sou · H8B33 · 2020-01-17 00:00:00 — Tekniker med startpunkt inom avloppsreningsanläggningen Utredningen direktiv innebär att redovisningen ska inriktas mot återvinning av fosfor ur avloppsslam. Det kan dock finnas visst in- tresse av en jämförande redovisning av tekniker som kan appliceras inne i reningsprocessen, innan slammet producerats. Tekniker för fosforåtervinning som har sin startpunkt inom avloppsreningsan- läggningens processer kännetecknas av att •återvinningspotentialen är begränsad – högst , •högre återvinning kräver utvinning ur återstående slamflöde, •startpunkterna lämpar sig bara för reningsverk med biologisk fos- forfällning, vilket är vanligare i andra länder än , samt att •etablerade tekniker (TRL 9) införs främst för att de ger driftför- delar, lägre driftkostnader och lönsamhet, inte för att de återvin- ner fosfor. Ur ett svenskt perspektiv finns mot bakgrund av ovanstående främst skäl att redovisa och analysera tekniker som har sin startpunkt efter det att reningsprocessen avslutats. En sådan översikt följer nedan. Tekniker med startpunkt efter avloppsreningsprocessen Startpunkter för fosforåtervinning utanför avloppsreningsanlägg- ningens processer betecknas i figur 6.2 med bokstäverna E–G. Så- dana metoder och tekniker kännetecknas av att •fosforåtervinningspotentialen är hög – , 12von Bahr, B. och Kärrman, E. (2019), Tekniska processer för fosforåtervinning ur avlopps- slam. Tekniker för fosforåtervinning ur avloppsslam •typen av fosforrening i reningsverket (kemisk/biologisk) saknar betydelse, samt att •tre grundläggande huvudgrupper kan som tidigare framgått ur- skiljas: ”biokol” från pyrolys, aska från förbränning, samt utvun- nen fosfor ur aska. Ytterligare typer av processer/tekniker Det finns ytterligare ett antal inventerade processer/tekniker som inte enkelt kan inrangeras i ovanstående kategorisering av startpunk- ter. De förtecknas nedan i punktform. –möblerar om i reningsverket med avslutande fosforfällning (H i figur 6.2), –har en fosforåtervinningspotential på , –resulterar i fosforsyra, –passar bäst på reningsverk med kemisk fällning, –representeras av finska HSY13 – ett flaggskeppsprojekt inom näringsåtervinning (har liknande projekt), –ger bioslam (med återstående fosfor). –trycksätter förtjockat slam med CO2 (C i figur 6.2), –har en återvinningspotential på , –resulterar i fosfor som fälls ut till DCP, dikaliumfosfat, –ger återstående restslam som behöver hanteras. 13HSY = Region , ett tjänster jämförbart med t.ex. NSVA. 14Företaget i orten med samma namn. Tekniker för fosforåtervinning ur avloppsslam –startar med avvattnat slam (E i figur 6.2), –HTC-process (hydrotermisk karbonisering) vilket ger en kolslurry, –innebär fosforutvinning i form av CSH-granuler (kalcium- kisel-hydrat, men även andra fosforföreningar möjliga) Efterbehandling av slam genom torkning eller HTC De redovisade teknikerna för fosforåtervinning efter reningsproces- sen kräver i regel någon typ av efterbehandling i form av torkning av avloppsslammet. Torkning bygger i huvudsak på kända tekniker och har därför inte ingått i den tekniköversikt som utredningen låtit ta fram. Torkningen innebär att vatten avlägsnas genom förångning. De kemiska förändringarna i organiska ämnen blir små. Torkning kan ske genom t.ex. varmvatten-, el- eller ångtork, bero- ende på energikälla för torkningen. Utredningen ger nedan en kort beskrivning av förutsättningarna för olika typer av torkning. Fakta- underlaget bygger i huvudsak på underlag från företaget . Med varmvattentork kan avses s.k. bandtork, där slammet för- delas på ett perforerat torkband som långsamt matas genom ett tork- rum som varm luft (50–) sugs eller blåses igenom slammet. För att öka effektiviteten blandas ofta inkommande avvatt- nat slam med redan torkat slam. Varm luft kan genereras med en luft/vatten-värmeväxlare som värms med varmvatten från t.ex. fjärrvärme. Utluften från torken används till att förvärma ny inluft och leds därefter till luftrenare för avskiljning