sou · H8B347 · 2020-08-26 00:00:00 — Det handlar bl.a. om följande former av bistånd enligt 4 kap. 1 § SoL: –Insatser till barn och unga: dygnsvård genom placeringar i familje- hem, stödboende och hem för vård eller boende, HVB, samt öppna insatser genom strukturerade öppenvårdsprogram, personligt stöd och kontaktperson/kontaktfamilj.2 –Anhörigstöd till vuxna personer i form av exempelvis om avlös- ning, hemtjänst, ledsagning, dagverksamhet, korttidsvård och sam- talsstöd.3 Termbanken, ekonomiskt bistånd. (hämtad ). 2Socialstyrelsen (2019). Statistik om socialtjänstinsatser till barn och unga 2018. 3Socialstyrelsen (2014), Utveckling av värdegrundsarbete inom äldreomsorgen: slutrapport , s. 12 f. och (2019). Statistik om boendeinsatser och anhörigstöd 2018. Insatser efter behovsprövning – bistånd –Boendeinsatser till vuxna personer (ej äldreomsorg): gruppboende, kategoriboende, inackorderingshem, korttidshem, jourlägenhet, härbärge, träningslägenhet, försökslägenhet, övergångslägenhet, hotell, hyreskontrakt där är kontraktsinnehavare, familjehem och institutionsvård vid t.ex. utredningshem, motiva- tionshem, behandlingshem, arbetskollektiv och andra typer av hem med HVB-tillstånd.4 –Insatser till äldre människor: hemtjänst, särskilt boende, korttids- boende, trygghetslarm, matdistribution, ledsagning, dagverksam- het, kontaktperson eller familj, boendestöd, avlösning av anhörig och annat bistånd.5 Bistånd till enskilda utgör en mycket stor del av sam- lade arbete. Enklast att överblicka är det ekonomiska biståndets omfattning. betalades ut i ekonomiskt bistånd. fanns knappt 394 000 biståndsmottagare, varav 255 000 var vuxna. Cirka 120 000 kvinnor, 135 000 män och 139 000 barn.6 Uppgifter om bistånd till andra insatser för stöd, omsorg och vård finns i statistik om olika verksamhetsområden såsom individ- och familjeomsorg, äldreomsorg och funktionshinderverksamhet. En del av den statistiken omfattar också en del andra insatser, bl.a. omhän- dertaganden av barn och unga enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Enbart inom äldreomsorgen hade drygt 321 000 äldre personer minst en verkställd insats med stöd av socialtjänstlagen (statistiken avser endast verkställda insatser). De vanligaste av dessa insatser var trygghetslarm, hemtjänst, särskilt boende och matdistri- bution.7 Kommunernas kostnader för vård och omsorg om äldre uppgick året innan till . Öppen verksamhet som inte kräver individuellt biståndsbeslut utgjorde av dessa kostnader. Utförandet av biståndsinsatser för stöd, omsorg 4Socialstyrelsen (2019). Statistik om boendeinsatser och anhörigstöd 2018. 5Socialstyrelsen (2019). Statistik om socialtjänstinsatser till äldre 2018. 6Socialstyrelsen (2019). Statistik om ekonomiskt bistånd 2018. 7Socialstyrelsen (2019). Statistik om socialtjänstinsatser till äldre 2018. Insatser efter behovsprövning – bistånd och vård rör också stora personalgrupper. I särskilda boenden för äldre människor arbetade nästan 149 000 personer år 2017.8 Insatser enligt 4 kap. 1 § SoL är relativt ovanliga för stöd till per- soner som vårdar en närstående.9 Utredningen om nationell kvalitetsplan för äldreomsorgen konsta- terade att det är relativt väl klarlagt i lagstiftning och rättspraxis vad som utgör skälig levnadsnivå avseende försörjningsstöd medan det finns ett större tolkningsutrymme beträffande vad som utgör skälig levnadsnivå för insatser avseende livsföringen i övrigt, såsom äldre- omsorg. Trots att det finns viss ledning i rättspraxis får rättsläget ändå betraktas som oklart i många situationer. Detta beror bl.a. på att biståndet bestäms utifrån de särskilda omständigheterna i det enskilda fallet, men också på att den kommunala självstyrelsen och socialtjänstlagens karaktär av ramlag ger kommunerna visst utrymme att bestämma olika utformning från kommun till kommun med hän- syn till lokala förhållanden.10 I en studie från FoU om skälig levnadsnivå och hem- tjänst konstateras att det finns viss nationell vägledning genom