sou · H8B337 · 2020-06-17 00:00:00 — Genom att arbetsgivardeklaratio- nerna innehåller uppgifter om ersättning för arbete för majoriteten av de förvärvsarbetande finns förutsättningar att konstruera mer träff- säkra villkor för rätt till ersättning. Mot bakgrund av det ovan anförda finns det starka skäl att över- väga om dagens arbetsvillkor ska ersättas av ett inkomstvillkor. Enklare administration samt ökad förutsebarhet och likabehandling De nya möjligheter som skapas genom att arbetsgivardeklarationer på individnivå inrapporteras är systemgenomgripande. Inkomstupp- gifter kommer att kunna vara tillgängliga vartefter de rapporteras in. Det ger enskilda möjlighet att både förutse sitt försäkringsskydd och följa hur försäkringsskyddet, månad för månad, byggs upp, under förutsättning att ett inkomstvillkor ersätter det nu gällande arbets- villkoret. Arbetslöshetskassorna kommer dessutom att kunna ha till- gång till de flesta uppgifter som behövs för att pröva rätten till ersätt- ning redan när den sökande blir arbetslös. Förutsättningarna för automatisering och effektivisering av arbetslöshetsförsäkringen skulle därmed förbättras. Tillförlitligheten i tillgängliga uppgifter ökar. In- komster från förvärvsarbete kan enklare kontrolleras av arbetslöshets- kassorna än arbetad tid. Införandet av ett inkomstvillkor skulle medföra att arbetslöshets- försäkringen kan fungera som ett ekonomiskt stöd som bättre än relaterar till den inkomst som den sökande varit van vid. Om samma inkomster ligger till grund både för rätten till ersättning och ersättningens storlek blir det sammantaget lättare att förstå för den sökande vilket försäkringsskydd som han eller hon har vid arbetslös- het. Ett inkomstvillkor stärker vidare kopplingen mellan rätten till arbetslöshetsersättning och ersättningens storlek. Ett inkomstvill- kor har också potential att öka förutsebarheten i försäkringsskyddet för den som går mellan arbetslöshetsförsäkringen och angränsande väl- färdssystem. Ett inkomstvillkor skulle vidare innebär en ökad likabehandling av dem som förvärvar inkomst på arbetsmarknaden. Vissa företagare, t.ex. de som är anställda i eget aktiebolag, kommer att redovisa sin lön i arbetsgivardeklarationer på samma sätt som alla arbetsgivare redovisar inkomsterna för sina anställda. Enligt nuvarande ordning redovisas inkomster för företagare genom att företagaren ger arbets- löshetskassan fullmakt att få ut information om redovisat resultat i inkomstdeklarationen från . Det finns därför förutsätt- ningar för förvärvsarbetande med t.ex. enskild firma eller som är självständiga uppdragstagare att även i fortsättningen få verksam- hetens resultat bekräftat av . Likabehandlingen skulle kunna öka mellan olika grupper av förvärvsarbetande genom att inkomstupp- gifter hämtas från samma källa och kontrolleras med utgångspunkt från samma uppgifter, dvs. vad som är beskattningsbart, oavsett om förvärvsarbetet har utförts som anställd, som uppdragstagare, som anställd i eget aktiebolag eller som verksam i enskild firma. Vad går förlorat om arbetsvillkoret tas bort? Om arbetsvillkoret tas bort förändras regelverket på ett genomgrip- ande sätt, även om principen att ersättning lämnas till den som har arbetat och som ställer om till ett nytt arbete inte förändras. Om ett inkomstvillkor införs mäts förankringen på arbetsmarknaden med inkomster från förvärvsarbete i stället för arbetad tid. För den som har lagt ned många arbetade timmar utan att få några eller bara låga inkomster från arbetet, innebär det en potentiell försämring av möj- ligheten att förvärva rätt till arbetslöshetsersättning. kan, i vart fall i vissa fall, den som tjänar mer, snabbare kvalificera sig för rätten till arbetslöshetsersättning, än den som tjänar mindre. Utred- ningen bedömer att det kan behövas anpassningar av regelverket för att bemöta dessa utmaningar. Om en sökande saknat eller har haft mycket låga inkomster trots att han eller hon arbetat och detta beror på att den