sou · H8B335 · 2020-06-08 00:00:00 — Det kan exempelvis handla om att betala ut en ersätt- ning via ett förbetalt bankkort för att minimera risken att uppgifter om en person i utsatt ställning röjs. Det är upp till myndigheten att göra en noga avvägd bedömning om det kan anses föreligga sådana särskilda förhållanden. Huruvida beslut om sättet för utbetalning är överklagbart får avgöras med ledning av allmänna förvaltningsrättsliga principer (41 § förvaltningslagen (2017:900)). Förslaget behandlas i avsnitt 5.5. Av bestämmelsen framgår att ett tillgodohavande som har regi- strerats på transaktionskontot inte får överlåtas innan det ska betalas ut enligt 4 §. Syftet med bestämmelsen är att hindra en enskild som har skulder registrerade hos från att över- låta fordran för att undgå utmätning. Bestämmelsen reglerar tiden mellan det att ett tillgodohavande registreras på transaktionskontot enligt 3 § och det att utbetalning ska ske enligt 4 §. Tillgodohavande som inte kan betalas ut I paragrafen regleras vad som händer om myndigheten inte kan genomföra en utbetalning enligt 4 och 6 §§. Om bankkontonummer, adress eller andra kontaktuppgifter som behövs för att göra en ut- betalning saknas kan inte myndigheten genomföra utbetalningen. Av första stycket följer att tillgodohavandet då fortsatt ska vara registrerat på transaktionskontot. Det ska vara omständigheter som är knutna till transaktionskontohavaren som ska vara grunden till att tillgodohavandet inte kan betalas ut. Av andra stycket framgår att ett tillgodohavande som inte har kunnat betalas ut tillfaller staten. Utgångspunkt för beräkning av tioårsfristen ska vara den dag för utbetalning som den beslutande myndigheten har angett. Tioårsfristen har valts med hän- syn till de allmänna reglerna om preskription i preskriptionslagen (1981:130). Myndigheten ska ha gjort försök att utbetala tillgodo- havandet inom tiden för tioårsfristen. Att utbetalningsförsök har gjorts under tioårsfristen bör dokumenteras av myndigheten, något som bör följa av myndigheternas allmänna dokumentationsskyldighet. Övervägandena finns i avsnitt 5.7. Förslaget behandlas i avsnitt 5.8. Paragrafen är en upplysning om att utsökningsbalkens bestämmelser är tillämpliga vid utmätning av tillgodohavande på ett transaktionskonto. Förslaget behandlas i avsnitt 5.8. Det framgår av bestämmelsen att ett tillgodohavande får utmätas trots att det inte får överlåtas enligt 7 §. Syftet med 7 § är att säkerställa att någon med skulder regi- strerade hos inte kan överlåta tillgodo- havandet innan det ska betalas ut för att undgå utmätning. Det följer av att utmätning ska få ske även innan tillgodohavandet får överlåtas. Förslaget behandlas i avsnitt 5.9.1. I bestämmelsen fastslås en uppgiftsskyldighet för de myndig- heter vars utbetalningar ska administreras via systemet med trans- aktionskonto. Av bestämmelsen följer att myndigheterna är skyldiga att lämna de uppgifter som behövs för att utbetalningen ska kunna administreras av Myndigheten för utbetalningskontroll. Det avser t.ex. uppgifter om namn, person-, samordnings- eller organisations- nummer, postadress, belopp som ska betalas ut, datum för utbetal- ning, vad utbetalningen avser och vilken period som utbetalningen avser. Det kan även tänkas att uppgifter om konto hos kreditinstitut, telefonnummer och e-postadress kan behöva lämnas till myndigheten. Underrättelseskyldigheten innebär att det föreligger en sådan sekre- tessbrytande uppgiftsskyldighet som avses i 10 kap. 28 § offentlig- hets- och sekretesslagen (2009:400). Förslaget behandlas i avsnitt 5.1.3. Bestämmelsen är en upplysningsbestämmelse om att regeringen, eller den myndighet som regeringen föreskriver, kan meddela före- skrifter. Behörigheten för regeringen att meddela föreskrifter följer av 8 kap. 7 § regeringsformen, dvs. regeringen kan med stöd av den s.k. restkompetensen meddela föreskrifter på området. Bestämmelsen utgör således inte något bemyndigande till regeringen att meddela