sou · H8B312 · 2020-03-09 00:00:00 — liknande finansiella instrument samt andra finansiella instrument som det har antagits nivå 2-regler för. Samma regler ska tillämpas av den som driver en MTF- eller OTF-plattform (se 11 kap. 1 a § lagen om värdepappersmarknaden). Genom värdepappersbolagsdirektivet änd- ras artikeln så att den också anger att kravet inte ska ”hindra regle- rade marknader från ordermatchning av stor omfattning på mitt- punkten inom de aktuella köp- och säljbuden”. Med detta torde avses att kraven inte ska hindra att order av stor omfattning (large in scale i den engelska versionen), för vilka det finns undantag från transpa- renskraven före handel (se t.ex. artikel 4.1 c i MiFIR avseende aktie- instrument) matchas på mittpunkten mellan två budsteg. Artikel 49 har genomförts genom 13 kap. 1 i § lagen om värde- pappersmarknaden. Bestämmelserna bör kompletteras med att kravet inte hindrar ”att order av stor omfattning matchas på mittpunkten inom de aktuella köp- och säljbuden”. Huvudregeln i värdepappersbolagsdirektivet är, liksom i många andra EU-direktiv, att medlemsstaterna ska anta och offentliggöra de be- stämmelser som krävs för att genomföra direktivet 18 månader efter att direktivet trätt i kraft (se kapitel 13). För bestämmelserna om tick-size anges dock i artikel 67.1 andra stycket att medlemsstaterna ska ”tillämpa de bestämmelser som är nödvändiga för att efterleva artikel 64.5” efter att värdepappersbolagsdirek- tivet har trätt i kraft. Som bestämmelsen är utformad torde det inte krävas att medlemsstaterna antar några nya bestämmelser inom den angivna tidsfristen, utan tillämpar befintliga bestämmelser så att de inte hindrar en börs från ordermatchning av stor omfattning på mitt- punkten inom de aktuella köp- och säljbuden. Tillägget i artikeln bör betraktas som ett tydligt tolkningsunderlag vid en direktivkonform tolkning av de befintliga reglerna. En sådan tillämpning av befintliga regler är naturligtvis inte optimal vad gäller tydlighet, men får ses som den bästa möjliga lösningen för att klara av den korta tremåna- dersfristen fram till dess att lagändringen kan genomföras. Bedömning: Ändringen i artikel 81.3 i MiFID II föranleder inga lagstiftningsåtgärder. Artikel 81 i MiFID II reglerar informationsutbytet mellan olika behö- riga myndigheter i EU och i artikel 81.3 anges vad informationen som utbyts får användas för – i detta fall för att kontrollera att förut- sättningarna för att värdepappersföretag ska få starta verksamhet är uppfyllda och för att underlätta övervakningen av verksamheten. Ändringen i artikeln innebär enbart att den tidigare hänvisningen till kapitaltäckningsdirektivet utgår. Artikeln har i svensk rätt genom- förts genom den allmänt hållna bestämmelsen om informationsutbyte mellan behöriga myndigheter i 23 kap. 5 § lagen om värdepappers- marknaden och ändringen i artikel 81.3 föranleder inga ändringar i paragrafen. 12.2Ändringar som rör krishanteringsdirektivet Förslag: Definitionen av värdepappersbolag i lagen om resolution ändras så att härmed avses ett värdepappersföretag enligt arti- kel 4.1.22 i värdepappersbolagsförordningen som omfattas av det krav på startkapital som anges i 3 kap. 6 § första stycket 2 lagen om värdepappersmarknaden. Sådana värdepappersbolag som har till- stånd enligt 2 kap. 2 § första stycket 2 och 8 samma lag ska i stället omfattas av definitionen av kreditinstitut i lagen om resolution. Även andra definitioner i lagen som rör företagsgrupper och tillsyn kompletteras så att lagens tillämpningsområde i dessa av- seenden är oförändrat efter genomförandet av värdepappersbolags- förordningen och värdepappersbolagsdirektivet. Bestämmelserna i 8 a kap. 9 § och 8 b kap. 4 § lagen om värde- pappersmarknaden ändras så att hänvisningar även görs till värde- pappersbolagsdirektivet. Genom artikel 63.1 i värdepappersbolagsdirektivet ändras definitio- nen av värdepappersföretag i artikel 2.1.3 i krishanteringsdirektivet. Det senare direktivet