sou · H8B337 · 2020-06-17 00:00:00 — Bestämmelsen innebär att en sökande som arbetar under en på- gående ersättningsperiod och på nytt uppfyller ett inkomstvillkor kan använda en tidigare inkomst för beräkningen av ersättningens storlek. Det är mer förmånligt för en sökande att använda den tidi- gare fastställda ersättningsgrundande inkomsten om den, tillsam- mans med tillämpningen av nedtrappningsbestämmelsen i 7 § andra stycket, leder till en högre ersättning. Även om den tidigare ersättningsgrundande inkomsten används för fastställandet av ersättningens storlek ska den nya ersättnings- periodens längd dock fastställas utifrån de senaste inkomsterna som har legat till grund för prövningen av inkomstvillkoret (se 7 kap. 2 och 3 §§). Regeringen kan med stöd 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om en högsta ersättningsgrundande inkomst. Förslaget behandlas i avsnitt 11.5.1. I paragrafen finns en upplysningsbestämmelse som anger att regeringen kan meddela föreskrifter om en högsta ersättningsgrun- dande inkomst. Paragrafen har inte någon motsvarighet i . Bestämmelsen innebär en möjlighet för regeringen att meddela föreskrifter om ett tak för hur höga inkomster som ska kunna ligga till grund för arbetslöshetsersättningen. Medlemskap i eller anslutning till en arbetslöshetskassa Arbetslöshetsersättningen ska bestämmas till av den ersätt- ningsgrundande inkomsten om den sökande varit medlem i eller anslu- ten till en arbetslöshetskassa inom den ramtid som anges i 5 kap. 10–12 §§. Ersättningen ska bestämmas till av den ersättningsgrun- dande inkomsten om den sökande har varit medlem i eller ansluten till en arbetslöshetskassa under minst sex men inte inom ramtiden. Ersättningen ska bestämmas till av den ersättningsgrun- dande inkomsten om den sökande inte uppfyller kravet på medlems- eller anslutningstid enligt första eller andra stycket. Förslaget behandlas i avsnitt 11.5.3. I paragrafen regleras hur medlemskapets längd i eller anslut- ningen till en arbetslöshetskassa påverkar storleken på arbetslöshets- ersättningen. Paragrafen har inte någon motsvarighet i . Enligt första stycket ska ersättningen bestämmas till av den ersättningsgrundande inkomsten om den sökande varit medlem i eller ansluten till en arbetslöshetskassa inom den ramtid som anges i 5 kap. 10–12 §§. Bestämmelsen anger den högsta möjliga procentuella ersättningsnivån i försäkringen. Enligt andra stycket ska ersättningen bestämmas till av den ersättningsgrundande inkomsten om den sökande varit medlem i eller ansluten till en arbetslöshetskassa under minst sex men inte inom ramtiden. Bestämmelsen anger den näst högsta möjliga procentuella ersättningsnivån. Enligt tredje stycket ska ersättningen bestämmas till av den ersättningsgrundande inkomsten om den sökande inte uppfyller kravet på medlems- eller anslutningstid enligt första stycket. Bestäm- melsen omfattar sökanden som inte är medlem eller ansluten till en arbetslöshetskassa över huvud taget och sökande som haft ett kort medlemskap, dvs. Av 8 kap. 9 § följer att en pågående ersättningsperiod måste ha förbrukats innan en sökande kan påbörja en ny ersättningsperiod. Det är den första prövningen inför fastställandet av en ersättnings- period som ligger till grund för både ersättningens storlek och längd . Det innebär att prövningen av antalet månader som en sökande varit medlem görs utifrån de förhållanden som gällde vid första prövningen. Av samma bestämmelse följer att det inte ska göras något ny prövning av inkomstvillkoret under en pågående ersättnings- period. Det innebär att endast medlemskap som låg inom ramtiden vid den första prövningen påverkar ersättningens storlek utifrån medlemskapet. Därmed är det inte möjligt att höja ersättningsnivån under en pågående ersättningsperiod. En sökande som exempelvis varit medlem i en arbetslöshetskassa inom ramtiden, dvs. innan arbetslöshetens inträde, kan därför inte höja ersättnings- nivån från t.ex. till efter att han eller