sou · H8B346 · 2020-08-07 00:00:00 — Andra aspekter av barns uppväxtvillkor med långsiktiga konsekven- ser för livschanserna är mobbning och tonårsgraviditeter. Mobbning i skolor är vanligare i länder med högre ojämlikhet.11 Även tonårs- graviditeter är vanligare i samhällen med ojämlikhet.12 Tonårsgravi- diteter kan få negativa konsekvenser för både mödrar13 och barn14. På individnivå finns ett stabilt samband mellan inkomst och hälsa. Det finns många mekanismer som kan förklara detta samband – all- männa ekonomiska villkor och sociala faktorer jämsides med mer närliggande miljöfaktorer, individuella psykiska faktorer och bete- endemönster liksom biologiska processer.15 Som konstaterades i av- snitt 5.1 finns det också ett naturligt negativt samband mellan ojäm- likhet och genomsnittlig hälsa i ett samhälle. Ökad ojämlikhet eller inkomstspridning leder till bättre hälsa för personer med inkomster över genomsnittet men till sämre hälsa för dem som har inkomster under genomsnittet, och försämringen i den senare gruppen domi- nerar över förbättringen i den förra. En fråga av relevans för den fördelningspolitiska diskussionen är i vilken utsträckning det finns direkta effekter från ojämlikhet på hälsa utöver dem som härrör från den absoluta nivån på inkomster, hälsa och andra välfärdsdimen- sioner, det vill säga om positionen jämfört med andra människor spelar roll, utöver de negativa effekter som personer med låga in- komster och dålig hälsa upplever av detta i sig självt. Hög ojämlikhet har av vissa forskare hävdats leda till allmänt sämre hälsa för alla invånare i ett samhälle. Hypotesen, som brukar knytas till namnen Wilkinson och Pickett,16 är omdiskuterad och har 10Brunori et al. (2013), Cingano (2014). 11Elgar et al. (2009). 12Kearney and (2012, Gold et al. (2001), Pickett et al. (2005). 13Fletcher and (2009). 14Hoffman and (2008). 15För översikter, se SOU 2017:47 med underlagsrapporter. 16Wilkinson and Pickett (2009). givit upphov till en omfattande forskning.17 Vissa författare finner ett signifikant negativt samband mellan ojämlikhet och hälsa, medan andra inte finner något eller endast ett svagt sådant. Skillnaderna kan bero på val av mått på ojämlikhet, utfallsmått och specifikationer av på vilken nivå som sambanden antas gälla. Som påpekats ovan krävs det stor noggrannhet i analysen av sambandet, eftersom en ökad inkomstspridning i sig sänker den genomsnittliga hälsonivån i sam- hället. Dessutom måste länken mellan ojämlikhet och sämre hälsa identifieras. Jämförelser och statusrelationer förekommer i alla samhällen, både mänskliga och andra. Det kan röra sig om enkla hierarkier hos fåglar18 eller komplexa nätverk hos högre däggdjur (primater)19. Den moderna människan har under huvuddelen av sin existens, för när- varande uppskattad till 300 , levt i jägar-samlar-kulturer som präglats av ett högt mått av jämlikhet. Med övergången till en jord- bruksekonomi och senare urbaniseringen förändrades förutsätt- ningarna för kapitalbildning och statusrelationer, och ojämlikheten ökade.20 I ett modernt samhälle baserat på marknadsekonomi är jämförel- ser med andra en fundamental mekanism. Drivkraften bakom för- ändringar i resursallokeringarna i ett samhälle är möjligheten att öka intäkter eller minska kostnader, vilket förutsätter jämförelser. De som förvaltar kapital ser en möjlighet att öka avkastningen genom en förändring av portföljen. Anställda ser en möjlighet att öka sin lön genom att med sin aktuella kompetens byta arbete. På konsum- tionssidan påverkas på samma sätt valet av varor och tjänster av jäm- förelser med andra. Varken en kapitalförvaltare eller en anställd kan utan referenspunkt ange vad som är rimlig avkastning på kapital eller arbete; allt kräver jämförelser. Det vore mot den bakgrunden märkligt om inte den välfärd som en människa upplever påverkades av vilken nivå andra i omgivningen har. Denna upplevelse av den relativa positionen kan i sin tur få effekter på både handlandet, hälsotillståndet och annat. Effekterna kan beroende på situationen vara positiva eller negativa. 