är huvudsakligen genomfört genom lagen (2015:1016) om resolution och det är därmed nödvändigt att ändra definitionen av värdepappersbolag i den lagen. Av 2 kap. 1 § framgår att med värdepappersbolag avses ett svenskt aktiebolag som har tillstånd att driva värdepappersrörelse enligt lagen om värdepappers- marknaden, om det har tillstånd för någon av de tjänster som anges i 2 kap. 1 § 3, 6, 7, 8 och 9 eller att som sidotjänst förvara finansiella instrument för kunders räkning och ta emot medel med redovis- ningsskyldighet enligt 2 kap. 2 § första stycket 1, eller slutligen att som sidotjänst ta emot kunders medel på konto för att underlätta värdepappersrörelsen enligt 2 kap. 2 § första stycket 8. I den nya definitionen av värdepappersföretag anges att det är ett företag enligt definitionen av värdepappersföretag i artikel 4.1.22 i värdepappers- bolagsförordningen (vilken i sin tur hänvisar till definitionen i arti- kel 4.1.1 i MiFID II) som omfattas av det krav på startkapital som föreskrivs i artikel 9.1 i värdepappersbolagsdirektivet. Utredningen föreslår att den senare artikeln ska genomföras genom 3 kap. 6 § första stycket 2 lagen om värdepappersmarknaden. Avgränsningen genom hänvisningen till kravet på startkapital innebär att det endast är sådana värdepappersbolag som driver verksamhet enligt 2 kap. 1 § 3 eller 6 (dvs. handel för egen räkning eller garantigivning eller åtagande för fast räkning), och för vilka gäller ett krav på startkapital om , som ska anses utgöra värdepappersbolag enligt lagen om resolution. Definitionen av värdepappersbolag ska anpassas härefter. Värdepappersbolag med tillstånd till kreditgivning och in- låningskonton ska betraktas som kreditinstitut (se avsnitt 5.3) efter- som de omfattas av definitionen av kreditinstitut i tillsynsförord- ningen. Definitionen av kreditinstitut i krishanteringsdirektivet bygger på definitionen i tillsynsförordningen, varför bolagen i fråga bör be- traktas som kreditinstitut även i lagen om resolution. Definitionen av kreditinstitut bör justeras för att återspegla detta. I lagen om resolution finns vissa definitioner som hänvisar till tillsynsförordningen Det rör definitioner av begreppet gruppbaserad, kapitalbas och tillsynskollegium. Definitionerna genomför motsvar- ande definitioner i artikel 2 i krishanteringsdirektivet. Dessa delar av artikel 2 ändras inte genom värdepappersbolagsdirektivet. Dock finns i artikel 65 en bestämmelse som anger att vid ”tillsyn över och resolu- tion av värdepappersföretag ska hänvisningar till direktiv /36/EU [kapitaltäckningsdirektivet] i andra unionsakter läsas som hänvis- ningar till det här direktivet”. Vid genomförandet av värdepappers- bolagsdirektivet kommer definitionerna av begreppen gruppbaserad, kapitalbas och tillsynskollegium för värdepappersbolagens del att finnas i värdepappersbolagsförordningen i stället för i tillsynsförord- ningen. För att lagen om resolution ska kunna fortsätta att tillämpas som på värdepappersbolagen bör nämnda definitioner komplet- teras med hänvisningar till värdepappersbolagsförordningen. I lagen om värdepappersmarknaden finns det på ett par ställen beträffande frågor som härrör från krishanteringsdirektivet hänvisningar till be- stämmelser i kapitaltäckningsdirektivet. Det ena fallet är 8 a kap. 9 § lagen om värdepappersmarknaden om att , i de fall inspektionen är den samordnande tillsynsmyndigheten, ska se till att samråd sker med sådana behöriga myndigheter som avses i arti- kel 116 i kapitaltäckningsdirektivet och de myndigheter som ansva- rar för betydande filialer. Det andra fallet gäller en bestämmelse om avtal om koncerninternt finansiellt stöd. Enligt 8 b kap. 4 § är det en förutsättning för att ska godkänna ett sådant stöd att det stödgivande företaget uppfyller de krav som gäller avseende kapitalbas och likviditet i kapitaltäckningsdirektivet samt de övriga krav som gäller enligt artikel 104.2 i det direktivet för det finansiella stödet. Nämnda bestämmelser