hon varit medlem till under en pågående ersättnings- period. Det innebär att en sökande har var sin medlemsbaserade ersättningsnivå under hela ersättningsperioden, som trappas ned enligt 7 §. Av 6 kap. 6 § följer att det som huvudregel inte får finnas avbrott i medlemstiden om hela medlemstiden ska beaktas vid fastställandet av ersättningsperiodens längd. Av samma bestämmelse följer att det inte heller får finnas avbrott i medlemstiden under arbetslösheten. Bestämmelsen innebär att en sökande inte kan träda ur en arbetslös- hetskassa under arbetslösheten och ha kvar samma ersättningsnivå som då han eller hon var medlem. Det innebär att en sökande som avslutar sitt medlemskap under en pågående ersättningsperiod inte anses uppfylla något krav på medlemstid och därmed får en ersätt- ningsnivå motsvarande av den ersättningsgrundande in- komsten. Bestämmelsen anger att den sökande ska ha varit medlem eller ansluten till en arbetslöshetskassa för att få ersättning med en viss ersättningsnivå. Det innebär inte ett krav att det är en och samma arbetslöshetskassa som den sökande ska ha varit medlem i eller ansluten till . En sökande kan därför vara ansluten till Alfa-kassan och därefter vara medlem i en annan arbetslöshetskassa och ändå anses uppfylla kravet på tolv månaders medlems- eller anslutningstid vid prövning av ersättningens storlek enligt bestämmelsen. Ersättningsnivån som fastställs enligt paragrafen ska trappas ned enligt 7 §, från 80, beroende av vilken nivå som har bestämts utifrån medlemskapet. Vid beräkning av den tid en sökande varit medlem i eller ansluten till en arbetslöshetskassa enligt 5 § ska endast sammanhängande månader inom ramtiden beaktas. Vid den beräkningen ska det bortses från av- brott i medlemskap som understiger en kalendermånad, om den sam- manlagda avbrottstiden inte överstiger . Detta gäller dock inte avbrott till följd av ett beslut om uteslutning enligt 37 § lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor. Vid beräkning av den tid en sökande varit medlem i eller ansluten till en arbetslöshetskassa enligt 5 § ska det bortses från månader då den sökande omfattats av en annan stats lagstiftning enligt art. 11–16 och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av om samordning av de sociala trygghetssystemen. För att en sökande ska behålla den ersättningsnivå som har bestämts enligt 5 § måste han eller hon fortsätta att vara medlem i eller ansluten till en arbetslöshetskassa även under arbetslösheten. Förslaget behandlas i avsnitt 11.5.3 och 22.4.2. I paragrafen finns bestämmelser om vilka månader som får beak- tas vid prövningen av antalet månader en sökande varit medlem i eller ansluten till en arbetslöshetskassa enligt 5 §. Paragrafens första- stycke motsvarar delvis 7 § och 2 b § ALFFo. I första stycket anges det att det vid beräkning av den tid en sök- ande varit medlem i eller ansluten till en arbetslöshetskassa enligt 5 § ska endast sammanhängande månader inom ramtiden som anges i 5 kap. 10–12 §§ beaktas. Det anges vidare att det vid den beräk- ningen ska bortses från avbrott i medlemskap som understiger en kalendermånad, om den sammanlagda avbrottstiden inte överstiger . Slutligen anges det att detta inte gäller avbrott till följd av ett beslut om uteslutning enligt 37 § LAK. Bestämmelserna innebär att det som huvudregel inte får finnas några avbrott i medlems- eller ansökningstiden för att alla månader ska få räknas in vid fastställandet av antalet månader. Undantaget från den huvudregeln innebär att kortare avbrott inom en kalender- månad inte bryter en sammanhängande medlems- eller anslutnings- tid. Undantagsregeln gäller dock inte om medlems- eller anslutnings- avbrottet beror på att den sökande har uteslutits enligt 37 § LAK. Bestämmelsen innebär vidare att medlemskap som inte ingår i ramtiden, t.ex. överhoppningsbar tid, inte medräknas vid prövningen av ersättningens nivå. Den som har varit medlem månad 1–6 , och som därefter blir sjuk , men