sou · H8B331d2 · 2020-06-02 00:00:00 — För båda typer av förvärvare gäller villkoret att deras unions- interna förvärv i måste understiga det tröskelvärde som anges i 6 §. Hänvisningen till 14 kap. 7–9 §§ respektive 35 och 36 §§ avser beskattningsbara personer etablerade i ett annat EU-land respektive beskattningsbara personer som inte är etablerade inom EU och som ansöker om återbetalning av ingående skatt i . Till skillnad från artikel 3.1 b i direktivet omfattar denna bestäm- melse inte förvärvare som omfattas av den gemensamma ordningen för schablonbeskattning av jordbruks-, skogsbruks- eller fiskeri- verksamhet (artiklarna 295–305). Schablonbeskattningen gäller inom det EU-land som valt att införa den särskilda ordningen. har inte använt sig av den möjligheten till schablonbeskattning som direktivet ger. Ett unionsinternt förvärv av varor i som görs av en beskattningsbar person som omfattas av schablonbeskatt- ningen i ett annat EU-land bedöms enligt de allmänna reglerna om unionsinterna förvärv (1 § 2). Se vidare avsnitt 5. Paragrafens första stycke motsvaras närmast av 2 a kap. 3 § andra stycket 2 första strecksatsen ML. Paragrafens andra stycke saknar motsvarighet i ML. Paragrafen motsvarar artikel 3.2 i mervärdes- skattedirektivet. Första stycket, som motsvarar artikel 3.2 första stycket, anpassas till direktivets systematik och utformas för att nära ansluta till direk- tivets lydelse. Bestämmelsen i ML uppnår i princip samma resultat som direktivet men med en annorlunda lagteknisk konstruktion. Till skillnad från direktivet som anger att vissa unionsinterna förvärv av varor som inte överstiger tröskelvärdet inte är föremål för mer- värdesskatt, anger ML:s bestämmelse att unionsinterna förvärv som överstiger medför skattskyldighet. Av ML följer således motsatsvis att unionsinterna förvärv av varor under tröskel- värdet inte medför skattskyldighet och därför, i likhet med direk- tivet, inte kan beskattas. I andra stycket, som motsvarar artikel 3.2 andra stycket, anges hur tröskelvärdet i första stycket ska beräknas. Bestämmelsen utformas för att nära ansluta till direktivets lydelse. Paragrafen motsvarar 2 a kap. 4 § ML och artikel 3.3 i mervärdes- skattedirektivet. I jämförelse med ML görs några språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Förvärv av begagnade varor, konstverk, samlarföremål m.m. Paragrafen motsvarar närmast 3 kap. 30 f § ML. Paragrafen motsva- rar artikel 4 i mervärdesskattedirektivet. Genom att unionsinterna förvärv av begagnade varor undantas från skatteplikt i 3 kap. 30 f § ML, uppnås samma resultat som i direktivet men med en annorlunda systematik och lagteknisk kon- struktion. Enligt båda regelverken blir resultatet att förvärvet inte ska beskattas. Kravet i 3 kap. 30 f § ML på att beskattning ska ha skett i det andra EU-landet slopas då det saknas stöd i direktivet för ett sådant krav. Enligt direktivet ska den förvärvade varan ha varit föremål för mervärdesskatt i det andra EU-landet i enlighet med någon av de särskilda ordningarna för vinstmarginalbeskattning. I jämförelse ML byts ”omsättning” ut mot ”leverans” som en konse- kvens av den systematiska anpassningen till direktivet, se avsnitt 4. Hänvisningarna i bestämmelsen till artiklarna 312–341 i mervärdes- skattedirektivet avser även övergångsordningen för begagnade trans- portmedel och den särskilda ordningen för försäljning på offentlig auktion. Dessa båda särskilda ordningar har inte införts i ML och föreslås inte heller införda i NML. För att undvika dubbelbeskattning ska dock ett unionsinternt förvärv i inte vara föremål för mer- värdesskatt om spegelbilden, leverans av varor, har varit föremål för mervärdesskatt i ett annat EU-land enligt dessa särskilda ordningar. Se vidare avsnitt 5. 