sökande t.ex. nystartat en verksamhet kan det finnas skäl, precis som i nuvarande regelverk, att införa skyddsregler. En bris- tande jämställdhet som avspeglas i att kvinnor har lägre inkomster än män kan delvis utjämnas genom att hänsyn tas till andra ersättningar, t.ex. socialförsäkringsförmåner. Konstruktionen av inkomstvillkoret, liksom gällande inkomstgränser, påverkar också möjligheten att kva- lificera sig. Vissa utmaningar kommer att vara svårare att åtgärda än andra och vissa problem finns redan i dagens försäkring. Täckningsgraden är lägre för kvinnor än för män, och lägre för yngre än för äldre. Kvinnor har lägre genomsnittligt arbetad tid än män och yngre lägre än äldre. Det är enligt utredningens uppfattning emeller- tid inte riktigt att påstå att en arbetad timme alltid kan räknas som en arbetad timme i dagens arbetslöshetsförsäkring, eller på arbets- marknaden i stort. Vissa personer får en månadslön där antalet arbe- tade timmar i realiteten varierar, andra får bara betalt när de faktiskt arbetar. Även bland dem som bara får betalt när de utför sitt arbete finns skillnader. Vissa har arbetspass som varar och som även inkluderar (betalda) fikapauser, medan andra bara får betalt som uppdraget faktiskt utförs. Utredningen vill även framhålla att arbetslöshetsförsäkringen är en omställningsförsäkring där det är ändamålsenligt att den sökande får en ersättning som relaterar till den tidigare lönen. För den som stått utan inkomster under sitt tidigare förvärvsarbete finns det inget inkomstbortfall att täcka. Sammanfattningsvis finns det goda skäl att ersätta arbetsvillkoret med ett inkomstvillkor, som utform- ningen av inkomstvillkoret bör ske med utmaningarna i åtanke. Förslag: Rätt till arbetslöshetsersättning har en sökande som inom ramtiden haft 1.en minsta månadsinkomst av förvärvsarbete , och 2.en minsta totalinkomst av förvärvsarbete. Regeringen kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om den minsta månadsinkomst och minsta total- inkomst som krävs för att inkomstvillkoret ska vara uppfyllt. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om hur inkomster som avser förvärvsarbete för mer än en kalen- dermånad ska räknas om vid prövning av inkomstvillkoret. Bedömning: Det bör införas en bestämmelse i den nya förord- ningen som anger att den månadsinkomst av förvärvsarbete som krävs för att en sökande ska uppfylla inkomstvillkoret ska uppgå till och att den totalinkomst av förvärvs- arbete som krävs för att en sökande ska uppfylla inkomstvillkoret ska uppgå till . Det bör även införas en bestämmelse i den nya förordningen som anger att Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen får meddela föreskrifter om hur inkomster från förvärvsarbete som avser mer än en månads arbete ska omräknas till inkomst för att kunna användas vid prövningen av inkomstvillkoret. Som framgår ovan föreslår utredningen att dagens arbetsvillkor ska ersättas av ett inkomstvillkor. Rätten till ersättning bör emellertid vila på samma principer som , dvs. en förankring på arbetsmark- naden. mäts förankringen genom arbetad tid och i en ny arbets- löshetsförsäkring bör den mätas i inkomster från förvärvsarbete. Det är enligt utredningens uppfattning rimligt att i stort utgå från de krav som ställs . I det följande redogör utredningen för hur dagens kvalifikationskrav, mätt , kan omsättas i krav på inkomster av förvärvsarbete. Krav på en minsta totalinkomst Dagens arbetsvillkor är krångligt utformat och utfallet är svårt att förutse. Ett nytt villkor grundat på inkomster från förvärvsarbete, ett inkomstvillkor, bör vara enkelt formulerat och utfallet bör vara enkelt att förutse. bör det vara mer flexibelt än dagens arbetsvillkor och mindre vikt ligga vid när inkomsten från förvärvs- arbete intjänades. Utredningen anser därför att ett krav på en sam- manlagd inkomst från förvärvsarbete ska ha intjänats , totalinkomst, bör införas (se närmare om ramtid i avsnitt 10.6.). Ett krav på totalinkomst har