sou · H8B33 · 2020-01-17 00:00:00 — Kommunerna ansvarar för att hushållsavfall transporteras till be- handlingsanläggningar för återvinning eller bortskaffande. Det gäller avfall från hushåll (i betydande grad då även från små enskilda avlopp 406 § lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster. 41Lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster, se bl.a. 2–3, 6 och 34 §§. 4215 kap. 3 och 20 §§ . 4327 kap. 4 § . Myndigheter och andra aktörer – uppgifter och arbetssätt när dessa ger upphov till hushållsavfall, se avsnitt 3.2.4) samt avfall från olika verksamheter, t.ex. restauranger, butiker och kontor. Kommunerna har ansvar för att avfallet tas om hand på ett miljö- mässigt riktigt sätt. 44 Kommunen har möjlighet att tillåta eget om- händertagande av avfall från små avloppsanläggningar om det kan ske på ett hälso- och miljömässigt godtagbart sätt.45 För varje kommun ska det finnas en renhållningsordning som ska innehålla en avfallsplan och de särskilda föreskrifter för avfalls- hantering som gäller för kommunen, se närmare avsnitt 5.5.7. Till de särskilda uppgifter och frågor som förekommer hör upp- rättande och hantering av föreskrifter, taxa och upphandling samt tömningsmetoder och arbetsmiljö, men även frågor kring omhän- dertagande, som behandling och avsättning. En viktig prioritet för kommuner och kommunala bolag inom ramen för den kommunala renhållningsskyldigheten är att säkerställa att så mycket slam och andra avfallsfraktioner som möjligt kan nå fullgod återvinning ge- nom bland annat rötning och uppgradering till biogas, men även återföring av växtnäring till produktiv mark där så är möjligt.46 En mer detaljerad beskrivning av kommunernas ansvarsuppgifter och hantering av avfall framgår nedan under avsnittet om aktörer inom avfall och återvinning. Övrigt kommunalt ansvar för miljö- och hälsoskydd Kommunen har en rad uppgifter inom miljöområdet. Här tas de som är mest aktuella för avloppsslam upp. När det gäller avloppsanlägg- ningar är kommunen tillståndsmyndighet för små anläggningar med upp till 200 personalekvivalenter (pe) och även tillsynsmyndighet för dessa. Kommunen är dessutom tillsynsmyndighet för anlägg- ningar mellan 200 till 2 000 pe.47 Detta behandlas närmare i av- snitt 5.5.3 och 5.5.4. 44Sveriges avfallsportal, , i samverkan mellan och olika branschaktörer. 4515 kap. 25 § . 462 kap. 5 och 15 kap. 10 . 471 kap. 10 § och 28 kap. 4 § miljöprövningsförordningen (2013:251), 13 § förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd, 26 kap. 3 § och miljö- tillsynsförordningen (2011:13). Myndigheter och andra aktörer – uppgifter och arbetssätt Kommunen har bland annat möjlighet att besluta om inrättande av vattenskyddsområden och andra lokala skyddsföreskrifter, t.ex. avseende spridning av avloppsslam.48 Kommunen har som huvud- regel även operativ tillsyn inom kommunen över miljö- och hälso- skyddet. Det gäller bland annat inom avfallsområdet och miljöfarlig verksamhet som är anmälningspliktig.49 Kommunen ansvarar för att miljökvalitetsnormer följs.50 Kommunen har vidare uppgifter inom plan- och bygglagstiftningen, bland annat i form av att ta fram över- sikts- och detaljplaner och att besluta om bygglov samt utöva tillsyn över byggandet och den befintliga bebyggda miljön.51 Slutligen kan nämnas att kommunen har det lokala ansvaret för livsmedelskontrollen.52 Kommuner och Regioner, SKR (tidigare SKL), är medlems- organisation för landets kommuner och regioner med fokus på att vara arbetsgivar- och intresseorganisation. SKR utgör i sig inte någon myndighet. Organisationen ger stöd med bland annat nätverk för kunskapsutbyte och bidrar till att utveckla medlemmarnas verksam- het och samordning. Professionell rådgivning, kurser och konferenser anordnas inom de områden där medlemmarna är verksamma. Det kommunala ansvaret för va-tjänster prövades i den s.k. Va-lags- utredningen.53 Det fastslogs som följd av denna att samhällets va- försörjning utgör ett naturligt monopol, där det inte fanns utrymme för privatisering eller kommersialisering. Det allmänna skulle fort- satt ta ansvar, även om privata underleverantörer vid behov kunde anlitas. Finansiering och drift bygger på självkostnadsprincipen ge- nom berörda va-kollektiv. 