föreskrifter. Av 8 kap. 11 § regeringsformen följer att regeringen har full bemyndiganderätt till myndighet att meddela föreskrifter inom det område som omfattas av regeringens restkompetens. Av bestämmelsen framgår att lagen ska träda i kraft . Lagen blir alltså tillämplig från den tidpunkten. Enligt bestämmelsen ska lagen tillämpas i förhållande till de myndig- heter vars utbetalningar ska administreras via systemet med trans- aktionskonto först när de ansluts till systemet med transaktions- konto och för de utbetalningar som administreras via transaktions- kontot. Lagen ska dock tillämpas fullt ut för anslutna myndigheter. Förslaget behandlas i avsnitt 13.1. Förslaget innebär att lagen ska börja tillämpas succesivt i för- hållande till de myndigheter som ska anslutas till systemet med transaktionskonto. Bestämmelsen ger även utrymme för att endast vissa utbetalningar av stöd, förmåner eller skatter och avgifter från en ansluten myndighet sker via transaktionskontot i ett inledande skede. Det är Myndigheten för utbetalningskontroll som avgör detta i samråd med de myndigheter som ska anslutas till systemet. I 2 § förordningen (0000:00) om transaktionskonto finns bestämmelser om vilka myndigheter som ska vara anslutna till transaktionskonto- systemet. Att lagen ska tillämpas fullt ut för anslutna myndigheter innebär att samtliga utbetalningar som omfattas av lagen ska ske via systemet med transaktionskonto senast . Detta gäller under förutsättning att en utbetalning inte undantagits genom föreskrifter eller beslut. 15.2Förslaget till lag (0000:00) om granskningar för att upptäcka och förhindra felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen Förslaget behandlas i avsnitt 7.1 och 11.5.1. I paragrafen anges lagens tillämpningsområde. Av första stycket framgår att lagen innehåller bestämmelser om granskningar som Myn- digheten för utbetalningskontroll utför i syfte att upptäcka och för- hindra felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen. Gransknings- verksamheten kan ske i två steg, inledande och fördjupad granskning. Den närmare innebörden av de olika granskningarna redogörs för i nästkommande bestämmelser. Av paragrafens andra stycke framgår att lagen även innehåller bestämmelser om underrättelseskyldighet för Myndigheten för utbetalningskontroll med anledning av felaktigheter som myndig- heten identifierar i verksamheten med granskningar. Förslaget behandlas i avsnitt 7.1 och 7.3.1. I paragrafen definieras begreppen felaktig utbetalning, urvals- träffar och beslutande myndighet eller arbetslöshetskassa. I första stycket anges att med felaktig utbetalning avses förmån, stöd eller skatt och avgift som beslutats, betalats ut eller tillgodo- räknats felaktigt eller med ett för högt eller för lågt belopp. Begreppet förmån har samma innebörd som i bidragsbrottslagen (2007:612) och lagen (2008:206) om underrättelseskyldighet vid fel- aktiga utbetalningar från välfärdssystemen. Med förmån avses eko- nomisk förmån i form av bidrag, ersättning, pension och lån för personligt ändamål (utbetalningar till fysiska personer). Begreppet stöd har en något bredare innebörd än i nämnda lagar, då dessa är begränsade till ekonomiskt stöd i form av stöd, bidrag och ersättning som avser en enskild person men betalas ut till eller tillgodoräknas någon annan än den enskilde. I denna lag omfattar begreppet stöd även ekonomiskt stöd som betalas ut till eller tillgodoräknas företag men som inte avser en enskild. Det gäller utbetalningar som regleras i en lag eller förordning, där det framgår under vilka förutsättningar stödet kan lämnas och där en utbetalning eller ett tillgodoräknande förutsätter att en myndighet i ett beslut har tagit ställning till att villkoren för att ta del av det ekonomiska stödet är uppfyllt. Utbetal- ningar som har sin grund i upphandlade avtal omfattas därmed inte. Definitionen av felaktig utbetalning omfattar en beslutad förmån eller stöd. Detta innebär att även förmån eller stöd som har