rätts- fall om serviceinsatser i form av exempelvis hur ofta det är skäligt att få städat. När det gäller insatser för att tillgodose sociala behov finns det däremot knappt någon vägledning från nationellt håll för vad som är en skälig frekvens för exempelvis social samvaro eller promenad.11 16.1.3Modeller och arbetssätt för att bedöma den enskildes behov har nya modeller och arbetssätt börjat användas för att beskriva och bedöma den enskildes behov av bistånd. Dessa modeller och arbetssätt utgår från den helhetssyn som betonas i för- 8Socialstyrelsen (2019). Vård och omsorg om äldre – lägesrapport , s. 43 och 48. 9Socialstyrelsen (2014). Stöd till personer som vårdar och stödjer närstående – slutrapport , s. 12 f. 10SOU 2017:21, s. 732. 11Nilsson, I. och Tillberg (2013). Att tillgodose sociala behov för en skälig levnadsnivå – en studie av hemtjänst i . FoU Rapport 2013:1 FoU Välfärd. Region , s. 14. Insatser efter behovsprövning – bistånd arbetena till socialtjänstlag (1980:620), men ger också stöd för ett strukturerat arbete med behovsbedömningar. För barns behov har en s.k. utvecklingsekologisk modell utveck- lats inom pedagogik och psykologi. Utvecklingsekologin betonar människors utveckling i samspel med sin miljö och anlägger en hel- hetssyn på barnet och familjen. Denna syn innebär att barn utvecklas i interaktion och samspel med sin miljö där många olika faktorer kan påverka barnet och dess behov. Varje barns utveckling bestäms i stor utsträckning av barnets individuella egenskaper i samspel med bar- nets känslomässiga, kulturella och socioekonomiska miljö.12 Den utvecklingsekologiska modellen har likheter med den s.k. biopsykosociala modell som beskriver att en individs biologiska, sociala och psykologiska liv befinner sig i ständigt samspel.13 Den biopsykosociala modellen ligger till grund för Världshälsoorganisa- tionen WHO:s internationella klassifikation av funktionstillstånd, funktionshinder och hälsa (ICF).14 ICF täcker nu alla åldrar och re- kommenderas av för an- vändning inom vård och omsorg.15 ICF betonar den enskildes förmåga till aktivitet och delaktighet inom olika livsområden, och ger möjlig- heter att beskriva individuella stödbehov på ett strukturerat sätt. Dessa båda modeller har varit viktiga för utvecklingen av de stöd som tagit fram för hand- läggningen av ärenden om bistånd enligt bl.a. socialtjänstlagen. Ut- vecklingsekologin hör till utgångspunkterna för arbetssättet Barnets behov i centrum, BBIC, där barnets utveckling ses i relation till för- äldrarnas förmåga i den familj och miljö de befinner sig i.16 Den bio- psykosociala modellen ligger till grund för Individens behov i cent- rum (IBIC) där handläggare och utförare inom kan /uppslagsverk//lång/ utvecklingsekologi (hämtad ); (2018), i BBIC – Barns behov i centrum, s. 14 f. /uppslagsverk//lång/ biopsykosociala-modellen (hämtad ). 14Socialstyrelsen och WHO (2003). Klassifikation av funktionstillstånd, funktionshinder och hälsa. Svensk version av International Classification of Functioning, Disability and Health (ICF). Klassifikation av funktionstillstånd, funktionshinder och hälsa (ICF). /utveckla-verksamhet/e-halsa/klassificering-och-koder/icf/ (hämtad ). Den svenska översättning av avser dock en äldre version som avser vuxna. 16Socialstyrelsen (2018). i BBIC – Barns behov i centrum, s. 24. Insatser efter behovsprövning – bistånd använda ICF som ett gemensamt tankesätt och språk för att möta behov hos vuxna personer.17 Nästan samtliga kommuner använder BBIC och en ökande andel IBIC som stöd för utredning och annan handläggning kring bistånd till enskilda enligt socialtjänstlagen.18 Arbetet med utredning och be- dömning av barns och vuxnas behov vid sidan av ekonomiska behov utgår därför i praktiken från synsätt som innebär att rätten till bi- stånd relateras till förhållanden som kan bidra till önskvärda resultat på individnivå vid sociala problem eller omsorgsbehov snarare än till en viss nivå som ska kunna uppnås. Vad detta kan