som åter är medlem månad 7–12 kan tillgodoräkna sig tolv sammanhängande månader med medlemskap inom ramtiden. I andra stycket anges att det vid beräkning av den tid en sökande varit medlem i eller ansluten till en arbetslöshetskassa enligt 5 § ska det bortses från månader då den sökande omfattats av ett annat lands lagstiftning enligt art. 11–16 och rådets förord- ning (EG) nr 883/2004 av om samordning av de sociala trygghetssystemen. Bestämmelsen innebär att en sökande inte kan tillgodoräkna sig medlemsmånader i en arbetslöshetskassa för tid då han eller hon omfattas av ett annat lands lagstiftning enligt den angivna EU-förordningen. Då gäller det landets villkor för för- säkring och de bestämmelser som i övrigt framgår av Europaparla- mentets och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av om samordning av de sociala trygghetssystemen. I tredje stycket anges det att för att en sökande ska behålla den ersättningsnivå som har bestämts enligt 5 § måste han eller hon fortsätta att vara medlem i eller ansluten till en arbetslöshetskassa även under arbetslösheten, inom de ramar som bestäms av 6 § första och andra stycket. Bestämmelsen innebär att en sökande inte kan träda ur en arbetslöshetskassa under arbetslösheten och ha kvar samma ersättningsnivå som då han eller hon var medlem. Det inne- bär att en sökande som avslutar sitt medlemskap under en pågående ersättningsperiod inte anses uppfylla något krav på medlemstid och därmed får en ersättningsnivå motsvarande av den ersätt- ningsgrundande inkomsten. Arbetslöshetsersättning som har bestämts enligt 2–6 §§ ska trappas ned i ersättningsperioden. ska ersättningen trappas ned med . För en sökande som påbörjar en ny ersättningsperiod beräknad på en tidigare ersättningsgrundande inkomst enligt 3 § ska arbetslöshets- ersättningen bestämmas till lägre än . Därefter ska ersättningen trappas ned enligt första stycket. Förslaget behandlas i avsnitt 11.5.4 och 11.5.5. I paragrafen regleras den nedtrappning som ska göras under tid med ersättning. Paragrafen har inte någon motsvarighet i . I första stycket anges att arbetslöshetsersättning som har bestämts enligt 2–6 §§ ska trappas ned efter 100 ersätt- ningsdagar i ersättningsperioden. ska ersätt- ningen trappas ned med . Bestämmelsen innebär att den procentuella nivån som har bestämts enligt 2–6 §§ ska trappas ned. För en sökande som varit medlem i en arbetslöshetskassa och har en fastställd ersättningsgrundande inkomst på ska arbetslöshetsersättningen bestämmas till 20 000 kro- nor (25 000 × 0,8). Han eller hon får alltså ut i ersättning i ersättningsperioden. Efter 100 ersättnings- dagar ska arbetslöshetsersättningen trappas ned med 10 procenten- heter. Detta innebär att den sökande i det aktuella fallet från ersätt- ningsdag 101 skulle få ut av den ersättningsgrundande inkomsten, dvs. Från ersättningsdag 201 trappas ersätt- ningen ned med . av , dvs. i ersättning för kvar- varande ersättningsdagar i ersättningsperioden. Av andra stycket följer att för en sökande som påbörjar en ny ersättningsperiod beräknad på en tidigare ersättningsgrundande in- komst enligt 3 § ska arbetslöshetsersättningen bestämmas till 5 pro- centenheter lägre än . Därefter ska ersättningen trappas ned enligt första stycket. Bestämmelsen innebär, för en sökande i exemplet ovan, att arbets- löshetsersättningen skulle uppgå till av , dvs. Från ersätt- ningsdag 101 skulle ersättningen uppgå till av 25 000 kro- nor, dvs. Om den sökande i exemplet ovan i stället lägger de nya inkoms- terna, dvs. de inkomster som legat till grund för att uppfylla inkomst- villkoret, till grund för ersättningens storlek kommer nedtrapp- ningen att göras enligt huvudregeln i första stycket, dvs. med start på av den ersättningsgrundande inkomsten. 