sou · H8B337 · 2020-06-17 00:00:00 — Det saknas detaljerade regler på förordningsnivå som komplet- terar socialförsäkringsbalkens bestämmelser om uppgiftsskyldighet, motsvarande de som finns inom arbetslöshetsförsäkringen och inom verksamhet. Det finns ingen lagreglerad uppgiftsskyldighet för till arbetslöshetskassorna. Däremot framgår det av 8 d § förord- ningen (2001:588) om behandling av uppgifter i beskatt- ningsdatabas att det till arbetslöshetskassorna ska lämnas ut uppgifter från beskattningsdatabasen i den utsträckning det behövs för beräk- ning eller kontroll av arbetslöshetsersättning enligt . De uppgifter som ska lämnas ut är uppgifter per betalningsmottagare i en sådan arbetsgivardeklaration eller förenklad arbetsgivardeklaration som av- ses i 26 kap. skatteförfarandelagen (2011:1244), identifikationsupp- gifter för den uppgiftsskyldige och betalningsmottagaren samt upp- gift om den redovisningsperiod som deklarationen avser. Uppgiftsskyldighet vid felaktiga utbetalningar I 3 § lagen (2008:206) om underrättelseskyldighet vid felaktiga ut- betalningar från välfärdssystemen anges följande. Om det finns anled- ning att anta att en ekonomisk förmån eller ett ekonomiskt stöd har beslutats, betalats ut eller tillgodoräknats felaktigt eller med ett för högt belopp, ska underrättelse om detta lämnas till den myndighet eller organisation som har fattat beslutet. Bestämmelsen innebär att på samma sätt som arbetslöshetskassan är skyldig att underrätta vissa andra myndigheter vid misstanke om felaktiga utbetalningar med stöd av lagen om underrättelseskyldig- het vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen är också flera myndigheter uppgiftsskyldiga mot arbetslöshetskassan. Vissa materiella ändringar behövs Utredningen har i uppdrag att föreslå en ny lag och förordning om arbetslöshetsförsäkring. Utredningen ska också lämna förslag på en ny arbetslöshetsförsäkring som är grundad på inkomster i stället för som . Utredningen ska föreslå ett mer ändamåls- enligt regelverk med ökad förutsebarhet och minskad administration. När det gäller dagens lagregler om uppgiftsskyldighet mellan myn- digheter och arbetslöshetskassor ser utredningen inget större behov av förändringar för att det nya regelverket för arbetslöshetsförsäk- ringen ska kunna införas med god kvalitet. Däremot behöver dagens bestämmelser i vissa delar anpassas till de förutsättningar och villkor som kommer att gälla för den nya arbetslöshetsförsäkringen, bl.a. för vilka ändamål uppgiftsskyldighet gäller. Utredningen ser i övrigt att de nuvarande lagreglerna i kan behöva ändras redaktionellt och språkligt. Det saknas helt regler om en arbetsgivares eller uppdragstagarens uppgiftsskyldighet i dagens regelverk för arbetslöshetsförsäkringen, trots att en arbetsgivare i många fall kan ha viktig och relevant infor- mation om en sökande som begär arbetslöshetsersättning. Enligt den nuvarande ordningen är det i stället upp till den sökande att till sin ansökan bifoga ett intyg av arbetsgivaren om de arbetsförhållan- den och de uppgifter i övrigt som behövs för att bedöma hans eller hennes rätt till ersättning (47 § andra stycket ). Det ligger på den sökandes ansvar att skaffa ett sådant intyg. Den nuvarande ord- ningen är inte tillfredställande eftersom arbetslöshetskassorna i vissa fall inte får tillgång till avgörande uppgifter som behövs för att bedöma den sökandes rätt till ersättning. Enligt utredningens uppfattning bör det därför övervägas om det ska införas en lagreglerad uppgiftsskyl- dighet för arbetsgivare och uppdragsgivare i arbetslöshetsförsäkringen, likt den uppgiftsskyldighet som gäller inom socialförsäkringen. En mer systematisk och sammanhållen reglering Så som framgår ovan i avsnittet om nuvarande ordning är dagens bestämmelser om uppgiftsskyldighet som reglerar arbetslöshetskassors och myndigheters uppgiftsskyldighet gentemot varandra återgivna i flera olika regelverk och på olika normgivningsnivåer. Det finns ingen tydlig systematik eller struktur för den uppgiftsskyldighet som anknyter till arbetslöshetsförsäkringen. Det kan leda till oklarheter om när och under vilka förutsättningar berörda aktörer ska lämna upp- gifter till varandra. uppgiftsskyldighet mot arbetslös- hetskassorna regleras exempelvis i förordningen om behandling av uppgifter i beskattningsdatabas medan andra myndig- heters uppgiftsskyldighet regleras i och . Även den om- vända uppgiftsskyldigheten är i vissa delar oklar. Som ett exempel kan