sou · H8B335 · 2020-06-08 00:00:00 — Även uppgifter om hur dataanalyser eller urvalsmodeller utformats eller utvecklats kan sekretessbeläggas med stöd av bestämmelsen. Sekretessen gäller för uppgifterna oavsett i vilken verksamhet uppgifterna förekommer. Vid utbyte av uppgifter om metoder och riskfaktorer mellan myndigheter kommer bestämmelsen därmed att vara en primär sekretessbestämmelse vid såväl överlämnande som mottagande myndighet. Då sekretessen även kommer att gälla vid den mottagande myndigheten kan det inte antas att det allmännas möjligheter att förebygga, förhindra och upptäcka felaktiga utbetal- ningar motverkas om uppgiften lämnas till en annan myndighet, i vilkens verksamhet bestämmelsen är tillämplig. Regelns utformning med ett rakt skaderekvisit innebär att det är en presumtion för offentlighet. Trots denna presumtion kommer uppgifterna i de flesta fall att kunna sekretessbeläggas. Mot bak- grund av karaktären på de uppgifter som omfattas av bestämmelsen kan man i många fall anta att det allmännas möjligheter att före- bygga, förhindra och upptäcka felaktiga utbetalningar motverkas om uppgifterna blir kända. Behovet av att sekretessbelägga uppgifter om metoder och modeller för dataanalyser och urval samt riskfaktorer gör sig gällande som uppgifterna används i verksamheten. Bestämmelsen innebär att sekretess kan hindra ett utlämnande så länge uppgiften används i verksamheten. När uppgifterna inte längre ska användas upphör sekretessen och uppgifterna ska lämnas ut om de efterfrågas. Verksamheten vid Myndigheten för utbetalningskontroll Förslaget behandlas i avsnitt 11.1.1 och 11.1.2. Paragrafen är ny och innehåller i första stycket en bestämmelse om sekretess i verksamhet vid Myndigheten för utbetalningskontroll med att administrera systemet med transaktionskonto och att före- bygga, förhindra och upptäcka felaktiga utbetalningar från välfärds- systemen för uppgift om enskilds personliga och ekonomiska för- hållanden. Med verksamheten att förebygga, förhindra och upptäcka felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen avses myndighetens verksamhet i form av dataanalyser och urval i syfte att upptäcka och förhindra felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen, granska urvalen samt stödja och följa statliga myndigheters och arbetslös- hetskassors arbete med att motverka felaktiga utbetalningar från väl- färdsystemen. Utformningen innebär att bestämmelsen endast är tillämplig vid Myndigheten för utbetalningskontroll. Enligt den föreslagna bestämmelsen råder absolut sekretess för uppgifterna i verksamheten. För uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållan- den i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Det fram- går av andra stycket. Förslaget behandlas i avsnitt 11.1.3. Ändringen i paragrafen är en följd av den nya bestämmelsen i 7 d § och innebär att tystnadsplikten som följer av den nya bestäm- melsen inskränker den rätt att meddela och offentliggöra uppgifter som följer av tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrund- lagen. Samordning av statliga utbetalningar från välfärdssystemen En särskild utredare ges i uppdrag att undersöka hur en samordnande funktion för statliga utbetalningar från välfärdssystemen kan bidra till att öka möjligheterna att förhindra felaktiga utbetalningar, effek- tivisera utbetalningsprocesser och förbättra servicen till medborgarna. Utredaren ska föreslå hur en sådan funktion kan utformas och orga- niseras. Utredaren ska undersöka hur kontrollen av statliga utbetalningar kan förstärkas genom en ökad samordning mellan myndigheter samt hur medborgarnas uppgiftslämnande kan samordnas och förenklas. I uppdraget ingår vidare att analysera hur informationsutbytet mellan beslutande myndigheter och den samordnande funktionen kan gå till samt att ta ställning till vilka åtgärder som behöver vidtas för att säkerställa att den information som funktionen hanterar uppfyller kraven på behandling av personuppgifter, behovet av