av partiklar, ammoniak och lukt innan den släpps ut. Vid förvärmningen kondenserar en del av fukten i utluften. Bandtorkar kan även drivas med andra energi- källor än varmvatten, t.ex. el eller varma rökgaser.16 Vid eltorkning kan slammet från en bandtork matas genom ett torkrum och där komma i kontakt med torr och värmd luft (). Utluften från torkrummet går till en kondensor med så låg temperatur att det mesta av luftfuktigheten kondenserar ut. 15Pilotanläggning i , fullskaleanläggning i , . (2019). Slamtorkning med varmvatten, el eller ånga. Tekniker för fosforåtervinning ur avloppsslam kade luften leds till en värmeväxlare, värms upp och leds tillbaka in i torkrummet. Värme tillförs med eldriven värmepump. Torkningen blir energieffektiv genom att kondensationsenergin återvinns. Ge- nom att samma luft cirkuleras finns inget behov av rening av utgående luft. Utgående kondensat är ofärgat och genomsiktligt med mycket låg halt partiklar. Sker torkning med ångtork, används mycket het ånga () för att torka slammet. Het ånga har hög kapacitet att ta åt sig fukt från t.ex. slam. Vid inmatning blandas avvattnat slam med redan torkat slam till torrsub- stans. Blandningen skruvas in i en torkkanal genom vilken det blåses med hög hastighet och torkas på vägen. Torrt slam separeras från ånga, som återcirkuleras via en värmeväxlare. I värmeväxlaren tas ge- nererat vattenöverskott ut som kondensat. Det torkade slammet fördelas på utmatning och återcirkulering. Energikälla kan vara rök- gaser, ånga, el eller hetvatten. av torkenergin kan enligt företaget återvinnas.17 Eltorkar kan hantera något blötare slam än varmvattentorkar. För ångtorkar är den undre gränsen inte känd. Rening av utluft innebär kemikalieförbrukning, vilket ger ett sidoflöde som kräver hantering. El- och ångtorkar kräver inte luftrening, eftersom luften recirkule- ras. För samtliga typer av torkar uppstår kondensat, särskilt för el- och ångtorkar. Kondensatet innehåller löst organiskt material och ammoniak och måste renas. Ammoniakhalten blir betydligt högre i ångtorkens kondensat till följd av den betydligt högre temperaturen. Det ger förutsättningar för återvinning av kväve, som inte så lätt kan återvinnas ur det torkade slammet. Utmatat torkat material är likvärdigt för varmvatten- och eltor- kar med en partikelstorlek som motsvarar det inmatade materialet. Ett bra torkresultat kräver att slammet finfördelas. I ångtorkar får det torkade slammet helt nya egenskaper med låg densitet, vilket kan kräva kompaktering vid ytterligare hantering, t.ex. genom pyrolys. Torkning av organiskt material i bandtork kan innebära viss brand- risk, som ökar med högre andel finpartikulärt material och högre torktemperatur. Risken är mycket liten i el- och ångtorkar. Brand- risk föreligger även om ej färdigtorkat material matas ut för lagring eller blir kvar i anläggningen vid ett driftstopp. Tekniker för fosforåtervinning ur avloppsslam stansen finns risk för varmgång på grund av mikrobiell aktivitet, vilket kan leda till att materialet självantänder.18 Ett alternativ till traditionell torkning av slammet är hydrotermisk karbonisering/förkolning, HTC, vilket innebär behandling vid för- höjd temperatur (200–) under tryck, minst 20 bar. Produk- terna blir en vätska (rejektvatten), en gas och ett biokolsliknande material, innehållande av inkommande organiskt kol, av kvävet och av fosforn. Metoden inne- bär att produktens innehåll i huvudsak motsvarar det ursprungliga slammet, volymen reduceras dock kraftigt som värmevär- det i produkten höjs. En skillnad mellan torkning och HTC är att HCT genererar överskottsenergi i form av värme medan torkning konsumerar energi.19 Det resulterar även i att slammet hygieniseras. Merparten av vattnet kan under processen separeras mekaniskt, vilket resulterar i ett lägre energibehov jämfört med termisk avvatt- ning (torkning). Exempel på sådana kommersiellt etablerade lös- ningar finns framtagna och beskrivs i utredningens underlagsrapport som intressanta