sou · H8B363d2 · 2020-11-12 00:00:00 — 125Europarådets resolution Children’s right to physical integrity (2013). Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård att föras utomlands i syfte att ingå barnäktenskap har också införts i svensk rätt. Utreseförbudet utgör dels ett hinder mot att utfärda pass, dels ett skäl för att återkalla pass. Det är straffbart att föra ut ett barn ur i strid med ett utreseförbud. (Se bl.a. 4 kap. 4 c, 4 d och 10 §§ BrB, 7 a och 8 §§ passlagen, 1978:302, 31 a och d §§ LVU samt prop. 2019/20:131.) Hedersbrottslighet är brott riktade mot någon, ofta en släkting, som, enligt gärningspersonens och övriga släktens uppfattning, riskerar att vanära eller har vanärat gärningspersonens, släktens eller gruppens heder, i syfte att förhindra att hedern skadas eller förloras alternativt för att reparera eller återställa den skadade eller förlorade hedern.126 Hedersbrott finns inte som brottsrubricering i svensk rätt. Heder innebär å andra sidan inte heller att annars brottsliga gärningar, såsom mord, misshandel och olaga hot, skulle vara straffria. Tvärtom är heders- brott ofta av sådan karaktär att de bedöms som allvarligare i straff- hänseende. Det beror emellertid inte på hedersmotivet i sig utan på att brotten ofta riktas mot någon närstående eller att gärningsper- sonen är vårdnadshavare till målsäganden.127 Det kan också nämnas att det finns en ny särskild straffskärpningsgrund som innebär att om ett motiv för brottet har varit att bevara eller återupprätta heder ska det ses som en försvårande omständighet vid bedömningen av straffvärdet (se 29 kap. 2 § BrB och prop. 2019/20:131). En annan del av hedersproblematiken är kontrollen över barnets sexuella beteenden. I hovrättsfallet RH 2010:9 dömdes en man för att ha utfört en så kallad oskuldskontroll för misshandel. Åklagaren hade i första hand gjort gällande att mannen skulle dömas för våld- täkt mot barn. Eftersom mannen inte hade haft något sexuellt syfte ansåg hovrätten att mannen inte kunde dömas för sexualbrott. En annan bedömning av motsvarande omständigheter hade rimligen gjorts efter rättsfallet NJA 2013 s. 548. Målet rörde en man som fört in sina fingrar i målsägandens underliv, i syfte att kontrollera om hon varit otrogen. , som bedömde det som en sexuell 126SOU 2018:69 s. 72. 127Jämför 29 kap. 2 § och SOU 2018:69 s. 74–78. Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård handling, uttalade att det saknar betydelse för bedömningen om gär- ningsmannen hade något sexuellt syfte med handlingen. Mannen döm- des för våldtäkt. 27.2.8Internationellt samarbete (artikel 24.4) ingår i flera samarbeten om hälsa. Som tidigare nämnts är medlem i () och mycket hälso- arbete bedrivs inom EU och FN.128 deltar i FN:s Agenda 2030 för hållbar utveckling.129 Agen- dan innehåller ett antal mål som ska vara uppfyllda , varav flera är relevanta för artikel 24 i . Bland dessa mål kan nämnas mål 2 att avskaffa hunger, mål 3 att säkerställa att alla kan leva ett hälsosamt liv och verka för alla människors välbe- finnande, mål 5.3 att avskaffa alla skadliga sedvänjor, bl.a. barnäkten- skap och kvinnlig könsstympning, och mål 6 att säkerställa tillgång till och hållbar vatten- och sanitetsförvaltning för alla. Bland de del- mål som rör mål 3 finns att mödradödligheten ska minskas, att inga spädbarn eller barn dör av orsaker som hade kunnat förebyggas, att minska den neonatala dödligheten till högst tolv döds- fall per 1 000 levande födda och dödligheten bland barn till högst 25 dödsfall per 1 000 levande födda, att utrota vissa epide- mier och bekämpa alla smittsamma sjukdomar, halvera antalet döds- fall och skador i vägtrafikolyckor i världen, säkerställa att alla har tillgång till sexuell och reproduktiv hälsovård samt åstadkomma all- män hälso- och sjukvård för alla. Regeringen har uttryckt att ska vara ledande i genomförandet av agendan.130 Bland svensk lagstiftning kan nämnas lagen (2008:552) om kata- strofmedicin som en del av svenska insatser utomlands. Enligt lagen får regionerna bedriva hälso- och sjukvård utomlands vid större kata- strofer eller vid katastrofer där många svenskar är inblandade. Vissa regioner är även skyldiga att ha en beredskap för sådana katastrof- medicinska insatser. 