betyda för stödet till vuxna personer visar en ut- värdering av implementeringen av IBIC i en enskild kommun. Av utvärderingen framgår att utförare upplevde att de numera i mindre utsträckning överkompenserar när de utför insatser och att insat- serna är mindre standardiserade . Individen får numera i större utsträckning bara hjälp med det han eller hon inte klarar själv, vilket uppmuntrar individen att upprätthålla sina egna förmågor. För brukare kan detta vara förvirrande. När beviljade insatser ska anpassas efter individens behov kan en insats, exempelvis dusch, utföras på olika sätt beroende på vilka moment som individen själv klarar av att utföra. Många brukare hade inte förstått det utan kunde uppleva att den hjälp de fick hade försämrats när de jämförde sig med andra eller med hur det varit tidigare.19 Både BBIC och IBIC har diskuterats i förhållande till hur omfat- tande utredningar som de olika stöden bidrar till och mycket de styr handläggningen och utförandet.20 Den snabba spridningen av BBIC och IBIC tyder enligt utredningens mening ändå på att det finns behov av stöd för att strukturera arbetet med utredningar och bedöm- ningar av rätten till bistånd utifrån en helhetssyn på barns och vuxna behov. 17Socialstyrelsen (2016). Individens behov i centrum – behovsinriktat och systematiskt arbetssätt med dokumentation av individens behov utifrån ICF. 18Socialstyrelsen (2019). Individ- och familjeomsorg – lägesrapport ., s. 36; (2019). Öppna jämförelser 2019 – äldreomsorg, s. 1 f. 19Larsen, T. (2020). Att omsätta IBIC från teori till praktik – utvärdering i . FoU Väst och , s. 6 f. 20Regeringskansliet, (2017). Barnets och ungdomens reform – förslag för en hållbar framtid. Slutrapport från den nationella samordnaren för den sociala barn- och ungdomsvården, s. 58, 98 och 118; , T. (2020). Att omsätta IBIC från teori till praktik – utvärdering i . FoU Väst och ., s. 6 f. Insatser efter behovsprövning – bistånd 16.2Diskussionen om nuvarande bestämmelse Biståndsbestämmelsen har i olika avseenden diskuterats sedan in- förandet av socialtjänstlag. Bland annat har begreppet ”skälig levnadsnivå” ifrågasatts och kritiserats när det gäller insatser som inte avser försörjning eller andra ekonomiska stödbehov. Det gäller särskilt inom äldreomsorgen. Vad den gemensamma regleringen av olika typer av bistånd i bestämmelsen innebär har inte på samma sätt diskuterats. Inte heller har biståndsbestämmelsens krav på att bi- ståndet ska utformas så att det stärker den enskildes möjligheter att leva ett självständigt liv diskuterats i förhållande till stöd-, omsorgs- och vårdinsatser med andra syften och förutsättningar än ekonomiskt bistånd. 16.2.1Begreppet skälig levnadsnivå är inte preciserat Valet av skälig levnadsnivå som nyckelbegrepp i biståndsbestämmel- sen kan ses som en del av socialtjänstreformens progressiva och utvecklingsinriktade ambitioner. Ordet ”levnadsnivå” hämtades från den välfärdsforskning som utvecklats i och som utförligt refererades i förarbetena till socialtjänstlag, särskilt de s.k. levnadsnivåundersökningar som gjor- des av och senare av (). Undersökningarna utgick från ett vidare välfärds- begrepp än det ekonomiska och avsåg att belysa olika aspekter på välfärdens fördelning och förändringar inom olika befolkningsgrup- per.21 Med ledning av en sådan syn på välfärden kunde uppgifter om tillgången till olika resurser hos olika delar av befolkningen ge under- lag för politiska beslut som förbättrade och jämnade ut tillgången. har liknande tankar fått ett internationellt genomslag i väl- färdsforskningen genom ekonomen och nobelpristagaren teori om ”capabilities”, dvs. människors olika förmågor, som grundläggande för ett gott samhälle.22 Skälig levnadsnivå måste också uppfattas som en tydlig ambitions- höjning i förhållande till tidigare regler om socialt stöd till enskilda. /uppslagsverk//lång/levnadsnivå (hämtad ). 