genomför artikel 8.1 respektive 23.1 i krishanteringsdirektivet. Artiklarna ändras inte i sig genom värdepappersbolagsdirektivet, men på samma sätt som avse- ende definitionerna i lagen om resolution bör artikel 65 i värde- pappersbolagsdirektivet tolkas så att bestämmelser som rör värde- pappersföretag, som tidigare fanns i kapitaltäckningsdirektivet, bör läsas som hänvisningar till värdepappersbolagsdirektivet. Bestämmel- serna i 8 a kap. 9 § och 8 b kap. 4 § bör därför justeras så att hänvis- ningarna till kapitaltäckningsdirektivet kompletteras med hänvisningar till värdepappersbolagsdirektivet. I 4 kap. 10 och 11 §§ lagen om resolution hänvisas det också till tillsynsförordningen. Bestämmelserna gäller förutsättningarna för undantag från miniminivån för nedskrivningsbara skulder. En av för- utsättningarna är att institutet är undantaget från tillsyn på indivi- duell nivå enligt artikel 7.1 eller 7.3 i tillsynsförordningen. Någon direkt motsvarighet till dessa artiklar finns inte i värdepappersbolags- förordningen och någon motsvarighet till artikel 65 i värdepappers- bolagsdirektivet, som anger att hänvisningar till tillsynsförordningen ska läsas som hänvisningar till värdepappersbolagsförordningen vid tillämpning av bestämmelser om resolution, finns inte i värdepap- Några ändringar i 4 kap. 10 eller 11 §§ före- slås därför inte. 12.3Ändringar i lagen om kapitalbuffertar Förslag: Definitionen av värdepappersbolag i 1 kap. 2 § lagen om kapitalbuffertar ändras så att den endast avser värdepappersbolag som omfattas av artikel 1.2 eller 1.5 i värdepappersbolagsförord- ningen, eller för vilka har fattat beslut enligt artikel 5 i värdepappersbolagsdirektivet samt värdepappersbolag med tillstånd för kreditgivning och inlåningskonton. och utmönstras ur 3 kap. 3 §, 6 kap. 3 § och 10 kap. 1 § samma lag. Genomförandet av värdepappersbolagsdirektivet innebär att flertalet värdepappersbolag inte längre ska tillämpa bestämmelserna i kapital- täckningsdirektivet. Bland de regler som inte längre ska tillämpas finns reglerna om kapitalbuffertar som i svensk rätt genomfördes genom lagen om kapitalbuffertar. De bolag som omfattas av artikel 1.2 eller 1.5i värdepappersbolagsförordningen, eller för vilka Finansinspek- tionen har fattat beslut enligt artikel 5 i värdepappersbolagsdirektivet (se avsnitt 5.2) samt värdepappersbolag med tillstånd för kreditgiv- ning och inlåningskonton (se avsnitt 5.3) ska dock tillämpa exem- pelvis avdelning VII i kapitaltäckningsdirektivet, där reglerna om kapitalbuffertar återfinns. Tillämpningsområdet för lagen om kapital- buffertar bör därför justeras så att endast nu nämnda bolag omfattas. Kravet på att fondbolag och AIF-förvaltare skulle tillämpa lagen om kapitalbuffertar togs bort genom en lagändring 2017 (se prop. 2017/18:5 s. 72 f.). De bestämmelser i lagen som fortfarande nämner fondbolag och AIF-förvaltare, 3 kap. 3 §, 6 kap. 3 § och 10 kap. 1 §, justeras så att fondbolag och AIF-förvaltare tas bort. 12.4Ändring av artikel 21b.5 Bedömning: Ändringen av artikel 21b.5 i kapitaltäckningsdirek- tivet föranleder inga lagstiftningsåtgärder. Genom artikel 62.9 i värdepappersbolagsdirektivet ändras en av de artiklar som Utredningen om EU:s bankpaket om riskreducerande åtgärder har lämnat förslag till genomförande av (se SOU 2019:60). Det gäller den nya artikeln 21b.5 i kapitaltäckningsdirektivet som hänger samman med kravet på att i vissa fall etablera ett s.k. inter- mediärt holdingföretag, om två eller flera institut i EU har samma moderföretag i ett tredjeland. Kravet gäller om det totala värdet av gruppens tillgångar i EU är eller mer. I artikel 21b.5 beskrivs hur denna gräns ska beräknas. Den ändring som sker genom värdepappersbolagsdirektivet innebär endast ett tillägg om att även värdepappersföretag ska omfattas av begreppet ”institut” i artikeln och föranleder i sig ingen ändring av den av Utredningen om EU:s bankpaket om riskreducerande åtgärder föreslagna 7 kap. 5 § lagen om värdepappersmarknaden. 