning är det en relativt ny åtgärd. Det finns kun- skapsbehov om vilka grödor bräckt vatten från avgränsade östersjö- vikar kan användas till. Vidare råder osäkerhet om hur marken påver- kas på . En variant sett till återcirkulering av näring är ”multifunktionella våtmarksdammar” anlagda i jordbrukslandskap, som både fångar näring och fungerar som bevattningsdammar för växtodlingar . Vass och andra våtmarksväxter har använts men som övergödningsåtgärd är vasskörd relativt nytt. Vass är en av de dominerande växterna i europeiska våtmarks- områden, och är också vanligt förekommande i sjöar och havsvikar (i ). Vass är en tålig art som trivs i näringsrikt vatten på ett vattendjup i sötvatten, men tål även saltare vatten i viss mån. Vassutbredningen inom Östersjöns kustzon har ökat ur ett historiskt perspektiv som följd av ökade näringshalter. Vid vasskörd förs näring bort med biomassan i vass eller andra våtmarksväxter. Vasskörd görs inte generellt i anlagda våtmarker, men förekommer för att ytterligare öka näringsupptaget eller för att återfå en estetiskt tilltalande vattenspegel. Även naturliga våtmarks- stränder längs kust, sjöar och vattendrag kan skördas. Särskilda amfibie- gående maskiner krävs för vasskörd. Våtmarksvegetation kan även användas till bete och slåtter av djurfoder. Skördad vass och andra våtmarksväxter kan användas som substrat för framställning av biogas. I finns även exempel på värmeverk som använder lokalt skördad vass. Historiskt har vass också använts som byggnadsmaterial. Produktionsvåtmarker, våtmarker anlagda med syftet att skörda biomassa, har utvecklats . Biomassan an- vänds för att producera biogas och rötrest. Spridning av rötresten på produktiv sluter kretsloppet. Att minska övergödande näringsämnen i havet Blå fånggrödor kan användas för att minska övergödningen genom skörd av biomassa (jämför gröna fånggrödor inom jordbruket). Blå fånggrödor innefattar bl.a. mussel-, sjöpungs-, ostron- och algodling. I är musselodlingar den vanligaste blå fånggrödan. Gemen- samt för blå fånggrödor är att det genom upptaget av biomassa för- utom upptag av näring och produktion av biomassa också skapas en restprodukt som kan nyttjas. Kommersiell odling av musslor, ostron och sjöpungar sker på , dock inte med det huvud- sakliga syftet att minska övergödning. Åtgärdseffektiviteten för näringsupptag redovisas nedan under respektive fånggröda. Generellt saknas sammanställningar kring åt- gärdseffektivitet och kostnad eftersom effektiviteten är beroende av lokala förhållanden kring odlingen. Havs- och vattenmyndigheten stödjer därför projektet ”Blå fånggrödor – beräkningsmodell för ex- traktiv odling” som drivs av –2020. Specifikt för musselodling har två rapporter publicerats med särskilt fokus på odling i Östersjön.35 Utredningen har också tagit fram två kompletterande rapporter med översikt över potentialen hos blå fång- grödor för upptag av näringsämnen i havet.36 37 Utredningen har även träffat företrädare för odling av blå fånggrödor på västkusten.38 Blåmusslor odlas kommersiellt på . Musselodling med- för att näringsämnen i biomassan avlägsnas från vattnet när de skördas. Näringen binds nämligen upp i musslornas vävnad genom filtreringen av växtplankton. På samma gång som musslorna kan bidra till positiva miljö- effekter genom att förbättra kustvattenkvaliteten och minska graden av övergödning, så riskerar storskaliga odlingar att ha en negativ lokal miljöpåverkan. Det handlar dels om det organiska material som muss- lorna släpper ifrån sig vilket kan orsaka syrebrist på botten under 35Kumblad, L. m.fl. (2019) Underlag till förordning om miljöhänsyn vid hästhållning. Östersjö- centrum och SLU. 36Ramböll (2019) Underlagsrapport. Metoder för minskad övergödning i övergödda vatten. 