beslutats men som ännu inte har verkställts, t.ex. beslut om pensionsrätt, omfattas av definitionen. I andra stycket anges att med urvalsträffar avses utbetalningar som har valts ut i myndighetens verksamhet med dataanalyser och urval i syfte att upptäcka och förhindra och upptäcka felaktiga utbetal- ningar. I tredje stycket definieras beslutande myndighet eller arbetslös- hetskassa som den myndighet eller arbetslöshetskassa som har fattat beslut om utbetalning som har valts ut för fördjupad granskning. Förslaget behandlas i avsnitt 7.2.1. I paragrafen beskrivs den inledande granskning myndigheten ska utföra. Inledande granskning innebär hantering och sortering av de urvalsträffar som har lämnats över från myndighetens dataanalys- och urvalsverksamhet. Det är alltså endast de urvalsträffar som lämnas över från myndighetens verksamhet med dataanalyser och urval som ska bli föremål för inledande granskning. Det innebär att urvals- träffar som tas fram och t.ex. lämnas utan åtgärd eller förfinas vid verksamheten dataanalyser och urval inte behöver bli föremål för inledande granskning. Samtliga urvalsträffar som förs över från myn- dighetens verksamhet med dataanalyser och urval ska bli föremål för inledande granskning. Det uppställs således inte några ytterligare kriterier för att inledande granskning ska genomföras. Förslaget behandlas i avsnitt 7.2.2. I paragrafen anges att en inledande granskning ska vidtas innan myndigheten inleder en fördjupad granskning, underrättar en annan myndighet eller arbetslöshetskassa om urvalsträffen, eller avslutar en urvalsträff utan åtgärd. Underrättelsen kan ske med stöd av bestäm- melserna i lagens tredje kapitel eller med stöd av lagen om under- rättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen. Underrättelse kan även i vissa fall göras med stöd av generalklausulen i 10 kap. 27 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Förslaget behandlas i avsnitt 7.3.1. I paragrafen beskrivs den fördjupade granskning myndigheten ska utföra. Med fördjupad granskning menas enligt första stycket en närmare analys av urvalsträffar. Det är alltså fråga om en mer djup- gående utredning än den hantering som sker inom ramen för en inledande granskning. I första hand bör den fördjupade gransk- ningen baseras på den information myndigheten redan har tillgång till i form av uppgifter från uppgiftssamlingen för dataanalyser och urval. Myndigheten kan vid behov hämta in kompletterande upp- lysningar från berörda myndigheter och arbetslöshetskassor samt vissa andra aktörer (med stöd av 7 och 8 §§ i lagen (0000:00) om uppgiftsskyldighet till Myndigheten för utbetalningskontroll). Av paragrafens andra stycke framgår att granskningen ska utgöra ett stöd för beslutande myndigheters och arbetslöshetskassors kon- troll av utbetalningar från välfärdssystemen. Av syftet följer att myndighetens granskningar inte leder till ett beslut med faktiska direkta verkningar för enskilda. Vid granskningen kommer myndig- heten ta fram och sammanställa uppgifter som med stöd av 7 § över- lämnas till beslutande myndigheter och arbetslöshetskassor. De mottagande myndigheterna och arbetslöshetskassorna avgör om och i så fall vilka åtgärder de ska vidta med anledning av det överlämnade materialet. Syftet innebär vidare att granskningen inte är en över- prövning av myndigheters eller arbetslöshetskassors beslut och inte heller ska betraktas som tillsynsverksamhet. Förslaget behandlas i avsnitt 7.3.2. Paragrafen anger förutsättningarna för att inleda en fördjupad granskning. Av första stycket framgår att fördjupad granskning får inledas om det finns anledning att anta att det har skett en felaktig utbetalning. Bestämmelsen innebär att det måste finnas anledning att anta att det skett en felaktig utbetalning för att kunna inleda en fördjupad granskning. Myndigheten har dock ingen skyldighet att inleda en fördjupad granskning om så är fallet, vilket följer av att det anges att en fördjupad granskning får inledas. Av