128Läs mer om samarbetet i EU och WHO på webbplats: , under fliken Internationellt samarbete. 129Generalförsamlingens resolution Att förändra vår värld: Agenda 2030 för hållbar utveckling. A/RES/70/1. 130Se t.ex. dir. 2016:18 s. 1. Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård Enligt artikel 24 i är en stat skyldig att sträva efter att inget barn berövas sin rätt till bästa möjliga hälso- och sjukvård. Staten ska också sträva efter att rätten till hälsa, vård och rehabili- tering till fullo förverkligas. I finns det en mängd lagar som reglerar hälso- och sjuk- vården. I regeringsformen anges att det allmänna särskilt ska verka för goda förutsättningar för hälsa. I lagstiftningen finns även bestäm- melser som särskilt berör barn, bl.a. att barnets bästa ska beaktas när hälso- och sjukvård ges till barn och att barnets inställning till vården ska tillmätas betydelse. Utöver lagstiftning som rör hälso- och sjuk- vården, patientsäkerhet och smittskydd finns det bestämmelser om hälsoperspektiv i andra lagar, t.ex. om samhällsbyggnad och skolut- bildning. Därtill finns det ett flertal myndigheter som arbetar med hälsa och hälso- och sjukvård, t.ex. och Folkhälso- myndigheten. 27.3.1Minska barnadödligheten (artikel 24.2 [a]) Enligt artikel 24.2 (a) ska en stat vidta lämpliga åtgärder för att minska barnadödligheten. Genom att bl.a. skapa tillgång till rent dricksvatten, allmänna vaccin- program och en välfungerande förlossningsvård har vidtagit åtgärder som motverkar att barn i dör av sådana dödsorsaker som globalt sett är vanliga. hör till de länder i världen som har lägst barnadödlighet. Utöver att fortsätta med dessa åtgärder har gjort nya satsningar mot de dödsorsaker som alltjämt existe- rar, bl.a. genom regeringens handlingsprogram för suicidprevention och införandet av vaccinering mot HPV i det allmänna vaccinpro- grammet. En stor del av dödsfallen i är hänförliga till trafik. Det finns detaljerade regler om fordon, trafikregler och körkortsbehörighet och tillhörande straffrättsliga bestämmelser. Därtill arbetas det i med trafiksäkerhet i samhällsplaneringen och genom information i skolorna. Dödsfallen har minskat . Enligt vår bedömning står det klart att vidtar aktiva åtgär- der för att minska barnadödligheten. Vi bedömer därför att svensk Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård lagstiftning och praxis överensstämmer med innebörden av arti- kel 24.2 (a) i . 27.3.2Säkerställa att alla barn tillhandahålls nödvändig vård (artikel 24.2 [b]) I artikel 24.2 (b) anges att en stat ska vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att alla barn tillhandahålls nödvändig vård med tonvikt på utvecklingen av primärvården. I är det främst regionerna som ansvarar för hälso- och sjuk- vården. Viss vård erbjuds också genom elevhälsan. I hälso- och sjukvårdslagen finns det stadgat en skyldighet för regionerna att erbjuda god hälso- och sjukvård. Genom bl.a. EU- rätten och bestämmelserna om asylsökande barn och barn som vistas i landet utan tillstånd utökas skyldigheten till att omfatta fler än dem som är folkbokförda i landet. Regionerna är enligt lag också skyldiga att erbjuda vård till den som vistas i regionen och som behöver omedelbar hälso- och sjukvård. Enligt vår mening är det inte oför- enligt med konventionen att en EU-medborgare som lagligen be- finner sig i landet, t.ex. för att han eller hon varit här än , erbjuds vård på de villkor som gäller i hemlandet. Det är fråga om en tillfällig vistelse och vården är således främst ett ansvar för hemlandet. Denna ansvarsfördelning mellan EU-länderna har också tydliggjorts genom EU-rättsliga överenskommelser. Det kan inte heller antas att en person har för avsikt att stanna i landet under om- ständigheter som gör att vistelsen inte blir laglig. Ett liknande resonemang gäller för barn som, när de kommer