17Macinko et al. (2003), et al. (2004), Subramanian and Kawachi (2004), Kondo et al. (2009), et al. (2013), Pickett and Wilkinson (2015), et al. (2016). 18Schjelderup-Ebbe (1921). 19de Waal (2007). 20Se kapitel 3. jämförelser med elever som presterar bättre sporra vissa till att själva prestera bättre.21 Kamrateffekter kan emellertid också vara negativa, som när elever med höga förväntningar på egna resultat hamnar i grupper där de inte hävdar sig så väl som de hade väntat.22 Effekterna kan bli långvariga. På hälsoområdet finns en omfattande litteratur från djurvärlden om sambanden mellan rangordning och stress med negativa konse- kvenser för hälsan.23 Effekter som har belagts är generellt en förhöjd risk för hjärtkärlsjukdomar och bland honor negativa effekter på den reproduktiva hälsan. Beträffande mänskliga samhällen är mycket av den ovannämnda litteraturen om kollektiva effekter av ojämlikhet relevant. Ett argument för att den relativa positionen och inte bara absolutnivån i tillgångar spelar roll för hälsan är att den upplevda socioekonomiska positionen förutsäger hälsotillståndet bättre än objektiva indikatorer på socioekonomisk status.24 Tillgången till sjukvård kan påverka utfallet, men effekterna syns också beträffande sjukdomar vars förekomst inte påverkas av tillgången till förebyg- gande vård.25 Sammanfattningsvis finns det argument för att det bör finnas en kollektiv effekt av fördelningen av materiella tillgångar, status och andra välfärdsdimensioner på hälsotillståndet hos en befolkning. Den dominerande effekten kan trots det förväntas ligga i den nedre delen av fördelningen av välfärden och då utgöras av de direkta och samlade effekterna av låga inkomster, begränsat inflytande över arbetssituationen och andra för hälsan ogynnsamma levnadsvillkor. Beträffande sambandet mellan jämlikhet och ekonomisk tillväxt finns argument för orsakssamband i olika riktningar. Den traditionella ekonomiska litteraturen hävdar att ojämlikhet i inkomster och för- mögenheter skapar incitament för konkurrens och humankapital- bildning och därmed bör vara positiv för tillväxten.26 Mot detta har anförts att ojämlikhet i dessa avseenden riskerar att leda till ojämlik- 21Se avsnitten 4.4, 8.3 och 8.4. 22Göllner et al. (2018). 23Sapolsky (2004). 24Adler and Ostrove (1999), Singh-Manoux et al. (2003). 25Ibid., s. 409. 26Mirrlees (1971). heter också vad gäller möjligheter till utbildning, bostadsförsörjning, yrkesval och positioner på arbetsmarknaden, vilket verkar i motsatt riktning. Restriktioner för unga från låginkomsthushåll på möjlig- heterna att låna pengar försvårar humankapitalbildningen.27 Detta påverkar då den sociala rörligheten negativt.28 Koncentration av förmögenheter till höginkomsthushåll kan häv- das gynna sparandet och därmed investeringarna, eftersom personer med högre inkomster tenderar att ha högre sparkvot, men detta argument gäller bara i en sluten ekonomi.29 På en globaliserad finans- marknad är det inte säkert att dessa investeringar gynnar hemlandet. En hög koncentration av förmögenheter kan också leda de övre skik- ten i fördelningen att koncentrera sina politiska ansträngningar på att behålla dessa positioner snarare än att utveckla landets ekonomi.30 En annan politisk mekanism som har förts fram är att stora skill- nader i inkomster och förmögenheter leder till starkare polarisering och fler konflikter i samhället, vilket kan skapa låsningar i det poli- tiska systemet.31 Med så många mekanismer som verkar i olika riktningar är det knappast förvånande att empiriska undersökningar har kommit till skilda resultat. Att jämlikhet är gynnsam för den ekonomiska tillväxten har hävdats till exempel i publikationer från IMF, och Kritik mot denna uppfattning framförs exempelvis av Fuest et al. (2018), som hävdar att sambandet mellan ojämlikhet och inkomst i utvecklade ekonomier är det omvända men att detta samband inte kan tolkas som ett orsakssamband.33 Bakom skillnader i slutsatser om ojämlikhetens effekter på den ekonomiska tillväxttakten kan ligga olika urval av länder, skillnader i val av tids- period och val av förklaringsvariabler (fördelning av inkomster, humankapital eller mark), olika datakällor, olika definitioner och mått på ojämlikhet, rensning för olika bakgrundsfaktorers påverkan eller annat. 