flera fördelar. För det första kommer en totalinkomst, dvs. alla inkomster som en sökande har haft , att visa hans eller hennes övergripande förankring på arbets- marknaden. Även om det i vissa fall kan vara så att en sökande får enstaka stora utbetalningar av lön för begränsat förvärvsarbete, kommer de flesta som har en hög totalinkomst också ha arbetat kontinuerligt . En annan fördel är att det kan förutses att vara enklare för den enskilde att förstå när och om inkomstvill- koret är uppfyllt om samtliga inkomster medräknas. Med en minsta totalinkomst kommer det även att vara enklare att prognosticera hur täckningsgraden kan komma att förändras med anledning av en ökad polarisering på arbetsmarknaden eller andra för- ändringar i lönestrukturen. Analyser av detta slag underlättas av att arbetsgivardeklarationerna innehåller uppgifter om arbetsställenum- mer, om ett sådant tilldelats. En utgångspunkt för utredningen är att samma inkomster från förvärvsarbete ska kunna användas både för prövningen av rätten till ersättning och vid beräkning av ersättningens storlek. Det förväntas öka förutsebarheten i försäkringsskyddet och förenkla administra- tionen. Därmed kopplas också täckningsgraden inom arbetslöshetsför- säkringen till ersättningens storlek. Om kravet på totalinkomst sätts lågt kan täckningsgraden öka, men riskerar de lägsta ersätt- ningarna att bli alltför låga. Inkomstvillkoret bör därför inte bara be- stämmas i relation till en tänkt förankring på arbetsmarknaden, utan också i förhållande till en rimlig försörjningsnivå. Om kravet på totalinkomst är och ersättning ska lämnas av den tidigare inkomsten, innebär det att den lägsta ersättningen motsvarar (120 000 × 0,8) / 12 = 8 000 kro- nor . Om kravet på totalinkomst är uppgår den lägsta ersättning (med en ersättningsnivå motsvarande ) i stället till (90 000 × 0,8) / 12 = . Kravet på en minsta totalinkomst för att inkomstvillkoret ska vara uppfyllt innebär en större flexibilitet än i nuvarande ordning, efter- som det avser inkomster från förvärvsarbete på en mer övergripande nivå. Varje intjänad krona bidrar dessutom till att uppfylla inkomst- villkoret och tjänar därför som incitament för den enskilde att ta avlönat arbete. Kravet på att inkomster från förvärvsarbete tjänats in försvinner inte med denna lösning, men minskar i betydelse. Det medför att försäkringen blir mindre detalj- inriktad, och därmed lättare att förstå och administrera. Inkomstvillkoret bör, utöver ett krav på totalinkomst, även utfor- mas så att det mer konkret återspeglar den sökandes tidigare för- ankring på arbetsmarknaden. Detta förhållande har en historisk grund inom arbetslöshetsförsäkringen och bör även vara vägledande för utformningen av en ny försäkring. Det är en förutsättning för att arbetslöshetsförsäkringen även i fortsättningen ska vara till för dem som har en tidigare förankring på arbetsmarknaden. Eftersom den svenska försäkringen är en omställningsförsäkring, där det är individens möjlighet att ställa om från ett arbete till ett annat är i fokus, är det rimligt att även i fortsättningen koppla för- ankringen på arbetsmarknaden till det arbete individen har utfört i närtid. Mot denna bakgrund anser utredningen att det är rimligt att arbetslöshetsförsäkringen premierar sökande som haft ett kontinu- erligt arbete inom ramtiden, mätt genom inkomstkontinuitet från förvärvsarbete. Genom att ersättning endast får lämnas till den som haft kontinuerlig inkomst från förvärvsarbete begränsas möjligheten att korta, men väl avlönade uppdrag kvalificerar för rätt till arbetslös- hetsersättning. På så sätt värnas arbetslinjen. Vad som motsvarar en rimlig förankring på arbetsmarknaden är naturligtvis en avvägning. Det har bl.a. att göra med ramtidens längd. Om inkomstkontinuiteten blir för låg i förhållande till ramtidens längd går en central aspekt av ramtidens betydelse som del av inkomst- villkoret förlorad, eftersom arbetslöshetsersättningen då inte kan sägas reflektera den