till , har för avsikt att stanna i landet än . Med vissa undantag omfattas inte dessa barn av samma rätt till sjukvård i som barn som är folkbokförda här. Behöver de omedelbar hälso- och sjukvård ska regionen dock erbjuda sådan vård. Om barnet stannar kvar i efter att uppehållstillståndet eller uppehålls- tiden löpt ut omfattas det av samma villkor som folkbokförda. Det- samma gäller om barnet ansöker om uppehållstillstånd som flykting Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård eller alternativt skyddsbehövande. (Jämför motsvarande resonemang om rätt till utbildning i kapitlet om artikel 28.) Det har framförts att det är oklart om EU-migranter som be- finner sig i landet utan uppehållsrätt eller uppehållstillstånd omfattas av bestämmelserna i lagen om hälso- och sjukvård till vissa utlän- ningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd. Som vi närmare beskriver i avsnittet om svenska förhållanden (avsnittet om hälso- och sjukvården) finns det inte något stöd för att undanta dessa barn från lagen. Tvärtom finns det förarbetsuttalanden som förtydligar att även EU-medborgare som är i landet utan tillstånd kan omfattas. Avsaknad av en detaljreglering Trots mängden lagar är innehållet i vården inte särskilt detaljreglerat. Det finns t.ex. inte något krav i hälso- och sjukvårdslagen på att det ska finnas barnavårds- och mödravårdscentraler, barnbördshus (BB) eller ungdomsmottagningar. Det finns endast generellt reglerat att regionen ska erbjuda en god hälso- och sjukvård, vilket enligt föra- rbetena omfattar sådan vård som normalt ges på dessa centraler och mottagningar. Det finns inte heller reglerat om avgifter får tas ut av barn vid läkarbesök etc. Däremot finns det bestämmelser om hög- kostnadsskydd. Hur vården tillhandahålls, till vilket pris och till viss del vilken vård och rehabilitering som tillhandahålls blir sålunda upp till varje region att bestämma. Det finns därför en risk för att rätten till bästa möjliga hälsa och tillgång till hälso- och sjukvården tolkas och tillämpas olika beroende på vilken region man tillhör eller vistas i. Som exempel kan nämnas Region (lagliga) avgift för barns akutbesök, som saknar motsvarighet i andra regioner. Det kan också vara skillnader i själva vården, t.ex. mödravården (erbjudande av ultraljud och tester), tandvården (när tandreglering ska ske och inte), vilken behandling som erbjuds för vissa sjukdomar, etc. Detta kan dock till viss del läkas genom bl.a. tillsyn och uppföljning. Sammanfattningsvis vidtar åtgärder för att alla barn ska till- handahållas nödvändig sjukvård och även i övrigt för att förverkliga bästa möjliga hälsa och tillgång till hälso- och sjukvård. Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård stor del av utförandet och innehållet i vården faller inom regionernas beslutsområde blir inte rätten till vård likvärdig sett över hela landet. Så länge det inte är fråga om statlig sjukvård kan det därför finnas anledning att närmare detaljreglera vården och förutsättningarna för vård när det gäller barn. Exempel på sådan reglering kan vara att in- föra ett krav på att det ska finnas särskilda barnavårdscentraler och ungdomsmottagningar och att vården ska vara avgiftsfri för personer . En sådan avgiftsfrihet skulle också på ett bättre sätt säker- ställa att inget barn berövas sin rätt till bästa möjliga hälsa. Något krav på barnavårdscentraler, ungdomsmottagningar och avgiftsfrihet kan emellertid inte i sig anses följa av konventionen. Vår bedömning är sammantaget att svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med innebörden av artikel 24.2 (b) men att regio- nernas och kommunernas breda beslutskompetens i kombination med avsaknaden av detaljregler i lag innebär en risk för att barnkon- ventionens likabehandlingsprincip i praktiken åsidosätts. 