7 kap. Ersättningsperiodens längd Arbetslöshetsersättning lämnas inte i en ersättningsperiod (karenstid). I karenstiden räknas endast de dagar för vilka ersättning skulle ha lämnats om karenstiden löpt ut. Karenstiden enligt första stycket får inte överstiga . Förslaget behandlas i avsnitt 12.4. Paragrafen reglerar den karenstid som ska gälla för en sökande som begär arbetslöshetsersättning. Paragrafen motsvarar delvis 21 § . I första stycket anges att arbetslöshetsersättning inte lämnas i en ersättningsperiod (karenstid). I karenstiden räknas endast de dagar för vilka ersättning skulle ha lämnats om karenstiden löpt ut. Bestämmelsen innebär att en sökande inte får arbetslöshetsersättning som han eller hon gör anspråk på ersättning för. Enligt 8 kap. 2 § motsvarar en hel månad med arbetslöshetsersätt- ningen . Det innebär att en sökande kan få ersätt- ning för motsvarande som han eller hon begär ersättning för i en ersättningsperiod. Bestäm- melsen innebär inte att karenstidens ersättningsdagar räknas av från ersättningsperioden. Det är som den sökande får ersättning för som räknas av från perioden, till skillnad från vad som gäller, t.ex. när en sökande frånkänns rätt till visst antal ersätt- ningsdagar. Det är som den sökande skulle har fått ersätt- ning för om karenstiden inte skulle ha gällt som räknas in i karens- tiden. Det innebär t.ex. att sådana ersättningsdagar som ingår i en avstängning från rätt till arbetslöshetsersättning inte räknas. Av andra stycket framgår att karenstiden inte får överstiga . Bestämmelsen innebär att en sökande som t.ex. uppfyllt villkoren för att få upp till 100 ersätt- ningsdagar som förbrukar , men kvalificerar sig för en ny ersättningsperiod, inte behöver inleda den nya ersätt- ningsperioden med karenstid om karenstiden skulle vara förlagd från den tidigare karensperioden. Det gäller även om det potentiellt skulle finnas utrymme att dra av för karens en del av tiden, t.ex. om den sökande månad tolv påbörjar en ny ersättningsperiod, men bara är ersättningsberättigad under en del av månaden och det därför potentiellt skulle kunna bli föremål för någon eller ett par dagars karens månaden efter. Arbetslöshetsersättning för en sökande som har uppfyllt ett inkomst- villkor enligt huvudregeln i 5 kap. 1 § lämnas under längst –om han eller hon inom den ramtid som anges i 5 kap. 10–12 §§ haft inkomster av för- värvsarbete motsvarande den minsta månadsinkomst som krävs för att uppfylla inkomstvillkoret, –om han eller hon under minst åtta men inte inom ramtiden haft inkomster av förvärvsarbete motsva- rande den minsta månadsinkomst som krävs för att uppfylla inkomst- villkoret, eller –om han eller hon under minst fyra men inte inom ramtiden haft inkomster av förvärvsarbete mot- svarande den minsta månadsinkomst som krävs för att uppfylla inkomst- villkoret. Förslaget behandlas i avsnitt 12.5.2. Paragrafen reglerar hur många ersättningsdagar som ingår i en ersättningsperiod för en sökande som uppfyller ett inkomstvillkor enligt huvudregeln i 5 kap. 1 §. Paragrafen motsvarar delvis 22 § . Av första strecksatsen följer att ersättning kan lämnas som längst i för en sökande som inom ramtiden haft inkomster av förvärvsarbete motsvarande den minsta månadsinkomst som krävs för att uppfylla inkomstvillkoret. Om regeringen har bestämt att den minsta månadsinkomst som ska krävas för att uppfylla ett inkomstvillkor ska uppgå till 10 000 kro- nor, innebär bestämmelsen att en sökande måste ha haft i inkomst av förvärvsarbete och inom ramtiden för att kunna få i en ersättningsperiod. Av andra strecksatsen följer att ersättning kan lämnas som längst i för en sökande som under minst åtta men inte inom ramtiden haft inkomster av förvärvsarbete mot- svarande den minsta månadsinkomst som krävs för att uppfylla inkomstvillkoret. På motsvarande sätt som i exemplet ovan måste en sökande haft i inkomst under minst åtta men inte för att kunna få en ersättningsperiod motsvarande . Av tredje strecksatsen följer att ersättning lämnas som längst i för en sökande som under minst fyra men inte inom ramtiden haft inkomster av förvärvsarbete mot- svarande den minsta månadsinkomst som krävs för att uppfylla