inkomst som den sökande vant sig vid att ha. Det är t.ex. inte rimligt att den som har en hög inkomst vid ett enstaka tillfälle inom ramtiden kan kvalificera sig för rätt till arbetslöshets- ersättning. bör kravet på kontinuitet utformas så att det inte, som i den nuvarande ordningen, innebär ett hinder för rätt till ersättning som inte är motiverat. I dagens arbetsvillkor ställs krav på sex månaders arbete med knappt halvtidsarbete för rätt till ersättning. Genom s.k. jämställd tid kan med tjänstgöring enligt lagen om totalförsvars- plikt och tid med föräldrapenningförmån enligt socialförsäkrings- balken medräknas. Även om det saknas en djupare analys av om kravet motsvarar en rimlig förankring på arbetsmarknaden, är det en väl in- arbetad grund för rätt till ersättning inom arbetslöshetsförsäkringen3. Utredningen menar därför att ett krav med inkoms- ter från förvärvsarbete utgör en väl avvägd balans mellan förvänt- ningar på en mindre statisk försäkring och kravet på en rimlig arbets- marknadsförankring för att ha rätt till arbetslöshetsersättning. 3Förslag om jämställd tid som fanns i prop. 1999/2000:139 En rättvisare och tydligare arbetslös- hetsförsäkring genomfördes . Krav på en minsta inkomst Utöver ett krav på att den sökande inom ramtiden ska haft en in- komst , bör det införas ett krav på hur mycket den sökande ska ha intjänat under var och en av dessa månader. Detta bör formuleras som ett krav på en minsta inkomst . Den minsta månadsinkomsten kan sättas till olika nivåer bero- ende på vad som eftersträvas. Om kravet på minsta månadsinkomst sätts lågt får den en mer symbolisk betydelse. Det premierar den som arbetat , men med hög lön. Den minsta månadsinkoms- ten kan även sättas högt i förhållande till totalinkomsten. Då betonas i stället vikten av arbetsmarknadsförankring. Kravet på totalinkomst sätts till . Inkomstkonti- nuitetens betydelse är då liten om den minsta månadsinkomsten som krävs sätts till . Med ett sådant krav kan en sökande arbeta en månad med i lön, och bara behöva arbeta ytterligare inom ramtiden med en lön på för att ha rätt till arbetslöshets- ersättning. Om den minsta månadsinkomsten i stället bestäms till 35 000 kro- nor och kravet på totalinkomsten fortfarande uppgår till , räcker det att den sökande haft inkomster motsvarande minsta månadsinkomst för att också kravet på minsta totalinkomst ska ha uppfyllts. Det egentliga kravet för att uppfylla inkomstvillkoret sätts då i kravet på minsta månadsinkomst. Nivåerna måste dessutom balanseras i förhållande till inkomsterna på arbetsmarknaden. För högt ställda krav i någon del kan få till följd att för få har möjlighet att kvalificera sig för rätten till arbetslöshets- ersättning. De olika exemplen ovan visar, menar utredningen, att inkomstvillkoret blir flexibelt och kan anpassas efter den arbetslös- hetsförsäkring som önskas samt efter behoven på arbetsmarknaden. Sammanfattningsvis anser utredningen därför att en sökande inom ramtiden bör ha haft en viss totalinkomst samt utöver det ha haft en minsta månadsinkomst för att inkomstvillkoret ska vara uppfyllt. Utredningen har ovan redogjort för vad som ska utgöra kriterierna för att en sökande ska kunna uppfylla ett inkomstvillkor. I kapitel 7 har utredningen vidare redogjort för att ett nytt regelverk bör vara hållbart men skalbart. Det betyder i förhållande till inkomst- villkoret att försäkringens principiella grunder bör ligga i lag medan bestämmelser om hur generös eller restriktiv försäkringen bör vara regleras i förordning. Det bör därför finnas en upplysningsbestäm- melse i den nya lagen som anger att regeringen ska kunna meddela föreskrifter om belopp för totalinkomst och minsta månadsinkomst. I vissa fall betalas lön och liknande ut som en klumpsumma för en längre tids arbete. Det gäller t.ex. sökande som får lön i förskott eller efterskott för en längre tids uppdrag. Det kan innebära att vissa sökande har svårt att redovisa inkomster från förvärvsarbete med den