sou · H8B321 · 2020-04-15 00:00:00 — Kunskap om Förintelsen utvecklas kontinuerligt inom forskningen och museet bör fritt kunna göra de närmare uttolkningar och avgränsningar av verksamhetens inriktning som behövs för att uppnå syftet med verksamheten. Med andra ord får uppdraget från regeringen inte vara alltför detaljerat, utan bör lämna utrymme för en fortsatt utveckling av verksamheten utifrån kunskapsläget på berörda områden. Även möjligheten att integrera konstnärlig gestaltning framstår som en viktig dimension för ett museum utifrån de kunskaper som utredningen inhämtat genom verksamhetsbesök och dialog med museer i och internationellt. Museet behöver, som föreslagits i kapitel 5, kunna kritiskt diskutera hur minnet av Förintelsen brukas och politiseras i olika sammanhang och på olika sätt, samt hur oberoende forskning riskerar att ifrågasättas. Sådana tendenser är framför allt ett aktuellt fenomen i andra länder, bland annat i , men kan även förekomma i , vilket museet måste kunna uppmärksamma och motverka. Byggnaden och platsens betydelse De internationella museer som utredningen besökt framhåller att museibyggnaden är av avgörande betydelse för besökarna. Enligt uppgift kommer uppemot hälften av besökarna till i och i , på grund av dessa museers arkitektur. Båda har konceptuellt utformade museibyggnader ritade av . Utredningen bedömer också att värdet av en märkesbyggnad är viktigt att ta in i bedömningen av lokalernas fysiska utformning. Att inhysa museet i en för ändamålet uppförd eller ombyggd fristående byggnad stärker också långsiktigheten för verksamheten, exempelvis i det fall ett museum organisatoriskt inordnas under en befintlig myndighet. Själva byggnaden skulle då garantera en långsiktighet för museet och minskar risken att verksamheten reduceras på grund av omorganiseringar inom huvudmyndigheten. Därtill framhåller flera internationella institutioner platsens betydelse. Att lägga ett museum på en plats med en i sammanhanget historisk betydelse bidrar på ett avgörande sätt till upplevelsen av autenticitet. Det stärker upplevelsen hos besökarna och bidrar till Verksamhetens organisation och lokalbehov möjligheter för utställningsproducenter att gå i dialog med den omkringliggande platsen. Utredningen konstaterar att det finns flera tänkbara platser i som på olika sätt är kopplade till och Förintelsen. Utredningen kommer i enlighet med direktivet inte att lämna förslag om lokalisering av museet men däremot bedöma aspekter av platsens betydelse. Utredningen kan konstatera att det går att motivera ett museum på olika platser i varav och är de två städer som oftast lyfts fram i kontakter med utredningen. Även aktörer i har skrivit till utredningen och framhållit sitt intresse och historiska koppling till mottagande av flyktingar under kriget.2 Av de synpunkter och förslag utredningen fått har ett antal aktörer lyft fram som en naturlig plats på grund av symboliken i att detta är huvudstad samt att staden har störst besöksunderlag. Både andelen besökare från allmänheten och det stora antal skolelever som finns i , eller som reser till i olika sammanhang, kan framhållas. I finns därtill en rad olika möjligheter att hitta platser av historisk betydelse. Bland flera möjliga platser kan nämnas, där den tyska legationen låg under kriget. Andra aktörer betonar att har en särskild roll som historisk plats kopplad till skeendena i samband med Förintelsen. Inte minst framhålls möjligheterna att utnyttja platser i anslutning till museer – som fungerade som flyktingmottagning i samband med aktionen med de vita bussarna. Därtill finns erfarenheter av mottagningen av de danska judarna som kom 1943 och möjligheter att samarbeta med Dansk Jødisk Museum i . Vad gäller Malmös besöksunderlag framhålls de förhållandevis höga besökssiffrorna vid museer i (museer hade till exempel drygt 360 000 besökare ) samt närheten till och möjligheterna till internationell publik som detta medför.3 2Vad gäller platsens