12.5.1Ändringar till följd av att tillsynsförordningen och kapitaltäckningsdirektivet byter titel Förslag: I hänvisningar i lag till tillsynsförordningen och kapital- täckningsdirektivet ska den nya titeln till respektive rättsakt anges. Genom artikel 62.1 i värdepappersbolagsförordningen byter tillsyns- förordningen titel och ska numera benämnas och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av om till- synskrav för kreditinstitut och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012. På motsvarande sätt ska kapitaltäckningsdirektivet genom artikel 62.1 i värdepappersbolagsdirektivet ha titeln parlamentets och rådets direktiv /36/EU av om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut, om ändring av direktiv /87/EG och om upphä- vande av direktiven /48/EG och 2006/49/EG. Ändringarna inne- bär att ordet värdepappersföretag utgår ur respektive titel. Dessutom ändras titeln till kapitaltäckningsdirektivet även språkligt på så sätt att ordet direktiv framför 2006/48/EG och 2006/49/EG i stället skrivs i bestämd form, dvs. Det är nödvändigt att ersätta titeln på respektive rättsakt med den nya titeln i hänvisningar i lag, även beträffande sådana lagar som i övrigt inte berörs av ändringarna i kapitaltäckningsregelverket. När det gäller tillsynsförordningen aktualiseras det för följande lagrum: 3 a § lagen (1980:1097) om , 9 kap. 1 § sparbankslagen (1987:619), 11 kap. 1 § lagen (1995:1570) om med- lemsbanker, 4 kap. 11 § lagen (2000:192) om allmänna pensionsfonder (AP-fonder), 5 kap. 8 § lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat, 1 kap. 4 § lagen (2010:751) om betaltjänster och 3 kap. 2 § lagen (2011:755) om elektroniska pengar. I samtliga av dessa fall är det lämpligt att det görs en s.k. dynamisk hänvisning, dvs. en hänvisning till tillsynsförordningen i dess vid varje tid gällande lydelse. För kapitaltäckningsdirektivets del är det fråga om 3 kap. 1 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument. Även i detta fall bedömer utredningen att det är lämpligt att hänvisningen, liksom , är dynamisk. Förslag: I tillsynslagen bemyndigas regeringen, eller den myn- dighet som regeringen bestämmer, att meddela föreskrifter som kompletterar värdepappersbolagsförordningens bestämmelser om beräkning av kapitalbaskrav och koncentrationsrisker. Vissa av värdepappersbolagsförordningens bestämmelser om vad den behöriga myndigheten kan besluta om är utformade så att myndig- hetens beslut får verkningar för en obestämd krets adressater. Beslut av den karaktären bör meddelas genom föreskrifter, se prop. 2018/19:3 s. 29 f. Det rör sig om möjligheten att ändra volatilitetsjusteringar för vissa typer av råvaror enligt artikel 30.1 tredje stycket i värde- pappersbolagsförordningen, som rör beräkningen av kapitalbaskraven, och möjligheten att, i enlighet med artikel 41.2 i samma förordning, undanta vissa exponeringar från tillämpningen av beräkningen av koncentrationsrisker enligt artikel 37. Ett bemyndigande att med- dela föreskrifter avseende dessa frågor bör därför tas in i tillsynslagen. 12.5.3Övriga följdändringar av det nya regelverket Förslag: Bestämmelsen i 11 § andra stycket kreditupplysnings- lagen om lättnader avseende informationsskyldigheten till den som avses med en kreditupplysning ska ändras beträffande värde- pappersbolagen så att endast sådana som ska tillämpa tillsynsför- ordningen omfattas av bestämmelsen. Bestämmelsen i 4 kap. 4 a § lagen om riksbank kom- pletteras på så sätt att underrättelseskyldighet vid en kritisk situation enligt 6 kap. 3 § andra stycket tillsynslagen även gäller i förhållande till berörda myndigheter inom EES med ansvar för gruppbaserad tillsyn enligt värdepappersbolagsdirektivet. Lagen om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappers- bolag ska kompletteras på så sätt att i kapitaltäckningsanalysen även ska lämnas uppgifter om kapitalbasen och kapitalbaskraven enligt värdepappersbolagsförordningen. Av