27.3.3Bekämpa sjukdom och undernäring (artikel 24.2 [c]) Av artikel 24.2 (c) i framgår att en stat ska vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa sjukdom och undernäring. Åtgärder för att bekämpa sjukdom och undernäring utförs i på olika nivåer. Individuellt bekämpas sjukdom och undernäring främst av regionens hälso- och sjukvård. På ett mer allmänt plan finns det myndigheter som arbetar med folkhälsa, genom bl.a. kunskaps- inhämtning och information till allmänheten. Det finns också smitt- skyddsbestämmelser och allmänna vaccinationsprogram samt bestäm- melser om dricksvatten och hur miljöföroreningar ska undvikas. För att skydda amningen är det reglerat hur modersmjölksersättning får marknadsföras. Skolorna har en skyldighet att servera eleverna när- ingsrika måltider, i vart fall på förskole- och grundskolenivå. Sko- lorna är också skyldiga att utbilda barnen i hemkunskap, näringslära och ekologi. Sammantaget är vår bedömning att vidtar åtgärder för att bekämpa sjukdom och undernäring på det sätt som avses i barnkon- ventionen. Vi bedömer därför att svensk lagstiftning och praxis överens- stämmer med innebörden av artikel 24.2 (c). Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård 27.3.4Säkerställa tillfredsställande vård för mödrar (artikel 24.2 [d]) Enligt artikel 24.2 (d) i är en stat skyldig att vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa tillfredsställande hälso- och sjuk- vård för mödrar före och efter förlossningen. Mödravården innefattas i begreppet hälso- och sjukvård, som regio- nen är skyldig att erbjuda. Även asylsökande och personer som vistas i landet utan tillstånd har rätt till sådan vård, enligt svensk lag. Det finns inte reglerat i svensk rätt hur mödravården ska utföras och vad som ska ingå. Den kan således, liksom vård i övrigt, skilja sig åt mellan regionerna. Genom föräldraförsäkringen, med möjligheter till betald föräldra- ledighet, finns goda möjligheter för ett barns föräldrar att återhämta sig efter barnets födelse och skapa band till barnet. Läs mer i kapitlet om artikel 26. Sammantaget vidtar åtgärder för att säkerställa att det finns tillfredsställande mödravård både före, under och efter förlossningen. Vi bedömer att svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med innebörden av artikel 24.2 (d). 27.3.5Information och undervisning om bl.a. barnhälsovård och näringslära (artikel 24.2 [e]) En stat är enligt artikel 24.2 (e) skyldig att vidta åtgärder för att säker- ställa att alla grupper i samhället får information och har tillgång till undervisning om barnhälsovård och näringslära, fördelarna med amning, hygien och ren miljö samt förebyggande av olycksfall. Grup- perna ska också få stöd vid användningen av dessa kunskaper. I den svenska skolundervisningen ingår utbildning i delar av det som omfattas av informationsskyldigheten. Därtill lämnas informa- tion och stöd av regioner och kommuner. , m.fl. myndigheter har också ett författningsregle- rat informationsansvar. När det gäller amning är det lagreglerat att det vid marknadsföring av modersmjölksersättning ska informeras om att amning har fördelar. Sammanfattningsvis vidtar åtgärder för att säkerställa att alla grupper i samhället får information i enlighet med vad som anges Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård Vi bedömer därför att svensk lagstiftning och praxis överens- stämmer med innebörden av artikel 24.2 (e). 27.3.6Utveckla förebyggande vård och föräldrarådgivning (artikel 24.2 [f]) Av artikel 24.2 (f) följer att en stat ska vidta lämpliga åtgärder för att utveckla förebyggande hälso- och sjukvård, föräldrarådgivning samt undervisning om och hjälp i familjeplaneringsfrågor. Vi har ovan redogjort för ett antal förebyggande åtgärder som vidtagit, bl.a. vaccinationsprogram, myndigheters informa- tionsansvar, trafikreglering, samhällsplanering och smittskydd. Där- utöver finns det lagstiftning bl.a. om förebyggande av olyckor och begränsningar av försäljning av hälsoskadliga livsmedel. Det finns också möjligheter att erbjuda screeningar för vissa sjukdomar och bestäm- melser i skollagen om hälsoundersökningar. Enligt skolans läropla- nerna ingår sexualundervisning i ett barns grundutbildning. Kommunen har ett ansvarar för att tillhandahålla viss familjeråd- givning. Därtill finns det en egen myndighet för sådana frågor, Myn- digheten för familjerätt och föräldraskapsstöd. Det finns också lagar som möjliggör abort och att preventivmedel kan omfattas av läke- medelsförmånerna. Sammantaget vidtar åtgärder för att utveckla både den förebyggande hälso- och sjukvården och stödet till föräldrar eller till dem som vill eller inte vill bli föräldrar. Vi bedömer därför att svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med innebörden av arti- kel 24.2 (f). 