487 kap. och 40 § förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. 4926 kap. 3 § och miljötillsynsförordningen (2011:13). 505 kap. 3 § . 51Plan- och bygglagen (2010:900). 5225 § livsmedelsförordningen (2006:813). Myndigheter och andra aktörer – uppgifter och arbetssätt Svenskt Vatten utgör branschorganisation för landets va-organisa- tioner. Medlemmarna utgörs av kommuner och huvudmän för all- männa va-anläggningar. Även kommunalförbund och kommunala företag, som ansvarar för va-försörjning, s.k. driftentreprenad, kan antas som medlem. Kommunala reningsverk utan särskild styrelse kan representeras av den styrelse eller nämnd som va-verksamheten sorterar under.54 Svenskt vatten utvecklar även en omfattande branschstatistik ge- nom statistiksystemet VASS, som möjliggör fördjupad analys och uppföljning kring t.ex. drift, taxor och anläggningar. Utifrån uppgif- terna sammanställs också ett hållbarhetsindex, som ger en övergri- pande bild av de kommunala vattentjänsternas hållbarhet . VASS ger även möjligheter att följa upp och redovisa data som enligt branschens certifieringsregler för Revaq ska rapporteras av certifierade avloppsreningsanläggningar. Ytterligare data gäller Svenskt Vattens återkommande reningsverksundersökningar, en fri- villig verksamhet där reningsverk kan bidra med uppgifter kring energi- och resursförbrukning samt prestationer vid verken. Åter- kommande driftstatistik insamlas på kommunnivå för va-frågor på en övergripande nivå, t.ex. antal vatten- och avloppsre- ningsverk, längd på ledningsnät, uppgifter om driftstörningar, för- nyelsetakt samt vissa ekonomiska uppgifter.55 54Svenskt Vatten (2017). Myndigheter och andra aktörer – uppgifter och arbetssätt De kommunala avloppsreningsverken beskrivs närmare i kapitel 3 och 5. De större reningsverken, som tar emot avloppsvatten med en föroreningsmängd som motsvarar mer än 2 000 personenheter (pe), är drygt 400 till antalet. Ett 50-tal tal emot en mängd motsvarande minst 50 000 pe. Vidare finns ett betydande antal mindre kommu- nala anläggningar för upp till 2 000 pe, cirka 1 300. Anläggningar för mer än 1 000 pe är med något undantag alla kommunala. Storlek och fördelning varierar geografiskt, den största andelen kommunala an- läggningar finns i norra . Ett betydande antal kommunala av- loppsreningsanläggningar finns i storleksklassen under 200 pe. En uppskattning är att ungefär hälften av cirka 3 000 avlopps- reningsanläggningar i storleken 25–2000 pe har kommunalt huvud- mannaskap.56 Antalet har troligen minskat , trenden har varit att avveckla mindre anläggningar för anslutning till större cen- trala avloppsreningsanläggningar. Privata utförare och underleverantörer Det finns möjlighet att lägga ut driftansvaret för allmänna va-anlägg- ningar till privata utförare, men det är inte vanligt förekommande. Det finns också privata utförare som åtar sig driftansvar för privata och enskilda avloppsreningsanläggningar. Främst gäller det något större gemensamhetsanläggningar. Även om dessa aktörer besitter kompetensen och huvudsakligen utför åtgärder, är de aldrig i formell mening att betrakta som verksamhetsutövare. Fastighetsägaren eller den organisation/företag som äger avloppsreningsanläggningen ut- gör verksamhetsutövare. Enskilda avloppsreningsanläggningar drivs av fastighetsägare eller andra enskilda verksamhetsutövare, dvs. inte av kommunala hu- vudmän. De flesta enskilda anläggningarna utgör s.k. små avloppsre- ningsanläggningar, som belastas med avloppsvatten upp till 200 pe. Det saknas aktuell statistik för denna typ av anläggningar. 