inkomstskattelagen ska framgå att företag inte får dra av ränteutgifter på efterställda skulder som får ingå i kapitalbasen vid tillämpning av värdepappersbolagsförordningen. Lagen om en databas för övervakning av och tillsyn över finans- marknaderna ska kompletteras så att även uppgifter som samlats in med stöd av bestämmelserna om rapporteringskrav i artik- larna 54 och 55 i värdepappersbolagsförordningen får behandlas i databasen. Definitionen av sidoverksam försäkringsförmedlare i lagen om försäkringsdistribution ska ändras så att hänvisning när det gäller definitionerna av kreditinstitut och värdepappersföretag sker till tillsynsförordningen i dess ursprungliga lydelse. I 11 § kreditupplysningslagen (1973:1173) finns bestämmelser om att den som avses med en kreditupplysning ska informeras i olika av- seenden när en upplysning lämnas ut. nas ut till ett svenskt kreditinstitut eller värdepappersbolag, eller till ett motsvarande utländskt företag, för att användas endast som under- lag för beräkning av kapitalkravet för kreditrisker med en sådan metod som avses i artikel 143.1 i tillsynsförordningen, finns vissa lättnader när det gäller informationsskyldigheten (11 § andra stycket). Efter- som det kan bli aktuellt för de värdepappersbolag som ska tillämpa värdepappersbolagsförordningen att använda den metod som avses i andra stycket, bör tillämpningsområdet för detta in- skränkas till att avse endast sådana värdepappersbolag som ska till- lämpa tillsynsförordningen. Dessutom ska i bestämmelsen titeln till tillsynsförordningen ändras. Enligt 4 kap. 4 a § lagen (1988:1385) om riksbank ska Riks- banken om den får kännedom om en sådan kritisk situation som av- ses i 6 kap. 3 § andra stycket tillsynslagen omgående underrätta berörda myndigheter inom EES med ansvar för gruppbaserad tillsyn enligt artikel 111 i kapitaltäckningsdirektivet. Eftersom värdepappers- bolagsdirektivet gäller för de flesta värdepappersbolag ska bestäm- melsen kompletteras på så sätt att underrättelseskyldigheten även gäller i förhållande till berörda myndigheter inom EES med ansvar för grupp- baserad tillsyn enligt artikel 46 i värdepappersbolagsdirektivet. Lik- som är fallet bör hänvisningen till kapitaltäckningsdirektivet vara dynamisk. Detsamma bör gälla för hänvisningen till värdepap- persbolagsdirektivet. Lagen om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag Enligt 6 kap. 3 § lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag ska i kapitaltäckningsanalysen uppgifter läm- nas om kapitalbasen och kapitalbaskraven i enlighet med vad som följer av tillsynsförordningen. Bestämmelsen bör kompletteras på så sätt att även uppgifter om kapitalbasen och kapitalbaskraven enligt värdepappersbolagsförordningen omfattas av paragrafen. Dessutom ska 5 kap. 7 § samma lag ändras på så sätt att den ändrade lydelsen av tillsynsförordningens titel anges där. Av 24 kap. 9 § första stycket inkomstskattelagen (1999:1229) fram- går att ett företag som omfattas av tillsynsförordningen inte får dra av ränteutgifter på efterställda skulder som får ingå i kapitalbasen vid tillämpning av förordningen. Eftersom tillsynsförordningen inte längre ska gälla för de flesta värdepappersbolag bör värdepappersbolagsför- ordningen läggas till i bestämmelsen så att värdepappersbolag inte heller framöver ska få dra av ränteutgifter på efterställda skulder som får ingå i kapitalbasen enligt kapitaltäckningsregelverket. Dessutom ska titeln på tillsynsförordningen ändras i bestämmelsen. Lagen om en databas för övervakning av och tillsyn över finansmarknaderna I lagen (2014:484) om en databas för övervakning av och tillsyn över finansmarknaderna finns i 3 § bestämmelser om vilka uppgifter som får behandlas i databasen. Enligt punkten 15 får uppgifter som har samlats in med stöd av den rapporteringsskyldighet som följer av i paragrafen angivna artiklar i tillsynsförordningen behandlas där. Här ska titeln på tillsynsförordningen ersättas med den nya titeln. För