27.3.7Skadliga sedvänjor (artikel 24.3) Enligt artikel 24.3 är en stat skyldig att vidta alla effektiva och lämp- liga åtgärder i syfte att avskaffa traditionella sedvänjor som är skad- liga för barns hälsa. Skyldigheten är starkt uttryckt men relativt odefinierad. Det finns i svensk lag generella bestämmelser om att ett barn inte får behandlas illa och straffbestämmelser för bl.a. våldsgärningar och ofredanden. Det finns däremot inga bestämmelser om att man inte får behandla sina barn orättvist, genom att t.ex. gynna en son till nack- Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård del för en dotter. Därtill finns det en stark föräldrarätt enligt både och (och även i barnkonventio- nen, se kapitlet om artikel 5). Föräldrarätten innebär emellertid aldrig att vårdnadshavarna får skada sitt barn. Om det finns en påtaglig risk för att barnets hälsa eller utveckling skadas kan ett barn omhändertas enligt bestämmelserna i . Det finns särskild lagstiftning som förbjuder kvinnlig könsstymp- ning och barnäktenskap. I dessa delar bedömer vi att svensk rätt överensstämmer med innebörden av artikel 24.3. Även om det inte uttryckligen framgår av eller dess förarbeten att omskärelse av pojkar är att betrakta som en skadlig traditionell sedvänja så har frågan lyfts av såväl internationella som svenska institutioner. Bl.a. har barnrättskommittén rekommenderat en stat att undersöka kort- och långsiktiga följder av manlig omskä- relse. Frågan om omskärelse av pojkar har även uppmärksammats i andra sammanhang, t.ex. av . I har frågan varit aktuell och diskuterats av t.ex. Barnombuds- mannen och i . Omskärelse av pojkar utan medicinska skäl är tillåtet i , även när barnet är så litet att det inte kan yttra sig. Svensk lag ställer dock vissa krav på utförandet och utföraren. Med den svenska lagstiftningen har man försökt att komma till rätta med de delar av ingreppet som är skadliga för barnet, ur ett medicinskt perspektiv. Bl.a. måste ingreppet göras med bedövning, under betryggande hygieniska förhållanden och av någon med be- hörighet. Däremot framgår det inte av förarbetena att några över- väganden har gjorts kring vilket intrång ingreppet utgör i pojkens integritet och privatliv. I propositionen konstateras visserligen att omskärelse av pojkar inte strider mot men utan någon djupare diskussion eller argumentation härom. Regeringen konstaterade att ett förbud mot omskärelse skulle innebära en otill- låten inskränkning av den religionsfrihet som stadgas i regeringsfor- men. Enligt är det dock, till skillnad från regerings- formen, möjligt att göra inskränkningar i religionsfriheten bl.a. för Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård att skydda andra personers fri- och rättigheter, se vidare kapitlet om artikel 14. Vi menar att det mot den bakgrunden och den diskussion som förts av bl.a. kan finnas anledning att på nytt se över lagstiftningen kring omskärelse av pojkar, inte minst utifrån att det nu gått sedan lagen trädde i kraft. Som lagrådet påpekade i sitt yttrande över lagförslaget kan avvägningen mellan å ena sidan barnets bästa och å andra sidan föräldrarnas bestämmanderätt över barnet och deras rätt till fri religionsutövning förändras . Det kan också ha tillkommit forskning, t.ex. komplikationsstatistik, av relevans och det kan behöva göras en uppföljning av lagens effekter. Utan en sådan djupare kartläggning, som ligger utanför detta upp- drag, kan en tillförlitlig bedömning av lagens förenlighet med barn- konventionen inte göras. Högsta domstolens rättsfall , om social adekvans vid omskärelse utan bedövning, är rimligen obsolet efter att lagen om om- skärelse av pojkar trädde i kraft. Vi avstår därför från att yttra oss om avgörandets förenlighet med . Svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med innebörden av artikel 24 i . Vi har dock uppmärksammat följande. •Regionernas och kommunernas breda beslutskompetens i kom- bination med avsaknaden av detaljregler i lag innebär en risk för att likabehandlingsprincip i praktiken åsido- sätts. •Det kan finnas anledning att på nytt se över lagstiftningen kring omskärelse av pojkar. 