56Palmer-Rivera, M. (2006). Avloppsanläggningar för 25–2000 pe – en nationell översikt. VA- Forsk Rapport 2006:21. Myndigheter och andra aktörer – uppgifter och arbetssätt bedömdes uppgå till cirka 691 000 små avlopp med ansluten vattentoalett och ytterligare cirka 145 000 små avlopp med enbart rening av avlopp från bad-, disk- och tvättvatten.57 Vissa av dessa verksamhetsutövare avser gemensamhetsanläggningar eller privata utförare, men den absoluta merparten antas vara enskilda fastighets- ägare. Det saknas statistik över antalet verksamhetsutövare som drivs som gemensamhetsanläggningar eller ägs av privata aktörer som företag och stiftelser.58 Vissa uppskattningar gjordes för de cirka 3 000 avloppsreningsanläggningar som 2006 fanns i storleks- klasserna 25–2 000 pe. Ungefär en fjärdedel bedömdes då bestå av samfälligheter och ekonomiska föreningar medan en fjärdedel ägdes av företag, stiftelser föreningar, myndigheter m.m.59 Vattenreningsindustrins branschorganisation samlar kon- sulter, entreprenörer och produktleverantörer inom vattenrening och vattenbehandling. De närmare 50-talet medlemsföretagen bidrar till att säkerställa en långsiktig och hållbar vatten- och avloppsförsörjning. Medlemsföretagen omfattas av VARIM:s certifieringskrav.60 4.4Aktörer inom avfall och återvinning bildades och samlar ak- törer inom avfallshantering och återvinning. Det är Avfall medlemmar som omhändertar avfallet i landets kommuner och ser till att det återvinns. Samhällsuppdraget från kommunerna omfattar en miljösäker, hållbar och långsiktig hantering. Avfall anger som sin vision ”Det finns inget avfall”, vilket står för en grundsyn som innebär att förebygga att avfall uppstår, att mer återanvänds och 57SMED (2015). Uppdatering av kunskapsläget och statistik för små avloppsanläggningar. 59Palmer-Rivera, M. (2006), Avloppsanläggningar för 25–2000 pe – en nationell översikt. VA- Forsk Rapport 2006:21. 60www.varim.se/om, . 61Framställningen grundar sig i huvudsak på underlag till utredningen från Avfall , Wiqvist, W., . Myndigheter och andra aktörer – uppgifter och arbetssätt att det avfall som uppstår återvinns och tas om hand på ändamålsen- ligt sätt. Kommunerna och deras avfallsbolag är ansvariga aktörer för en sådan omställning. Avfall omkring 400 medlemmar utgörs av kommuner, kom- munalförbund, kommunala bolag och regionbolag inom avfall och åter- . Enskilda och en stor del av näringslivet utgör kunder. I Avfall ingår, som associerade medlemmar, ett hundratal tillverkare, konsulter och privata utförare aktiva inom området avfallshantering. Den som innehar avfall som inte omfattas av kommunalt avfalls- ansvar eller producentansvar har ett ansvar för att avfallet behandlas på ett miljö- och hälsomässigt godtagbart sätt, s.k. avfallsinnehavar- ansvar.62 Hantering av avfall sker utifrån den s.k. avfallshierarkins prioriteringar.63 Det innebär att det ska ske utifrån bestämmelsen om att den som behandlar avfall eller är ansvarig för att avfall blir behandlat ska se till att hierarkin följs. Hierarkin behandlas närmare i kapitel 5. Nätverksarbete kring enskilda avlopp Slam och andra fraktioner från avloppsanläggningar utgör hushålls- avfall när avfallet genereras i anläggningar som endast avser ett fåtal fastigheter. Slammet är inte att betrakta som hushållsavfall om an- läggningen är stor, tekniskt komplex eller på annat sätt skiljer sig från en anläggning avsedd för enstaka hushåll.64 Detta behandlas när- mare i avsnitt 3.2.4. Hushållsavfall innefattas i den kommunala ren- hållningsskyldigheten. Avfall tog 2015 initiativ till ett nätverk, vardagligt kallat slamnätverket, för att arbeta med frågor kring omhändertagande av fraktioner från enskilda avlopp. I nätverket ingår representanter från kommunala miljö-, avfalls- och va-verksamheter, men även bransch- organisationer och företag (leverantörer, entreprenörer, konsulter m.m.). Nätverksträffar genomförs , i sam- arbete med va-guidens kretsloppsnätverk. 6215 kap. 11 § . 6315 kap. 10 § . 