bestämmelsen följer att det är en eller flera utbetalningar som utgör grunden för en fördjupad granskning. När ett ärende om fördjupad granskning har inletts har myndigheten möjlighet att inom ramen för ärendet även granska uppgifter om andra utbetalningar eller fysiska eller juridiska perso- ner. Detta förutsatt att uppgifterna har kopplingar till den urvalsträff som är föremål för den fördjupade granskningen. Som exempel kan det vid fördjupad granskning av utbetalningar till ett företag, som det finns anledning att anta felaktigt mottagit stöd från det allmänna, finnas skäl att utreda om någon närstående till företrädaren är regi- strerad som företrädare för ett annat bolag som mottar utbetalningar av välfärdsmedel. Leder granskningen till att det finns anledning att anta att det finns felaktigheter kopplade till andra utbetalningar kan myndigheten inleda fördjupade granskningar även av dessa. I stycket uppställs samma rekvisit som gäller för att myndigheten ska vara skyldig att underrätta berörd myndighet eller arbetslöshets- kassa med stöd av lagen om underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen. Vid den inledande gransk- ningen kan myndigheten således välja mellan att underrätta berörd myndighet och sedan avsluta granskningen av urvalsträffen eller att underrätta berörd myndighet och själv granska utbetalningen vid en fördjupad granskning. I andra stycket anges vad som ska vara vägledande vid bedöm- ningen av vilka urvalsträffar som ska prioriteras att väljas ut för fördjupad granskning. Vid bedömningen ska det särskilt beaktas om det kan antas att fler än en myndighet eller arbetslöshetskassa berörs av det förhållande som ligger till grund för antagandet att det skett en felaktig utbetalning och om effektivitetsskäl talar för att gransk- ningen genomförs av myndigheten i stället för av berörda myndig- heter eller arbetslöshetskassor. Kriterierna är kumulativa, dvs. båda förutsättningarna bör vara uppfyllda. Bestämmelsen anger vilka urvalsträffar som ska prioriteras men utesluter inte att även andra urvalsträffar som uppfyller kriteriet i första stycket blir föremål för fördjupad granskning. Som exempel kan en urvalsträff som indikerar en felaktighet som berör flera självständiga verksamhetsgrenar inom en myndighet väljas ut för fördjupad granskning. Av 6 § följer att ställningstagandet att inleda en fördjupad gransk- ning ska dokumenteras och av 7 § framgår att myndigheten har en skyldighet att underrätta beslutande myndigheter och arbetslöshets- kassor när en fördjupad granskning inleds. Förslaget behandlas i avsnitt 7.3.4. Paragrafens första stycke reglerar när en fördjupad granskning ska avslutas vilket är när förutsättningarna för att inleda en fördjupad granskning är uppfyllda. I bestämmelsen anges därför att en fördjupad granskning ska avslutas när det inte längre finns anled- ning att anta att en felaktig utbetalning har skett eller när det är mer effektivt att granskningen fortsätter vid berörda myndigheter eller arbetslöshetskassor. I dessa situationer är myndigheten skyldig att avsluta en fördjupad granskning. Det kan även finnas andra skäl som innebär att det är lämpligt att genomföra en fördjupad granskning. I andra stycket anges därför att en fördjupad granskning också får avslutas om det finns annat liknande skäl att avsluta granskningen. I detta fall upp- ställs alltså en möjlighet, men inte en skyldighet, att avsluta gransk- ningen. Med ”annat liknande skäl” avses skäl som till sin karaktär och art ligger nära de skäl som anges i första stycket. Ett sådant skäl kan t.ex. vara att en utredning redan påbörjats rörande utbetalningen vid den berörda myndigheten. Ett annat exempel är att det av effek- tivitetsskäl inte är motiverat att fortsätta granskningen som det inte finns skäl att granskningen fortsätter vid en annan myndighet eller arbetslöshetskassa. Ytterligare ett skäl kan vara att myndigheten på grund av oförutsedda omständigheter saknar resur- ser att fortsätta den