4 kap. Beskattningsbara personer I paragrafen, som saknar motsvarighet i ML, anges kapitlets innehåll. Syftet med bestämmelsen är att göra kapitlets struktur och innehåll mer överskådligt. Vad som avses med beskattningsbar person och ekonomisk verksamhet Paragrafen motsvarar 4 kap. 1 § ML och artiklarna 9.1 och 10 i mer- värdesskattedirektivet. I jämförelse med ML görs några smärre språk- liga ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Beskattningsbar person vid tillfällig unionsintern leverans av ett nytt transportmedel Paragrafen motsvarar 4 kap. 2 § ML och artikel 9.2 i mervärdes- skattedirektivet. I jämförelse med ML byts ”omsättning” ut mot ”levererar” som en konsekvens av den systematiska anpassningen till direktivet, se avsnitt 4. Vidare ändras uttrycket ”nya transportmedel” till ”ett nytt transportmedel”. Det är en språklig justering i syfte att förtydliga att det räcker med en enstaka leverans för att betraktas som beskatt- ningsbar person. Slutligen görs några smärre språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. 4 och 5 §§ Paragraferna motsvarar 4 kap. 6 och 7 §§ ML och artikel 13.1 i mer- värdesskattedirektivet. I jämförelse med ML görs några smärre språk- liga ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Ideella föreningar och registrerade trossamfund Paragrafen motsvarar 4 kap. 8 ML. I avsnitt 4 föreslår vi att ML:s begrepp skattskyldig slopas. I förevarande bestämmelse avses dock skattskyldig enligt inkomstskattelagen (1999:1229) och begreppet ska därför behållas. I jämförelse med ML görs en mindre redaktionell ändring för att förtydliga att det är skattskyldighet enligt inkomst- skattelagen som avses. Vidare görs en smärre språklig ändring. Någon ändring i sak är inte avsedd. Med stöd av artikel 11 i mervärdesskattedirektivet infördes i ML en möjlighet för beskattningsbara personer i finans- och försäk- ringssektorn och de med huvudsaklig inriktning att tillhandahålla varor och tjänster till finans- och försäkringssektorn samt vissa kom- missionärsföretag och kommittentföretag att bilda mervärdesskatte- grupper (prop. 1997/98:148). Det är enligt artikel 11 i direktivet frivilligt för medlemsstaterna att införa nationella ordningar om mervärdesskattegrupper. Paragrafen motsvarar 6 a kap. 1 § ML och baseras på artikel 11 i mer- värdesskattedirektivet. I jämförelse med ML görs några smärre språk- liga ändringar. Vidare slopas 6 a kap. 1 § andra stycket ML eftersom det bedöms överflödigt. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 6 a kap. 2 § första och tredje stycket ML. Para- grafen baseras på artikel 11 i mervärdesskattedirektivet. I jämförelse med ML omformuleras bestämmelsen och ändras i redaktionellt hänseende i syfte att förtydliga vilka kombinationer av beskattningsbara personer som kan ingå i en mervärdesskattegrupp. I jämförelse med ML byts i första punkten ”omsättning av tjänster” ut mot ”tillhandahållande av tjänster” som en konsekvens av den systematiska anpassningen till direktivet. Till följd av det och då be- greppet skattskyldighet slopa, (se avsnitt 4) omformuleras bestäm- melsen i första punkten något. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 6 a kap. 2 § andra stycket ML och baseras på artikel 11 i mervärdesskattedirektivet. I bestämmelsen görs ett par smärre språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 6 a kap. 3 § ML och baseras på artikel 11 i mer- värdesskattedirektivet. I bestämmelsen görs en smärre språklig ändring. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 6 a kap. 4 § ML och baseras på artikel 11 i mer- värdesskattedirektivet. I första stycket görs några smärre språkliga ändringar. I andra stycket ändras punkterna 1 och 2 i redaktionellt hänseende. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 6 a kap. 5 § ML och baseras på artikel 11 i mer- värdesskattedirektivet. I bestämmelsen görs några smärre språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 6 a kap. 6 § ML och baseras på artikel 11 i mervärdesskattedirektivet. I bestämmelsen görs endast några smärre språkliga ändringar. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 6 a kap. 7 § ML och baseras på artikel 11 i mervärdesskattedirektivet. Beskattningsbara personer i särskilda fall Paragrafen motsvarar 6 kap. 1 § första meningen ML. I jämförelse med ML byts ”omsättning” och ”skattskyldig” ut mot ”ekonomisk verksamhet” respektive ”beskattningsbar person” som en konsekvens av den systematiska anpassningen till mervärdesskattedirektivet, se avsnitt 4. Någon ändring i sak är inte avsedd. Bestämmelsen i 6 kap. 1 § andra meningen ML om europeiska ekonomiska intressegrupperingar (EEIG) slopas såsom obehövlig. Bestämmelsen tillkom 1995. finns dock artikel 5 i genom- förandeförordningen där det anges att en europeisk ekonomisk intressegruppering som inrättats i enlighet med förordning (EEG) nr 2137/85 och som levererar varor eller tillhandahåller tjänster mot ersättning till sina medlemmar eller till tredje part ska vara en beskattningsbar person i den mening som avses i artikel 9.1 i mervärdesskattedirektivet. En förordning ska enligt artikel 288 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt1, förkortat EUF- fördraget, ha allmän giltighet samt vara till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. har också slagit fast att det är förbjudet att införa förordningsbestämmelser i medlems- staternas rättsordningar genom nationella bestämmelser som återger innehållet i förordningen (mål 34/73 Variola). Det innebär att för- ordningsbestämmelser varken behöver eller får införlivas i svensk rätt genom nationella bestämmelser. 1Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (konsoliderad version), EUT C 202, , s. 47. Paragrafen motsvarar 6 kap. 2 § ML. I jämförelse med ML byts ”skattskyldig” ut mot ”beskattningsbar person” som en konsekvens av den systematiska anpassningen till direktivet, se avsnitt 4. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 6 kap. 6 § ML. Se även 2 kap. 19 § NML där det klargörs att vid tillämpning av denna lag utgör de statliga affärs- verken inte en del av staten. Paragrafen motsvarar 6 kap. 3 § ML. I jämförelse med ML byts ”omsättning” och ”skattskyldig” ut mot ”ekonomisk verksamhet” och ”beskattningsbar person” som en konsekvens av den systematiska anpassningen till direktivet, se avsnitt 4. Vidare görs en smärre språklig ändring. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 6 kap. 4 § ML. I jämförelse med ML slopas ”omsättning” och ”skattskyldig” byts ut ”beskattningsbar person”. Vidare införs ”ekonomisk verksamhet”. Ändringarna är en följd av den systematiska anpassningen till direktivet, se avsnitt 4. Vidare görs en smärre språklig ändring. Någon ändring i sak är inte avsedd. 5 kap. Beskattningsbara transaktioner I5 kap. NML finns bestämmelser om beskattningsbara transak- tioner. De motsvarar artiklarna 14–30b i avdelning IV ”Beskattnings- bara transaktioner” i mervärdesskattedirektivet. I ML återfinns lik- nande bestämmelser huvudsakligen i 2 kap. om omsättning och import samt i 2 a kap. om unionsinterna förvärv. Som en följd av att strukturen i NML anpassas till direktivet samlas bestämmelserna i ett kapitel i NML. Se vidare avsnitt 6. En ytterligare följd av anpassningen till direktivets systematik är att bestämmelserna i 5 kap. NML, i likhet med motsvarande artiklar i direktivet, är ”landsneutrala”. Det innebär att bestämmelserna ger förklaringar om vad som avses med olika beskattningsbara transak- tioner utan att koppla dem till . Exempelvis definieras ”unions- interna förvärv av varor” i NML som försändningar eller transporter mellan två EU-länder och ”import av varor” som införsel av varor till EU. I vilka fall en beskattningsbar transaktion anses ske i framgår i stället av 6 kap. NML där samtliga bestämmelser om platsen för beskattningsbara transaktioner finns. Bestämmelserna i 6 kap. motsvarar avdelning V i direktivet om platsen för beskattningsbara transaktioner. NML:s struktur kommer härigenom följa direktivets struktur i detta avseende. Se vidare avsnitt 6. Paragrafen har inte någon motsvarighet i ML. I paragrafen anges kapitlets innehåll för att göra kapitlets struktur och innehåll mer