sou · H8B34 · 2020-01-29 00:00:00 — De fyra bindningssätten förekommer parallellt men andelarna som binds på de olika sätten ändras . Successivt sker en förskjut- ning från stor dominans av bindningssätt 1 till allt större betydelse av bindningssätten 2, 3 och slutligen 4, i denna ordning. Koldioxi- dens bindningsgrad ökar stegvis från bindningssätt 1, via bindnings- sätt 2 och 3, till bindningssätt 4. Detta innebär att med tiden binds koldioxiden allt hårdare i lagret, vilket gör att risken för koldioxid- läckage minskar. Bakgrund om CCS inklusive bio-CCS Källa: geologiska undersökning, SGU. Valet av lagringsplats ska förhindra att injekterad koldioxid når mark- ytan eller grundvatten, för om så skulle ske kan det medföra risker för hälsa och miljö. Det är därför viktigt att övervakning sker av hur den injekterade koldioxiden beter sig i lagret. Övervakning medger bl.a. möjlighet att vidta åtgärder om koldioxiden inte sprider sig på förväntat sätt. När den situationen uppstod i det norska Snøhvit- projektet (se kapitel 9) flyttades injekteringspunkten för att undvika risk för läckage. Metoder för att övervaka hur koldioxiden sprider sig i ett lager bygger vanligtvis på seismiska mätningar, på mätning av tyngdkraft eller på elektrisk ledningsförmåga. Den geofysiska övervakningen kompletteras också med provtagning, t.ex. av pH i ytvatten. Bakgrund om CCS inklusive bio-CCS Tillgången till potentiella djupa akviferer för lagring av koldioxid bedöms globalt sett vara god. IPCC bedömde 2005 att lagrings- potentialen uppgår till koldioxid men att den kan vara så mycket som en tiopotens högre. Till detta kan adde- ras lagringspotential i tömda olje- och gasfält. bedömningar från exempelvis indikerar en lagringspotential som överstiger 10 000 miljarder ton.6 Som jämförelse uppskattas värl- dens årliga fossila koldioxidutsläpp uppgå till 35–. Injektering av koldioxid för ökad utvinning av kolväten Koldioxid kan också användas i producerande olje- och gasfält för att öka utvinningen av kolväten, s.k. enhanced hydrocarbon recovery (). Koldioxid har använts för att öka utvin- ningen ur oljefält. En del av koldioxiden binds då i oljereservoaren medan en del följer med oljan upp. Koldioxiden som följer med oljan upp kan avskiljas och sedan återinjiceras. Koldioxid kan också injek- teras i samband med naturgasutvinning för att öka denna, men då försöker man minimera risken för att naturgasen blir förorenad av koldioxid. Även när koldioxid injekteras i geologiska formationer för kommer en betydande andel av den injekterade koldioxiden att stanna under markytan och bli permanent lagrad. tillämpas för att det är kommersiellt lönsamt, vilket innebär att den koldioxid som används har ett ekonomiskt värde. I detta betänkande inkluderas inte injektering av koldioxid för i begreppet lagring om så inte tydligt framgår av texten (se t.ex. avsnittet Global utblick). 11.2CCS i världen, och var 18 storskaliga projekt för koldioxidlagring i drift i värl- den (inklusive EHR-projekt).7 Av dessa 18 avser 14 projekt med . Resterande 4 projekt avser geologisk lagring av koldioxid utan 6Global (2018). 7Global (2018). Bakgrund om CCS inklusive bio-CCS Av de 18 projekten återfinns 12 i , 3 i , 2 i (båda i ) och 1 i (). Den totala mängden injekterad koldioxid 2018 uppskattas till knappt 40 miljo- ner ton. Flera av de storskaliga lagringsprojekten får sin koldioxid från uppgradering av naturgas. Det första lagringsprojektet där koldioxid avskiljs från ett kraftverk togs i drift 2014 i (Boundary ). togs det första storskaliga inom järn- och stålindustrin i drift i (CCS). Det första stora projektet inom bio-CCS med geologisk lagring utan togs i drift i 2017 (Industrial). Det projektet av- skiljer och lagrar ungefär en miljon ton koldioxid vid pro- duktion av etanol från majs. Enligt förväntas ytterligare 4 storskaliga lagringsprojekt tas i drift i världen och 2020. Ett av dessa är det största projektet för geologisk lagring utan , med pla- nerad