37Dahl, M. m.fl. (2019) Potentiella åtgärder för minskad övergödning och näringsupptag i svenska vatten. Återföring av näring från havet. AquaBiota Report 2019:01. 38Muntlig kommunikation med , , , och , Kosteralg, studiebesök 7–. odlingen, dels om att musslorna även släpper ifrån sig näringsämnen i lös form vilket kan gynna växtplankton lokalt. Dessa negativa effek- ter är till stor del beroende av lokala förhållanden och kan undvikas eller minimeras med planering och noggrant utvald placering av odling- arna. På finns 28 kommersiella musselodlingar registrerade hos . De flesta finns i och mer- parten av produktionen finns i fjordarna kring . Musselproduk- tionen uppgår till 1 500–musslor . Ett företag (Scanfjord i ) står för av den svenska produktionen av blåmusslor.39 Konsumtionen av framför allt färska och frysta blå- musslor har ökat i . En stor del av ökningen täcks av import, framför allt från Danmark.40 Försök med musselodling i har flera pilotprojekt för musselodling i genomförts, i huvudsak för att testa effektiviteten som övergödningsåtgärd. Det råder inte konsensus inom forskarvärlden huruvida storskaliga musselodlingar kan eller bör genomföras i Öster- sjön. Blåmusslan är en marin art och den lägre salthalten i leder till lägre tillväxt, och att musslorna blir små och tar upp mindre näring jämfört med blå musslor i saltare vattenupptag av kväve. Det finns flertalet pilotförsök på musselodling i , bland annat en storskalig satsning i projektet med mål att utveckla storskalig produktion. Projektet pågår 2016–2019 och är i slutfasen. Enligt forskarteamet så har musselodling på östkusten potential att bli en betydelsefull åtgärd mot övergödning. Från andra håll ifrågasätts dock musselodling i stor skala i Öster- sjön. Det beror dels på effektiviteten, dels på att storskaliga mussel- odlingar riskerar att ha en negativ lokal miljöpåverkan. En genom- gång av potential och risker med blåmusselodling i från forskare på Östersjöcentrum rekommenderar därför en utförlig ut- värdering av potentiella negativa miljöeffekter av storskaliga mussel- odlingar innan sådana genomförs. 39Ramböll (2019) Underlagsrapport. Metoder för minskad övergödning i övergödda vatten. 40Muntlig kommunikation med , Scanfjord, studiebesök 7–. Det ifrågasätts också om musselodling i kan bli eko- nomiskt lönsamt och om det är en kostnadseffektiv metod för mot- svarande miljönytta. Resursanvändning av bortreducerad näring från musselodlingar Musslor odlade som blå fånggrödor kan användas som livsmedel, djurfoder, gödselmedel och biobränsle. Musslor odlade vid används som livsmedel och har en etablerad marknad. Av en skörd används ungefär två tredjedelar som livsmedel medan en tredjedel potentiellt skulle kunna tas tillvara och användas som foder eller gödning. Ett exempel på pågående projekt för att undersöka alterna- tiva användningsområden är projektet ”Musselkompost pilot på 2018–2020”. I projektet ingår att använda musselrester för att utveckla en kompostering där resterna används som jordförbättring i lantbruket i ett lokalt kretslopp. De mindre musslorna från är inte lika attraktiva som livsmedel som de från . Ett alternativ användningsområde skulle kunna vara musselmjöl. Nya användningsområden för musslor och en eventuell ersättning för miljönyttan (= upptag av närings- ämnen från havet), skulle kunna göra musselodling även i lönsam . Sjöpungar filtrerar vatten för att få föda och förekommer naturligt på den svenska . Odling kan ske på ned till , beroende på salthalt. används sjöpungar som växer på musselodlingar i . Utveckling har pågått , då med syfte att utreda poten- tialen för användning till biogasproduktion, eftersom hantering av blåmusslornas hårda skal är problematisk för biogasframställning. För att få lönsamhet har dock fokus skiftat till att göra djurfoder av de skördade