27Galor and Zeira (1993). 28Se avsnitt 5.2; vidare Banerjee and (1993), Fershtman et al. (1996), and Weil (1998), Maoz and Moav (1999), Checchi et al. (1999) och et al. (2007). 29Kaldor (1955), Bourguignon (1981). 30Se analysen av i (2005). 31Persson and Tabellini (1994), Alesina and Perotti (1996). 32Berg and Ostry (2011), Ostry et al. (2014), (2005), Cingano (2014). 33Fuest et al. (2018). Neves och har i en forskningsöversikt34 analyserat resultaten från 28 undersökningar, till vilka kan läggas den nämnda studien av Fuest et al. och en studie från IMF av et al.35 De flesta studier omfattar både utvecklingsländer och industriländer, medan andra bara omfattar de . Tidsperioden varierar men ligger inom intervallet 1960–2000. Måttet på ojämlikhet är till övervägande del ginikoefficienten, men några studier använder andra mått, som inkomstandelen för den tredje eller fjärde inkomstkvintilgruppen, kvoten mellan median och nedersta inkomstdecilgruppen eller lik- nande. Ginikoefficienten är som konstaterats tidigare36 ett tämligen trubbigt mått på fördelningen, eftersom mycket olika fördelningar kan ge upphov till en och samma ginikoefficient. Resultaten av genomgången kan sammanfattas på följande sätt. Inom den större grupp som utnyttjar ginikoefficienten som mått på ojämlikhet finner vissa inga signifikanta resultat över huvud taget. Bland dem som registrerar signifikanta effekter finner en del en positiv effekt av ojämlikhet på tillväxten i rika länder och en negativ i fattiga, medan andra finner en generellt negativ effekt av ojämlik- het. I den mindre gruppen, som lyfter fram enskilda kvintilgrupper eller inkomstkvoter pekar resultaten med ett undantag på att jämlik- het gynnar tillväxten; undantaget gäller en studie av 21 utvecklade länder, där ojämlikhet i toppen är positiv för tillväxten, medan ojäm- likhet i botten är negativ.37 Den mest detaljerade studien vad avser måttet på inkomst- ojämlikhet är dock et al. (2015), som behandlar både utvecklingsländer och utvecklade ekonomier och vars resultat sam- manfattas i tabellen nedan. 34Neves and (2014). 35Dabla-Norris et al. (2015). 37Persson and Tabellini (1994), (1995), Perotti (1996), Voitchovsky (2005), Castelló (2010), Cingano (2014). Konsekvenser av ojämlikhetSOU 2020:46 Effekten av inkomstfördelningen på den ekonomiska tillväxttakten Beroende Variabel: BNP-tillväxt 0.145*** 0.112*** 0.118*** 0.113*** 0.097*** 0.114*** −1.440*** −2.198*** −2.247*** −2.223*** −2.122*** −2.222*** nivå (logaritmerad) 17.34*** 18.82*** 18.12*** 17.45*** 19.41*** 25.32*** Not: Standardfel inom parentes, *p < 0.1; **p < 0.05; ***p < 0.01. Källa: et al. (2015). Av diagonalen i tabellen framgår att en hög inkomstandel för det översta inkomstskiktet (5:e kvintilgruppen) påverkar tillväxten nega- tivt, medan effekten är den motsatta för övriga kvintilgrupper och dess- utom blir starkare ju längre ner i inkomstfördelningen man kommer (större positiv påverkan på tillväxttakten). Den rapporterade analysen avser både utvecklade och utvecklingsländer, men författarna har genomfört en analys för enbart utvecklade ekonomier, och den positiva effekten av en hög inkomstandel för de lägre inkomstskikten visade sig då vara ännu starkare.38 Slutsatserna i Cingano (2014) är desamma. Humankapital och inkomster hänger nära samman. Castelló och Castelló och Domenech har undersökt specifikt hur fördelningen av humankapital påverkar tillväxten.39 De finner resultat med samma tendens som för inkomsten; en jämn fördelning gynnar tillväxten eller har som sämst ingen signifikant effekt. Cingano (2014) visar dessutom (e-post ). 