injektering av 3–koldioxid (Gorgon, ). Ett stort antal ytterligare projekt befinner sig i tidig eller sen utvecklingsfas. Flertalet av dessa projekt återfinns i och (i synnerhet ). Noterbart är att mycket få nya projekt är under utveckling i , den kontinent som har i särklass flest lagringsprojekt i drift. antogs dock en lag i som medger en skatte- nedsättning på för varje geologiskt lagrat ton koldioxid utan och per ton för lagring med EHR.8 Skatte- nedsättningen ökar väsentligt de ekonomiska incitamenten för CCS i och kan leda till att nya projekt initieras. På delstatsnivå har beslutat att CCS ska kunna räknas som en certifikatberättigad åtgärd inom ramen för delstatens styrmedel Low Carbon Fuel Standard som syftar till att minska klimatpåverkan från drivmedelsanvändning.9 8Section 45Q, Bipartisan Budget Act of 2018 (baserad på lagförslag s. 1535, the Furthering carbon capture, Utilization, Technology, Underground storage, and Reduced Emissions Act [FUTURE Act]). 9Carbon Capture and Sequestration Protocol under the Low Carbon Fuel Standard, (2018). Bakgrund om CCS inklusive bio-CCS EU och dess medlemsstater gav tidigt uttryck för att CCS har en viktig roll att fylla för att nå målen på klimatområdet. uppmanade att utarbeta en meka- nism för att säkerställa att upp till tolv demonstrationsanläggningar för CCS byggs och tas i drift . EU lanserade kort därefter två stora satsningar med element för att stödja en sådan utveckling: energiprogrammet för återhämtning (återhämtningsprogrammet) och finansieringsprogrammet för innovativa demonstrationsprojekt (NER 300). Båda satsningarna misslyckades med sitt syfte vad gäller att demonstrera CCS och bidra till dess kommersialisering, vilket också Europeiska revisionsrätten konstaterat10. Inom ramen för återhämtningsprogrammet avsattes 2009 för stöd till CCS-projekt. Stödet kunde användas till planering, utveckling och konstruktion av CCS-anläggningar. Sex projekt beviljades medel, totalt , varav kom att betalas ut. Inget av de stödbeviljade projekten kom dock att resultera i någon demonstrationsanläggning för CCS och samt- liga projekt är nedlagda. NER 300 inrättades 2009 som en del av EU:s utsläppshandels- system, bl.a. för att stödja demonstrationsprojekt inom CCS. För att finansiera stödet genom NER 300 avsattes 300 miljoner utsläpps- rätter, därav namnet, vilka såldes av Europeiska investeringsbanken (EIB) för . NER 300 beviljar stöd för upp till hälf- ten av tillkommande investeringskostnader och driftskostnader för en CCS-anläggning . I normalfallet ska utbetal- ning av stöd från NER 300 ske efter att den stödberättigade anlägg- ningen tagits i drift. Målet var att åtta CCS-projekt skulle beviljas stöd från NER 300. Inga pengar har dock utbetalats till något CCS-projekt från NER 300, eftersom inget av det tiotal projekt som ansökt om stöd har realise- rats. Någon ytterligare ansökningsomgång kommer inte att äga rum. Enligt Europeiska revisionsrätten är en huvudorsak till att EU:s CCS-satsningar misslyckades att priset på utsläppsrätter sjönk dra- matiskt 2011 och 2012. Projekten förväntade sig ett utsläppsrättspris på 20–eller ännu högre under driftsfasen, medan utsläpps- rättspriset kom att ligga på 5–. Detta försämrade inte bara 10Europeiska revisionsrätten (2018). Bakgrund om CCS inklusive bio-CCS lönsamheten av projekten utan det minskade också väsentligt stödet från NER 300, vilket inte fick överstiga värdet av 45 miljoner utsläpps- rätter för ett enskilt projekt. Medlemsstaterna var inte beredda att öka sitt stöd för att täcka upp för detta. Europeiska revisionsrätten drar också slutsatsen att utbetalning av stöd först efter att en anlägg- ning tagits i drift, huvudprincipen för NER 300, inte minskade affärsrisken för projekten på det sätt som var avsett, vilket bidrog till att flera projekt lades ner. Det är sannolikt att även andra faktorer bidrog till att CCS-pro- jekten inom NER 300 lades ner. Exempel på sådana faktorer är att det var låg ekonomisk tillväxt