22SOU 2015:56, s. 23. Insatser efter behovsprövning – bistånd I äldre lagar angavs att stödet skulle vara ”nödtorftigt” eller ”er- forderligt”.23 Ännu i lagen (1956:2) om socialhjälp, som trädde i kraft , användes ”erforderligt” som nivåbestämning på ekonomiskt stöd och vård till bl.a. äldre människor.24 Begreppet bedömdes inte vara möjligt att närmare precisera i lagtext, men av förarbetena fram- går att det handlar om att den enskilde ska ”erhålla vad som i allmänhet åden ort, där hjälpen lämnas, anses erforderligt för att vederbörande skall kunna leva under drägliga förhållanden”. Det föredragande statsrådet framhöll att hjälpen inte bör utmätas så snålt att den enskilde ”nätt och jämnt hålles över svältgränsen, men å andra sidan bör hjälpen inte heller vara så frikostig, att hjälptagaren beredes en högre levnadsstandard än den, på vilken fullt självförsörjande medborgare i små ekonomiska omständigheter lever”.25 ”Skäligt” betyder i dagligt språkbruk att det finns goda skäl för något och ger associationer till ord som rättvist, rimligt, befogat, hyggligt och hyfsat.26 Som framgår ovan har lagstiftaren valt att inte precisera vad som är en skälig levnadsnivå. I stället har begreppets flexibilitet be- tonats i förhållande till bl.a. individuella behov, samhällsekonomiska förändringar och metodutveckling inom . Den kritik som riktats mot skälig levnadsnivå handlar om begreppets flexibilitet vid tolkning och tillämpning av biståndsbestämmelsen. En del av kritiken gäller att oklarheter vid tillämpningen av skälig levnadsnivå leder till osäkerhet både inom och hos enskilde som ansöker om bistånd. I en socialrättslig studie av be- dömningen av skälig levnadsnivå anför , docent i socialrätt vid , att begreppet har en någorlunda konkret kärna när det gäller bistånd till den som saknar medel för sin försörjning och har rätt till ett visst belopp för det. Det har också utvecklats en rättspraxis som vägleder socialnämnder och domstolar vid bedömningen av skälig levnadsnivå vid bistånd för försörjnings- behov. I övrigt finns det, enligt , ingen typ som bistånd som man på förhand kan säga att den sökande, under vissa förutsätt- 231 § Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning (1847:23) angående Fattigwården i Riket; 1 § Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning (1853:39) angående Fattigwården i Riket: 1 § Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning (1871:33) angående Fattigwården i Riket; 1 kap. 1 § Lag (1918:422) om fattigvården. 2412 § lag (1956:2) om socialhjälp. 1955:177, s. 120. /uppslagsverk/ordbok/svensk/sk%C3%A4lig (hämtad ). =sk% C3%A4lig&pz=1 (hämtad ). Insatser efter behovsprövning – bistånd ningar, har rätt till.27 Det kan tilläggas att mindre intervjustudier med socialsekreterare och biståndsbedömare visar på osäkerhet om hur biståndsbehov som inte är av ekonomisk art ska bedömas.28 En annan del av kritiken anknyter till de riktlinjer och liknande som många kommuner tagit fram till stöd för den lokala tillämp- ningen av biståndsbestämmelsen. Sådana riktlinjer är vanliga och kan, enligt Inspektionen för vård och omsorg (), bidra till en rätts- säker handläggning genom att handläggare får vägledning om bl.a. domar. konstaterar dock efter en granskning av kommunala riktlinjer som rör hemtjänst att de påverkar beslutsfattandet så att individens behov inte prövas och tillgodoses enligt socialtjänstlagens syften och utformning, De äldre anpassar också sina ansökningar om stöd till dessa riktlinjer.29 Enlig äldreforskarna tenderar de kommunala riktlinjerna att göra skälig levnadsnivå inte bara till ett golv för vad den enskilde ska tillförsäkras genom bistån- det utan också ett tak för det. De hävdar att begränsningen gäller både hur mycket hjälp den enskilde kan få och möjligheterna att genom självbestämmande påverka hjälpen.30 Även nal pekar på sådana begränsningar vid boendeinsatser inom äldre- omsorgen och oklarhet om när dessa begränsningar leder till oskäliga insatser för den enskilde.31 16.2.2Förhållandet mellan skälig levnadsnivå och goda levnadsvillkor En återkommande punkt i diskussionen om skälig levnadsnivå är frågan om vad begreppet betyder i förhållande till ”goda levnads- villkor” som används i bestämmelserna om rätten till insatser enligt 7 § LSS. 27Svensson, G. (2000). Skälig levnadsnivå och goda levnadsvillkor: bedömning i förvaltnings- domstolar och socialnämnder. ; juridik, s. 331 och 329. 