39Castelló (2010), Castelló and Doménech (2002). samspelet mellan ojämlikhet och humankapitalbildning; ju mer ojäm- lik fördelningen är, desto lägre är sannolikheten att barn från mindre gynnad utbildningsbakgrund går till högre utbildning. Benägen- heten hos barn från gynnade eller måttligt gynnade miljöer att genomgå högre utbildning är tämligen oberoende av ojämlikheten.40 Sambandet illustreras i nedanstående figur, som visar sambandet mellan föräldrars och barns utbildningsnivå i med olika nivå på inkomstojämlikheten. Kurvorna visar hur hög sannolikheten är för barn med olika föräldrabakgrund är att genomgå högre utbild- ning. I alla länder är denna sannolikhet som förväntat högre ju högre föräldrarnas utbildning är, men det stannar inte vid detta. Rörlig- heten för barn till föräldrar med medellång eller lång utbildning är tämligen oberoende av ojämlikheten i samhället. Det är för barn till föräldrar med kort utbildning som ojämlikheten har betydelse; ju högre ojämlikhet, desto lägre rörlighet. Figur 5.3 Intergenerationell rörlighet i utbildning i med olika inkomstojämlikhet: ju högre ojämlikhet, desto lägre sannolikhet att barn till föräldrar med endast grundutbildning genomgår högre utbildning Not: Diagrammet visar hur sannolikheten för barn från olika miljöer för att genomgå högre utbildning beror av inkomstojämlikheten i samhället för tre olika utbildningsnivåer hos förä ldrarna (hög, medelhög, grundutb.). Ojämlikheten mäts med ginikoefficienten på en skala mellan 0 och 100. Föräldrarnas utbildningsnivå (PEB) visas i tre kategorier (uppifrån: hög, medelhög och grundutb. Källa: Cingano (2014). 40Cingano (2014), figur 5. Likartade samband gäller för läs- och skrivkunnighet och risken för arbetslöshet. Som konstaterades inledningsvis i kapitlet kan orsaks- samband gå i olika riktningar – från ojämlikhet till rörlighet i utbild- ningshänseende eller från rörlighet till jämlikhet, eventuellt i båda riktningarna. Att förändra inkomstojämlikheten är en långsam process; det är dessutom föga troligt att ett skatte- och transfereringssystem med hög omfördelningsgrad i sig skulle leda till en stabil ökning av rörligheten i ett samhälle. Mer realistiskt är att se det offentligt finan- sierade utbildningssystemet som ett instrument för att öka jämlik- heten i samhället. Denna tolkning av sambandet stöds av att länder med en ambitiös utbildningspolitik, mätt som andelen av BNP som läggs på den offentliga utbildningsbudgeten, har en högre rörlighet.41 En robust slutsats av litteraturgenomgången är alltså att en hög nivå för de lägre skikten i fördelningen av inkomster och utbildning är gynnsam för den ekonomiska tillväxten. Detta är egentligen inget som bör förvåna. Det är en fördel för ekonomin i stort om alla i ett samhälle har god läs-, skriv- och räknekunnighet och inte plågas av permanent ekonomisk stress i vardagslivet. Om alltså utjämnande åtgärder alltså kan vara gynnsamma för den ekonomiska tillväxttakten, måste frågan än då ställas hur långt denna utjämning ska drivas. De statistiska analyser vars resultat har redo- visats ovan beskriver en sorts historiskt medelvärde över de länder som ingår i den studerade gruppen under den studerade tidsperio- den. Med de rådande förutsättningarna var det i genomsnitt möjligt att öka jämlikheten och höja den ekonomiska tillväxt- takten . Detta innebär inte att det obe- roende av utgångsläget går att finna sådana åtgärder. har i ett ofta citerat arbete hävdat att det föreligger ett inneboende avvägningsproblem mellan jämlikhet och tillväxt,42 vilket alltså nu har konstaterats vara felaktigt. I en bilaga till långtidsutred- ning har . genomfört en modernare analys av samma problem.43 Ansatsen bygger på tanken att fördelningspoli- tiken kan vara mer eller mindre effektiv och att olika länder ligger mer eller mindre långt från den effektivitetsfront som beskriver bäst möjlig avvägning mellan jämlikhets- och tillväxtbefrämjande åtgär- 41Narayan et al. (2018), fig. 4.6. 42Okun (1975). 