under aktuell tidsperiod, att resultatet från klimatkonferensen i inte levde upp till för- väntningarna och att det fanns problem med acceptansen för CCS. Det finns ingen storskalig CCS-anläggning i drift i någon av EU:s medlemsstater . EU fortsätter dock att satsa på CCS och CCU, inte minst genom satsningar inom ramen för den s.k. Innovations- fonden (se nedan) och den s.k. SET-planen (Plan). SET-planen syftar till att påskynda ut- veckling och spridning av teknik med låga växthusgasutsläpp, inklu- sive CCS. Genom EU:s forskningsprogram Horisont erbjuds också finansiering för forskning och pilotverksamhet inom CCS. Demonstrationsprojekt inom CCS och CCU kan åtminstone ansöka om medel från ett av EU:s finansieringsinstrument för energiområdet, InnovFin EDP. Fonden för ett sammanlänkat (Connecting Europe Facil- ity, CEF) medger stöd till projekt för att bygga upp gränsöver- skridande energiinfrastruktur inom EU. För CCS kan det handla om rörledningar, men eftersom CEF medger stöd för exempelvis LNG- terminaler bör även anläggningar som möjliggör gränsöverskridande fartygstransport av koldioxid kunna vara stödberättigade. Som en del av översynen av utsläppshandelssystemet inför den fjärde handelsperioden (som inleds 2021) beslutade EU att in- rätta Innovationsfonden. Innovationsfonden syftar till att påskynda kommersialiseringen av klimatsmart teknik, och den ska bl.a. stimu- lera till att anläggningar för CCU och CCS byggs och hålls i drift. Bakgrund om CCS inklusive bio-CCS Innovationsfonden ska finansieras genom försäljning av minst 450 miljoner utsläppsrätter. Dessutom förs resterande medel i NER 300 över till Innovationsfonden, vilket innebär ett tillskott på . Vid ett utsläppsrättspris på (vilket motsvarar utsläppsrättspriset ) och försäljning av 450 mil- joner utsläppsrätter skulle Innovationsfondens totala medel komma att uppgå till . Stöd från Innovationsfonden ska kunna täcka av investerings- och driftskostnaderna för den innovativa tekniken. av beviljat stöd ska kunna betalas ut innan en anläggning tagits i drift. Detaljerade regler för hur Innovationsfonden ska fungera återfinns i en delegerad akt11 som Europeiska kommissionen beslutade om . En första sökomgång för stöd ur Innovationsfonden kommer enligt nuvarande tidsplan att hållas andra halvan av 2020. Därefter kommer regelbundna sökomgångar att anordnas . Stöd från Innovationsfonden får kombineras med annan EU-finansiering, exempelvis från forskningsprogrammet . Urvalskriterierna som ska tillämpas för att välja ut vilka projekt som ska beviljas stöd utgår från vilken utsläppsminskning som pro- jektet uppnår, graden av innovation samt projektets mognad, skal- barhet och kostnadseffektivitet. För projekt som uppfyller de två första kriterierna på ett fullgott sätt, men som inte bedöms vara mogna. ska stöd kunna ges för att vidareutveckla projektet. är ett av de ledande länderna i världen när det gäller CCS generellt och i synnerhet gällande geologisk lagring av koldioxid. Koldioxid har injekterats och lagrats i en djup akvifer under havs- bottnen vid naturgasfältet i . Den naturgas som utvinns från Sleipnerfältet har en för hög kol- dioxidhalt för att kunna säljas direkt och därför avskiljs koldioxiden redan ute till havs på plattformen. sker också avskiljning av koldioxid från naturgas utvunnen ur Snøhvitfältet utanför Nord- 11Kommissionens delegerade förordning (EU) C(2019) 1492 om komplettering av Europa- parlamentets och rådets direktiv /87/EG vad gäller driften av innovationsfonden. Bakgrund om CCS inklusive bio-CCS I det fallet sker koldioxidavskiljningen på land i samband med att naturgasen omvandlas till flytande naturgas (LNG), varefter kol- dioxiden transporteras via rörledning och injekteras i en lagrings- plats i en djup akvifer under havsbottnen. Totalt har dessa båda pro- jekt lagrat över koldioxid och båda projekten är i fortsatt drift. Koldioxiden lagras i båda projekten i akvi- ferer skilda från dem som innehåller den naturgas