sekretess och skyddet för den personliga integriteten. Utredaren ska lämna förslag till nödvändiga författningsändringar. Uppdraget ska redovisas . Felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen Transfereringarna inom välfärdssystemen uppgår till cirka De statliga transfereringarna står för cirka 88 pro- cent av de totala transfereringarna, medan kommunerna står för och arbetslöshetsförsäkringen för . Välfärdssystemen utgör en ekonomisk trygghet för individer som behöver stöd på grund av t.ex. sjukdom, ålderdom eller föräldraskap. Det förekommer emellertid att stöd felaktigt betalas ut till personer som inte har rätt till ersättning. Det kan bero på att personer avsikt- ligen lämnar felaktiga uppgifter, fel i handläggningen eller att under- laget för utbetalningen är bristfälligt av andra skäl, t.ex. slarv och okun- skap. Omfattningen av de felaktiga utbetalningarna är svår att uppskatta, bl.a. på grund av att det saknas lämpliga metoder för detta. Delega- tionen för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen (Fi 2016:07) har i uppdrag att undersöka omfattningen av felaktiga utbetalningar och pröva om nya metoder behövs. Delegationen ska även presen- tera en modell för återkommande bedömningar av felaktiga utbetal- ningar. Utredningen om organiserad och systematisk ekonomisk brotts- lighet mot välfärden har uppskattat att den anmälda bidragsbrotts- ligheten omfattade 2011–2015 för de nio största aktörerna, däribland , arbetslöshetskassorna, och kommunerna (SOU 2017:37). Delegationen mot felaktiga utbetalningar har tidigare uppskattat att omfattningen av alla felaktiga utbetalningar uppgår till cirka 16– (SOU 2008:74). Arbetet med att förebygga och förhindra felaktiga utbetalningar har pågått , men måste kontinuerligt utvecklas. Fort- farande finns en risk för att felaktiga och oförenliga utbetalningar sker från olika utbetalningssystem. Vidare är välfärdssystemen i varierande grad utsatta för kvalificerad brottslighet. När skattemedel inte går till det som de är avsedda för riskerar det att urholka legitimiteten och förtroendet för välfärdssystemen. Behovet av en utredning Arbetet med att förhindra felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen behöver fortsätta Myndigheter samarbetar redan i stor utsträckning i syfte att före- bygga och förhindra felaktiga utbetalningar inom sina respektive ansvarsområden. Ingen myndighet har dock i uppgift att på ett sam- ordnat och systematiskt sätt arbeta med kontroller av statliga utbetal- ningar från välfärdssystemen som helhet. Genom att samordna information om och kontroll av olika ut- betalningar kan både avsiktliga och oavsiktliga felaktigheter i högre grad upptäckas. En samordning kan också göra det möjligt att utföra systemövergripande riskanalyser, urval och kontroller av utbetal- ningarna, och därigenom uppmärksamma var riskerna för felaktiga utbetalningar är som störst, samt var det eventuellt uppstår konflikter mellan utbetalningar från olika utbetalningssystem. En högre grad av samordning kan också skapa förutsättningar för att utveckla förvalt- ningsgemensamma it-lösningar och andra myndighetsgemensamma funktioner som kan behövas för att underlätta och effektivisera utbetalningar. Servicen till medborgarna bör förbättras ytterligare Myndigheternas service till medborgarna har förbättrats , framför allt genom e-tjänster för bl.a. ansökningar om bidrag, förmåner och ersättningar. Det finns även planeringsverktyg för uttag av exempelvis föräldrapenning och pension samt övrig individ- anpassad information. Genom att samordna information kan servicen till medborgarna förbättras ytterligare. behöver uppgifter om exem- pelvis inkomst, boende och familjerättsliga förhållanden lämnas till varje enskild myndighet som handlägger ett utbetalningsärende. Att lämna och uppdatera uppgifterna på ett ställe i stället för hos olika myndigheter skulle kunna underlätta och förenkla för medborgarna. Vidare skulle medborgarna kunna få en samlad information om