sou · H8B352 · 2020-09-16 00:00:00 — Kommunen kunde därför inte avsäga sig sitt ansvar genom att hän- visa den enskilde till frivilligorganisationer. En enskild kan inte heller nekas hemtjänst med hänvisning till att han eller hon kan få behovet tillgodosett genom att tjänsterna kan köpas på den privata marknaden. I 4 kap. 1 § andra stycket social- tjänstlagen anges att vid prövning av bistånd för livsföring i övrigt 2000/01:80 s. 92. 1996/97:124 s. 168 och prop. 2008/09:82 s. 12. 10Jfr (2013) Ekonomiskt bistånd, , s. 101. Det offentligas ansvar för äldreomsorgen får hänsyn inte tas till den enskildes ekonomiska förhållanden om rätten att ta ut avgifter för biståndet regleras i 8 kap. socialtjänst- lagen. Bestämmelsen i andra stycket innebär att den enskildes eko- nomiska förutsättningar inte ska påverka bedömningen av rätten till hemtjänstinsatser, oaktat av om den enskilde har faktisk förmåga att betala för tjänsterna på den privata marknaden.11 Ytterligare ett krav som uppställs i 4 kap. 1 § socialtjänstlagen är att insatsen ska inrymmas inom ramen för vad som avses vara skälig levnadsnivå. Vad som i det enskilda fallet ska anses utgöra en skälig levnadsnivå för livsföringen i övrigt är inte givet utan varierar och måste bedömas utifrån den enskildes livssituation och behov. Det har därför överlämnats åt kommunerna att fastställa vilken levnads- nivå som ska anses skälig.12 Vad som avses med skälig levnadsnivå avseende försörjningsstöd är relativt klarlagt i lagstiftning och rättspraxis. Däremot finns det ett större tolkningsutrymme beträffande vad som kan anses utgöra skälig levnadsnivå för insatser avseende livsföringen i övrigt, såsom äldreomsorg. Trots att det finns viss ledning i rättspraxis får rättsläget ändå betraktas som oklart i många situationer. Detta beror bl.a. på att biståndet bestäms utifrån de särskilda omständigheterna i det enskilda fallet, men också på att den kommunala självstyrelsen och socialtjänstlagens karaktär av ramlag ger kommunerna visst utrymme att bestämma olika utformning från kommun till kommun med hänsyn till lokala förhållanden.13 I vissa kommuner förekommer riktlinjer för vilka insatser som bör medges enligt socialtjänstlagen eller i vilken utsträckning de bör beviljas. Exempelvis kan riktlinjer innehålla anvisningar om hur ofta städning utförs och huruvida vissa insatser överhuvudtaget utförs inom ramen för . 2009/10:57 s. 24 och 25. 1979/80:1 s. 186. 13SOU 2017:21 s. 732. Det offentligas ansvar för äldreomsorgen Kommunala riktlinjer åsidosätter dock inte lag. En kommun kan därför inte avstå från att göra en biståndsbedömning eller fatta ett beslut om bistånd på grund av att en viss insats enligt kommunens interna riktlinjer inte ges som hemtjänstinsats enligt 4 kap. 1 § social- tjänstlagen utan endast som servicetjänst enligt befogenhetslagen. En sökande har alltid rätt att få sin ansökan prövad i enlighet med social- tjänstlagens biståndsbestämmelse. Anser kommunen att den enskilde inte har rätt till bistånd ska ett formellt avslagsbeslut fattas och överklagandehänvisning ges.14 6.4Insatser och stöd enligt socialtjänstlagen stöd och hjälp till enskilda kan vara av olika slag och ha olika inriktning. Allmänt inriktade insatser, är generellt utfor- made sociala insatser som t.ex. riktar sig till äldre personer och som inte förutsätter biståndsprövning. Öppna dagcentraler och träff- punkter för social samvaro och gemenskap är exempel på sådana verk- samheter. Individuellt inriktade insatser, avser insatser som är direkt anpassade till den enskilde individens behov. Som sådana insatser räknas t.ex. hemtjänstinsatser, särskilt boende för äldre, samtal och rådgivning, andra förebyggande insatser och hjälpåtgärder som moti- veras av den aktuella situationen. I det följande redogörs för de kommunala stöd- och hjälpinsatser som är av betydelse för äldre personer. 