att möjliggöra att även uppgifter som härrör från rapporteringskraven i artiklarna 54 och 55 i värdepappersbolagsförordningen ska kunna behandlas i databasen, bör lagen också kompletteras med en sådan bestämmelse. I 1 kap. 9 § 20 lagen (2018:1219) om försäkringsdistribution finns en definition av sidoverksam försäkringsförmedlare. Med en sådan av- ses en försäkringsförmedlare – utom kreditinstitut och värdepappers- företag enligt definitionen i artikel 4.1.1 och 4.1.2 i tillsynsförord- ningen – som bedriver försäkringsdistribution som sidoverksamhet under förutsättning att vissa villkor är uppfyllda. Definitionen genom- för artikel 2.1.4 i försäkringsdistributionsdirektivet2, vilken hänvisar till definitionerna av kreditinstitut och värdepappersföretag i tillsyns- 2Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/97 av om försäkrings- distribution. Det direktivet ändras inte genom värdepappersbolags- direktivet, vilket enligt utredningen får tolkas som att möjligheten för vissa värdepappersbolag att vara sidoverksam försäkringsförmed- lare bör bestå (jfr prop. 2017/18:216 s. 176 f.). För att det inte ska ske någon ändring i detta avseende är det nödvändigt att i lagen ange att det är den ursprungliga lydelsen av tillsynsförordningen som avses. Genomförandet av värdepappersbolagsförordningen och värdepap- persbolagsdirektivet innebär att förordningen blir gällande rätt och att nationella bestämmelser som genomför direktivet ska börja att gälla. Bedömning: Det behövs inga bestämmelser om ikraftträdande avseende värdepappersbolagsförordningen. De övergångsbestäm- melser som ska gälla följer direkt av förordningen. Enligt artikel 66 i värdepappersbolagsförordningen ska förordningen, med ett par undantag, tillämpas . Ett av undantagen gäller artikel 63.2 och 63.3 som rör ändringar i MiFIR om s.k. tick-size. Dessa regler ska tillämpas . Artikel 62.30, som innebär att en ändring görs i artikel 430b.1 i tillsynsförordningen rörande särskilda rapporteringskrav för mark- nadsrisk på så sätt att den ska gälla för kreditinstitut och inte för institut, ska tillämpas . Värdepappersbolagsförordningen är direkt tillämplig och varken ska eller får genomföras i eller omvandlas till nationell rätt. Några sär- skilda åtgärder för att förordningen ska börja gälla i ska där- för inte vidtas. Värdepappersbolagsförordningen innehåller i artiklarna 57–59 vissa övergångsbestämmelser, vilka bl.a. innebär att värdepappersföretagen får tillämpa lägre kapitalkrav än vad som följer av förordningen. Liksom förordningen i övrigt är dessa över- gångsbestämmelser direkt tillämpliga och det saknas utrymme för nationella överväganden. Förslag: Den föreslagna lagstiftningen ska träda i kraft , med undantag för ändringen i 13 kap. 1 i § lagen om värde- pappersmarknaden, vilken ska träda i kraft . Enligt artikel 67.1 i värdepappersbolagsdirektivet ska medlemsstaterna anta och offentliggöra de bestämmelser som är nödvändiga för att följa direktivet. De nationella bestämmelserna ska enligt samma artikel, med ett undantag, tillämpas från och med detta datum. Den av utredningen föreslagna lagstiftningen, med det undantag som framgår av följande stycke, bör därför träda i kraft . Det nämnda undantaget gäller artikel 64.5 som innebär att en änd- ring görs beträffande reglerna om tick-size i artikel 49 i MiFID II. Enligt artikel 67.1 andra stycket ska medlemsstaterna tillämpa de bestämmelser som är nödvändiga för att efterleva artikel 64.5 . Som utredningen konstaterar i av- snitt 12.1.2 kan det inte krävas att medlemsstaterna genomför en lag- ändring inom den angivna tidsfristen. I avvaktan på att en lagändring kan träda i kraft kan artikel 64.5 efterlevas på det sätt som utred- ningen redovisar i samma avsnitt. För att minimera den tid som denna övergångslösning ska gälla bör lagstiftningen i detta avseende dock träda i kraft före övriga lagändringar. Utredningen bedömer att det kan ske tidigast . 13.3.2Övriga bestämmelser om ikraftträdande