historiska koppling till roll ska det nämnas att flyktingmottagande inte är den enda kopplingen. relation till Förintelsen handlar exempelvis i lika hög grad om flyktingmotstånd och om att avslog ansökningar om att vistas i , men också om den svenska handeln med Nazityskland, svensk presspolitik med mera. 3Därtill får museer enligt uppgift till utredningen många besökare, inte minst internationella, som är släktingar till överlevande som vistats vid museet då det var flyktingförläggning. Verksamhetens organisation och lokalbehov En annan dimension av museets lokalisering som utredningen vill betona handlar om möjligheterna till forskningsanknytning. Museet bör förläggas till en ort med närhet till ett eller flera lärosäten med framstående forskning inom relevanta områden. Utredningen har identifierat och övervägt flera möjliga former av organisation för museet. Det går att resonera kring för- och nackdelar med dessa olika möjligheter utifrån de förutsättningar för en kvalitativ museiverksamhet som redogjorts för ovan. Nedan redogörs för olika möjliga former, därefter avslutas kapitlet med utredningens olika förslag kring organisation och lokalfrågor. Att inrätta museet som en ny myndighet har flera fördelar. Museet får i denna form en självständig roll i förhållande till andra myndigheter och museer och ett tydligt avgränsat uppdrag. En egen museimyndighet kan upprätta en tydlig plan för utveckling och strategiska målsättningar. Myndighetsformen bidrar med tydlighet i förhållande till museets målgrupper och i dess arbete med att upprätta samverkan med olika aktörer i och utomlands. Utredningen konstaterar att de internationella museer om Förintelsen som utredningen studerat i regel har en egen fristående organisation. Museer om Förintelsen kan sägas ha en särställning vad gäller uppdrag och inriktning i jämförelse med andra museiverksamheter. Uppdraget för museer om Förintelsen internationellt inbegriper i regel forsknings- och utbildningsverksamhet och tjänar därför på att ha en fristående organisation. Ett avvikande exempel är War Museum i , som organiserat sin museiverksamhet om Förintelsen genom en permanent utställning och en specifik avdelning inom museiorganisationen. Verksamhetens organisation och lokalbehov En tydlig fördel med en fristående museimyndighet är att den utifrån egna prioriteringar kan utveckla en forskningssamverkan och bygga upp en forskningsmiljö vilket i sin tur kan utveckla undervisningsverksamheten. En egen instruktion och årliga regleringsbrev underlättar därtill styrning och uppföljning av verksamheten. Ett eget anslag garanterar att de medel som avsätter för verksamheten verkligen används för museets ändamål och inte omfördelas för andra ändamål, vilket kan vara en risk i det fall museet skulle inordnas i en befintlig myndighet. Den fristående organisationsformen ger vidare goda möjligheter till insyn i verksamheten. En fristående myndighet kan inrättas som en styrelsemyndighet eller som en enrådighetsmyndighet. Några aktörer har uppmärksammat utredningen på möjligheten att inrätta museet i form av en stiftelse. En fördel med stiftelseformen är att externa parter kan bidra till museets finansiering, vilket kan minska behovet av offentlig finansiering. En nackdel är emellertid en svagare insyn i verksamheten från samhällets sida, samt att det innebär olika typer av svårigheter för regeringen att inrätta en stiftelse jämfört med att inrätta en myndighet, vilket kan påverka möjligheten att snabbt starta verksamheten. Nackdelar med att inrätta museet som en egen myndighet är att samordningsvinster vad gäller bland annat kompetensförsörjning, administration, uppföljning, digital infrastruktur och vissa lokalkostnader uteblir, jämfört med om museet inrättas som del i en befintlig myndighet. En fristående, relativt liten myndighet är därtill känsligare för ekonomiska förändringar, jämfört med en större museimyndighet. Att bygga upp en ny myndighet innebär stora möjligheter att forma