framtida tekniker. Företaget har introducerat en HTC- process kombinerad med våtoxidation, där en del av de organiska ämnen som förekommer i inkommande slam oxideras, varvid värme utvecklas och merparten av totalkvävet omvandlas till ammonium- kväve. I nedanstående tabell jämförs olika typer av HTC och tork- ning utifrån företagets beräkningar. HTC utan våtoxidation förut- sätter effektiv värmeåtervinning och tillgång till högvärdig värme i form av t.ex. ånga. Exemplet bygger på ett typiskt kommunalt av- vattnat slam med en torrhalt på 25 procent.20 19Stockholm Vatten och Avfall (2018). Slamstrategi , Version 3, Bilaga 1. 20Axegård, P. (2019). Underlag från till utredningen, . Tekniker för fosforåtervinning ur avloppsslam *Avvattnat slam. Källa: Axegård, P. (2019). En konsekvens av HTC-behandling är att det vatten som avskiljs och återförs före rötkammaren anges ge ökad produktion av biogas på 5–. I exemplet ovan uppges detta motsvara 35–70 kWh extra biogas per ton slam.21 HTC-processer har även studerats som metod inför t.ex. för- bränning. Sådan behandling kan innebära att en mindre mängd avfall med högre värmevärde och bättre förbränningsegenskaper erhålls.22 Efterbehandling av torkat slam genom pyrolys Pyrolys sker utan syretillförsel genom upphettning av det avvattnade och torkade avloppsslammet till 500–1 . Pyrolys (torrdestilla- tion) innebär ofta att en tork integrerats i pyrolysanläggningen och drivs av spillvärme från pyrolysen. Rökgasen från förbränning av py- rolysgasen innehåller bland annat NOx och kvicksilver, vilket kräver avancerad rökgasrening. Det resulterande ”biokolet” innehåller allt fosfor från slammet och cirka hälften av det organiska kolet. Kad- mium avgår till rökgasreningen om temperaturen närmar sig 800 gra- der. Mikroplaster, läkemedelsrester, m.m. kan, beroende på temperatur, brytas ner eller stanna kvar i ”biokolet”.23 Utredningens underlagsrapport från beskriver några aktu- ella pyrolysmetoder – eco:S och PYREG, samt EuPhoRe som inne- håller både pyrolys och förbränning. 22Lale, A. m.fl. (2017). Hydrotermisk karbonisering: en praktisk avfallsbehandlingsmöjlig- het? 23Stockholm Vatten och Avfall (2018). Slamstrategi , Version 3, Bilaga 1. Tekniker för fosforåtervinning ur avloppsslam Termisk förgasning av slam Förgasning av slam utgör ett alternativ till pyrolys eller förbränning. Det sker genom att slammet upphettas till 800–1 i en atmo- sfär med underskott av syre tillsammans med ett förgasningsmedel, som luft, syrgas eller vattenånga för att bilda väte och kolmonoxid.24 Skillnader mot övriga beskrivna termiska metoder är att pyrolys sker helt utan oxidationsmedel, medan förbränning sker med oxidations- medel i överskott. Förgasningsprocessen används redan i vissa sam- manhang för avloppsslam men bedöms ännu ha för låg teknisk mog- nad och kan även av andra skäl visa sig mindre intressant jämfört med andra metoder.25 Omfattande erfarenheter finns av att förbränna avloppsslam. För- bränning kan ske som monoförbränning eller genom samförbrän- ning tillsammans med andra biobränslen. Samförbränning ger nor- malt lägre fosforhalter i askan än monoförbränning, som därför är att föredra som utgångspunkt för fosforåtervinning. Svenska försök har dock visat att slam kan samförbrännas med t.ex. returträflis (RT- flis) i befintliga pannor där askan sedan kan processas för att utvinna fosfor.26 Det är därför av mindre betydelse vilken typ av förbrän- ningsprocess som genererar askan men av stor betydelse vilken fos- forkoncentration askan får. Vid samförbränning bör det andra bränslet ha så låg askhalt som möjligt så att fosforn inte späds ut för mycket. En bra utgångspunkt för fortsatta återvinningsprocesser är en fosforhalt i askan på 4–eller högre.27 Slutresultaten av förbränning blir värme, koldioxid och vatten, därtill slagg eller aska.28 Volymen aska utgör endast cirka en tiondel av den ursprungliga slamvolymen. Icke-organiska material och tox- 24Jansen, J. m.fl. (2018). Termisk förgasning av slam. En utvärdering av existerande teknik. VA-teknik Södra, Rapport . 