sjöpungarna. För att vara konkurrenskraftiga mot fisk- foderindustrin krävs det att odlingarna kommer upp i större volymer, vilket enligt odlarna är fullt möjligt. Sjöpungsodling sker på i mycket mindre skala än musselodlingar. Sjöpungens föda består främst av växtplankton och på det sättet bidrar sjöpungen, på samma sätt som musslor, till att minska över- gödningen i havet. På liknande sätt som musselodling kan sjöpungar ha en negativ effekt på den underliggande botten, men effekten sträcker sig bara runt utanför odlingarna. Algodling och uppsamling av alger sker i liten skala i men odling av makroalger är globalt sett den snabbast växande sektorn inom vattenbruket. bedrivs pilotförsök och forskning på odling av alger på . Kommersiell odling av alger (tång) sker genom företaget i . Algerna odlas liksom blåmusslor, på långa linor. Odlingarna sätts och redan efter fem–skördas de. Skörden uppgår till våtvikt enligt uppgift från odlare41, men har potential att öka till stora volymer efter- som det finns stora havsområden på svenska som både är lämpliga för algodling och som dessutom inte utnyttjas . Algerna kan användas till en rad olika ändamål, som till exempel livsmedel, drivmedel, gödsel och tillverkning av nedbrytningsbara förbrukningsartiklar, t.ex. muggar och snören. Utredningen bedömer att algodling på har en mycket stor framtida potential som metod för att ta upp näringsämnen ur havet, som åtgärdsbehovet är störst på ostkusten. Det upptag som sker via alger är att betrakta som ett rent netto- upptag av näringsämnen, eftersom algerna i sig inte släpper ifrån sig några övergödande ämnen att tala om, förutom när de dör och bryts ner. Förutsättningar för blå fånggrödor De förutsättningar som finns för odling av blå fånggrödor inkluderar finansiella och administrativa förutsättningar inklusive regelverk. Vad gäller musselodling så är den på kommer- siell och är också stödberättigad från Europeiska Havs- och fiskefonden (EHFF). I så finansieras flera av de befintliga musselodling- arna via EU-projekt, stiftelsen 2020 och kommuner. 41Muntlig kommunikation med , Kosteralg, studiebesök 7–. Liknande gäller för algodling där forsknings- och utvecklingsprojekt är delfinansierade med EU-medel. Underlag som kommit utredningen till del framhåller att odling av blå fånggrödor som musslor, sjöpung och alger, bör klassificeras som areell näring. Odling av blå fånggrödor kan jämföras med den odling av fånggrödor som görs på land och där miljöstöd kan utgå via landsbygdsprogrammet. När det gäller administrativa förutsättningar så finns det ett antal aktörer, både statliga och ideella, som är involverade i vattenbruks- frågor, dit blå fånggrödor kan räknas. Se vidare kapitel 6 om regel- förenklingsarbetet kring blå fånggrödor. Odling av miljömässigt nya arter som sjöpung och algodling faller utanför definitionen av vattenbruk, vilket bland annat innebär att tillståndsprocessen för odling ser annorlunda ut, jfr med odling av fisk, musslor och kräftor. Företrädare för branschen uppger att detta hämmar utveckling på området42 43. Se kapitel 6 för regelverket kring odling av olika typer av blå fånggrödor. Kunskapsbehov om blå fånggrödor ur ett näringsupptagsperspektiv Förutom de hinder för blå fånggrödor som identifierats ovan så finns det också kunskapsbehov kring vilka möjligheter som finns både vad gäller näringsupptag och användning av biomassa. Vad gäller åtgärds- potentialen så anses potentialen hos blå fånggrödor vara stor, fram- för allt på . Kunskapsbehovet för odling och åtgärdseffekt av blå fånggrödor bedöms vara störst i . Det har gjorts flera projekt med odling av musslor i men det underlag utredningen har tagit in pekar på att produktionen är oförutsägbar och varierar lokalt, vilket innebär att miljönyttan är svår att bedöma generellt. Det pågår mycket forskning och utredning kring dessa frågor, bland annat via Baltic Blue Growth, , KTH, SLU, Östersjöcentrum m.fl. 42Ramböll (2019) Underlagsrapport. Metoder för minskad övergödning i övergödda vatten. 