fördjupade granskningen. Av 6 § följer att ställningstagandet att avsluta en fördjupad gransk- ning ska dokumenteras och av 7 § framgår att myndigheten ska underrätta beslutande myndigheter och arbetslöshetskassor när en fördjupad granskning avslutas. Förslaget behandlas i avsnitt 7.3.5. Av bestämmelsen framgår en skyldighet för myndigheten att dokumentera ställningstaganden att inleda och att avsluta fördjupade granskningar. Resultatet av en fördjupad granskning ska också doku- menteras. Med detta menas att det av dokumentationen ska framgå om Myndigheten för utbetalningskontroll beslutat att underrätta en annan myndighet eller arbetslöshetskassa om att det kan finnas en felaktig utbetalning eller annan felaktighet eller att granskningen avslutats utan att myndigheten vidtagit några sådana åtgärder. En följd av en fördjupad granskning kan också vara att myndigheten gör en brottsanmälan, vilket i så fall ska framgå av dokumentationen. I 31 § förvaltningslagen (2017:900) finns mer detaljerade krav på doku- mentation av skriftliga beslut vilket ska beaktas vid utformningen av dokumentationen. Förslaget behandlas i avsnitt 7.3.8. I paragrafen uppställs en uppgifts- och underrättelseskyldighet för myndigheten. Bestämmelsen utgör en sekretessbrytande bestäm- melse enligt 10 kap. 28 § offentlighets- och sekretesslagen. Av första stycket framgår att beslutande myndigheter och arbets- löshetskassor ska underrättas när en fördjupad granskning inleds och avslutas samt om resultatet av granskningen. I andra stycket anges att myndigheten ska överlämna de uppgifter som är av betydelse för den beslutande myndighetens eller arbets- löshetskassans handläggning i samband med underrättelsen. För att den fördjupade granskningen vid Myndigheten för utbetalningskon- troll ska utgöra ett effektivt stöd för beslutande myndigheters och arbetslöshetskassors kontroller måste dessa få tillgång till de uppgifter av betydelse som Myndigheten för utbetalningskontroll identifierat i sin granskning. Det är de uppgifter som är av betydelse för respektive myndighets handläggning som ska överlämnas, vilket innebär att upp- giftslämnandet kan se olika ut i förhållande till olika myndigheter i samma granskning. Begreppet betydelse ska inte tolkas allt för snävt. Det syftar till att ringa in de uppgifter som beslutande myndighet kan behöva för sin fortsatta handläggning som inte onödig information lämnas över. Utöver här stadgad skyldighet kan en underrättelseskyldighet för myndigheten följa av andra bestämmelser, t.ex. de i lagens tredje kapitel föreslagna underrättelseskyldigheterna för Myndigheten för utbetalningskontroll och lagen om underrättelseskyldighet vid fel- aktiga utbetalningar från välfärdssystemen. 3 kap. Underrättelseskyldighet för Myndigheten för utbetalningskontroll Förslaget behandlas i avsnitt 11.5.1. Paragrafen anger att det i kapitlet finns bestämmelser om under- rättelseskyldighet för Myndigheten för utbetalningskontroll. Dessa bestämmelser innebär att det föreligger sådana sekretessbrytande upp- giftsskyldigheter som avses i 10 kap. 28 § offentlighets- och sekretess- lagen. Underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen Paragrafen är en upplysningsbestämmelse om att underrättelse- skyldighet för Myndigheten för utbetalningskontroll också följer av lagen om underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen. Förslaget behandlas i avsnitt 11.4. Underrättelseskyldighet vid andra felaktigheter Förslaget behandlas i avsnitt 11.5.2. Paragrafen reglerar underrättelseskyldighet för Myndigheten för utbetalningskontroll i förhållande till . ska underrättas om det finns anledning att anta att uppgift om företag eller andra juridiska personer, företrädare eller huvudmän i myndig- hetens offentliga register är felaktig. Med myndighetens offentliga register avses bl.a. aktiebolagsregistret, handelsregistret och registret över verkliga huvudmän. Underrättelseskyldigheten omfattar så väl fall där det finns anled- ning