sou · H8B321 · 2020-04-15 00:00:00 — ser ett stort behov av att det inrättas ett museum om Förintelsen i , och påpekar att det är viktigt att precisera definitionen av Förintelsen samt museets inriktning. I jämförelse med inriktningen hos Forum för levande historia, där samtidskopplingen står i centrum och där fokus ligger på olika folkmord och brott mot mänskligheten, menar institutet att museet bör fokusera på minnet av det förflutna. Därtill bör museets uppdrag i enlighet med utredningsdirektivet ta som utgångspunkt svenska överlevandes berättelser, vilket innebär ytterligare en insnävning av uppdraget jämfört med Forum för levande historia. Institutet menar vidare att museet bör fokusera på en relativt snäv tidsperiod kopplad till Förintelsen, exempelvis med start då slutligen bekräftar att judar i inte kommer att tas emot av andra länder. Konferensen är också, framhåller institutet, en lämplig startpunkt för just förhållande till det som kom att bli Förintelsen, det sistnämnda en aspekt som särskilt understryks i direktiven. Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter Därtill menar institutet att museet bör göra en tydlig distinktion mellan offergrupperna för den nazityska politiken och de som föll offer för folkmord. Det innebär att judar men också romer blir föremål för minnet av Förintelsen. Med hänsyn tagen till svenska överlevande blir emellertid romernas plats liten, då enbart två romska överlevande anlände till efter kriget, vad man känner till. Att romer inte beviljades tillstånd att resa in i blir en viktig uppgift för museet att upplysa om. Institutet fastslår att det faktum att judar var Nazitysklands primära inbillade fiende och offergrupp är en självklar utgångspunkt och bör genomsyra museets koncept. Institutet ser det därtill som centralt att antisemitismens historia behandlas i museet. Institutet ser även en risk med att för starkt betona utbildningsverksamhetens betydelse vid museet, vilket kan riskera att överflygla själva museiverksamheten. Institutet lyfter i sitt frågesvar upp betydelsen av artefakternas, föremålens, betydelse och menar att vikten av museiföremål som grund för lärande och kunskapsförmedling kommer att öka , inte minst i relation till en ökande digitalisering. Utifrån institutets erfarenhet från att ha arbetat med stort antal museer och minnesplatser relaterade till Förintelsen, vill institutet framhålla att det svenska museets arkitektoniska utformning är av central betydelse för de intryck som besökarna får, inte minst eftersom pedagogers och guiders arbete till stor del bestäms av rumsliga aspekter. Upplevelsen av autenticitet är även av stor betydelse, vilket aktualiserar frågan om det svenska museets placering. Institutet betonar att det är en fördel om lokaliseringen sker på en plats som på historiska grunder har en koppling till Förintelsen. Judiska bildades av de mosaiska församlingarna i , , och . Judiska anser att det finns ett stort behov av ett förintelsemuseum i och att Förintelsen som historisk händelse har präglat dagens och som få andra händelser. påpekar att det saknas ett museum som kan fungera som ett centrum för alla de berättelser och vittnesmål samt dokument med Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter koppling till Förintelsen och Förintelseöverlevande som finns på olika institutioner. anser även att det framtida museet ska belysa roll före, under och efter . Därtill poängteras att ett museum om Förintelsen även har en viktig roll att fylla i arbetet för att motverka antisemitism och främlingsfientlighet och råda bot på bristande kunskap om Förintelsen. Judiska centralrådet anser att direktiven till utredningen överlag är goda och att det är viktigt att det kommande museet har sin grund i forskning och därigenom garanteras viss självständighet. anser även att det är viktigt att museet får ett tydligt pedagogiskt uppdrag så att kunskapen i museet når ut till ungdomar. Det framhålls även att de överlevande inte bara bör skildras som offer, utan också som