överskådligt. Paragrafen har inte någon motsvarighet i ML. I bestämmelsen anges vad som avses med beskattningsbara transaktioner. Vidare lämnas en upplysning om att 6 kap. innehåller bestämmelser om i vilka fall platsen för en beskattningsbar transaktion är inom landet. Paragrafen motsvarar delvis 2 kap. 1 § första stycket 1 ML. Paragra- fen motsvarar artikel 14 i mervärdesskattedirektivet. I 5 kap. görs en systematisk anpassning till mervärdesskatte- direktivets begrepp ”leverans av varor”, varvid begreppet ”omsätt- ning av vara” i ML slopas, se avsnitt 4. I paragrafen definieras därför, på samma sätt som i artikel 14.1, enbart vad som avses med ”leverans av varor”, utan någon koppling till ett krav på ersättning. Det krav på erhållande av ersättning som begreppet ”omsättning av vara” i ML omfattar, finns i stället i 3 kap. 1 § (jfr artikel 2.1 a) som en förutsätt- ning för att en leverans av varor ska vara föremål för mervärdesskatt, se vidare avsnitt 5. Av första stycket framgår vad som avses med begreppet ”leverans av varor” enligt huvudregeln. Detta är ett unionsrättsligt begrepp som enligt dom i mål C-320/88 warding Enterprise Safe, inte hänför sig till äganderättsövergång i enlighet med de formkrav som den tillämpliga nationella rätten ställer upp. Begreppet innefattar enligt domstolen samtliga överföringar av materiell egendom från en part till en annan, vilka ger mottagaren befogenhet att faktiskt förfoga över egendomen som om han var ägare till desamma. I bestämmelsen benämns ”varor” i pluralis i stället för som i 2 kap. 1 § ML i singularis. Detta är endast en språklig justering i syfte att anpassa språket till ordalydelsen i artikel 14.1. Av andra stycket framgår att begreppet leverans av varor även omfattar ytterligare två typer av transaktioner. Första punkten avser transaktioner där äganderätten överförs mot ersättning i enlighet med beslut av staten, ett statligt affärsverk eller en kommun eller på uppdrag av dessa. Punkten motsvarar artikel 14.2 a i mervärdes- skattedirektivet och avser t.ex. expropriation. Det kan också avse situationer där en myndighet ger ett civilrättsligt subjekt ett uppdrag att utföra något. Andra punkten, som motsvarar artikel 14.2 b i mer- värdesskattedirektivet, avser faktiska överlämnanden av varor i enlig- het med avtal om avbetalningsköp eller annat avtal om uthyrning av varor , där äganderätten normalt ska övergå senast när den sista avbetalningen har gjorts. På detta sätt likställs transaktioner där äganderätten för en vara ska gå över till motparten senast när den sista avbetalningen har gjorts med vanliga äganderättsövergångar för Eftersom leverans av varor är ett unionsrättsligt begrepp som är oberoende i förhållande till de civilrättsliga bestämmelserna om ägande- rättsövergång i medlemsstaterna (se ovan nämnda mål C-320/88) är det inte avgörande för denna bestämmelses rättsföljd om avbetal- ningsköpet uppfyller kriterierna för att klassificeras som ett avbetal- ningsköp enligt svensk civilrätt. Bestämmelserna i andra stycket har inte någon motsvarighet i ML och införs för att uppnå en formell överensstämmelse med motsva- rande bestämmelser i direktivet. Någon ändring i sak är inte avsedd. Första punkten utformas dock på ett annat sätt än i direktivet för att lydelsen bättre ska stämma överens med uttryck i svensk lagstift- ning. I lagtexten används orden ”staten, ett statligt affärsverk eller en kommun” i stället för direktivets ”offentlig myndighet”. Skälet är att det varken i svensk lagstiftning eller i mervärdesskattedirektivet finns någon enhetlig definition av vad som avses med offentlig myn- dighet. Uttrycket ”staten, ett statligt affärsverk eller en kommun” används i 4 kap. 4 § NML för att beskriva subjekt som enligt artikel 13 i mervärdesskattedirektivet kan utföra transaktioner i egen- skap av en offentlig myndighet, och bör därför även användas i denna bestämmelse. Leverans av varor genom användning av ett elektroniskt gränssnitt Paragrafen motsvarar 6 kap. 9 § andra stycket och 10 § andra stycket ML i dess lydelse enligt prop. 2019/20:122 och delvis artikel 14a i mervärdesskattedirektivet. Bestämmelsen är en exemplifiering av vad som avses med ”elektroniskt gränssnitt”. I jämförelse med ML placeras denna exemplifiering som är gemensam för 5 och 6 §§ i en egen paragraf. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 6 kap. 9 § första stycket ML i dess lydelse enligt prop. 2019/20:122 och delvis artikel 14a.1 i mervärdesskatte- direktivet. I jämförelse med ML byts ”omsatt” ut mot ”levererat” som en konsekvens av den systematiska anpassningen till direktivet, se avsnitt 4. Som ett led i den systematiska anpassningen och för att närmare ansluta till direktivets lydelse slopas även uttrycket ”ska vid bedömning av skattskyldigheten”. Vidare byts ”ett land utanför EU” ut mot ”en plats utanför EU” för att tydligare inkludera direktivets båda begrepp ”tredje territorium” och ”tredjeland”. Direktivets be- grepp ”tredjeland” definieras inte i NML. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 6 kap. 10 § första stycket ML i dess lydelse enligt prop. 2019/20:122 och delvis artikel 14a.2 i mervärdesskatte- direktivet. I jämförelse med ML byts ”omsättning” och ”omsatt” ut mot ”leverans” och ”levererat” som en konsekvens av den syste- matiska anpassningen till direktivet, se avsnitt 4. Som ett led i den systematiska anpassningen och för att närmare ansluta till direktivets lydelse slopas även uttrycket ”ska vid bedömning av skattskyldig- heten”. Någon ändring i sak är inte avsedd. Tillgångar som likställs med materiella tillgångar Paragrafen motsvarar 1 kap. 6 § ML. Paragrafen har sin motsvarighet i artikel 15.1 i mervärdesskattedirektivet. Av bestämmelsen framgår vilka tillgångar som ska likställas med materiella tillgångar. Med ”materiella tillgångar” avses detsamma som med termen ”vara” enligt definitionen i 1 kap. 6 § ML. I ML:s definition används dock orden ”materiella ting”. Vidare anges i ML i förtydligande syfte att fastigheter omfattas av begreppet vara (prop. 1993/94:99 s. 107). I jämförelse med ML byts ”ting” ut mot ”tillgångar” och ”elektrisk kraft” mot ”el” för att modernisera språket och för att terminologin ska stå i överensstämmelse med mervärdes- skattedirektivet. Eftersom fastigheter omfattas av begreppet ”materiella tillgångar” behöver de inte särskilt anges i lagtexten. I uppräkningen av tillgångar slopas vidare orden ”bland dem” och i stället införs orden ”och liknande”. Även det görs för att anpassa ordalydelsen till direktivet. Någon ändring i sak är inte avsedd. En definition av begreppet ”tillhandahållande av tjänster” finns i 5 kap. 25 §. Paragrafen motsvarar delvis 2 kap. 1 § första stycket 2 ML. Paragra- fen motsvarar tillsammans med 9 och 11 §§ artikel 16 och tillsam- mans med 10 och 11 §§ artikel 18 b i mervärdesskattedirektivet. I bestämmelsen likställs uttag av varor med leverans av varor mot ersättning. En förutsättning för att en leverans av varor ska kunna beskattas är att den sker mot ersättning, dvs. faller inom tillämp- ningsområdet. Uttag av varor sker däremot inte mot ersättning. För att kunna beskatta uttag av varor likställs uttagen därför med leve- rans av varor mot ersättning. Paragrafen motsvarar 2 kap. 2 § första stycket 1 och andra stycket ML. Paragrafen motsvarar tillsammans med 8 och 11 §§ artikel 16 i mervärdesskattedirektivet. I jämförelse med ML görs i första stycket en redaktionell ändring. Vidare byts ”verksamhet” och ”verksamheten” ut mot ”rörelse” och ”rörelsen” samt uttrycket ”för annat ändamål” byts ut mot ”för andra ändamål” för att anpassa språket till direktivets lydelse. Någon änd- ring i sak är inte avsedd. I andra stycket byts ”egen verksamhet” ut mot ”rörelse” och ”inom ramen” läggs till för att anpassa språket till direktivets lydelse. Inte heller här är någon ändring i sak avsedd. Paragrafen motsvarar 2 kap. 2 § första stycket 2 ML. Paragrafen motsvarar tillsammans med 8 och 11 §§ artikel 18 b i