28Artikel 25 – regelbunden översyn av behandling Utredningens bedömning: Svensk lagstiftning och praxis överens- stämmer med innebörden av artikel 25 i . Konventionsstaterna erkänner rätten för ett barn som har omhänder- tagits av behöriga myndigheter för omvårdnad, skydd eller behandling av sin fysiska eller psykiska hälsa till regelbunden översyn av den be- handling som barnet får och alla andra omständigheter som rör barnets omhändertagande. Genom artikel 25 i erkänner en stat rätten för ett barn som omhändertagits av sociala myndigheter, för omvårdnad, skydd eller behandling av sin hälsa, till regelbunden översyn av den behandling som barnet får och av alla andra omständigheter som rör barnets omhändertagande. Bestämmelser som liknar den i artikel 25 finns inte i det grund- läggande ramverket för de mänskliga rättigheterna (of Human Rights) eller andra konventioner om mänskliga rättig- heter. I inledningen (preambeln) till erinras dock om deklarationen om sociala och rättsliga principer rörande skydd av och omsorg om barn, särskilt med hänsyn till nationell och internatio- Artikel 25 – regelbunden översyn av behandling nell placering i familjehem och adoption1. Av artiklarna 12 och 18 i deklarationen framgår följande: In all matters of family care, the prospective parents and, as appropriate, the child and his or her own parents should be properly involved. A competent authority or agency should be responsible for supervision to ensure the welfare of the child. Governments should establish policy, legislation and effective supervi- sion for the protection of children involved in intercountry adoption. Intercountry adoption should, wherever possible, only be undertaken when such measures have been established in the States concerned. ska ses som en helhet och artikel 4 ska beaktas i genomförandet av samtliga rättigheter i konventionen. lyfter fram några s.k. grundprinciper, artiklarna 2.1, 3.1, 6 och 12, som de anser har en särskild relevans för genomförandet av rättigheterna i konventionen.2 (Läs mer om dessa nedan.) Här kan nämnas att artikel 3.3 i likhet med artikel 25 handlar om övervak- ning, men rör övervakning av att institutioner, tjänster och inrättningar uppfyller fastställda normer, särskilt vad gäller säkerhet, hälsa, per- sonalens antal och lämplighet. Centrala artiklar i sammanhanget är även t.ex. artikel 9 om åtskiljande från föräldrar, artikel 16 om rätten till privat- och familjeliv, artikel 19 om skydd mot våld, övergrepp, vanvård och sexuellt utnyttjande, artikel 34 om skydd mot sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp, artikel 20 om rätten till stöd och skydd för barn som tillfälligt eller varaktigt berövats sin familjemiljö och artikel 21 om adoption. Andra relevanta artiklar är bl.a. artik- larna 22–24, 26–28, 31, 35–37, 39 och 40. Nedan beskrivs i korthet hur de grundläggande principerna i konven- tionen förhåller sig till artikel 25. Läs mer om dessa i kapitlen om respektive artikel. 1Antagen av genom resolution 41/85 . 2CRC/GC/2003/5 p. Jämför (2019) s. 113. Artikel 25 – regelbunden översyn av behandling Rättigheten i artikel 25 gäller alla barn inom ett lands jurisdiktion utan åtskillnad av något slag, oavsett barnets eller dess förälders eller vårdnadshavares ras, hudfärg, kön, språk, religion, politiska eller annan åskådning, nationella, etniska eller sociala ursprung, egendom, funk- tionsnedsättning, börd eller ställning i övrigt.