28Se t.ex. Jasarevic, A. och Vuckic, A. (2015). Biståndshandläggares uppfattning av begreppet skälig levnadsnivå och handlingsutrymme: en kvalitativ studie. 29Inspektionen för vård och omsorg (2016). Med makt följer ansvar – myndighets- utövning inom LSS och hemtjänst, s. 14 f. 30Szebehely, M. och Trydegård, G-B. (2014). Hur mycket självbestämmande ryms det i skälig levnadsnivå? Socialtjänstlagens visioner och äldreomsorgens realiteter. med socialtjänstlagen: utopi, vision, verklighet. ; , s. 114 ff. 31Kommunal (2016). Skäligt är inte gott nog – en rapport om äldres boende, s. 23 ff. Insatser efter behovsprövning – bistånd Szebehely och Trydegård uppfattar att den grundläggande mot- satsen mellan skälig och oskälig levnadsnivå i socialtjänstlagen kom att ersättas med en motsättning mellan skälig levnadsnivå och goda levnadsvillkor vid kommunala prioriteringar när LSS trädde i kraft. De redovisar ett exempel på hur detta kommit till uttryck i kommu- nala riktlinjer.32 Förslag och krav har också framförts på att ”skälig levnadsnivå” ska ersättas med ”goda levnadsvillkor” i socialtjänstlagens biståndsbestämmelse för att undanröja risken för sådana tolkningar och prioriteringar.33 Även i statliga utredningar finns analyser och diskussioner enligt dessa linjer. Utredningen om nationell kvalitetsplan för vård och omsorg föreslog att direktiven till denna utredning skulle ta upp frågan om att nivån på de insatser som tillhandahålls inom äldre- omsorgen enligt socialtjänstlagen ska ge ”skälig levnadsnivå” medan insatser enligt LSS ska ge ”goda levnadsvillkor”. Mot bakgrund av de oklarheter och den begränsade rättspraxis som finns inom området bedömde utredningen att det finns goda skäl att belysa frågan om skälig levnadsnivå och goda levnadsvillkor på ett fördjupat sätt då detta påverkar grundprinciperna i både socialtjänstlagen och LSS, inte minst behövs det en grundlig analys av hur eventuella föränd- ringar påverkar målet att uppnå en jämställd och jämlik äldreomsorg.34 föreslog tidigare att regeringen skulle se över om skälig levnadsnivå i socialtjänstlagen kan ersättas med begreppet goda levnadsvillkor för olika stödinsatser till människor med funktions- nedsättningar.35 Vid en jämförelse mellan socialtjänstlagen och LSS är det viktigt att beakta skillnaderna mellan rättighetsregleringen i de båda lagarna och inte bara skillnader mellan enstaka begrepp. LSS utformades av- siktligt som en annan typ av rättighetslag än socialtjänstlagen. Reger- ingen pekade på att socialtjänstlagen omfattar alla i samhället och behov som inte behöver vara identifierade i förväg och bedömde att 32Szebehely, M. och Trydegård, G-B. (2014). Hur mycket självbestämmande ryms det i skälig levnadsnivå? Socialtjänstlagens visioner och äldreomsorgens realiteter. med socialtjänstlagen: utopi, vision, verklighet. ; , s. 121 f. 33Kommunal (2016). Skäligt är inte gott nog – en rapport om äldres boende, s. 50 f. Jfr Rogestam C. och Bucht G. [för SPF Seniorerna]. Ändra lagen – äldre ska ha goda livsvillkor. Debattartikel i . samt PRO. Ge de äldre rätt till goda levnadsvillkor, /vard--omsorg/Nyhetsarkiv/PRO-Ge-de-aldre-ratt-till-goda-levnadsvillkor/ (hämtad ). 