som utvinns. Det är alltså frågan om geologisk lagring utan . Ovan nämnda CCS-projekt är lönsamma eftersom alternativet till CCS-lösningen är att betala koldioxidskatt för den koldioxid som skulle släppas ut utan CCS, vilket skulle medföra en högre kostnad. Hur den injekterade koldioxiden beter sig i lagringsplatserna över- vakas kontinuerligt och för Sleipnerfältet har övervakningen pågått . Resultaten från övervakningen pekar på att koldioxiden kommer att förbli bunden till lagringsplatserna. arbetar för att få till stånd ett storskaligt projekt för hela CCS-kedjan som syftar till att lägga grunden för en framtida infra- struktur för CCS i Östersjö- och . Projektet, som kallas , inleddes . första del innebär att koldioxid ska avskiljas från en cementfabrik (Norcem i Brevik) och/eller ett kraftvärmeverk (Fortum Varme, en avfalls- förbränningsanläggning i utanför ) och transporteras via fartyg till ett mellanlager på land norr om . Från mellan- lagret ska koldioxiden transporteras vidare i en rörled- ning till lagret i en akvifer på 2 000–under . Från Norcem och Fortum Varme ska enligt planerna unge- fär koldioxid avskiljas per anläggning och år. Två fartyg (ett fartyg per avskiljningsanläggning) med kapacitet att frakta flytande koldioxid vardera, vilket motsvarar unge- fär per fartyg, är tänkta att gå i skytteltrafik mellan avskilj- ningsanläggningarna och mellanlagret . Bakgrund om CCS inklusive bio-CCS Källa: Modifierad från Gassnova. Lagret är tänkt att drivas av ett konsortium bestående av Equinor (f.d. Statoil), och Total. beviljade den norska regeringen tillstånd för lagring av koldioxid i den tänkta lagrings- platsen. Konsortiet ansvarar också för transportdelen av Fullskale- projektet, vilket innebär att Norcem och Fortum Varme kan fokusera på avskiljningen av koldioxid. bygger på fyra principer: 1.Norska staten ger stöd till de inblandade företagen. 2.Företagen ska driva sina delprojekt enligt egna metoder. 3.Företagen äger och driver sina respektive anläggningar. 4.Företagen måste bidra aktivt till kunskapsutveckling och kun- skapsspridning. Den totala kostnaden för att genomföra fullskaleprojektet upp- skattas till . Investeringarna i de två av- skiljningsanläggningarna och drift av dessa beräknas uppgå till ; resterande del av de 17 miljarderna avser kostnader för transport och lagring. Bakgrund om CCS inklusive bio-CCS stor del av kostnaden. För att säkra den investering och intresse i projektet har det statligt ägda företaget bil- dats. Gassnova, som rapporterar till regeringen, leder Fullskalepro- jektet på övergripande nivå, delar ut stöd till inblandade företag och verkar för att kunskap från projektet sprids. Enligt tidsplanen för ska fatta inve- steringsbeslut eller . Vid positivt beslut kan pro- jektet vara i drift 2023/2024. Infrastrukturen i är generellt överdimensione- rad jämfört med vad som krävs för att ta omhand den mängd koldi- oxid som kan avskiljas vid de två anläggningarna som ingår i pro- jektet. Olika delar av infrastrukturen har dock olika stor flexibilitet vad gäller att kunna hantera större mängder koldioxid. Den rörled- ning som ska förbinda mellanlagret med lagringsplatsen har enligt planerna kapacitet att transportera koldioxid , dvs. drygt fem gånger mer koldioxid än vad som är tänkt att avskiljas av Norcem och Fortum Varme. Den planerade injekterings- brunnen, dvs. borrhålet för injektering av koldioxid, beräknas kunna injektera koldioxid in i lagringsenheten. För att injektera en större mängd koldioxid än så krävs fler injek- teringsbrunnar. Infrastrukturens överkapacitet, i kombination med en transport- lösning baserad på fartyg, skapar möjlighet för anläggningar som är intresserade av CCS, inklusive anläggningar lokaliserade utanför , att avtala om tillgång till den norska lagringslösningen. Detta är ett av huvudmålen med : att skapa förutsätt- ningar för att bli ett regionalt centrum för koldioxidlagring genom att projektet följs av fler CCS-projekt som kan nyttja