att anta att en registrering var felaktig när den gjordes som fall där det finns anledning att anta att uppgiften var korrekt när den registrerades men inte längre speglar de verkliga förhållandena. Rekvisitet ”anledning att anta” innebär att tröskeln för underrättelse- skyldighet är lågt satt. Antagandet kommer i normalfallet grunda sig på omständigheter som framkommit i myndighetens verksamhet med dataanalyser och urval eller fördjupad granskning. Rekvisitet ”anled- ning att anta” är samma rekvisit som uppställs för underrättelse- skyldighet enligt lagen om underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen. Inspektionen för vård och omsorg Förslaget behandlas i avsnitt 11.5.2. Paragrafen reglerar skyldigheten för Myndigheten för utbetal- ningskontroll att underrätta Inspektionen för vård och omsorg. Paragrafen är utformad med ledning av 110 kap. 42 a § social- försäkringsbalken och 15 § 11 lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Underrättelseskyldighet föreligger om det finns anledning att anta att lämpligheten att bedriva verksamhet med personlig assistans kan ifrågasättas när det gäller någon som har tillstånd från Inspektionen för vård och omsorg att bedriva sådan verksamhet. Innebörden av rekvisitet ”finns anledning att anta” behandlas i författningskommentaren till 3 §. Förslaget behandlas i avsnitt 11.5.2. Paragrafen reglerar skyldigheten för Myndigheten för utbetal- ningskontroll att underrätta . Underrättelseskyldig- heten gäller om det finns anledning att anta att ett beviljat tillstånd enligt utlänningslagen (2005:716) är felaktigt. Med tillstånd enligt utlänningslagen avses uppehållstillstånd och arbetstillstånd. Inne- börden av rekvisitet ”finns anledning att anta” behandlas i författ- ningskommentaren till 3 §. Förslaget behandlas i avsnitt 11.5.2. Paragrafen reglerar skyldigheten för Myndigheten för utbetal- ningskontroll att underrätta . Av första stycket framgår att underrättelse ska göras om det finns anledning att anta att uppgift i folkbokföringsdatabasen är felaktig eller ofullständig. Av andra stycket framgår att ska underrättas om det finns anledning att anta att registrering i beskattningsverksamheten är felaktig eller beslut om skatt eller avgift är felaktigt. Med regi- strering avses huvudsakligen registrering som ger den registrerade en rättighet eller en skyldighet. Det gör att bestämmelsen inte tar sikte på alla de personuppgifter som registreras i beskattningsverksamhet. Exempel på sådan registrering som avses är registrering enligt 7 kap. 1 § skatteförfarandelagen (2011:1244). Men även annan registrering omfattas, exempelvis registrering av organi- sationsnummer enligt lagen (1974:174) om identitetsbeteckning för juridiska personer m.fl. Innebörden av rekvisitet ”finns anledning att anta” behandlas i författningskommentaren till 3 §. Förslaget behandlas i avsnitt 11.5.2. Enligt paragrafen föreligger inte underrättelseskyldighet enligt 3–6 §§ om det finns särskilda skäl. Så kan vara fallet om den myn- dighet eller organisation som har fattat beslutet redan känner till fel- aktigheten eller om det är fråga om ett obetydligt fel. Restriktivitet ska iakttas vid bedömningen av om särskilda skäl föreligger. Förslaget behandlas i avsnitt 11.5.3. I paragrafen anges vad som ska framgå av en underrättelse med stöd av lagen. Av underrättelsen ska, förutom grundläggande identi- fieringsuppgifter, framgå de omständigheter som ligger till grund för antagandet att det föreligger en felaktighet. Paragrafen är utformad med ledning av 4 § lagen om underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen. 15.3Förslaget till lag (0000:00) om behandling av personuppgifter vid Myndigheten för utbetalningskontroll 1 kap. Allmänna bestämmelser I paragrafen anges det övergripande syftet med lagen. Övervägan- dena finns i avsnitt 10.2.3. Syftet med lagen är tudelat. Det ena syftet är att möjliggöra att personuppgifter kan behandlas av myndigheten på ett ändamåls- enligt sätt.