34SOU 2017: 21, s. 812 ff. 35SOU 2008:77, s. 272 f. Insatser efter behovsprövning – bistånd vissa personer med funktionsnedsättning behöver starkare rättig- heter till konkret angivna insatser för en tillfredsställande daglig livs- föring. En lagstiftning med sådana rättigheter bedömdes vara viktig för att åstadkomma jämlika levnadsvillkor i ett allt mer decentrali- serat samhälle. Som modell för en sådan lag valdes lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl., kallad omsorgslag. Till skillnad från socialtjänstlagen hade den lagen utformats med precist angivna rättigheter.36 I tidiga förslag till det som blev omsorgslag beskrevs lagen som ”en pluslag” med syftet att ge utsatta och närmare avgränsade grupper en starkare ställning.37 Den beskrivningen återkommer i förarbetena till LSS.38 Från omsorgslagen hämtades också begreppet ”goda levnads- villkor”. Enligt 7 § LSS ska insatser enligt denna lag tillförsäkra den enskilde goda levnadsvillkor. Begreppet går tillbaka på Omsorgs- kommitténs förslag till en ny omsorgslag . Kom- mittén föreslog att de särskilda omsorgerna för människor med vissa funktionsnedsättningar skulle tillförsäkra den enskilde ”rimliga lev- nadsvillkor”. Det begreppet bedömdes ligga nära bestämmelserna om rätten till bistånd enligt socialtjänstlagen, men utan koppling till försörjningsstödet.39 I den omsorgslag som började gälla 1986 hade rimliga levnadsvillkor ändrats till ”goda levnadsvillkor”. Regeringen framhöll likheten mellan bestämmelsen om rätten till särskilda om- sorger och biståndsparagrafen i socialtjänstlagen, men utvecklade inte innebörden av goda levnadsvillkor.40 I förarbetena till om- sorgslag och LSS anges att ”goda levnadsvillkor” anger en kvalitetsnivå på insatserna enligt respektive lag.41 Begreppet ”goda levnadsvillkor” har i likhet med ”skälig levnads- nivå” kritiserats för att öppna för skönsmässiga tolkningar och tillämp- ningar.42 Även inom LSS-området pågår dessutom diskussioner om kommunala riktlinjer i förhållande till lagens syften och utformning. Isin granskning av kommunala riktlinjer konstaterar att rikt- linjerna påverkar beslutsfattande både när det gäller hemtjänst och 1992/93:159, s. 45 ff. 37SOU 1981:26, s. 89 och 446. 1992/93:159, s. 46. 39SOU 1981:26, s. 461. 1984/85:176, s. 63. 1984/85:176, s. 63; Prop. 1992/93:159, s. 171. 42Svensson, G. (2000). Skälig levnadsnivå och goda levnadsvillkor: bedömning i förvaltnings- domstolar och socialnämnder. ; juridik, s. 329. Insatser efter behovsprövning – bistånd insatser enligt LSS. Enligt förefaller olika grupper inte konkurrera på lika villkor om samhällets stöd, men de granskade riktlinjerna ger signaler om att kommunerna i regel prioriterar äldre- omsorgen framför funktionshinderområdet.43 har också pekat på att flera LSS-insatser inte är likvärdiga i landet utifrån bl.a. en genomgång av kommunala riktlinjer.44 De översyner som gjorts av LSS har inte utveck- lat eller förtydligat innebörden av ”goda levnadsvillkor”. LSS-kom- mittén drog slutsatsen det inte fanns stöd i förarbetena för att be- greppet i sig skulle ha en tydligare innebörd och innebära en högre ambitionsnivå än skälig levnadsnivå.45 och har föreslagit att bestämmelsen om goda levnads- villkor ska föras samman med bestämmelsen om god kvalitet i LSS och inte vara infört i direkt anslutning till vad som anges om rätten till insatser enligt den lagen.46 Mot denna bakgrund är det svårt att bedöma vad enbart begrep- pet ”goda levnadsvillkor” betyder vid en jämförelse mellan social- tjänstlagen och LSS. Begreppet ingår i en reglering som sammantaget är avsedd att garantera vissa personer med funktionsnedsättning rättigheter som socialtjänstlagen inte på samma sätt ger dem. Som avgörande för det betonas preciseringen av personkretsen och insat- serna i förarbetena till LSS, inte begreppet goda levnadsvillkor. Inte heller lyfts begreppet goda levnadsvillkor direkt fram som en orsak till de ökande kostnaderna inom LSS-området.47 16.3Biståndsbestämmelsens bakgrund och utveckling 16.3.1Införandet av rätten till bistånd En gemensam bestämmelse om bistånd för försörjning och livs- föring var ett av de centrala inslagen i socialtjänstreformen och i linje med den helhetssyn på sociala tjänster som reformen syftade till. hade olika bestämmelser för bistånd till olika grup- 43Inspektionen för vård och omsorg (2016). Med makt följer ansvar – myndighets- utövning inom LSS och hemtjänst, s. 14 f. 44Socialstyrelsen (2015).