6.4.1Hemtjänst med föregående behovsprövning är basen för omsorgen om äldre i Sverige.15 I social- tjänstlagen anges att socialnämnden bl.a. genom hemtjänst bör underlätta för den enskilde att bo hemma.16 Äldre personer ska ges det stöd och den hjälp i hemmet samt annan lättåtkomlig service som de behöver.17 ska också verka för att äldre människor har en aktiv och meningsfull tillvaro i gemenskap med andra.18 Det 2005/06:115 s. 148. 2005/06:115 s. 82. 163 kap. 6 § socialtjänstlagen. 175 kap. 5 § socialtjänstlagen. 185 kap. 4 § socialtjänstlagen. Det offentligas ansvar för äldreomsorgen innebär att nämnden ska medverka till att bryta isolering och öppna möjligheter för de äldre att ha kontakt med sina anhöriga och andra. Begreppet hemtjänst är inte definierat i socialtjänstlagen men enligt termbank avses med hemtjänst bistånd i form av service och personlig omvårdnad i den enskildes bostad eller mot- svarande. Service är t.ex. praktisk hjälp med hemmets skötsel som städning och tvätt, hjälp med inköp, ärenden på post och bank, tillredning av måltider samt distribution av färdiglagad mat. Av rättspraxis framgår att också hjälp med fönsterputsning och gardinuppsättning omfattas av begreppet hemtjänst (Högsta förvaltningsdomstolens avgörande RÅ 2008 ref 38). Med personlig omvårdnad avses insatser som därutöver behövs för att tillgodose fysiska, psykiska och sociala behov. Detta kan t.ex. innebära hjälp med att äta och dricka, klä sig och förflytta sig och sköta personlig hygien. Det kan också vara ledsagning eller andra insatser som behövs för att bryta isolering eller insatser för att den enskilde ska känna sig trygg och säker i det egna hemmet. I begreppet hemtjänst ingår även avlösning av anhörigvårdare i hemmet. Trygg- hetslarm är också en sådan insats som innefattas i begreppet hem- tjänst. Hemtjänst är således ett samlingsbegrepp för olika typer av insatser som den enskilde kan få i syfte att underlätta den dagliga livs- föringen.19 6.4.2Hemtjänst utan föregående behovsprövning Som redan nämnts i avsnitt 6.3 har socialnämnden numera möjlighet att enligt 4 kap. 2 a § socialtjänstlagen erbjuda hemtjänst till äldre personer utan föregående behovsprövning. Vilka insatser som om- fattas av begreppet hemtjänst beskrivs i föregående avsnitt. Bestämmelsen syftar till att ge de kommuner som så önskar möjlighet att bevilja vissa insatser inom äldreomsorgen på ett enklare sätt och med större utrymme för delaktighet och självbestäm- mande.20 Tanken är att socialnämnden i sina riktlinjer ska ange de kriterier som ska gälla för de insatser som erbjuds, t.ex. vilken ålder 2005/06:115, prop. 1997/98:113, prop. 1996/97:124, jfr även prop. 2008/09:29 och prop. 2001/01:149. 2017/18:106. Det offentligas ansvar för äldreomsorgen som kan anses vara vägledande när det gäller hjälp och stöd till äldre personer. Den äldre personen ska ansöka om hemtjänst hos social- nämnden som prövar ansökan utifrån de kriterier som kommunen fastställt i sina riktlinjer, t.ex. i fråga om ålderskrav.21 Bestämmelsen innebär inte någon inskränkning av den enskildes rätt att ansöka om bistånd enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen eller för skyldighet att utreda och pröva sådana ansökningar enligt 11 kap. socialtjänstlagen. Ett erbjudande om hemtjänst enligt 4 kap. 2 a § socialtjänstlagen förutsätter att den äldre personen har informerats om i vilken ut- sträckning och på vilket sätt han eller hon kan påverka utförandet av insatserna, på vilket sätt kommunen följer upp insatserna och att rätten att kunna ansöka om bistånd enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen kvarstår. Regeringen har uttalat att den nya bestämmelsen om hemtjänst utan föregående behovsprövning kan leda till ett minskat tryck på insatser från anhöriga, vilket har störst betydelse för kvinnor efter- som de oftare än män påverkas negativt av att utföra anhörig- insatser.22 För det fall äldre behöver hjälp med vissa personliga angelägenheter kan socialnämnden, efter begäran eller samtycke, utse en särskild person (kontaktperson).23 Kontaktpersonens väsentligaste uppgift är att fungera som ett personligt stöd och hjälpa den enskilde på olika sätt. För att motverka isolering och underlätta för äldre personer att delta i samhällslivet kan vidare ledsagarservice beviljas med stöd av socialtjänstlagen. En ledsagare kan medverka till att den äldre t.ex. får möjlighet att delta i kulturliv eller komma ut och promenera.24 2017/18:106 s. 22. 