64Naturvårdsverket (2008). till allmänna råd 2008:3, s. 37. Myndigheter och andra aktörer – uppgifter och arbetssätt samlar och företräder de privata återvinningsföretagen och utgör en medlemsorganisation i . Medlemmarna i Återvinningsindustrierna om- sätter , antalet anställda är drygt 6 000. Föreningen anger som sin främsta uppgift att arbeta så att det skapas sunda konkurrensutsatta marknader och att avfall blir en in- dustriell råvara. En av de viktigaste frågorna blir därför att arbeta för att marknadsmässiga lösningar och konkurrensneutralitet införs på avfalls- och återvinningsområdet. lyfter vidare fram behov av att stimulera och stötta medlemsföretagen så att de ar- betar långsiktigt och aktivt med miljö och etik i sina verksamheter.65 Branschens inriktning avser i detta sammanhang omhändertagande och avsättning av avvattnat avloppsslam. Det är främst sex aktörer som till större delen agerar på den kända marknaden, dvs. den del av avloppsslammet som kommer ut på upphandling. Merparten av detta slam sprids på , en mindre del går till jordtillverkning. En mycket liten andel av slammet går till förbränning. I den kända marknaden kan även lokala aktörer förekomma som i första hand deltar i lokala upphandlingar och vid upphandling från avloppsreningsverk av mindre omfattning. Det kan då gälla lokala lantbrukare eller entreprenörer. Även vid sådant omhändertagande sprids merparten av slammet på . De aktörer som verkar inom ett större geografiskt område är •HDBioRec, en del av HedeDanmark a/s, •Econova AB och dess företagsgrupp, •Mewab AB, samt •Ragn-sells AB och dess företagsgrupp. 65www.recycling.se/om-oss_2, . 66Framställningen grundar sig främst på underlag till utredningens från Återvinnings- industrierna, , L., . Myndigheter och andra aktörer – uppgifter och arbetssätt Uppskattad volym 2018 var slam våtsubstans, vilket motsvarar ungefär hälften av den totala marknaden. Av dessa kom- mer en stor andel från reningsverk med förhållandevis hög torrsub- stanshalt. Den del av slammet som inte erbjuds på öppna marknaden, antas till större del gå till lokala deponitäckningar, terrassering och tätskikt av deponi eller jordtillverkning, främst i kommunernas egen regi. Flera aktörer verkar endast lokalt med spridning till lantbruk. De sva- rar tillsammans med reningsanläggningar som själva hanterar sådan spridning för högst av slamspridningen på . Ytterligare några företag arbetar med inriktning på jordtillverkning. Kommuner som använder avloppsslam i eller på deponi är t.ex. •Eskilstuna, gäller FSA67, De va-producenter som från sina anläggningar utanordnar avloppsslam direkt till lantbruk är i regel Revaq-certifierade. Exempel på sådana avloppsreningsanläggningar är Käppala på samt . Energiföretagen är en branschorganisation som samlar nära 400 företag som producerar, distribuerar, säljer och lagrar energi, dvs. el, värme och kyla. Medlemsföretagen kan vara stora energibo- lag, kommunala bolag, mindre privata företag och företag som foku- serar på en enda nyttighet, t.ex. elnät, elhandel eller fjärrvärme. Bland dessa företag finns även aktörer som utvecklat olika typer av för- bränning av avloppsslam. bildades av med- lemmarna i och Svensk Fjärrvärme 2016. Verksam- hetens grundambition är hållbara och resurseffektiva energisystem. Branschen ser sig som en viktig del av lösningen när samhället möter klimathot, digitalisering och urbanisering. Avfall, biogas, fjärrvärme och vatten anges av Energiföretagen som viktiga hörnstenar i den 67Gäller s.k. flygaskastabiliserat avloppsslam, FSA, vilket utgörs av en blandning av flygaska från förbränning av biobränsle och rötat avloppsslam (rötslam). Myndigheter och andra aktörer – uppgifter och arbetssätt Energilösningarna är sammanlänkade med avfalls- hantering och återvinning och samverkar för att minska utsläpp och belastning på miljön. I sitt informationsarbete betonar branschen att återföring från vatten, avlopp och avfall bidrar till kretsloppssam- hället, liksom fjärrvärmesystemet som använder resurser som annars skulle gå förlorade. Många synergilösningar