26Bäfver, L. m.fl. (2013). Slambränsleblandningar – förbränning och fosforutvinning. 27Wittgren, H.B., , B. m.fl. (2017). Fosfor från avloppsslam i en cirkulär ekonomi. 28Bäfver, L. m.fl. (2013). Slambränsleblandningar – förbränning och fosforutvinning. Tekniker för fosforåtervinning ur avloppsslam iska ämnen blir kvar i askan eller avgår med rökgaserna. De skadliga gaserna, som bland annat innehåller NOx måste tas om hand. Tung- metaller kan med olika metoder separeras i samband med förbrän- ningen, t.ex. genom tillsats av kloridsalter. Vid mycket hög förbrän- ningstemperatur, som 2 , förångas alla tungmetaller.29 Avfallsförbränning i sker i huvudsak i anslutning till kraft- värmeverk för värme- och elproduktion, eller vid renodlade värme- verk. Två tekniker dominerar, rosterteknik och fluidbäddsteknik. Förbränning på roster innebär att avfallet tillförs genom påfyllnings- tratt och rör sig sedan nedåt på rosterbädden. Luft tillförs successivt. Vid förbränning i fluidiserad bädd matas avfallet in i en sandbädd som svävar då luft blåses in underifrån. Avfallsförbränningen regleras genom EU-lagstiftning,30 där särskilda krav bland annat ställs på rök- gasrening.31 har importerat avfall för energiåtervinning från bland annat , och och bedöms ha fortsatt överkapacitet för avfallsförbränning.32 Den samlade kapaciteten för avfallsförbränning var 2017 . Överskottet i förbränningskapacitet var då cirka 1,4 miljoner ton.33 Ett betydande antal pannor med kapacitet för samförbränning av avloppsslam finns i landet. Samlad statistik över lokaliseringen av pannor med olika förutsättningar vad avser t.ex. kapacitet, rökgas- rening och utsläpp är inte tillgänglig på grund av sekretesskäl. Utred- ningens bedömning är att samförbränning av avloppsslam i betydande omfattning kommer att generera behov av kompletterande tillstånd och överväganden om bland annat rökgasrening. 29Levin, E., Tjus, K., Fortkamp, U. m.fl. (2014). Metoder för fosforåtervinning ur avlopps- slam. 30Främst det s.k. industriutsläppsdirektivet (2010/75/EU), som genomförts i nationell rätt genom miljöprövningsförordningen och särskilda förordningar om olika typer förbrännings- anläggningar, bl.a. förordningen (2013:253) om förbränning av avfall. Dessutom finns sär- skilda s.k. BAT-slutsatser. 32IVL (2016). Avfallsimport och materialåtervinning. 33Avfall (2017). Kapacitetsutredning – Avfallsförbränning och avfallsmängder . Tekniker för fosforåtervinning ur avloppsslam Processer för utvinning av fosfor ur slamaska Tre olika processer för återvinning av fosfor ur slamaska beskrivs i utredningens underlagsrapport. Alternativen konkurrerar genom redan etablerade tekniker och anläggningar eller långt gångna planer och projekteringar. Processerna beskrivs nedan i punktform med nuvarande utvecklingsläge och slutprodukter för marknaden. –/i samverkan med det finska företaget , –svensk process, –anläggning etableras i med kapacitet 30 kton aska ,34 –tysk filial med projekt i och , –slutprodukter från kalciumfosfat beror på marknadens efterfrågan. –Remondis35, en av de största koncernerna inom va- och avfallshantering, –bygger fullskaleanläggning utanför med kapaci- teten 20 kton aska , –slutprodukter för marknaden är fosforsyra med hög renhet –ZAR37, konsortium från och , –fullskaleanläggning projekteras i , –slutprodukt för marknaden är fosforsyra. 34Bygger på import av aska från och . 