22Regeringens skrivelse 2017/18:280 Framtidens äldreomsorg – en nationell kvalitetsplan (skr. 2017/18:280) s. 40. 233 kap. 6 b § socialtjänstlagen. 24Jfr 5 kap. 4 § socialtjänstlagen. Det offentligas ansvar för äldreomsorgen 6.4.4Dagverksamhet och öppen verksamhet Vid sidan av hemtjänst finns dagverksamheter som kan erbjuda sysselsättning, gemenskap och aktivering. Dagverksamhet kan beviljas den som på grund av sjukdom eller funktionsnedsättning har behov av regelbunden social gemenskap och aktivering. Personer med demenssjukdom eller andra sjukdomar eller funktionsnedsätt- ningar kan ha behov av biståndsbedömd dagverksamhet för att behålla psykiska och fysiska funktioner samt att förebygga social isolering. Vid dagverksamhet erbjuds sysselsättning, gemenskap, behandling eller rehabilitering utanför den egna bostaden Äldre personer kan även erbjudas aktiviteter vid öppna verksam- heter, som t.ex. sällskapsspel, gymnastik, promenader, taktil massage, dans, tv-spel, musikunderhållning, föreläsningar, filmvisning och mid- sommarfirande. Inte sällan arrangeras öppna verksamheter i samarbete med det lokala föreningslivet. Boendestöd är en social och praktisk stödinsats som syftar till att stärka den enskildes förmåga att hantera sitt vardagsliv både inom och utanför det egna hemmet. I boendestöd ingår att ge praktiskt stöd åt den enskilde i dennes vardag men också motivationsarbete och pedagogisk vägledning. Syftet är att upprätthålla och utveckla den enskildes resurser samt att sträva efter att den enskilde ges möjlighet att leva ett självständigt liv. 6.4.6Välfärdsteknik i ordinärt boende Allt fler kommuner inför olika slags digital teknik inom äldre- omsorgen, men utvecklingen går inte lika fort i alla kommuner.25 har 2019 kartlagt utvecklingen av 25Utredningen om välfärdsteknik i äldreomsorgen har i betänkandet Framtidens teknik i omsorgens tjänst (SOU 2020:14) lämnat förslag på åtgärder som kan främja införandet av väl- färdsteknik. Exempelvis föreslår utredningen att det i socialtjänstlagen förs in en bestämmelse av vilken följer att om en person inte förstår eller själv kan bestämma vilken insats som behövs, ska en biståndshandläggare efter en individuell behovsbedömning kunna bestämma vad som är bäst för personen. Så långt det är möjligt ska biståndshandläggare ta reda på och alltid visa respekt för vad personen själv vill. Det offentligas ansvar för äldreomsorgen e-hälsa i kommunerna.26 är även välfärdsteknik inkluderat.27 Mer övergripande konstaterar att äldre- omsorgen är det område där kommunerna dragit störst nytta av tekniken och det område där utvecklingen gått snabbast, men utvecklingen är ojämn. Den absolut vanligaste formen av välfärdsteknik för enskilda är trygghetslarm som har använts i alla kommuner . Antalet användare av trygghetslarm ligger på en stadig nivå på drygt 200 000. I och hemsjukvården har också s.k. passiva larm, eller sensorer, dvs. larmmattor, dörrlarm, rörelselarm etc. varit i bruk . Det är av kommunerna som använder denna typ av utrustning för personer som bor i sina egna bostäder. I enkäten redovisade av kommunerna att de använder nattillsyn via kamera i och att 1 308 personer har detta. Vidare angav av kommunerna att de har utrustat 1 030 personer i ordinärt boende med gps-larm. Det är intressant att notera att det var endast 3 kommuner () som hade utrustat fler än 100 personer med gps-larm. Dessa 3 kommuner hade till- sammans nästan 600 gps-larm, alltså av alla gps- larm i de kommuner som besvarat enkäten. Resterande 430 var för- delade på 119 kommuner. infördes en bestämmelse i 5 kap. 10 § socialtjänst- lagen som tydliggör att ska erbjuda stöd till personer som vårdar, hjälper eller stödjer en äldre, sjuk person eller en person med funktionsnedsättning. Det förebyggande anhörigstödet ska enligt förarbetena till bestämmelsen kännetecknas av individua- lisering, flexibilitet och kvalitet.28 26Socialstyrelsen (2019). E-hälsa och välfärdsteknik i kommunerna 2019. Redovisning av en uppföljning av utvecklingen inom e-hälsa och välfärdsteknik i kommunerna. 