en för ändamålet genomtänkt organisation. Dock behöver tidsaspekten vägas in. Att inrätta samtliga funktioner som krävs för en museimyndighet innebär en längre process och kräver större resurser jämfört med en lösning där museet inrättas vid en befintlig myndighet. En ny fristående museimyndighet skulle behöva inrättas under . Det kunde dock vara motiverat att finansiera delar av verksamhet vid museet, exempelvis forsknings- och utbildningsverksamhet, med medel från . Verksamhetens organisation och lokalbehov Museum som del i befintlig statlig museimyndighet Ett nytt museum kan också inrättas i en befintlig museimyndighet. Detta skulle i sådana fall ske genom att den befintliga myndigheten i sin instruktion får ett uppdrag att driva museet samt att ansvars- och samlingsområdet för det tillkommande museet specificeras. Det finns flera olika museimyndigheter, som var för sig samlar flera olika museer, som kan vara lämpliga att inrätta det nya museet under. En sådan lösning innebär en rad fördelar vad gäller möjliga samordningsvinster, vilket nämnts ovan. Museet kan effektiviseras genom att ingå i en större organisation vad gäller styrnings- och ledningsfunktioner, administration med mera. Därtill finns museikompetens och personalresurser som museet kan dra nytta av, inte minst under en uppbyggnadsfas. Lokaler för magasin, konservering, arkiv och andra funktioner kan samutnyttjas och samordnas, inte minst under ett initialt skede. Detta medför en tidsvinst som gör att en museiverksamhet kan starta snabbare än om en helt ny myndighet ska skapas. Vad gäller museets resurser är det viktigt att dessa på ett tydligt sätt öronmärks om museet inrättas i en befintlig myndighet. Detta är förenat med svårigheter. Det tillkommande museet kommer förmodligen inte ha en egen anslagspost, givet hur styrningen av myndigheter ser ut. Däremot skulle regeringen i anslagsvillkoren kunna öronmärka hur mycket medel som är avsedda för just denna verksamhet. Vidare finns det olika möjligheter att säkerställa transparens i hela museimyndighetens ekonomi och det bör framgå i redovisningen till regeringen att museet tilldelas de medel som avsetts. Museet kan därtill ha ett särskilt utsett expertråd som ges möjlighet att ha insyn i och påverka verksamheten. Det finns dock flera nackdelar med att inordna museet i en befintlig myndighet. Jämfört med en fristående myndighet kan ett museum som inrättas i en befintlig myndighet få svårare att utveckla verksamheten oberoende av den övergripande myndighetens prioriteringar. Det kan försvåra för museet att utveckla egna samarbeten med civilsamhällesorganisationer, andra museer och med forskarsamhället. Särskilt om målsättningen är att museet ska inbegripa en avskiljbar forskning kan detta skapa problem i relation till värdmyndighetens övriga verksamheter, då forskningssamverkan är ett exempel på verksamhet som ofta samordnas i en befintlig museimyndighet och då rör hela myndighetens samlingar och verksamhetsområde. Verksamhetens organisation och lokalbehov Därtill kan den befintliga myndighetens uppdrag och inriktning vara svår att på ett naturligt sätt förena med uppdraget för ett museum om Förintelsen. Detta kan möjligen skapa problem inom den befintliga myndigheten som kan riskera att få ett för splittrat eller omfattande uppdrag då den ges uppdrag att driva ytterligare ett museum. För museets del är det viktigt att den övergripande museimyndigheten har ett uppdrag som ligger så nära museets inriktning som möjligt. Samorganisering med Forum för levande historia Forum för levande historia (FLH), som har i uppdrag att vara ett nationellt forum som ska främja demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med utgångspunkt i Förintelsen, är den statliga myndighet som har mest omfattande uppdrag som rör information, undervisning och kunskap om Förintelsen. Myndigheten har dock inte i uppdrag att genom dokumentation och insamling av föremål bevara och förmedla minnen av det historiska