människor sprungna ur en unik och rik kultur och språk, inte minst jiddisch. Vad gäller samlingar har Judiska församlingar omfattande arkiv med relevant information runt Förintelsen. i tillsammans med Yad Vashem i håller förnäravarande på att digitalisera Judiska församlingens i arkiv. känner även till att det finns enskilda personer, som har objekt, fotografier och dokument sparade. Judiska centralrådet anser att museet bör ha en självständig ställning och en egen instruktion och inte bli en del av en annan institution. Därtill bör museet få en egen byggnad. Det är även, enligt , viktigt att de organisationer och föreningar i som för de överlevandes berättelser vidare får möjlighet att påverka museets verksamhet. Judiska centralrådet anser även att det är viktigt att museet inte ska ha andra mer allmänna uppdrag rörande exempelvis mänskliga rättigheter då det riskerar att urholka det viktiga uppdraget om Förintelsen. Föreningen bildades och arbetar med att undervisa ungdomar om Förintelsen. Zikaron betyder minne på hebreiska och syftet med verksamheten är att Förintelsen aldrig ska glömmas bort och att okunskap som leder till antisemitism och andra typer av främlingsfientlighet ska bekämpas. Föreningen erbjuder gymnasie- och högstadieskolor kostnadsfria föreläsningar om Förintelsen från Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter judiska ungdomar i 18–30-årsåldern. Detta är ett sätt att ta över från de överlevande som inte längre har möjlighet att gå ut i skolorna. Föreläsarna tar sina släktingars historia och för den vidare genom föreläsningar. Zikaron ser ett behov av att ytterligare förstärka minnet av Förintelsen då föreningen upplever att kunskapen bland skolelever är för låg. Ett museum kan vara ett av flera olika sätt att säkerställa att minnet förs vidare och kan som institution och fysisk plats långsiktigt säkra att kunskapen finns tillgänglig. Enligt föreningens mening bör museet rikta sig till alla, men ha särskilt fokus på skolelever från högstadiet och uppåt. Museet bör vidare fokusera på hela det historiska förloppet från hur det var före kriget, upptrappning, under Förintelsen och sedan vägen till och hur överlevande etablerade sig i landet. Huvudfrågan i museet bör vara hur det kunde hända och hur det kunde gå så långt. Dessutom menar föreningen att museet bör fokusera på de olika stegen i förintelseprocessen: ghetton, deportation, koncentrations- och förintelseläger (inkl. förhållandena i lägren), dödsmarscher och sedan befrielsen. Föreningen menar därtill att museet ska beskriva de enskilda människoödena i relation till den större processen. Genom det individuella ödet blir det ofattbara mer greppbart och berör besökaren. Därför är det lämpligt att museet fokuserar på historier från överlevande som kom till , men även på deras släktingar som inte överlevde Förintelsen. En annan viktig aspekt att beröra är hållning och roll under kriget och hur det såg ut när de överlevande sedan kom till . Föreningen har ingen särskild synpunkt på hur museet bör organiseras annat än att det ska vara permanent och ha fritt inträde. Museet bör även ha ett nära samarbete med andra organisationer som arbetar för att bevara Förintelsens minne såsom Forum för levande historia, Svenska kommittén mot antisemitism och Zikaron. Därför bör en grupp för samverkan inrättas som inkluderar museet. Dessutom framhåller Zikaron att internationell samverkan med andra Förintelsemuseer och i synnerhet Yad Vashem i skulle stärka det svenska museet. Zikaron nämner även att många överlevande eller deras familjer bland annat har dokument som visar på exempelvis inresetillstånd i . Dessutom har de ett fåtal familjebilder från tiden före Förintelsen. Allt detta material torde vara av relevans för museet. Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter i är en oberoende, opolitisk, icke-konfessionell och icke vinstdrivande organisation med syfte att initiera och genomföra kulturarrangemang som knyter an till det judiska kulturarvet och judiskt tänkande. Judisk kultur i har deltagit i den pågående diskussionen om hur man möter utmaningarna med att bevara och föra vidare minnet av Förintelsen till kommande generationer efter det att de överlevande försvunnit. Judisk kultur har bland annat ett samarbete med Föreningen . Judisk kultur har initierat och genomfört flera programverksamheter kopplade till Förintelsen, som: internationella symposier, seminarier, workshops, filmvisningar, konserter och installationer. initierade och samproducerade Judisk kultur projektet och utställningen: – Förintelsens sista vittnen, i samarbete med , inklusive installationen Dimensions in Testimony (DiT). Judisk kultur anser att utställningens olika komponenter bör bli grunden för det framtida Förintelsemuseet i . Judisk kultur betonar att organisationen ser det som nödvändigt att museet fokuserar på att samla, presentera och tillgängliggöra forskningsmaterial om Nazitysklands industriella och systematiska mord på sex miljoner judar i . Museet behöver en permanent utställning, med en historisk tidslinje, relaterat material, vittnesmålsarkiv och personliga föremål. Judisk kultur konstaterar att det finns ett behov av ett Förintelsemuseum, som direkt handlar om utrotandet av det judiska folket, inte en institution där Förintelsen blir en aspekt vid sidan av andra ämnen som demokrati, tolerans, jämställdhet, medborgerliga rättigheter etc. Det framtida Förintelsemuseet bör vidare presentera svensk historia, ge information om under och lyfta fram de judiska överlevande som kom till som flyktingar och byggde sina liv och hem i . Judisk kultur anser att det är nödvändigt att arbetet med att bygga museet börjar utan dröjsmål med tanke på de kvarvarande överlevandes höga ålder. Judisk kultur föreslår att i fortsätter att tillgängliggöra det vittnesmålsarkiv som ingår i samt installationen Dimensions in Testimony (och möjliggör en svensk version av DiT), samt presenterar den svensk- Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter judiska berättelsen, som man samlar in och bevarar relevanta dokument och artefakter. Dessutom anser Judisk kultur att det nya museet bör placeras i . ÉRomani Glinda (”Den Romska Spegeln”) är en ideell romsk organisation med syfte att förbättra romernas levnadsvillkor i och i genom en rad olika insatser. Organisationen arbetar med att förmedla kunskap om hur romer bemötts av svenska myndigheter och majoritetssamhället, organiserar romska kulturdagar och annan programverksamhet. Organisationen har gett ut tidningen men upphör nu med sin verksamhet på grund av minskat tidskriftsstöd. Organisationen har bistått i arbetet med hågkomst och kunskapsspridning om nazisternas förbrytelser under , bland annat i samband med Förintelsens minnesdag, samt som är den europeiska minnesdagen för Förintelsen av europeiska romer.3 Organisationen delar tillsammans med företrädare för flera andra romska organisationer synpunkten att romerna fortsatt och mer tydligt bör inkluderas i verksamhet som rör kunskapsförmedling och hågkomst, samt anser att det bör tydliggöras att romers öde under är en del av det som benämns Förintelsen. Romska organisationer och företrädare har lyft frågan om att Romers historiska erfarenheter ifrågasatts och exkluderats, samt att begreppet romernas Förintelse ska erkännas. ÉRomani Glinda, samt andra romska organisationer efterlyser att Förintelsemuseet tydligt inkluderar romernas historiska erfarenheter under kriget och använder begreppet romernas Förintelse i enlighet med ovan nämnda önskemål, samt att museet bidrar till forskning på området och att detta sker i samverkan med romska företrädare. Utredningen har även inhämtat dessa synpunkter från möten med bland annat företrädare för romska verksamheter i . 3Europaparlamentet förklarade som den europeiska minnesdagen för förintelsen av europeiska romer till hågkomst av de uppskattningsvis 500 000 romer som mördades i . Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter ÉRomani Glinda, samt andra romska organisationer, vill uppmärksamma att det saknas tillräckligt stöd från staten för att säkerställa att romer och romska organisationer har möjligheter att delta i att utveckla verksamhet om hågkomst och kunskapsproduktion angående Förintelsen. Neddragningen av medel till strategin för romsk inkludering har fått till följd att dessa möjligheter inskränkts. È anser att museet därtill tydligt bör tematisera att romer inte hade möjlighet att invandra till efter kriget, och att detta bidragit till att det funnits få överlevande romer med svensk anknytning. Därför bör vittnesmål från överlevande romer hämtas in till museet från länder utanför . Utredningen genomförde ett samrådsmöte med romska riksorganisationer på . Urvalet av organisationer skedde i samråd med och till mötet inbjöds: , i , Frantzwagner Sällskapet, , Internationella Romska Evangeliska Missionen, samt . Organisationerna fick även möjlighet att besvara den frågeenkät utredningen skickat till andra berörda myndigheter och organisationer. Vid mötet delgavs utredningen en skrivelse från organisationerna till ansvariga ministrar som innehöll synpunkter och krav inför den kommande och det kommande inrättandet av ett museum om Förintelsen. Riksorganisationerna kräver att Förintelsen av romer behandlas med samma dignitet och samma satsningar som Förintelsen av judar. Kraven specificerades som följer: Att de som anser att romerna inte utsattes för Förintelsen på samma sätt som judar kommer med underlag och visar på vilka grunder de baserar en sådan slutsats; att Stockholmsdeklarationen revideras, då den utesluter och förminskar Förintelsen av romer och antiziganism under ; att det finns en tydlig strategi för hur ämnar involvera den romska Förintelsen i etablerandet av Förintelsemuseet; samt att regeringen tillsätter en romsk delegation som får plats i talarstolen under för att tala om antiziganism och den romska För- Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter Skrivelsen hänvisar även till den debattartikel som publicerats i ämnet i . Vid mötet diskuterades bland annat behovet av insamling och dokumentation av berättelser och vittnesmål från romer som överlevt Förintelsen. De närvarande organisationerna beskrev för utredningen hur sådan insamling och dokumentation kan initieras och genomföras, samt utmaningarna som finns för ett sådant projekt. Kulturen, vars formella namn är för , är en ideell förening stiftad 1882 med cirka 3 500 medlemmar. Kulturen i är ett regionalt museum och erhåller årligt verksamhetsbidrag från med utgångspunkt från den regionala kulturplanen. Kulturens verksamhet är anpassad till kulturpolitiska mål på nationell, regional och nivå. Huvuddelen av den publika verksamheten utförs på museet i . Kulturen förvaltar Ravensbrücksamlingen, en unik samling av föremål i från överlevande från nazisternas folkmord med direkt koppling till insatser och räddningsaktionen med de vita bussarna. Samlingen skapades av konsthistorikern som var verksam i och som under kriget arbetade, på uppdrag av den polska exilregeringen i , med att dokumentera Nazitysklands övergrepp i och övriga . Lakocinski samlade in föremålen 1945 när de vita bussarna kom till i samband med att han arbetade med att tolka och dokumentera flyktingarnas vittnesmål. Samlingen av föremål deponerades 1966 och skänktes till Kulturen av efterlevande till Lakocinski. Samlingen består av drygt 200 föremål som använts och tillverkats i koncentrationsläger, små, för innehavaren viktiga, föremål som skapats av de material som stod till buds. Dessutom ingår ett antal fångdräkter, fångmärken och ett omfattande arkivmaterial i samlingen. I finns intervjuer med överlevande och deras släktingar, föremål med anknytning till de vita bussarna samt material från judiska flyktingar. Dessutom innehåller arkivet material från flyktingförläggningar utanför och minnesföremål från senare tid. Skulpturer, som en tidigare fånge tillverkat senare som ett sätt Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter att bearbeta de traumatiska