vilka bidrag, förmåner och ersättningar som beviljats, när de betalas ut och hur olika utbetalningssystem samverkar och påverkar de samlade utbetalningarna. Därigenom möjliggörs också en bättre överblick över vilka personuppgifter som finns registrerade i systemen. En sådan funktion förutsätter dock att det är tydligt vem som ansvarar för att uppgifterna är uppdaterade och korrekta. En samordnad och förstärkt kontroll av statliga utbetalningar Kontrollen över utbetalningarna från välfärdssystemen bör sam- ordnas och stärkas för att säkerställa att utbetalningar blir korrekta. Utredningen om organiserad och systematisk ekonomisk brotts- lighet mot välfärden och Delegationen för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen har pekat på att snabba utbetalningar i vissa fall prioriteras framför korrekta utbetalningar och att detta leder till att kontrollen under ärendets handläggning i många fall prioriteras ned (SOU 2017:37 s. 271 och Lägesrapport – redovisning av delega- tionens arbete s. 14). Enligt förekommer det att personer har två eller fler identiteter, vilket kan ge flera parallella bidrag och dessutom skapa förutsättningar för annan brottslighet (Brå 2015:8 s. 17). Arbetet med att förebygga och förhindra felaktiga utbetal- ningar har ofta kretsat kring frågan om rätt bidrag, men sällan om huruvida rätt person är mottagare. För att förhindra att felaktiga belopp betalas ut, och för att säker- ställa att utbetalningarna sker till rätt mottagare, bör det övervägas om en funktion för systemövergripande riskanalyser, urval och kontroller bör införas. Funktionen bör i första hand omfatta statliga utbetal- ningar, men det bör även vara möjligt för kommuner att frivilligt ansluta sig. Förutsättningarna för att ansluta arbetslöshets- kassorna bör också utredas. I funktionens kontrollansvar bör det bl.a. ingå att uppmärksamma potentiella konflikter mellan utbetalningar från olika utbetalnings- system. Detta kan underlättas genom en möjlighet att se de totala utbetalningarna till en mottagare. I kontrollansvaret kan det också ingå att vara en del i granskningen av om mottagarna uppfyller sina skyldigheter att anmäla ändrade förhållanden som kan ha betydelse för en pågående utbetalning. Ansvaret för ärendehandläggning, beslut och kontroller under beslutsprocessens gång ska dock fortfarande ligga kvar på respektive myndighet. Funktionen bör endast utgöra ett kompletterande stöd för det systemövergripande kontrollarbetet inför och efter det att utbetalningarna verkställs. •analysera hur en samordnande funktion för systemövergripande riskanalyser, urval och kontroller av utbetalningar från välfärds- systemen kan stärka arbetet mot felaktiga utbetalningar och före- slå vilka statliga utbetalningar som kan omfattas av samordningen, •analysera och lämna förslag på hur funktionen kan utformas och organiseras och i det sammanhanget överväga om funktionen bör placeras på en befintlig myndighet eller om en ny myndighet bör inrättas, •kartlägga vilka uppgifter och förutsättningar i övrigt en sådan funktion behöver ha för att kunna genomföra systemövergripande riskanalyser, urval och kontroller av utbetalningar, •bedöma vilken roll funktionen bör ha i förhållande till de beslut- ande myndigheterna och tydliggöra ansvarsfördelningen, med beaktande av de olika förutsättningar som kan finnas mellan de olika myndigheternas uppdrag, t.ex. om det rör sig om utbetalning av stöd eller återbetalning av lån, •utreda och ta ställning till om funktionen bör ta över ansvaret för att verkställa utbetalningar och för att driva in beslutade åter- kravsärenden från beslutande myndigheter, •föreslå åtgärder inom ramen för funktionens ansvar som säker- ställer att rätt utbetalning går till rätt mottagare och i det sam- manhanget undersöka om det är lämpligt att införa transaktions- konton för statliga utbetalningar, •analysera och redovisa kommunernas förutsättningar att ansluta sig till funktionen, •analysera och redovisa arbetetslöshetskassornas