27Rapporterna bygger på nyckeltal som tagit fram i samarbete med de regionala e-hälsosamordnarna och i samråd med kommuner och regioner, Digitaliserings- kommissionen och Myndigheten för delaktighet. Dessa nyckeltal är baserade på intentionerna i e-hälsostrategin Nationell e-Hälsa – strategin för tillgänglig och säker information inom vård och omsorg och de mål som uttrycktes i överenskommelsen 2013 mellan staten och kommuner och regioner om stöd till en evidensbaserad praktik för god kvalitet i . 2008/09:82. Det offentligas ansvar för äldreomsorgen Stödet som kommunen ger till anhöriga kan se väldigt olika ut. Medan vissa anhöriga främst behöver avlösning för att orka med eller få egen tid, kan behovet hos andra i stället handla om att få infor- mation och kunskap för att känna sig trygga i och utveckla sin anhörigroll. Det kan också handla om att en anhörig tillsammans med den person han eller hon hjälper kan få möjlighet att göra något som bryter av mot vardagen. De mest utbredda formerna av anhörig- stöd är insatser vars syfte är att avlösa anhöriga, som t.ex. kort- tidsvård, korttidsboende, dagvård, dagverksamhet samt avlösning i hemmet. Andra exempel på stöd till anhörig efter behovsprövning är utbildning om olika sjukdomar och funktionsnedsättningar, prak- tisk hjälp i hemmet, socialt stöd, stödsamtal och samordning av insatser. Ansökan om bistånd sker då i första hand enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen. Det finns inga begränsningar avseende den typ av stöd som anhöriga kan ansöka om.29 Många kommuner erbjuder också utan behovsbedömning visst stöd inom ramen för sitt gene- rella stöd. Exempel på generellt stöd är anhöriggrupper, föreläs- ningar, samtalsgrupper och studiecirklar.30 Vidare kan en väl fungerande vård och omsorg i sig ge de anhöriga ökad trygghet, men också olika former av tekniska hjälpmedel och välfärdsteknik kan underlätta vardagen för anhöriga. Hit hör, för att ta ett exempel, en matta som larmar om den närstående vaknar och går upp. uppföljningar har visat att kommunerna tillämpar 5 kap. 10 § socialtjänstlagen på olika sätt och i varierande utsträck- ning och att en kvarstående utmaning är att kunna erbjuda ett individinriktat stöd. Det gäller inte minst i de fall det finns behov av ett språkligt och kulturellt anpassat stöd till personer som är födda utanför samt till de nationella minoriteterna.31 29Socialstyrelsen (2016), Stöd till anhöriga. Vägledning till kommunerna för tillämpning av 10 § socialtjänstlagen. 2005/06:115 s. 157 och SOU 2017:21 Del 2 s. 589. 31Se Regeringens uppdrag till att ta fram ett underlag för en nationell strategi för anhöriga som vårdar eller stödjer närstående äldre personer, , diarienummer: S2019/04223/FST. Det offentligas ansvar för äldreomsorgen 6.5Kommunala servicetjänster för äldre enligt befogenhetslagen Lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter, den s.k. befogen- hetslagen, innehåller kompetensutvidgande regler som ger kom- munerna ökade möjligheter att tillhandahålla servicetjänster utan någon individuell behovsprövning till samtliga kommunmedlemmar som fyllt 68 år.32 Med servicetjänster avses tjänster som är avsedda att förebygga skador, olycksfall eller ohälsa och som inte utgör personlig omvård- nad.33 I förarbetena anges att servicetjänster kan avse en rad olika tjänster, men att det inte går att exakt ange vad som utgör sådana tjänster. Det ska vara fråga om tjänster eller uppgifter som en yngre, frisk person utan funktionsnedsättning normalt kan utföra själv, exempelvis byta glödlampor eller utföra tunga lyft. Tjänster som normalt sett även yngre personer behöver anlita