samma infrastruktur. , både statliga och privata aktörer, uppvaktar därför företag och regeringar i Nordsjö- och i syfte att sälja in konceptet CCS med lagring i och fartygs- transport av koldioxiden dit. Förhandlingar om lagring i ska enligt uppgift från pågå med ett femtontal nord- europeiska anläggningar. Den valda lagringsplatsen i förväntas ha kapacitet att ta emot koldioxid. Lagringsplatsens kapacitet är dock sannolikt större än så, vilket undersökningar i samband med en planerad undersökningsborrning och den framtida koldioxid- injekteringen kan komma att visa. Bakgrund om CCS inklusive bio-CCS har dessutom identifierats i närheten av den valda lagringsplatsen, in- klusive inom samma geologiska formation, vilket innebär att möjlig- het finns att lagra stora volymer koldioxid inom samma område. Om efterfrågan på lagring skulle bli större än vad nuvarande dimensionering av infrastrukturen inom tillåter behövs ytterligare injekteringsbrunnar och en expansion av mellan- lagret i form av kajplatser, tankar och pumpkapacitet. När det tillkom- mer avskiljningsanläggningar krävs därtill sannolikt fler fartyg för att kunna transportera koldioxiden från anläggningarna till mellanlagret. Vid sidan av det norska fullskaleinitiativet bedöms det nederländska /Porthos vara det europeiska storskaliga CCS-projekt som kommit längst. Projektets fokus är, i likhet med sin norska motsvarighet, att etablera en infra- struktur för transport och geologisk lagring av koldioxid som indu- striaktörer kan ansluta sig till efterhand. hamnområde är ett centrum för tung industri inom bl.a. petrokemi. Lagrings- platsen förväntas bli en tömd naturgasreservoar under . I projektets första fas planeras för en lagring av koldioxid , vilket sedan ska öka till . Tidsplanen för / Porthos är sannolikt ungefär densamma som för i . Projektet låg före det norska men drabbades av ett bakslag 2017 när en av huvudaktörerna, ett kolkraftverk från vilket koldioxid var tänkt att avskiljas, drog sig ur. Status och tidplan för projektet är nu svårbedömda, även om projektet uppges löpa vidare, eftersom den publikt tillgängliga informationen är sparsam. IStorbritannien finns ett flertal CCS-projekt som befinner sig i olika utvecklingsfaser; inget annat europeiskt land har samma bredd ipågående utvecklingsprojekt som kan leda till storskaliga CCS- projekt . De flesta projekten är kopplade antingen till produktion av vätgas ur naturgas eller till industriella kluster där ett stort antal anläggningar kan dela på en gemensam infrastruktur för transport och lagring av koldioxid. Lagring planeras ske i djupa akviferer eller tömda naturgasreservoarer under . Bakgrund om CCS inklusive bio-CCS Både och har en historia av statliga satsningar på CCS-området. Båda länderna var genom garantier om statlig medfinansiering involverade i storskaliga CCS-projekt som ansökte om stöd från NER 300. påbörjade också ett anbudsförfarande för att välja ut ett storskaligt CCS-projekt som skulle beviljas stöd om . Två projekt deltog i förfarandet som dock avbröts av regeringen i ett sent skede 2015. CCS fortsätter dock av allt att döma att vara en viktig komponent i såväl Neder- ländernas som klimatpolitik. är inte, och har inte haft någon politisk ambition att bli, en ledande CCS-nation i . har genom sin lagstift- ning kraftigt begränsat möjligheterna till koldioxidlagring inom lan- dets gränser. Ingen enskild lagringsplats får ta emot mer än 1,3 mil- joner ton koldioxid och den totala årliga mängden som får injekteras i lagringsplatser i får inte överstiga . Endast pilot- och demonstrationsprojekt är möjliga, och det är upp till varje enskild förbundsstat att besluta om lagring ska vara tillåten eller inte. Det tyska ställningstagandet om begränsad koldioxidlagring är i mycket ett resultat av den kraftiga opinion som växte fram mot pla- nerna på CCS vid tyska kolkraftverk . Mot- ståndet mot CCS bottnade i misstro till teknikens säkerhet men sannolikt i ännu högre grad i att CCS