43Jordbruksverket (2018) Halvtidsrapportering av handlingsplanen för utveckling av svenskt vattenbruk. LIFE arbetar man med att identifiera lämpliga områ- den för musselodling inom Norra vattendistrikt, utveck- ling av odlingsteknik anpassad för förhållanden samt uppskalning av musselodling i för att kunna utvärdera produktionshastighet och kostnadseffektivitet. För pågår också projektet ”Ökad kunskap om hur musselodlingarna kan påverka ekosystem i ” som utförs av som ska öka kunskapen om de potentiellt negativa miljöeffekterna av musselodling på ekosystem i . Projektet pågår 2018–2020. För algodling på är kunskapsbehovet störst kring utvärdering av potentiella användningsområden för skördade alger samt lönsamhetsbedömning kring helhetskonceptet för algodling. pågår endast forskning kring odling av alger på väst- kusten. Forskargruppen Seafarm har uppgett att de även ser poten- tial för algodling i men att det kräver mer forskning och utveckling av nya metoder samt analyser av eventuellt upptag av toxiner och tungmetaller. Ett pågående projekt ”Återföring av närings- ämnen från land till hav genom tångbruk” ska utreda återföring av näringsämnen genom tångbruk och algodlingsförsök i . Projektet pågår 2018–2020. Insamling av alger från stränder Insamling av alger kan ske från stränder och insamling av flytande alger i vattnet vid stranden. Makroalger är generellt snabbväxande organismer med ett effek- tivt upptag av näringsämnen. Ett problem med användandet av alger är att de generellt innehåller tungmetaller som kadmium, vilket också koncentreras i rötresterna vid biogasframställning och begränsar användningsområdena. Kadmiuminnehållet varierar mellan arter och platser, och det finns en del metoder för att rena algerna så att de exempelvis kan användas som gödningsmedel. Insamling av alger från stränder pågår i flera kommuner. I och kommun används det organiska materialet för produk- tion av bl.a. biogas. Ett problem är att det vid insamlingen också följer med sand och grus från stranden samt salt från havet vilket gör det svårare att röta. Därför används en torrötningsmetod. Ett annat problem med meto- den är att den kräver stora sandytor för att vara effektiv. Detta begränsar antalet lämpliga områden och gör att metoden bäst lämpar sig i , , och . Dock driver det iland stora mängder alger i dessa län, exempelvis på uppskattades mäng- den till mellan 1 000 och per kilometer. Detta gör att metoden har potential för upptag av näring från . Uppsamling av alger på stränder kan dock påverka kustmiljön nega- tivt. I ett annat projekt i undersöks möjligheten att produ- cera biokol från uppsamlade alger. Fördelen med att göra biokol av alger är att produkten blir renare med avseende på tungmetaller och läkemedelsrester jämfört med de rötrester som uppstår vid biogas- produktion. Insamling av flytande alger Ett sätt att kringgå problemen med sand och grus, och den begrän- sade geografiska utbredningen är att samla in alger direkt från havet, antingen flytandes på ytan, fastsittande på hårdbottnar eller lösligg- ande på botten.44 En annan fördel med att samla in alger direkt från havet är att näringshalten är högre och biogasproduktionen blir därmed mer effektiv. Ytterligare en fördel är att det sannolikt skulle medföra minskade algmängder på stränderna, då mycket av de flytande algerna annars skulle driva i land.45 Det finns en stor potential till näringsupptag med denna metod och en teoretisk beräkning för visade att biomassa skulle kunna tas upp längs med kom- munens kust. Dock finns det en del praktiska problem.