har byggts av kommu- ner i egen regi och i samverkan med privata aktörer.68 Gödselmedel produceras för en global marknad. Exempel på mark- nadsledande företag är , vars verksamhet i pågått . är en världsomspännande koncern med cirka 17 000 an- ställda och verksamhet i över 60 länder. Företaget placerar sig själva som ledande i branschen och världens största leverantör av mineral- gödsel och agronomiska lösningar. Energi, kväve och naturliga mineraler omvandlas till olika växtnäringsprodukter för jordbruket. En viktig produkt är fosfor i form av mineralgödsel. Användningen av fosfor från mineralgödsel har dock minskat avsevärt inom svenskt jordbruk –1980, trots betydligt större skördar. Yaras gödselprodukter för svensk marknad produceras vid fabriker i , och . I har en produktionsan- läggning för civila sprängämnen.69 Yaras svarar för cirka två tredjedelar av mineralgödselmarknaden i . Resterande tredjedel fördelas lika mellan ryska respektive andra europeiska producenter. Inom EU finns sådana producenter främst i , , , och Frankrike.70 Merparten, , av den fosfor som säljs i har vulka- niskt ursprung från och . Kadmiuminnehållet är mycket lågt, genomsnittligt kadmium per kilo fosfor. Res- terande av den mineralgödselfosfor som används i är av sedimentärt ursprung brutet i . Även denna fosfor har ett relativt lågt innehåll av kadmium på högst per kilo fosfor. 68www.energiforetagen.se/om-oss, . 70Underlag från , Erlingson, M. till utredningen, . Myndigheter och andra aktörer – uppgifter och arbetssätt Det finns flera olika typer av kemiska industrier och företag som produ- cerar och levererar produkter som används vid avloppsrening och slam- hantering. Det gäller t.ex. fällningskemikalier till reningsverk för fosfor- fällning och andra delar av reningsprocessen. Denna typ av företag är även i stor utsträckning leverantörer av polymerer som används vid slamavvattning. Reningsanläggningarna nyttjar även en rad andra kemi- kalier och kemiska produkter, bland annat stora mängder syror och ba- ser. Några av de större svenska aktörerna är och . Många av dessa företag samlas under branschorganisationen , en del av huvudorganisationen . utgör sammantaget en viktig del av svensk tillverkningsindustri och spänner över läkemedel, kemi, gummi & plast, raffinaderi och cement. Livsmedelsindustrin ingår i livsmedelskedjan, där de bland annat till- handahåller och förädlar olika jordbruksprodukter. En betydande del av de livsmedel som konsumeras i im- porteras från olika delar av världen, varav drygt hälften från andra EU-länder. De livsmedelsgrödor och foderresurser som utgör bas för denna import är i väsentlig utsträckning exponerade för slam- gödslade marker. Inom sprids t.ex. genomsnittligt hälften av allt avloppsslam på . Kvalitetssäkring av det avloppsslam som sprids sker enligt det regelverk och de tillsynsrutiner som gäller i respektive land. har internationellt sett förhållandevis strängt satta gränsvärden och hanteringskrav för slam inom jordbru- ket. av den svenska livsmedelsproduktionen går på export. De flesta livsmedelsföretagen verkar på mycket konkurrens- utsatta marknader, oavsett om de exporterar en stor del av sin pro- duktion eller mest säljer på den svenska marknaden.71 Den i verksamma livsmedelsindustrin har en restriktiv syn på slamgödslade grödor för human konsumtion men berörs ändå av de regelförändringar som sker inom området. För vissa grödor, som raps och humle, medges slamgödsling, liksom vid odling av fodergrödor. 71Livsmedelsföretagen (2016). Snabb, snäll och dyr. Framgångsfaktorer för svenska livs- medelsföretag. Myndigheter och andra aktörer – uppgifter och arbetssätt De aktörer som berörs inom landet är såväl större internationellt verksamma koncerner, som mindre nationella eller lokalt verksamma företag. Lantmännen, Pågengruppen och Lilla är exempel på svenska livsmedelsproducenter. Branschföreningen Livs- medelsföretagen samlar åtskilliga av den svenska slamfrågan berörda företag, främst i sin delbranschförening . 