ansågs vara ett sätt att driva den tyska kolkraften vidare på bekostnad av satsningar på förnybar energi. Svenska var ett av de företag som satsade stort på CCS kopplat till kolkraft i . En demonstra- tionsanläggning för koldioxidavskiljning byggdes vid kolkraftverket Schwarze Pumpe och långt gångna planer fanns för att uppföra ytter- ligare en demonstrationsanläggning vid kolkraftverket Jänschwalde. övergav dock planerna för Jänschwalde 2011. Forskningen kring avskiljning baserad på oxyfuel vid Schwarze Pumpe avslutades efter demonstration av avskiljning, trycksättning och lastbilstransport av koldioxiden från en 30 megawatt-anläggning. Be- slutet att inte uppföra demonstrationsanläggningen i berodde enligt på bristande politisk vilja på riksnivån att genomföra och rådets direktiv /31/EG av om geologisk lagring av koldioxid (CCS-direktivet) Bakgrund om CCS inklusive bio-CCS på ett sätt som skulle möjliggöra ett demonstrationsprojekt för CCS i Tyskland.12 Eventuellt kan det tyska ställningstagandet i CCS-frågan vara på väg att omprövas, och förbundskansler indikerade att CCS är en nödvändighet för att ska nå klimat- neutralitet vid mitten av århundradet.13 I och befinner sig CCS i ungefär samma stadium som i . CCS har inte varit någon fråga som tagit stor plats i den offentliga debatten i och , till skillnad från i . I förekom dock ett omfattande lokalt motstånd mot CCS-planer för Nordjyllandsværket, vilka inkluderade geologisk lagring på land i . Den dåvarande danska regeringen avslog ansökan om lagringstillstånd 2011 och övergav sedermera projektet. Den danske klimat- ministern motiverade i ett brev till avslaget med att regeringen vill invänta erfarenheter från CCS-projekt utomlands innan den tar ställning till om koldioxidlagring på land kan tillåtas.14 Koldioxidlagring är förbjudet i men frågan ska åter prövas 2020.15 har med stor sannolikhet tillgång till möjliga lagrings- platser i form av djupa akviferer inom landets gränser och ekono- miska zon, vilket genom sina geologiska förutsättningar med kristallin berggrund inte har. Ett antal pilotprojekt och förstudier på CCS-området har genom- förts i och , men inget storskaligt projekt befinner sig i sent utvecklingsstadium i något av länderna. har i likhet med flera stora punktutsläppskällor av bio- gen koldioxid som skulle kunna bli föremål för koldioxidavskiljning. I är koldioxidlagring förbjuden, med undantag för lagring i samband med demonstrationsanläggningar till havs. Koldi- oxidlagring är även förbjuden i . Båda dessa länder bedöms dock ha lagringspotential inom det egna territoriet. däremot tillåter koldioxidlagring och även bedöms ha en lagrings- potential inom det egna territoriet.16 12Vattenfall (2011). 13Clean Energy (2019). 14Klima- og energiministeriet, , J.nr. 15Sveriges geologiska undersökning (2017). 16Sveriges geologiska undersökning (2017). Bakgrund om CCS inklusive bio-CCS 11.2.4CCS i den svenska klimatpolitiken CCS har aldrig varit föremål för någon stor samhällsdebatt i och har inte varit någon stor politisk fråga. Ingen detaljerad politik har utformats på området av någon regering. Mycket tyder dock på att detta är på väg att ändras och att intresset för CCS och bio-CCS ökar. I propositionen En sammanhållen klimat- och energipolitik – Klimat (prop. 2008/09:162) finns en skrivning om att bör verka för att en av de planerade EU-finansierade pilotanläggningarna för CCS kopplas till svensk basindustri. CCS tas dock inte upp som ett prio- riterat område för forskning, utveckling och demonstration i propo- sitionen och inga åtgärder för att främja CCS i presenteras. Inget CCS-projekt i kom heller att ansöka om stöd från NER 300, vilket var den EU-finansiering som syftades på i propo- sitionen. Krav har framförts på en mer aktiv CCS-politik från regeringens sida, inte minst från den svenska processindustrin som ser CCS som en nyckelfråga för att kunna åstadkomma de utsläppsminskningar som ett uppfyllande av de svenska klimatmålen förutsätter.