in- komstvillkoret. På motsvarande sätt som i exemplet ovan måste en sökande haft i inkomst under minst fyra men inte för att kunna få en ersättningsperiod motsvarande . Bestämmelserna i paragrafen ska inte tolkas som om det finns en villkorslös rätt till alla ersättningsdagar i en ersättningsperiod. Bestäm- melserna ska i stället ses som en utgångspunkt för hur en sökande kan ägna sig åt självständig omställning från ett arbete till ett annat. I många fall bör en sökande kunna utnyttja alla ersätt- ningsdagar i en ersättningsperiod för självständig omställning. Det kan dock i vissa fall vara arbetsmarknadspolitiskt motiverat att rela- tivt tidigt under arbetslösheten anvisa en sökande till ett arbetsmark- nadspolitiskt program. Det gäller särskilt sökanden under som kan anvisas till jobbgarantin för ungdomar redan efter 90 arbetslösa dagar räknat från den dag han eller hon anmälde sig som arbetslös hos Arbetsförmedlingen. Bestämmelserna utgår från de inkomster från förvärvsarbete som beaktas vid prövningen av inkomstvillkorets krav på minsta månads- inkomst. Enligt 5 kap. 2 § andra stycket, kan regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om hur inkomster som avser förvärvsarbete för mer än en kalendermånad ska räknas om vid prövning av inkomstvillkoret. Om inkomster vid prövning av inkomstvillkoret fördelas över fler månader än lönen eller motsvarande ersättning utbetalats, ska de även beaktas vid pröv- ning av ersättningsperiodens längd. Bestämmelsen innebär att det bara är sådana inkomster som kan ingå i prövningen av inkomstvillkorets månadsinkomst som får beak- tas vid prövningen av ersättningsperiodens längd. Det innebär att ersättningar som jämställs med inkomster från förvärvsarbete inte kan beaktas. Arbetslöshetsersättning lämnas under längst till en sökande som har uppfyllt ett inkomstvillkor enligt undantagsregeln i 5 kap. 2 §. Förslaget behandlas i avsnitt 12.5.2. Paragrafen reglerar ersättningsperiodens längd för en sökande som uppfyller ett inkomstvillkor enligt undantagsregeln 5 kap. 2 §. Paragrafen har inte någon motsvarighet i . Av bestämmelsen följer att en sökande som uppfyller ett inkomst- villkor enligt undantagsregeln som längst kan få . Av inkomstvillkorets undantagsregel framgår att en sökande bara kan använda detta inkomstvillkor två gånger efter varandra utan att däremellan ha uppfyllt ett inkomstvillkor enligt huvudregeln i 5 kap. 1 §. 8 kap. Ersättningens form m.m. Ersättning som ett belopp Arbetslöshetsersättning beräknas och lämnas i form av ett belopp per kalendermånad. Ersättningen per kalendermånad fastställs enligt 6 kap. Förslaget behandlas i avsnitt 13.4.1. I paragrafen regleras ersättningens form. Paragrafen motsvarar delvis 19 § . Av paragrafen följer att arbetslöshetsersättning beräknas och läm- nas i form av ett belopp per kalendermånad. Bestämmelsen innebär att arbetslöshetskassan vid beräkning av ersättning ska bestämma ersätt- ningen till ett belopp per kalendermånad. Detsamma gäller hur arbets- löshetsersättningen ska lämnas. I paragrafen finns även en upplysning om att arbetslöshetsersätt- ningens storlek fastställs enligt 6 kap. I det kapitlet finns närmare regler för att fastställa storleken på ersättningen utifrån den sökan- des tidigare inkomster, medlemskap i en arbetslöshetskassa och hur länge han eller hon fått ersättning. Dessa bestämmelser är dock inte de enda som avgör hur mycket en sökande i slutänden får ut i ersätt- ning för en viss månad. Även bestämmelser om t.ex. avstängning och frånkännande och samordningsregler påverkar vad den sökande får ut i ersättning. En kalendermånad med arbetslöshetsersättning motsvarar 22 ersätt- ningsdagar. Antalet ersättningsdagar i en ersättningsperiod fastställs enligt 7 kap. Förslaget behandlas i avsnitt 13.4.2. I paragrafen regleras hur många ersättningsdagar som en kalender- månad med arbetslöshetsersättning ska anses motsvara. Paragrafen har inte någon motsvarighet i . I bestämmelsen anges det