förutsättningar att ansluta sig till funktionen. En samordnad och förenklad uppgiftslämning Det behöver bli enklare för enskilda att lämna och uppdatera de upp- gifter som myndigheterna behöver för att handlägga utbetalningsären- den. har fokus legat på att förenkla uppgiftslämnandet för företag. har bl.a. föreslagit att vissa uppgifter som lämnas från företagen till statliga myndigheter som regel endast ska behöva lämnas en gång och till ett ställe (SOU 2013:80). Motsvarande regelförenklingar har inte övervägts när det gäller enskildas uppgiftslämnande till myndigheter. behöver enskilda lämna samma uppgifter till olika myndigheter för att deras ärende ska kunna hanteras, t.ex. uppgifter om inkomst, boende och familjerättsliga förhållanden. Det innebär svårigheter för mottagaren att få en överblick över vilka uppgifter som finns registrerade hos myndigheterna och vilka utbetalningar som görs från olika myndigheter. Systemen kan också missbrukas genom att individer kan lämna olika uppgifter till olika myndigheter om samma förhållande och på så sätt beviljas ersättning på felaktiga grunder. Det skulle förenkla och underlätta enskildas kontakter med stat- liga myndigheter om uppgiftslämnandet kunde samordnas i en funk- tion. Ett samordnat uppgiftslämnande skulle minska behovet av upp- gifter från enskilda individer och andra aktörer, vilket i sin tur skulle kunna bidra till att förenkla och effektivisera ärendehandläggningen och leda till mer korrekta beslutsunderlag. Med korrekta uppgifter höjs kvaliteten i besluten och medborgare kan enklare få det stöd de är berättigade till, som antalet återkravsärenden kan minska. För att upprätthålla en hög service är det viktigt att funktionens tjänster kan vara tillgängliga för alla, exempelvis också via telefon eller personlig service. •kartlägga för- och nackdelar med ett samordnat uppgiftslämnande och redogöra för vilka ändringar i befintliga system, t.ex. regel- förenklingar, som skulle vara önskvärda, •analysera vilka personuppgifter som kan samordnas i funktionen och föreslå hur funktionen bör utformas och organiseras, •föreslå hur personuppgifter kan lämnas och uppdateras. Informationsutbyte, dataskydd och myndighetsgemensamma lösningar För att säkerställa att den information som enskilda lämnar är kor- rekt behövs ett informationsutbyte mellan berörda myndigheter så att beslut om utbetalningar grundar sig på korrekta uppgifter. Det finns ett flertal författningar som stöder digitala infor- mationsutbyten mellan myndigheter i syfte att bl.a. förbättra myn- digheternas kontrollmöjligheter och effektivisera handläggningen. Det handlar t.ex. om sekretessbrytande regler, bestämmelser om under- rättelseskyldighet vid felaktiga betalningar från välfärdssystemen och direktåtkomst till uppgifter i andra myndigheters register och data- baser. kommer det att ställas krav på vissa arbetsgivare att redovisa individbaserade uppgifter om bl.a. utbetalda ersättningar och skatteavdrag till i den månatliga arbets- givardeklarationen (prop. 2016/17:58, bet. 2016/17:SkU21, rskr. 2016/ 17:256). Kravet kommer fr.o.m. att omfatta samt- liga arbetsgivare. Syftet med reformen är att minska skattefusk och skatteundandragande. Utredningen om organiserad och systematisk ekonomisk brottslighet mot välfärden och Utredningen om utvär- dering av bidragsbrottslagen har föreslagit åtgärder för att öka infor- mationsutbytet mellan myndigheter i syfte att förebygga bidrags- brott (SOU 2017:37 och SOU 2018:14). Vidare har regeringen gett utredningen om rättsliga förutsättningar för en digitalt samverkande förvaltning i uppdrag att särskilt analysera sådan lagstiftning som i onödan försvårar digitalt informationsutbyte inom den offentliga förvaltningen (dir. 2016:98). Det pågår således ett arbete med att vidareutveckla det digitala informationsutbytet mellan den offentliga sektorn, företag och orga- nisationer. En ökad samordning och kontroll av statliga utbetalningar kan dock komma att innebära ytterligare