skeendet. I och med att det uppdrag utredningen föreslår för museet om Förintelsen delvis överlappar FLH:s verksamhet har utredningen övervägt hur det nya museet och verksamheten vid FLH kan samorganiseras eller samordnas på olika sätt. Myndigheten bedriver en omfattande undervisningsverksamhet riktad till skolelever, offentliganställda och allmänheten utifrån olika tillfälliga utställningar som tematiserar olika aspekter som antingen fokuserar på eller delvis anknyter till Förintelsen. Dessutom tillgängliggörs fakta om Förintelsen samt en rad andra folkmord och övrig kunskap utifrån myndighetens uppdragsområden. Myndigheten samverkar även nationellt och internationellt med olika aktörer som arbetar med forskning, kunskap och undervisning om Förintelsen och resor till minnesplatser. Myndigheten har en samling med vittnesmål från överlevande, som dock inte är publikt tillgänglig . Myndigheten saknar traditionella föremålssamlingar, en egen forskningsavdelning och större utställningslokaler. FLH har framhållit för utredningen att det uppdrag myndigheten har bör kunna kombineras med uppdraget att inrätta ett museum, och att detta skulle kunna ske inom ramen för en institution med en Verksamhetens organisation och lokalbehov instruktion som kombinerar FLH:s uppdrag med uppdraget att ha mer traditionell museal verksamhet med samlingar. Utredningens bedömning är att en fördel med en samorganisering av museet och FLH skulle vara att det nya museet inrättas i en myndighet som arbetar med kunskapsspridning med en grund i Förintelsen. Samordningsvinster av att samorganisera med FLH är att myndigheten har erfarenhet av arbete med ämnet samt pedagogisk verksamhet kopplat till detta, och upparbetade samarbeten med en rad relevanta aktörer både i och internationellt. Exempelvis har FLH erfarenhet av att ta fram klassrumsmaterial till skolor och att nå flera målgrupper som berörs av ämnet. För målgrupperna kan det även vara en fördel att verksamhet som rör minne och kunskap om Förintelsen genomförs av en och samma myndighet. Det är dock rimligt att anta att samordningsvinsterna är begränsade då FLH saknar mer omfattande erfarenhet av arbete med samlingsförvaltning, arkiv, dokumentation och insamlingsarbete, som skiljer sig från pedagogisk utställningsverksamhet. Myndigheten ska bedriva verksamhet baserad på forskning, men har inte i uppdrag att bedriva egen forskning och därför inte heller erfarenhet av att organisera forskningsprojekt i egen regi. Detta är områden som kommer att vara viktiga i uppbyggnaden av ett nytt museum. Ett möjligt problem med en samorganisering är också att FLH har ett betydligt bredare uppdrag än enbart att hantera minnet av Förintelsen, exempelvis att informera om kommunismens brott mot mänskligheten. Myndigheten arbetar även med en lång rad frågor om normer, demokrati och rasism. FLH har även haft en rad tillfälliga regeringsuppdrag, något som särskiljer verksamheten från museimyndigheter generellt. Oavsett vilken organisationsform som regeringen väljer för det nya museet krävs det att relationen mellan museets uppdrag och uppdraget för FLH tydliggörs, då det finns en överlappning. Utredningens förslag i relation till detta presenteras i avsnitt 6.3 till 6.5. Verksamhetens organisation och lokalbehov Utredningen har haft dialog med Länsmuseernas samarbetsråd vilka inkommit med synpunkter på utredningens uppdrag. Länsmuseernas samarbetsråd understryker vikten av att främjar kunskapen, minnet och forskningen om Förintelsen, särskilt då allt färre överlevande finns kvar i livet som själva kan berätta. Länsmuseernas samarbetsråd förordar att länsmuseerna får ett nationellt ansvar för att uppmärksamma Förintelsen. Ett motiv till detta är att säkerställa att hela landets befolkning ges samma förutsättningar att ta del av verksamheten. Dessutom finns berättelser, vittnesmål, föremål och platser som rör Förintelsen, den judiska och romska befolkningens liv och historia, antisemitism och flyktingmottagandet