att en kalendermånad med arbetslös- hetsersättning motsvarar . I bestämmelsen finnas även en upplysning om att antalet ersättningsdagar i en ersättnings- period fastställs enligt 7 kap. Av 4 § följer att ska räknas av från den beslu- tade ersättningsperioden om en sökande får oreducerad arbetslös- hetsersättning för en hel kalendermånad. Arbetslöshetsersättningen ska minskas proportionerligt för en sökande som under en del av kalendermånad inte har rätt till ersättning på grund av att han eller hon inte uppfyller de allmänna villkoren i 2 kap. eller omfattas av villkoren för vissa kategorier av sökanden i 3 kap. Ersättningen enligt första stycket får minskas med motsvarande högst . Om arbetslöshetsersättningen ska minskas genom samordning med andra ersättningar enligt 9 kap. tillämpas inte bestämmelserna i denna paragraf. Förslaget behandlas i avsnitt 13.4.3. I paragrafen regleras hur arbetslöshetsersättningen ska minskas när den sökande inte uppfyller de allmänna villkoren eller omfattas av villkoren för vissa kategorier av sökanden. Paragrafen har inte någon motsvarighet i . I första stycket anges det att arbetslöshetsersättningen ska minskas proportionerligt för en sökande som under del av en kalendermånad inte har rätt till ersättning på grund av att han eller hon inte uppfyller de allmänna villkoren i 3 kap. eller omfattas av villkoren för vissa kategorier av sökanden i 4 kap. Bestämmelsen ska läsas tillsammans med 2 § där det anges att en hel kalendermånad ska anses motsvara . Bedömning av vad som avses med en propor- tionerlig minskning får ske från fall till fall, men t.ex. bör en sökande som är sjukskriven eller föräldraledig på halvtid få sin arbetslöshets- ersättning minskad på ett sätt som står i proportion till sjukskriv- ningen eller föräldraledighetens omfattning. Vid beräkningen av det belopp som ersättningen ska minskas med ska arbetslöshetskassan utgå från antalet dagar som den sökande t.ex. varit sjuk och att en månad med arbetslöshetsersättning schablon- mässigt motsvarar . En sökande som skulle ha fått ut för en hel månad har, omräknat till ersättnings- dagar, i ersättning per dag. Minskningen för en sökande som t.ex. varit sjuk i skulle med det exemplet bli . Han eller hon skulle alltså få ut efter minskningen den månaden. I andra stycket anges det att ersättningen får minskas med mot- svarande högst . Det innebär att när en proportionerlig minskning enligt första stycket ska ske får ersättningen minskas med högst per kalender- vecka. En sökande som ansöker om ersättning för en månad, men har varit sjuk under en hel kalendervecka, dvs. , kan därmed få sin ersättning minskad med motsvarande högst fem ersätt- ningsdagar. Om han eller hon skulle ha haft per ersätt- ningsdag kommer minskningen att uppgå till , dvs. I tredje stycket anges att minskning enligt paragrafen inte ska ske om arbetslöshetsersättningen ska minskas genom samordning med andra ersättningar enligt 9 kap. Den som t.ex. har inkomster från deltidsarbete under arbetslösheten, ska få ersättningen minskad ut- ifrån sitt inkomstbortfall enligt 9 kap. 1 §, och alltså inte enligt denna paragraf. Hur ersättningsdagar räknas av från ersättningsperioden För varje kalendermånad en sökande fått hel arbetslöshetsersättning, räknas av från ersättningsperioden. Första stycket gäller även om en sökandes inte har fått hel ersättning om det beror på att han eller hon har frånkänts rätt till ersättning, eller fått pension eller ersättning från annan på grund av arbetslöshet. Förslaget behandlas i avsnitt 13.4.4. I paragrafen regleras hur ersättningsdagarna räknas av från ersätt- ningsperioden när den sökande fått ut oreducerad arbetslöshets- ersättning för en hel månad. Paragrafen har inte någon motsvarighet i . I första stycket anges det att om en sökande får ut hel ersättning för hela månaden så ska räknas av från ersätt- ningsperioden. Bestämmelsen ska läsas tillsammans med 7 kap. 2 och 3 §§ som anger ersättningsperiodens längd.