behov av informations- utbyte mellan myndigheter och det är därför viktigt att ett eventuellt behov av ytterligare åtgärder på detta område kan identifieras. Vidare ställer en ökad samordning och ett ökat digitalt utbyte av information mellan myndigheter om handläggningen av statliga ut- betalningar stora krav på rättsliga och tekniska lösningar för att skydda den personliga integriteten. •utreda hur informationsutbytet mellan funktionen och de beslu- tande myndigheterna, respektive funktionen och medborgarna, bör gå till, •analysera hur behörigheterna till denna information bör utformas för att säkerställa att grundläggande krav på behandling av person- uppgifter uppfylls, liksom behovet av sekretess och skyddet av den personliga integriteten, •undersöka om det finns behov av ytterligare åtgärder för att infor- mation ska kunna överföras mellan funktionen och beslutande myndigheter, •utreda om det finns behov av förvaltningsgemensamma it-lös- ningar och digitala beslutsstöd baserade på dataanalys för att funk- tionen ska kunna utföra sina uppgifter, och i så fall föreslå hur ansvaret för att utveckla och förvalta sådana it-lösningar och beslutsstöd bör organiseras och finansieras, •föreslå en övergripande tidsplan för genomförandet av den före- slagna funktionen och analysera vilka tänkbara hinder som kan komma att försvåra genomförandet. Utredaren ska föreslå nödvändiga författningsändringar, inklusive följdändringar. Utredaren är oförhindrad att behandla sådana närliggande frågor som har samband med de frågeställningar som ska utredas, under förut- sättning att uppdraget ändå bedöms kunna redovisas . Redovisning av förslag som övervägs En redovisning och motivering ska göras av förslag som har övervägts, men avfärdats i de centrala vägval som gjorts under utredningsarbetet. Analyser av för- och nackdelar samt kostnads- och nyttoanalyser ska genomföras och redovisas för de förslag som övervägts. Utredaren ska utöver vad som följer av kommittéförordningen (1998:1474) analysera konsekvenserna för den personliga integriteten vid personuppgiftsbehandling (integritetsanalys). Vidare ska utredaren redovisa vilka vinster en samordning av riskanalyser, urval, kontroller, utbetalningar och uppgiftslämnande kan ge för berörda myndigheter samt konsekvenserna för de myndigheter som berörs av funktionen. Såväl ekonomiska konsekvenser som konsekvenser för myndigheternas verksamhet i övrigt ska redovisas. Konsekvensanalysen ska påbörjas i ett tidigt skede av utredningen och utföras parallellt med det övriga arbetet. Samråd och redovisning av uppdraget Under genomförandet av uppdraget ska utredaren samråda med Dele- gationen för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen (Fi 2016:07). Detta gäller särskilt frågor som rör systemövergripande riskanalyser, urval och kontroller, åtgärder för att säkerställa att rätt utbetalning går till rätt mottagare samt informationsutbyte, dataskydd och myn- dighetsgemensamma lösningar. Uppdraget ska redovisas till regeringen () . Vi har i utredningsarbetet besökt , och . Alla länder har beskrivit en liknande problematik med fler och allt mer sofistikerade brottsliga upplägg i syfte att missbruka välfärds- systemen. Vissa skillnader finns dock beroende på hur välfärdssystemen och förvaltningen är utformade. , och har genom- fört reformer där stora delar av trygghetssystemens administration samlats inom en statlig organisation. För både den danska och brittiska reformen var ett av syftena att minska felaktiga utbetal- ningar. I alla tre länderna är motsvarigheterna till de välfärdssystem som administreras av Arbetsförmedlingen, och samt ekonomiskt bistånd i hög grad samlade inom en statlig organisation. En högre grad av koncentration inom en statlig organisation innebär också att större datamängder finns tillgängliga inom en myndighet. Till viss del skiljer sig dock inriktning och organisation av arbetet med att motverka felaktiga utbetalningar och bedrägerier som drabbar välfärdssystemen mellan