upplevelserna, utgör ett komplement till samlingen. Samlingarna är permanent utställda i utställningen ”att överleva – röster från Ravensbrück”. Med utställningen som utgångspunkt bedrivs programverksamhet, skolverksamhet och annan form av förmedlingsverksamhet. Kulturen bedömer att samlingarna och utställningen har betydelse för många människor i regionen som är ättlingar till Förintelseöverlevare. Kulturens generella synpunkter angående inrättandet av ett nytt museum är att det är viktigt att belysa Förintelsen som historiskt skeende och att det därmed också är viktigt att samla och bevara föremål och annan dokumentation av Förintelsen samt att bedriva förmedlingsverksamhet med utgångspunkt från dessa samlingar. Kulturen delar dock inte utredningsdirektivens beskrivning av att det saknas en museiverksamhet som har till uppgift att genom bland annat insamling av föremål bevara och förmedla dessa minnen av det historiska skeendet. Kulturen anser att grundstrukturen i museisystem med de stora centralmuseerna och de regionala museerna har just denna uppgift. Vidare anser museets företrädare att behovet av en museiverksamhet som rör Förintelsen kan fullgöras och redan fullgörs inom den befintliga museistrukturen. Kulturen har exempelvis samlat in föremål med koppling till Förintelsen och fortsätter att samla in sådana. Museer är ett kommunalt och regionalt museum. Museet visar utställningar om teknik, sjöfart, naturhistoria och historia. Ut- ställningarna visas primärt på Slottsholmen. Själva museibyggnaden, , är en historisk minnesplats kopplad till överlevande från Förintelsen. 1945 beslutade museichefen att stänga sin verksamhet för att använda lokalerna för flyktingmottagning och öppnade museet för överlevande från koncentrationslägren som kom med de vita bussarna. Museet har stora samlingar kopplade till mottagandet och ställs en av de kvarvarande vita bussarna ut vid entrén. Museet är en internationell europeisk minnesplats och får många besökare som Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter har anknytning till överlevande som vistats på museet då det var flyktingförläggning. öppnades tre utställningar om vad som hände på 1945, bland annat en basutställning för skolklasser och andra besökare, samt en digitalt distribuerad utställning, ”Välkommen till ”. Museet gjorde en publik insamling av föremål, och fick in många sådana i samband med utställningen. Museet samarbetar utifrån samlingarna och utställningarna både internationellt och nationellt bland annat med . Museet har därtill omfattande samarbeten med skolor och i pedagogisk verksamhet. Malmös stadsarkiv innehåller en rad olika arkiv med handlingar, fotografier, intervjuer och i vissa fall föremål som rör flyktingar som kommit till efter och Förintelsen. Materialet har tillkommit såväl genom olika kommunala verksamheter som genom privatpersoners insamlingar. hade 2019 cirka 30 000 besök och arbetar brett för att vara relevanta i och tillgängliggöra sina arkiv och samlingar. har ett omfattande och värdefullt material med relevans för museet. har man tagit hand om den judiska församlingens arkiv. Arkivet ”Flykten över sundet” innehåller bland annat personlistor, intervjumaterial och bilder. ”Hoppets hamn” är ett arkiv över alla som kom till , passagerarlistor från vita bussarna med mera. Arkivets passagerarlistor för åren 1943– 1945 är ofta den enda dokumentationen som finns över var flyktingar och överlevande ursprungligen kom ifrån och är ett internationellt unikt material. har därtill ett stort digitaliserat bildarkiv och samlingar som rör flyktingar från och . Dessutom har och berättelser om flyktingmottagandet i . Samlingarna används för att hjälpa människor från hela världen att spåra sina judiska släktingar. De används även av forskare samt i arkivets arkivpedagogiska verksamhet. Arkiven har varit underlag till böcker och filmer om Förintelsen.4 har gett ut boken mellan krig och fred, minnesbilder 4Exempelvis dokumentärfilm hamn (2011). Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter från –1945 utgiven av stadsarkiv 2015. samverkar med andra arkiv och institutioner internationellt på områden som rör Förintelsen. ser gärna ett nytt museum i med fokus på Förintelsen och kan bidra till samverkan med museet. har efter önskemål getts möjlighet att ge synpunkter på utredningen uppdrag. Regionens kulturförvaltning menar att det finns ett stort behov av att samla, bevara och visa minnen som anknyter till Förintelsen, men framhåller att frågan måste ha ett bredare anslag eftersom det är fler verksamheter som berörs än ett museum. menar att bildandet av ett museum för Förintelsen är en betydande uppgift för hela ABM-sektorn (Arkiv, Bibliotek, Museer) och att ett uppdrag till hela ABM-sektorn skulle ge fler och större möjligheter att samordna verksamheter med befintliga nätverk och driva ett/en museum/mötesplats med inriktning på minnesförmedling om Förintelsen på nationell nivå. menar vidare att uppdraget bör riktas till ABM-sektorn som i samarbete med bland andra universitet och högskolor har rätt kompetens och kunskap att förmedla Förintelsens berättelser för att nå både en bred publik och specifika målgrupper. förslag är att skapa ett centrum för det de kallar för ”förintelsefrågor” där verksamheten använder sig av ABM-sektorns kompetens för att förmedla berättelser kopplade till Förintelsen. Digital kompetens kommer att vara av stor betydelse inom alla funktioner för det framtida centrat. Det bör dessutom finnas en publik verksamhet med möjlighet att bygga vandringsutställningar. menar också att det är viktigt att verksamheterna organiseras som en opolitisk stiftelse för att kunna agera i enlighet med museilagens intentioner. Som regionalt utvecklingsansvarig aktör inom kulturarvs- och museiområdet ser kulturförvaltningen mycket positivt på en eventuell placering av centrumet i och betonar att de tagit del av synpunkter som lämnats av Kulturen i och . Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter Utredningen har haft dialog med Länsmuseernas samarbetsråd, som inkommit med synpunkter på utredningens uppdrag. Länsmuseernas samarbetsråd understryker vikten av att främjar kunskapen, minnet och forskningen om Förintelsen, särskilt då allt färre överlevande finns kvar i livet som själva kan berätta. Länsmuseernas samarbetsråd avråder dock ifrån att skapa ett traditionellt myndighetsmuseum och förordar i stället att ge länsmuseerna hela eller delar av ett nationellt ansvar för att uppmärksamma Förintelsen. Ett motiv till detta är att säkerställa att hela landets befolkning ges samma förutsättningar att ta del av verksamheten. Dessutom finns berättelser, vittnesmål, föremål och platser som rör Förintelsen, den judiska befolkningens liv och historia, antisemitism och flyktingmottagandet efter , utspridda i hela landet. Ett väl genomfört lokalt arbete och perspektiv har stor potential att fånga allmänhetens intresse. Flera argument för att införa en museiverksamhet genom uppdrag till länsmuseerna framhålls bland annat att: •Länsmuseerna sammantaget är största museum vilket skapar möjligheter till synergier och samverkan mellan länsmuseernas olika samlingar och utställningskompetenser, samt att Länsmuseerna är självständiga verksamheter som har en väl utbyggd museal infrastruktur i hela landet. •Länsmuseerna når ut till en stor del av befolkningen och därmed lättare kan nå kulturpolitikens mål om breddat deltagande. •Länsmuseerna möter de flesta barn och skolelever och har stor erfarenhet av att bedriva pedagogiska program i nära samarbete med skolor och lärare. Det finns dessutom möjligheter att koppla samman detta med de resor som ungdomar och andra grupper gör från länen till europeiska minnesplatser. •Länsmuseerna har i sina samlingar och arkiv, föremål och dokumentation om Förintelsen och judiskt liv i . Länsmuseerna skulle med fördel kunna ta ansvar för regionalt insamlande av nya föremål. Befintliga verksamheter och inkomna synpunkter •Länsmuseerna har stor erfarenhet av att uppmärksamma Förintelsen.