mervärdes- skattedirektivet. I jämförelse med ML omformuleras bestämmelsen som en följd av att begreppet skattskyldighet slopas, se avsnitt 4. För att åter- spegla de föreslagna avdragsbestämmelserna, som bl.a. görs transak- tionsbaserade, knyts uttag av varor till att den beskattningsbara personen för över en vara från en verksamhetsgren där transak- tionerna medför avdragsrätt till en verksamhetsgren där transaktion- erna inte alls eller endast delvis medför avdragsrätt. Vidare slopas hänvisningen till återbetalningsbestämmelserna, då dessa bestämmel- ser görs om till avdragsbestämmelser eller slopas såsom obehövliga, se avsnitt 11. Ordet ”verksamhet” byts ut mot ”verksamhetsgren” för att anpassa språket till direktivets lydelse. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 2 kap. 3 § ML. I paragrafen anges under vilka förutsättningar de situationer som nämns i 9 och 10 §§ utgör uttag av varor. Bestämmelsen har sin motsvarighet i artiklarna 16 och 18 b i mervärdesskattedirektivet. I jämförelse med ML görs en redaktio- nell ändring. I första punkten görs några språkliga ändringar i syfte att förtyd- liga att bestämmelsen avser situationer där ingående skatt har varit avdragsgill. Vidare införs direktivets formulering ”helt eller delvis” för att förtydliga att det räcker att en del av den ingående skatten har varit avdragsgill för att uttagsbeskattning ska kunna ske. Lagtexten kommer därigenom även överensstämma bättre med artiklarna 16 och 18 b i direktivet. Vidare läggs orden ”eller dess beståndsdelar” till i syfte att närmare anpassa lagtexten till ordalydelsen i artikel 16. Någon ändring i sak är inte avsedd. I första punkten slopas slutligen hänvisningen till återbetalnings- bestämmelserna, då dessa bestämmelser görs om till avdragsbestäm- melser eller slopas såsom obehövliga, se avsnitt 11. I andra och tredje punkten anges att uttag även anses föreligga i de fall en beskattningsbar person har gjort ett skattefritt förvärv eller import av en vara enligt 10 kap. 71, 72, 73 eller 75 § och förfogar över varan på sätt som anges i 9 eller 10 §§. I jämförelse med ML byts ”omsättning” ut mot ”leverans” i den andra punkten som en konse- kvens av den systematiska anpassningen till direktivet, se avsnitt 4. Vidare införs ett ”har” i andra och tredje punkten för att lagtexten i denna bestämmelse och 5 kap. 28 § ska vara enhetlig. Lagtexten i punkterna omformuleras också för att den ska vara enklare att läsa. Någon ändring i sak är inte avsedd. Överföring av varor till andra EU-länder Paragrafen ersätter 2 kap. 1 § andra stycket ML. Paragrafen motsva- rar artikel 17.1 i mervärdesskattedirektivet. I första stycket anges att en beskattningsbar persons överföring av varor till ett annat EU-land likställs med leverans av varor mot er- sättning. En förutsättning för att en leverans av varor ska kunna beskattas är att den sker mot ersättning. Överföringar av varor sker inte mot ersättning. För att överföringar av varor ska kunna beskattas likställs de därför med leverans av varor mot ersättning. Av andra stycket framgår vad som avses med överföring av varor till ett annat EU-land. I enlighet med direktivets systematik, anges i 5 kap. 23 § spegelbilden, dvs. i vilka fall en överföring av varor lik- ställs med unionsinternt förvärv av varor mot ersättning. Bestämmelsen anpassas till direktivets lydelse. I första stycket används dock orden ”den egna rörelsen” i stället för direktivets ord ”sin rörelse” för att stämma överens med språket i NML. Vidare görs i andra stycket tredje punkten en avvikelse från direktivets lydelse för att lagtexten ska vara enklare att läsa. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar delvis 2 a kap. 7 § andra stycket ML, och mot- svarar artikel 17.2 i mervärdesskattedirektivet. Det finns en syste- matisk skillnad mellan den föreslagna bestämmelsen och ML, även om båda baseras på artikel 17.2 i direktivet. Bestämmelsen i ML anger att vissa överföringar inte ska anses utgöra unionsinterna för- värv.