länderna i fråga. I finns ett tydligt politiskt fokus mot vad de kallar arbetslivskriminalitet. I är arbetet mot exploatering av människor (modern slavery) politiskt prioriterat. utmärker sig i att de systematiskt och regelbundet gör empiriska studier av omfattningen av felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen. Studierna publiceras i en årlig rapport om felaktiga utbetalningar och rapporten omfattar hela statsförvaltningen, inte bara välfärdssystemen. En annan sak som skiljer sig är att Depart- ment of Work and Pensions (DWP), som administrerar många av välfärdssystemen i , har en egen omfattande brotts- utredande organisation. Beskrivningarna nedan är baserade på uppgifter som utredningen fått del av vid besöken i respektive land. Vissa uppgifter är hämtade från tidigare utredningar och rapporter, vilket i så fall är angivet. gjorde 2012 en organisatorisk och administrativ reform, som innebar att handläggningen av ett antal ersättningar flyttades från kommunerna till den statliga myndigheten . Syftet med reformen var bl.a. att öka andelen korrekta utbetalningar och öka effektiviteten i förvaltningen, detta genom att antalet korrekta beslut byggda på riktiga och fullständiga beslutsunderlag skulle öka. I samband med genomförandet av reformen fick kommunerna ökade resurser för att klara sina uppgifter på kontrollområdet. Tanken bakom detta var att kommunen och dess företrädare i regel finns nära sina invånare och därför har möjlighet till personliga möten i högre grad, samt att de har god lokalkännedom. Utbetaling och kommunerna kan lämna information som hämtats in från egna kontroller eller information som erhållits vid kontroller med anledning av misstanke om felaktiga utbetalningar till varandra. Utvärderingar visar att målen för kontrollarbetet vad gäller andelen korrekta utbetalningar för alla ärendekategorier har ansetts uppfyllda. Däremot har samarbetet mellan Utbetaling och kommunerna inte fungerat helt tillfredsställande.1 Utbetaling använder likt t.ex. data- analyser och urval för att upptäcka felaktiga utbetalningar. Myndig- heten använder dock, i större grad än vad vi gör i , uppgifter från andra delar av offentlig förvaltning för att göra riskbaserade dataanalyser och urval för att upptäcka fel, t.ex. skatteinformation och uppgifter om huruvida en person har gjort läkarbesök i en viss kommun. Den sistnämnda informationen kan bl.a. användas för att få en indikation på om en person bor på en annan plats än vad personen uppgivit.2 I ett utredningsskede har myndigheten möjlighet att hämta in ytterligare uppgifter. 1SOU 2017:37, Kvalificerad välfärdsbrottslighet – förebygga, förhindra, upptäcka och beivra, s. 567–570. 2Enligt uppgift från Utbetaling . NemKonto-systemet för utbetalningar från statliga och kommunala myndigheter har ett system för samordning av utbetalningar från stat och kommun.3 Systemet heter NemKonto och administreras av myndigheten hanterar i stort sett alla utbetalningar från statliga och kommunala myndigheter, inklusive löner, skatteåterbäring, bidrag, leverantörsbetalningar och andra samhällsbetalningar. Systemet fungerar enligt danska myndig- heter mycket bra och förenklar både medborgares och myndigheters administration. Systemet syftar till en effektiv hantering av utbetalningar och används inte för analyser eller kontroller avseende felaktiga utbetal- ningar.5 NemKonto-systemet är reglerat i en särskild lag: Lov om offentlige betalinger. Grunden för systemet är ett samlat register med uppgifter om medborgares, företags och organisationers bankkonton. Samtliga medborgare och organisationer är ålagda enligt lagen att registrera uppgifter om bankkonto i . Registrering av ett bankkonto kan göras via e-tjänster på internet eller via en bank. Samtliga myndigheter som omfattas av offentlighets- och förvalt- ningslagen i ska använda NemKonto-systemet. NemKonto-systemet hanterade 94,2 miljoner utbetalningar . Utbetalningarna var både från statliga och från kommunala myndigheter.