inkomstkontinuitet som krävs enligt inkomstvillkoret. Efter- som inkomstvillkorets utformning med krav på inkomstkontinuitet är avsett att avspegla en förankring på arbetsmarknaden, behövs det stödregler som visar hur inkomster från förvärvsarbete som avser än en kalendermånad ska kunna omräknas vid prövning. Det bör därför finnas en upplysningsbestämmelse i den nya lagen som anger att regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer ska kunna meddela föreskrifter om hur inkomster från förvärvs- arbete som avser mer än en kalendermånads arbete ska räknas om vid prövning av inkomstvillkoret. Som framgår ovan ska totalinkomsten motsvara den sammanlagda inkomsten av förvärvsarbete som den sökande ska ha intjänat . Genom att ramtiden anges (se avsnitt 10.6) motsvarar det en årsinkomst. Utgångspunkten är att de inkomster från förvärvsarbete som används för att uppfylla inkomstvillkoret också ska användas vid beräkningen av ersättningens storlek. Den lägsta totalinkomsten som berättigar till ersättning kommer, tillsammans med ersättningsnivån i procent (se kapitel 11), att bestämma ersätt- ningens golv. Det är angeläget att kravet på förankring på arbetsmarknaden inte sätts för högt. Det kan annars medföra att personer med låga men återkommande inkomster inom ramtiden inte kan kvalificera sig för arbetslöshetsersättning, trots att totalinkomsten uppnås. Det skulle motverka syftet att öka möjligheten för fler personer att kvalificera sig för rätten till arbetslöshetsersättning och reducera arbetslöshets- försäkringens potentiella täckningsgrad. Det finns med andra ord anledning att placera tyngdpunkten i inkomstvillkoret i kravet på en minsta totalinkomst. Ett alternativ utifrån dagens försäkring Enligt nuvarande ordning (undantaget tillfälligt regelverk) är grund- beloppet inom grundförsäkringen maximalt per dag. Om det tas som utgångspunkt för golvet inom arbetslöshetsförsäkringen innebär det en totalinkomst på : (120 000/12) / 22 ×0,8 = per dag eller . Utredningen bedömer att denna nedre gräns är väl balanserad även ur ett jämställdhetsperspektiv och i förhållande till täckningsgraden inom arbetslöshetsförsäkringen (se kapitel 27 för närmare beskrivning). Den minsta månadsinkomsten bör sättas så att den varken får för liten eller för stor betydelse för balansen mellan kraven på inkomst- kontinuitet och totalinkomst. Om den minsta månadsinkomsten sätts till / 12 månader = motsvarar det mindre än en halvtidslön för en lokalvårdare eller barn- skötare.4 Utredningen menar att denna inkomstgräns är rimlig, även om det i praktiken innebär att den sökande antingen måste ha haft denna inkomst eller haft minst en månad med betydligt högre inkomst än för att uppfylla kravet på totalinkomst. Dessa bedömningar om inkomstgränser har gjorts utifrån de mål och begränsningar som finns i utredningsdirektiven, bl.a. att fler ska omfattas av arbetslöshetsförsäkringen som utfallet ska vara budgetneutralt. Utredningen har även beaktat att den ersättning som lämnas ska kunna trappas ned med tiden i arbetslöshet. 4Mätt efter medianlön. Källa: SCB:s statistikdatabas, tabell Genomsnittlig månadslön och lönespridning efter sektor, yrke (SSYK 2012) och kön. ningen visat kan inkomstvillkoret även anpassas efter andra över- väganden, mål och begränsningar. Om omräkning av klumpsumma Det behövs regler som omräknar lön eller andra ersättningar för arbete som avser mer än en kalendermånads arbete till motsvarande månadsinkomster. Utan sådana omräkningsregler skulle vissa sök- ande ha svårt att kvalificera sig för rätten till arbetslöshetsersättning, trots att arbetsmarknadsförankringen egentligen är tillräckligt hög. De inkomster från förvärvsarbete som avses är t.ex. inkomster som lämnas till uppdragstagare för större uppdrag eller engångsutbetal- ningar för provisionslön. När det gäller omräkningsregler för vilken tid t.ex. avgångsvederlag och ekonomiskt skadestånd ska anses mot- svara, bedömer utredningen att IAF bör kunna föreskriva