hjälp för, är inte avsedda att omfattas av begreppet servicetjänst.34 Det är upp till respektive kommun att bestämma om kommunen vill tillhandahålla servicetjänster med stöd av lagen och i så fall vilka servicetjänster som ska erbjudas, i vilken utsträckning, vilken ålders- grupp (eller äldre) som ska omfattas och vilken avgift som ska tas ut.35 Det finns inget som hindrar att olika servicetjänster erbjuds olika åldersgrupper i kommunen. Exempelvis kan fallförebyggande servicetjänster (montering av halkskydd, byte av glödlampor och liknande) erbjudas alla medan städning erbjuds alla över Den omständigheten att en kommun väljer att erbjuda service- tjänster till äldre enligt befogenhetslagen inskränker emellertid inte kommunens skyldighet att tillhandahålla hemtjänst enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen.37 Vid en prövning enligt biståndsbestämmelsen kan behovet inte anses tillgodosett genom att kommunen erbjuder servicetjänster. Den enskilde har därför alltid rätt att få en ansökan om hemtjänst prövad som en biståndsansökan. 322 kap. 7–8 §§ befogenhetslagen. Åldersgränsen i lagen höjdes från till fr.o.m. den 332 kap. 7 § andra stycket befogenhetslagen. 2005/06:115 s. 149. 2005/06:115 s. 149 och s. 177. 2005/06:115 s. 149 där åldern anges i stället . 371 kap. 4 § befogenhetslagen. Det offentligas ansvar för äldreomsorgen Hur många kommuner tillämpar befogenhetslagen? Utredningen kvalitetsplan för äldreomsorgen och Kommuner och Regioner genomförde en enkätunder- sökning bland samtliga landets kommuner om flexibla former för biståndshandläggning.38 På frågan om kommunen tillhandahåller servicetjänster enligt befogenhetslagen uppgav 71 kommuner av 219 svarande kommuner att de tillhandahöll servicetjänster enligt befogen- hetslagen och 148 kommuner att de inte gjorde det. Den tjänst som flest kommuner tillhandahöll med stöd av befogen- hetslagen var ”fixartjänst”. Fixartjänst är en tjänst som innebär prak- tisk hjälp i hemmet med arbete som är förknippat med fallpreven- tion, som byte av glödlampa, upphängning av gardiner, fastsättning av lösa sladdar, osv. Därefter följde tvätt, städning, inköp och trygg- hetslarm. Vissa kommuner hade aldrig erbjudit servicetjänster och en del kommuner som tidigare gjort det hade valt att sluta med det. De vanligaste skälen till detta var att kommunen inte ville fördela indi- viduellt inriktade insatser med ålder som grund, att de ville tillhanda- hålla alla insatser till äldre enligt socialtjänstlagen, att de hade för lite kunskap om befogenhetslagen, avsaknad av regler för kvalitet, till- syn, m.m. för servicetjänster enligt befogenhetslagen samt risk för stor efterfrågan med ökade kostnader.39 Lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS, är en rättighetslag med tio angivna insatser som den enskilde har rätt till om den enskilde tillhör lagens personkrets, om de behöver sådan hjälp i sin livsföring och det inte kan tillgodoses på annat sätt. Insatser som kan beviljas enligt LSS är bl.a. personlig assistans, ledsagarservice, kontaktperson, avlösarservice i hemmet och daglig verksamhet. Genom insatserna ska den enskilde tillförsäkras goda levnads- villkor. Enligt förarbeten till LSS uppfattas goda levnadsvillkor som kvalitativt bättre än skälig levnadsnivå.40 38Resultaten från enkätstudien redovisas i bilaga 9 till SOU 2017:21. 39SOU 2017:21 Del 2 s. 971. 40SOU 2008:77 s. 263. Det offentligas ansvar för äldreomsorgen När det särskilt gäller insatsen personlig assistans måste insat- serna ha beviljats eller ansökan ha gjorts innan 65-årsdagen för att stöd ska kunna lämnas.41 Behov som uppkommer senare ska tas om hand inom äldreomsorgen. 