efter , utspridda i hela landet. Ett väl genomfört lokalt arbete och perspektiv har stor potential att fånga allmänhetens intresse, menar man. Utredningen har i kapitel 3 redogjort för de argument som länsmuseerna framfört som stöd för sitt förslag. Utredningen har dock inte närmare övervägt detta förslag då det finns flera problem i förhållande till utredningens uppdrag om att föreslå ett nytt museum. Ett museum om Förintelsen bör, enligt utredningens bedömning, vara ett nationellt åtagande, inte ett regionalt, och därmed organiseras i form av, eller inom, en statlig museimyndighet. Länsmuseernas förslag innebär även utmaningar i förhållande till de behov utredningen ser av att inrätta en långsiktig och samlad museiverksamhet med en tydlig styrning och forskningsförankring. Däremot ser utredningen att det finns goda skäl till att ett framtida statligt museum samverkar med länsmuseerna vad gäller exempelvis att inventera museernas samlingar, genomföra gemensamma utställningar med mera och att tillräckliga medel avsetts för sådan samverkan. Utredningen lämnar förslag om detta i kapitel 7. Museet samorganiseras med ett () har framfört ett förslag om att museet om Förintelsen antingen utformas som ett (RWC) alternativt att museet upprättas i samverkan eller Verksamhetens organisation och lokalbehov genom en samlokalisering med ett RWC, samt eventuellt även med Forum för levande historia (FLH). Utredningen har redogjort närmare för förslaget i kapitel 3. Utredningen har inte närmare övervägt detta förslag då direktivet tydligt fokuserar på inrättandet av en museiverksamhet, inte den form av avskild och mer samtidsorienterad verksamhet som föreslås genom inrättandet av ett RWC. Utredningen bedömer därtill att det syfte som påtalas i förslaget till ett RWC – att främja unga människors vilja att ta ställning och vilja agera i dagens samhälle – i stort överensstämmer med det uppdrag som Forum för levande historia redan har. Utredningen ser därmed att ett RWC inte skulle innebära någon specifikt ny dimension utöver redan befintlig pedagogisk verksamhet. Det finns exempel internationellt som påminner om förslaget att ha pedagogisk verksamhet som inspirerar besökare utifrån förebilder ur historien, som . Massuah museum i är en sådan institution. Dock baseras verksamheten där på ett tydligt sätt i en museal praktik, vilket framhållits i kapitel 3. Utredningen bedömer att det pedagogiska arbetet vid det nya museet bör utformas utifrån bred erfarenhet och expertis inom ämnet, och vill inte specificera att detta ska ske i just den riktning som RWA föreslår. ser utredningen stora poänger med att lyfta fram den avgörande insats som genomförde och även att det finns inslag i den pedagogiska verksamhet som RWA föreslår som kan vara av intresse för det nya museet. Program- och utbildningsverksamhet som utformas vid museet kan på olika sätt utformas så att gärning uppmärksammas. Här lämnar dock inte utredningen närmare förslag då det rör den framtida organisationens prioriteringar i verksamheten. Både för en svensk och internationell publik är en viktig symbol och en central historisk gestalt. Möjligheter att uppmärksamma finns i utformandet av det nya museets fasta utställning och lokaler. Hur detta kan ske är däremot en uppgift som utredningen inte kan ta ställning till. Utredningen ser även möjligheter till att uppmärksamma exempelvis genom inrättandet av en särskild professur, se vidare kapitel 7. Verksamhetens organisation och lokalbehov Museet inrättas vid ett statligt lärosäte Det finns möjlighet att driva museer vid en högskola eller ett universitet. Exempel på sådan museiverksamhet är Lunds universitets kultur- och museiverksamheter (LUKOM) som består av , , och Odeum. Ett annat exempel är som driver flera museiverksamheter och tillgängliggör flera av omfattande samlingar. Ett exempel är Gustavianum som har uppdrag att tillgängliggöra historiska samlingar för studenter och forskare men också för allmänheten. Även