43Andersen (2019). der.44 En invändning är att det kan finnas åtgärder som inte har tillämpats inom något av de studerade länderna och att avvägnings- problemet alltså är mindre än det framställs. framstår i analy- sen som ett av de mer effektiva länderna. Inte desto mindre kan kon- stateras att den nivå på BNP per capita som rådde 2014 (i analysen) var förenlig med den nivå på jämlikheten som rådde 1982, ett av de år då inkomstfördelningen var som jämnast.45 Sambandet mellan ojämlikhet och brottslighet beror på vilken typ av brottslighet man har i åtanke som åsyftas. Den helt dominerande delen av litteraturen behandlar våldsbrott och annan traditionell brottslighet, och det är också den som relateras nedan. Kvalificerad ekonomisk brottslighet som penningtvätt och skatteundandragande, framför allt med juridiska personer i rollen som förövare, kan för- väntas ha andra bestämningsfaktorer och därmed också uppvisa ett annat samband mellan fördelning och kriminalitet. En omfattande litteratur visar att det finns ett samband mellan ojämlikhet i samhället och kriminalitet.46 and (1997) och (2016) har visat att den viktigaste bestämningsfaktorn för ett lands mordfrekvens är dess inkomstojämlikhet.47 Även variation i brottslighet inom länder förklaras av ojämlikhet. Bland delstater finns ett starkt samband mellan inkomstojämlikhet mätt med ginikoefficienten och mordfrekvens.48 Ett liknande samband för har visats av (2004), som fann att ju högre nivån på arbetslösheten är, desto högre är förekomsten av både brott i allmänhet och egendomsbrott.49 förklarar sambandet med att en högre ojämlikhet medför starkare konkurrens bland unga män i den nedre delen av fördel- ningen, vilket ofta tar sig uttryck i kriminalitet av olika slag.50 På aggregerad nivå samvarierar arbetslöshet och absolut fattigdom med 44Ibid., figur 4.4. Analysmetoden erinrar om vad som har använts för att jämföra produktivi- teten hos olika anläggningar inom en och samma bransch, s.k. data envelope analysis. 45Ibid., figur 4.5. 46Kawachi et al. (1999). 47Daly and (1997), (2016). 48Den statistiska förklaringsgraden uppgår till 0,72 (2016). Enamorado et al. (2016) har visat motsvarande samband för delstater. 49Nilsson (2004). Se också and (2005). 50Även om främst studerar våldsbrottslighet. kriminaliteten i samhället, men gör troligt att ojämlikheten är en starkare förklaringsvariabel än den absoluta fattigdomen. Det finns argument för samband mellan ojämlikhet och miljöför- störing.51 Några av länkarna kan se ut på följande sätt: •Hushåll i den övre delen av inkomst- och förmögenhetsfördel- ningen drar större nytta av den produktion och konsumtion som leder till miljöförstöring och kan lättare undvika de negativa konsekvenserna.52 •Boendesegregation ökar i sig risken för att vissa områden får en sämre miljö men kan också leda till längre arbetsresor och därmed ökad miljöpåverkan.53 •Bättre bemedlade hushåll sätter standarden för vad som är hög status och lockar därmed andra att arbeta och konsumera mer än vad de skulle göra i ett jämlikare samhälle.54 •Inkomstojämlikhet försvårar spridningen av ny grön teknologi från de högre inkomstskikten.55 Den nya tekniken är i allmänhet dyrare än den etablerade och kan helt enkelt vara ekonomiskt oåtkomlig för låg- och medelinkomstskikten, om ojämlikheten är hög. Den lägre nivå på tilliten i samhället som följer med högre ojämlikhet försvårar produktionen av kollektiva nyttigheter som positiva miljö- åtgärder och insatser för en bättre hälsa.56 Cushing et al. visar i sin litteraturöversikt att det starkaste stödet för ett samband mellan fördelning och miljö finns för lokala miljö- störningar som dålig luft, vattenföroreningar och dåliga sanitära för- hållanden, medan stödet är svagare för mer diffusa miljöstörningar. Effekten är också starkare inom ett och samma land, exempelvis vid 51Cushing et al. (2015). 52Boyce (1994). 53Morello-Frosch and Jesdale (2006). 54Veblen (1934), (2012). 55Vona and Patriarca (2011). 