6.7Delat ansvar för hälso- och sjukvård Staten har det övergripande ansvaret för vilket hälso- och sjukvårds- system som ska erbjudas befolkningen och vilka förmåner som ska ingå i den offentligt finansierade hälso- och sjukvården. är det regionerna och kommunerna som är ansvariga för att erbjuda hälso- och sjukvård till befolkningen. Bestämmelser om hälso- och sjukvård finns i hälso- och sjukvårdslagen(2017:30). Regionerna har det huvudsakliga ansvaret för hälso- och sjuk- vården, såvida inga särskilda bestämmelser flyttar över ansvaret till kommunerna. Ansvaret innebär att regionerna ska erbjuda en god hälso- och sjukvård åt den som är bosatt inom regionen samt verka för en god hälsa hos befolkningen.42 Regionerna är ansvariga för den slutna vården och för större delen av den öppna vården samt alla läkarvårdsinsatser.43 Därutöver ska regionerna kunna erbjuda den som vistas inom regionen omedelbar hälso- och sjukvård. Kommunerna ska enligt hälso- och sjukvårdslagen erbjuda god hälso- och sjukvård åt personer vid särskilt boende, korttidsboende och dagverksamhet men inte sådan hälso- och sjukvård som ges av läkare.44 Ansvaret omfattar alltså insatser upp till sjuksköterskenivå. Kommunen får också erbjuda den som vistas i kommunen hälso- och sjukvård i hemmet (hemsjukvård) i ordinärt boende.45 Inte heller hemsjukvård omfattar sådan hälso-och sjukvård som ges av läkare. Äldre personer som får kommunalt finansierad hälso- och sjuk- vård har ofta behov av insatser från flera olika utförare inom hälso- och sjukvård och socialtjänst. Den kommunala hälso- och sjuk- vården bedrivs därför ofta kombinerat med, t.ex. hemtjänst eller omvårdnad i särskilt boende. Den som får hälso- och sjukvård har i regel också behov av vård av läkare och annan vård 419 b § LSS. 428 kap. 1 § hälso- och sjukvårdslagen. 43I 8 kap. 1–4 §§ hälso- och sjukvårdslagen anges till vilka grupper regionerna ska erbjuda vård. 4412 kap. 1 och 3 §§ hälso- och sjukvårdslagen. 4512 kap. 2 § och 14 kap. hälso- och sjukvårdslagen. Det offentligas ansvar för äldreomsorgen som regionerna svarar för och som ges vid vårdcentraler, sjukhus och andra vårdinrättningar. Runt en person som får hälso- och sjukvård kan det således finnas •kommunen som huvudman för hälso- och sjukvård och social- tjänst, •regionen som huvudman för hälso- och sjukvård, •olika vårdgivare, och •olika utförare av socialtjänst. Nästan 364 000 personer var mottagare av hälso- och sjukvård. Av dessa var 300 000 personer och i denna åldersgrupp var kvinnor och män. hälso- och sjukvård ges vanligtvis i ordinärt boende (hemsjukvård) och en viss del ges i särskilda boendeformer. För åldersgruppen eller äldre bodde av kvinnorna och av männen i särskilt boende. Sam- mantaget är det fler kvinnor än män i åldern eller äldre som får insatser och andelen som bor i särskilt boende är högre bland kvinnor. fick av samtliga personer vård inom den kommunala hälso- och sjukvården.46 6.8Statistik över socialtjänstinsatser till äldre I detta avsnitt presenteras statistik över verkställda socialtjänst- insatser enligt socialtjänstlagen. Den största delen av statistiken kommer från rapporter och publikationer från . 46Socialstyrelsen, Statistik om kommunala hälso- och sjukvårdsinsatser 2019. Informationen hämtad på webbplatsen /statistik-och-data/statistik/statistikamnen/insatser-i-kommunal- halso-och-sjukvard/. Det offentligas ansvar för äldreomsorgen 6.8.1Vilka äldre har minst en socialtjänstinsats? I tabell 6.1 nedan redovisas antalet och andelen personer i varje åldersgrupp som hade minst en verkställd socialtjänstinsats den 31 oktober 2019.47 Det totala antalet personer med någon insats var knappt 329 200, vilket motsvarade knappt 16 pro- cent av befolkningen i åldersgruppen. I åldersgruppen 65–hade drygt 46 100 personer någon insats, motsvarande av befolkningen i den åldersgruppen. Antalet med någon insats ökar fram till 85–, men sjunker sedan för personer , vilket beror på att det är färre personer totalt sett i de absolut äldsta åldersgrupperna. Andelen som har minst en insats ökar snabbt med åldern och av personer som är eller äldre har nästan samtliga, , någon form av insats. Vad gäller kvinnor och män framgår av tabell 6.1 att både antalet och andelen kvinnor som hade minst en verkställd insats är högre än antalet och andelen män som hade det i samtliga åldersgrupper.