35Familjeägd företagsgrupp med säte i och verksamhet i ett 30-tal länder med cirka 36En av de metoder som ingår i Phos4You. 37Stiftung Zentrum für nachhaltige Abfall- und Ressourcennutzung. Tekniker för fosforåtervinning ur avloppsslam En rad miljöaspekter har betydelse då utformningen av processer och valet av olika tekniker görs. Relevanta miljö- och klimateffekter att beakta redovisades övergripande i kapitel 5 med koppling till uppsatta miljökvalitetsmål och klimatmål. De olika processernas fosforprodukter kan även bedömas med avseende på sin giftfrihet, vilket har betydelse för såväl hälsa som miljö. Det gäller t.ex. i vilken utsträckning tungmetaller och orga- niska föreningar kan destrueras eller finns kvar i de fosforprodukter som produceras. En översikt kring kända förhållanden redovisas i kapitel 8, avsnitt 8.4.4. Även andra aspekter på hälso- och miljö- aspekter behandlas ur ett riskperspektiv i kapitel 8, främst med in- riktning på direktspridning av avloppsslam. Betydelsefulla är även frågor kopplade till hanteringen av restprodukter från den återvin- ning som sker med hjälp av olika tekniker. Sådana restprodukter kan i vissa fall reduceras genom komplementära processer för återvin- ning av t.ex. metaller, men utgör normalt ett problem och förutsätter någon typ av slutdeposition. Dessa miljöaspekter berörs nedan i det avslutande avsnittet om samlade erfarenheter. 6.5.1Miljöpåverkan ur ett livscykelperspektiv på processerna I samband med teknikgenomgången har utredningen även tagit del av redovisade , dvs. livscykelanalyser kring olika tekni- kers miljöeffekter. Materialet är dock begränsat eftersom flertalet tekniker och processer är under utveckling. Studierna bygger också i betydande grad på pilotanläggningar och berörda huvudmäns egna bedömningar. Inom ramen för RISE-rapporteringen till utredningen görs en ge- nomgång av bedömda miljöeffekter, bland annat relevanta EU- projekt. I P-REX genomfördes en LCA-studie som omfattade tio olika processer. De avsåg utvinning av fosfor från av- loppsvatten, lakning av fosfor från slam och lakning ur aska från för- bränt slam. I studien valdes den funktionella enheten årlig drift och slam från en miljon personekvivalenter. Valet innebar att återvin- ningsgraden av fosfor varierade mellan jämförda processer. Hade den funktionella enheten satts till ett kilo fosfor, skulle de processer som har hög återvinningsgrad av fosfor gynnas. Tekniker för fosforåtervinning ur avloppsslam utgått från slam använder den funktionella enheten ett ton orötat slam, vilket utesluter processer för fosforutvinning ur avloppsvatten. Resultaten i jämförs med ett referenssystem som innehåller rötning av slam, användning av producerad biogas för att producera el och värme, behandling av rejektvatten, monoförbrän- ning av slam och deponering av askan. I referenssystemet sker ingen återvinning av fosfor. Systemen med fosforåtervinning från avloppsvatten (som gene- rerar struvit) visar sig enligt översikten från ha låg fosforåter- vinningsgrad (11–) men reducerar miljöpåverkan något jämfört med referenssystemet på samtliga parametrar (fossil energi- användning, klimatpåverkan, övergödning, eko- och humantoxici- tet). Processer som utvinner fosfor ur avloppsslam anges ha en åter- vinningsgrad på 45–men nyttjar i betydligt högre grad fossil energi jämfört med referenssystemet. Övriga parametrar vari- erar mellan att ha lägre eller högre miljöpåverkan jämfört med refe- renssystemet. Processerna med fosforutvinning från aska uppges ha en mycket hög grad av återvinning (70–) och har fördelar jämfört med referenssystemet vad gäller fossil energianvändning, klimatpåverkan och övergödning. I de flesta fall ger dessa processer en väsentligt högre potentiellt negativ eko- och humantoxicitet. Det beror på att de utvunna fosforprodukterna har hög koncentration av koppar och zink. Asklakningsprocessen EcoPhos står i denna värde- ring ut som överlägset bäst med mycket hög fosforåtervinning () och lägre miljöpåverkan än referenssystemet på alla studerade parametrar.38 Det betonas i den aktuella studien att stora osäkerheter föreligger, eftersom processerna är i varierande mognadsgrad där data inte alltid kommer från fullskaleanläggningar. Vidare tas inte hänsyn till växttill- gänglighet hos de aktuella fosforprodukterna och organiska mikro- föroreningar. Data för kemikalier uppges också vara något föråldrade, varför modellen för att beräkna ekotoxicitet är osäker. Studien tar inte heller hänsyn till miljöeffekter av att bygga ny eller nyttja