56Wisman (2011), Kawachi and (2006). jämförelse mellan delstater, eftersom regelverk och andra förutsättningar då är mer lika. Tillit är en komplex företeelse, som beror av många faktorer och som i sin tur påverkar många andra. Ett högt mått av tillit i ett samhälle är en genuint kollektiv tillgång, som har påtagliga konsekvenser också för materiella variabler som inkomsterna i ett samhälle. Tillit kan definieras på olika nivåer.57 Med partikulär tillit menas den tillit som man känner gentemot familj, vänner och bekanta. Generell tillit avser den tillit som man känner mot vem som helst som man kommer i kontakt med – främlingar, kontakter i arbetslivet och andra. Till det generella perspektivet hör också tilliten till sam- hällsinstitutioner som det politiska systemet, förvaltningen och medierna. En mellanform är lokalsamhällestilliten, som av vissa fors- kare hänförs till den ena eller andra kategorin men som kan hävdas vara en egen kategori. Den klassiska metoden för att mäta den generella tilliten är att ställa frågan om man i allmänhet kan lita på de flesta eller om man inte kan vara nog försiktig i umgänget med andra.58 Eftersom det bara finns två svarsalternativ, får man ett klart svar. Vid jämförelser mellan länder kan det uppkomma problem med formuleringen, efter- som det är svårt att hitta översättningar som återger exakt samma attityder, men för registreringar av förändringar har detta mindre betydelse, och frågan blivit ett standardinstrument i inter- nationella jämförelser. De olika formerna av tillit är relativt oberoende. Man kan alltså hysa hög tillit i ett avseende och låg i ett annat. Ett objektivt mått som graden av engagemang i föreningar gäller närmast lokalsamhällestillit och kan inte direkt översättas till generell tillit. 57Trägårdh m.fl. (2013). 58Rosenberg (1956). Att hög jämlikhet korrelerar med hög tillit i samhället är en stabil observation.59 Ett exempel visas nedan. Figur 5.4 Samband mellan ojämlikhet mätt med giniindexet och tillit på nationell nivå Not: Tilliten mätt med standardfrågan huruvida man har förtroende för andra människor. Källa: Jordahl (2009). Som konstaterades inledningsvis är det svårt att avgöra i vilken rikt- ning orsakssambanden går. En enskild individ kan inte observera ginikoefficienten. Det krävs en karaktärisering av ojämlikheten som gör den gripbar för den enskilda människan på ett sätt som kan tänkas påverka hur hon uppfattar sin livsmiljö och agerar i vardagslivet. En jämförelse mellan regioner i indikerar att det fram- för allt är ojämlikheten i den nedre halvan av inkomstfördelningen som är viktig för tilliten.60 Kvoten mellan medianinkomst och den lägsta decilgruppen är den indikator som ger starkast (negativ) effekt på tilliten. Stämmer då medborgarnas bild av det samhälle de bor i med verkligheten? (2013) har fördelat hushållen i fyra länder – 59Uslaner and (2005), Jordahl (2009), (2011), Barone and Mocetti (2016). 60Gustavsson and Jordahl (2008). , , och – på sju klasser i relation till medianinkomsten och jämfört den faktiska inkomstfördelningen med den som medborgarna tror råder i deras samhälle. Skillnaderna mellan länderna är märkbara framför allt i den översta och den nedersta delen av inkomstfördelningen. I det översta skiktet (perso- ner som har mer än den dubbla medianinkomsten) återfinner man i och , mellan ½ och i och . I den nedre delen – hushåll med av medianinkomsten – finns i , 11–i och 5–i de båda nordiska länderna. Dessa siffror är naturligtvis inte kända för flertalet medborgare i de aktuella länderna. De har bilder av inkomstfördelningen som kan stämma mer eller mindre väl med verkligheten. I enkäter har man undersökt hur denna bild varierar inom och mellan länderna med hjälp av typfördelningar, stiliserade samhällsstrukturer som respon- denterna får reagera på. Vissa typfördelningar med huvuddelen av hushållen i mellanskikten kan kallas ett medelklassamhälle och är alltså de som ligger närmast verkligheten i alla de undersökta länderna. Medborgarnas bilder av inkomstfördelningen varierar dock kraftigt.