internationellt finns många sådana exempel. I finns till exempel vid , som är ett innehållsrikt museum. Utredningen har inte närmare övervägt möjligheten att inrätta museet vid ett statligt lärosäte eftersom bedömningen är att det styrningsmässigt är svårt för regeringen att besluta om detta givet att högskolesektorns autonomi ska respekteras, men vill ändå uppmärksamma denna möjlighet. Initiativet skulle i detta fall behöva komma från ett lärosäte. Att inrätta ett museum om Förintelsen vid ett lärosäte skulle kunna gynna möjligheten att bedriva forskningsstyrd verksamhet och etablera forskarsamverkan, samt tillgängliggöra museets samlingar för forskning. Därtill skulle en sådan lösning kunna övervägas i det fall regeringen ser möjligheter till att finansiera museet med medel från de anslag som ingår under ansvarsområden. Att inrätta ett nytt och relativt omfattande museum inom ett lärosäte är dock förenat med olika svårigheter, inte minst vad gäller möjligheten att öronmärka medel för verksamheten långsiktigt så att den inte riskerar att reduceras i samband med eventuella framtida besparingsbehov. Utredningen ser dock stora möjligheter för museet att samverka med ett eller flera lärosäten vad gäller att upprätta en forskningsmiljö och lämnar förslag om detta i kapitel 7. Verksamhetens organisation och lokalbehov 6.3.1En ny fristående myndighet Förslag: Museet inrättas som en ny fristående myndighet med namnet om Förintelsen. Myndigheten leds av en överintendent som även är myndighetschef. Regeringen bör utse en styrelse till museet med representanter från civilsamhället och forskarsamhället. Myndigheten bör även bygga upp långsiktig samverkan med ett eller flera statliga lärosäten och utse ett forskningsråd. Till den nya myndigheten överförs viss verksamhet från Forum för levande historia. Bedömning: Den nya myndigheten kan inleda sin verksamhet och utvecklas därefter vidare under en uppbyggnadsfas. Det årliga anslaget bör efter uppbyggnadsfasen uppgå till . Regeringen bör fr.o.m. tillsätta en organisationskommitté med uppdrag att förbereda och genomföra inrättandet av den nya myndigheten, samt ge Forum för levande historia i uppdrag att förbereda en överflyttning av viss verksamhet till den nya myndigheten. Utredningens huvudförslag är att museet inrättas som en ny fristående myndighet. Som redogjorts för i avsnitt 6.2.2 finns det klara fördelar med att inrätta en fristående myndighet. Det gynnar museets profil och ger bäst möjlighet för verksamheten att kunna utformas utifrån egna prioriteringar och långsiktiga strategiska målsättningar. Därtill är en fristående myndighet den mest lämpliga lösningen i förhållande till den interna styrningen och ger en tydlig avgränsning i förhållande till målgruppen och syftet med verksamheten. Inrättandet av en ny myndighet kräver större resurser jämfört med att museet inrättas i en befintlig myndighet, där det går att göra olika samordningsvinster, men det gynnar möjligheten att kunna utveckla en egen självständig organisation som kan upprätta samverkan med relevanta aktörer. Inte minst gynnas möjligheten att etablera en forskningsmiljö och Verksamhetens organisation och lokalbehov en utbildningsverksamhet om museet inrättas som en fristående myndighet. Utredningen bedömer därtill att bör följa internationella exempel som HL-Senteret i , Yad Vashem, Gettho Fighters’ House och Massuah i , och flera andra liknande utländska förintelsemuseer, genom att inrätta en egen och fristående verksamhet. Ett svenskt museum kommer ha möjligheter till samverkan med dessa organisationer på bäst sätt om den organiseras som en egen myndighet. Myndigheten ska ledas av en överintendent som är myndighetschef. Vidare bör regeringen utse en styrelse för museet, med fullt ansvar, för att stärka museets oberoende och legitimitet. Detta motiveras utifrån det önskemål om museets fristående ställning och möjligheten till inflytande från forskar- och civilsamhälle som utredningen fått ta del av.