om beräk- ningssättet. Det är lämpligt även för inkomster som avser mer än en månads arbete. På så sätt kan föreskrifterna anpassas till nya företeel- ser på arbetsmarknaden, som definitionen av vilka inkoms- ter som får medräknas finns i lag. IAF bör därför få bestämma om hur inkomster från förvärvsarbete som avser mer än en kalendermånads arbete ska räknas om vid prövning av inkomstkontinuitet och den minsta månadsinkomsten inom inkomstvillkoret. Förslag: En sökande som inte uppfyller kravet på en minsta total- inkomst enligt huvudregeln har rätt till arbetslöshetsersättning om han eller hon inom ramtiden uppfyllt kravet på en minsta månadsinkomst enligt huvudregeln (undantagsregeln). Villkoret enligt undantagsregeln får tillämpas högst två gånger efter varandra, utan att ett inkomstvillkor enligt huvudregeln där- emellan har uppfyllts. Fler ska kunna kvalificera sig för arbetslöshetsersättning Historiskt har framför allt unga bidragit till en låg täckningsgrad inom arbetslöshetsförsäkringen. Det har att göra med att arbetslöshets- försäkringen är inriktad på dem som ställer om mellan arbeten, dvs. till dem som redan haft ett arbete. Även äldre, långtidsarbetslösa arbets- tagare har bidragit till lägre täckningsgrad än de flesta andra ålders- grupper. Mot den bakgrunden skulle det kunna vara motiverat att införa riktade villkor till vissa åldersgrupper. har situationen varit en annan. Täckningsgraden har sjunkit i alla åldrar och för både kvinnor och män. Det största tappet mellan 2007–2016 skedde i åldrarna 25–(för kvinnor och för män)5. Minskningen fortsatte , men täckningsgraden ökade åter (marginellt) 2018 och 2019. Utredningen konstaterar att det behövs en brett formulerad stöd- regel som baseras på inkomster av förvärvsarbete och som kan använ- das av alla som, oavsett ålder eller kön, har haft en viss förankring på arbetsmarknaden, men som inte uppfyller inkomstvillkoret enligt huvudregeln. Undantagsregeln ska kunna användas vid omställning för den som t.ex. är ny- eller återinträdande på arbetsmarknaden. Efter- som regeln bör inriktas mot dem som påbörjat en etablering på arbetsmarknaden och där det mycket väl kan finnas en tillräcklig för- ankring i form av inkomstkontinuitet, anser utredningen att kravet på totalinkomst inte bör gälla för dem. Det ska krävas sammanhängande inkomster från förvärvsarbete Villkoret bör utformas som ett extra stöd under omställning till den som har en begynnande förankring på arbetsmarknaden, men som förlorat sitt arbete innan han eller hon uppfyllt de krav på inkomster från förvärvsarbete som normalt sett bör gälla. Det är rimligt att den som har arbetat och har en förankring på arbetsmarknaden men som ännu inte har uppfyllt ett inkomstvillkor i vissa fall ska kunna beviljas ersättning även efter en kortare anställningstid. Enligt utredningens uppfattning bör det ställas samma krav på antalet månader med för- 5Källa: Arbetsförmedlingen, IAF och utredningens egna beräkningar. värvsarbete som gäller enligt huvudregeln, dvs. En sökande som är ny på arbetsmarknaden kan däremot ha svårt att upp- fylla ett krav på en totalinkomst eftersom han eller hon typiskt sett inte hunnit arbete så länge som krävs för att komma upp till en totalinkomst på, t.ex. innan arbetslöshetens inträde. Mot den bakgrunden bör kravet på totalinkomst därför inte gälla för dem som ska prövas mot undantagsregeln. Om kravet på totalinkomst tas bort utan något ytterligare krav , skulle en sökande emellertid kunna upp- fylla villkoren för undantagsregeln efter fyra, , ut- spridda månader med en förvärvsinkomst med, t.ex. . En sådan inkomstspridning och total inkomst skulle, enligt utredningens uppfattning, innebära en alltför svag förankring för rätt till arbetslöshetsersättning. Det bör därför ställas krav på att den som ska prövas enligt undantagsregeln kan upp- visa en sammanhängande inkomstkontinuitet för rätt till ersättning, dvs. att han eller hon haft inkomster av förvärvsarbete inom ramtiden.