4.9Verksamhetsutövare inom jord, skog samt bygg och anläggning En rad verksamhetsutövare nyttjar avloppsslam som behandlats och distribueras för olika användningsområden. Det gäller bland annat verksamhetsutövare inom jordbruk, skogsbruk samt bygg- och an- läggningsområdet. Jordbrukets användning av slam som gödning är väl känt och be- handlas under en rad andra avsnitt i utredningen. Sammanlagt en tred- jedel av den årliga slamproduktionen sprids på produktiv jordbruks- mark. Spridningen regleras dels med avseende på slammets innehåll och hantering, dels med utgångspunkt från de jordar och grödor som berörs. En betydande styrning utövas även genom de restriktioner som sätts upp av livsmedelsindustrin vid uppköp av t.ex. grödor och andra råvaror för livsmedelstillverkning. Inom skogsbruket är efterfrågan på slamgödsling mycket begrän- sad, främst till följd av slammets begränsade kväveinnehåll. Slam kan dock tjäna som ingående råvara vid produktion av mer anpassade gödselmedel avsedda för skogsbruk. Samarbete bedrivs t.ex. mellan företagen . Det gäller då inblandning av avloppsslam i bränslemix för produktion av askbaserade granuler med litet högre fosforhalt för spridning på dikade torvmarker. Inom bygg- och anläggningsområdet har avloppsslam främst kommit att användas som råvara vid jordtillverkning, som fyllnads- material och för anläggning av vägbankar och bullervallar. Ytterligare information om användningsområden och aktörer inom dessa områden lämnas i kapitel 8 och 14. Myndigheter och andra aktörer – uppgifter och arbetssätt 4.10Allmänhet och civilsamhällets organisationer Allmänheten och civilsamhällets organisationer kan komma i kon- takt med användningen av avloppsslam och kan också ha en roll i diskussionen kring hantering och nyttjande av slam. Det gäller t.ex. konsument- och miljöfrågor. Enskilda kan i samband med arbete, boende och fritidsaktiviteter även beröras av slamspridning i sin närmiljö, t.ex. i skogsmark eller vid anläggningsarbeten i tätort. Det kan också finnas synpunkter från civilsamhället på den avsättning av slam som sker på landsbygden av större tätorters och städers avfall och hur små avloppslösningar hanteras i förhållande till större ge- mensamma systemlösningar. Intresset för cirkulär resurshantering och utveckling av lokala kretsloppslösningar engagerar i ökad ut- sträckning allmänhet och civilsamhälle. är en av de större ideella organisationer som engagerat sig i debatten kring slamspridning. Föreningen har även medverkat med expertis i utredningens expertgrupp. I detta inledande avsnitt behandlas översiktligt den systemmässiga utformningen av dagens avloppsreningsanläggningar. Pågående tek- niskt utvecklingsarbete och färdiga tekniklösningar för att åstad- komma olika typer av fosforåtervinning ur avloppsslammet tas upp i kapitel 6. Avloppssystemen har sitt ursprung i de dräneringsrör som en gång anlades för att föra bort regnvatten från hus och gator. Då vat- tentoaletter infördes utnyttjades nedgrävda rör som kunde utgöra lämpliga anslutningar. Först byggdes reningsverk i större omfattning för att rena avlopp före utsläpp till olika recipienter. Reningsverkens kapacitet och effektivitet har för- bättrats i takt med de krav som ställts på renare vatten. Avlopps- systemens utformning sammanhänger nära med det ursprungliga syftet att hantera avloppsfraktioner, inte att leverera växtnäring till jordbruket. Diskussionen kring avloppsreningsanläggningar som resurs- eller återföringsanläggningar präglar nu alltmer tänkandet in- för den förnyelse som förestår av ett stort antal anläggningar i landet. Avloppsslam uppstår som ett resultat av den rening av avlopps- vatten som sker i allmänna och enskilda avloppsreningsverk och anläggningar. Avloppsvattnets karaktär kan variera påtagligt bero- ende på vilken typ av fastigheter och verksamheter som är anslutna till systemet samt i vilken utsträckning dag- och dränvatten är an- slutet.