befintlig infrastruktur, vilket kan ha stor betydelse för resultaten. refererar även en senare studie där 16 olika processer för fosforåtervinning ur avloppsvatten, slam och aska jämförs. Återvin- ningssystemen för fosfor befanns där ha en positiv miljöpåverkan med avseende på energianvändning, klimatpåverkan och försur- Primära litteraturkällor anges i rapporten. Tekniker för fosforåtervinning ur avloppsslam ningspotential jämfört med ett referenssystem utan återvinning. Studien ger i vissa avseenden liknande resultat och slutsatser som tidigare studie från ovan. Det innebär låg fosfor- återvinningsgrad för system med utvinning ur avloppsvatten och hög energianvändning då återvinningen sker ur slam. Processer för fosforlakning ur aska från förbränt slam uppges enligt vissa studier ge miljöfördelar för samtliga parametrar, även minskning av giftiga ämnen. Dessa metoder innebär dock att kolet, liksom det kväve och kalium som finns i slam inte kan återvinnas. Det bör vidare noteras att de tre processer för fosforlakning ur aska som är under ut- byggnad i fullskala, Ash2Phos, Phos4Life och TetraPhos, inte finns med i de som redovisas i . Utredningen ger i samband med sin konsekvensutredning i kapi- tel 14 ett antal exempel på tekniklinor för hantering och fosforåter- från avloppsslam. Arbetet bygger på ett särskilt uppdrag till IVL . Del av denna konsekvensutredning ut- görs av en miljökonsekvensutredning utifrån vissa givna antaganden. har i sin underlagsrapportering till utredningen till följd av brist på data inte till fullo kunnat belysa energibehov och energiför- brukning för de redovisade teknikerna.39 Energibehov för en del av de undersökta fosforåtervinningsprocesserna, jämfört med ett refe- rensfall, redovisas i en refererad studie.40 Slammet i referensfallet för- brändes och ingen fosfor återvanns, vilket ytterst innebär att proces- serna jämfördes mot fallet att fosforbehovet som helhet täcktes med mineralgödsel. Utifrån dessa förutsättningar bedöms de processer som utvinner fosfor ur vattenfasen (D, struvitprocesser) ha ett lägre energibehov än referensfallet. Det beror på att energiinsatsen för in- satskemikalier m.m. är lägre än energibesparingen för sluppen pro- duktion av mineralgödselfosfor. På liknande sätt indikerade den aktuella studien att de processer som utgår från slamfasen (A, B, C) visar ett högre energibehov än referenssystemet eftersom behovet av kemikalier (dvs. 39von Bahr, B. och Kärrman, E. (2019), Tekniska processer för fosforåtervinning ur avlopps- slam. 40Amann, A. m.fl. (2018). Environmental impacts of phosphorus recovery from municipal wastewater. Resources, Conversation and Recycling 130(2018)127–139. Tekniker för fosforåtervinning ur avloppsslam energi för att producera dessa) är betydligt större än den energibe- sparing man erhåller genom att slippa producera mineralgödselfos- for. Studien visade avslutningsvis att de processer som utgår från slamaskor visade på oförändrat eller något lägre energibehov jämfört med referensfallet till följd av hög återvinningsgrad och betydande effekt av att produktion av mineralgödsel inte behövs. Förenklat innebär det enligt att det kräver något mindre energi att ut- vinna fosfor ur slamaskan än från fosformalm. För svenskt vidkommande är det mer naturligt att jämföra med ett referensfall som består av spridning av avvattnat slam. Rapporter- ingen från visas där så varit möjligt den resursförbrukning, däribland energimängd, som respektive metod förutsätter. De kemi- kalier som behövs kräver också energi för att produceras. Vid slamförbränning behöver det avvattnade slammet först tor- kas, eftersom värmevärdet är för lågt för direkt förbränning. Energi- balansen för slamförbränning och efterföljande processer beror på en mängd parametrar, vilket bland annat studerats av VASYD och NSVA med stöd av Rambøll.41 Detaljerade kvantifi- eringar av energibehov för redovisade fosforåtervinningsprocesser faller dock utanför det uppdrag som utredningen lämnat till .