nämnas att arbetslöshetskassornas uppgiftsskyldighet mot För- säkringskassan regleras i och medan arbetslöshetskas- sornas uppgiftsskyldighet mot t.ex. i stället regleras i socialförsäkringsbalken. Därtill finns en dubbelreglering eftersom arbetslöshetskassorna har en uppgiftsskyldighet mot Pensionsmyn- digheten enligt både socialförsäkringsbalken och . Utredningen konstaterar vidare att det finns en viss otydlighet mellan och . För att fullgöra sitt tillsynsuppdrag kan IAF å ena sidan få uppgifter från Arbetsförmedlingen med stöd av , och å andra sidan av arbetslöshetskassorna enligt LAK. Utöver den otydlighet som finns i förhållandet mellan olika regel- verk konstaterar utredningen att olika regelverk har genomförts med olika lagstiftningsmetoder. Uppgiftsskyldigheten i socialförsäkringen regleras exempelvis av generella syftesstyrda lagbestämmelser. Inom Skatterättsområdet regleras uppgiftsskyldigheten i förordning. Inom arbetslöshetsförsäkringen regleras uppgiftsskyldigheten av både syftes- styrda lagbestämmelser och kompletterande detaljrika förordnings- bestämmelser. Inom aktivitetsstödet styrs uppgiftsskyldigheten i stället av syftesstyrda förordningsbestämmelser. Utredningen är medveten om att det kan finnas anledning att använda olika lagstiftningstekniker beroende på vilket regelverk det handlar om och vem som omfattas av uppgiftsskyldigheten. Det kan t.ex. krävas lagstöd för att ålägga enskilda en uppgiftsskyldighet, vilket innebär att det behöver finnas antingen uttryckliga lagregler om uppgiftsskyldighet eller i vart fall en föreskriftsrätt i lag för exempelvis regleringen att meddela föreskrifter om uppgiftsskyldig- het. Utredningen anser trots detta att det finns brister, och i vissa fall omotiverade skillnader, både inom och mellan de regelverk som styr uppgiftsskyldigheter. Enligt utredningens uppfattning vore det av värde att tydliggöra de regler som styr olika aktörers upp- giftsskyldighet som har med arbetslöshetsförsäkringen att göra. Det handlar både om att tydliggöra olika regelverks förhållande till var- andra, men också om hur varje regelverk lämpligen ska utformas. Det skulle exempelvis kunna övervägas att tillämpa en princip där uppgiftsskyldigheten för en myndighet till arbetslöshetskassan regle- ras i det regelverk som styr kassans prövning i sak. Genom en sådan princip skulle bestämmelserna om uppgiftsskyldighet till arbetslöshetskassorna behöva flyttas till där andra myndig- heters uppgiftsskyldighet till kassorna regleras. Genom en sådan ordning skulle även de bestämmelser som reglerar arbetslöshets- kassornas uppgiftsskyldighet behöva flyttas till respektive myndig- hets regelverk, t.ex. kassornas uppgiftsskyldighet till Försäkrings- kassan. En delvis ny regelstruktur för uppgiftsskyldighet som har sam- band med arbetslöshetsförsäkringen skulle sammantaget kunna vara ändamålsenlig. Att utreda detta skulle dock medföra en relativt stor arbetsinsats och dessutom påverka flera andra rättsområden. Detta ligger utanför utredningens uppdrag. Utredningen anser här, liksom i andra fall, att en sådan utredningsinsats bör kunna ingå i en översyn av LAK i särskild ordning. 17.4Samma regler om uppgiftsskyldighet som gäller bör i huvudsak gälla i ett nytt regelverk Förslag: Arbetsförmedlingen, , För- säkringskassan och ska lämna de uppgifter till en arbetslöshetskassa om enskild som har betydelse för ett ärende hos kassan enligt den nya lagen. Arbetsförmedlingen ska även lämna de uppgifter till Inspektionen för arbetslöshetsför- säkringen som har betydelse för inspektionens tillsyn över ären- den om arbetslöshetsersättning och att utfärda intyg om att med bibehållen arbetslöshetsersättning söka arbete i något annat EU- eller EES-land eller i . Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen ska lämna de upp- gifter till Arbetsförmedlingen som har betydelse för Arbetsför- medlingens uppföljnings-, analys- och utvärderingsarbete. En arbetslöshetskassa ska lämna de uppgifter till , , , och om enskild som har betydelse för ett ärende hos den mottagande myndig- heten. En arbetslöshetskassa ska även lämna de uppgifter till en annan arbetslöshetskassa om enskild som har betydelse för ett ärende hos den mottagande kassan enligt den nya lagen. Bedömning: Det är inte nödvändigt att införa detaljerade bestäm- melser om uppgiftsskyldighet i den nya förordningen. Det saknas därmed behov av en bestämmelse om föreskriftsrätt för uppgifts- skyldighet i den nya lagen. Det finns inte behov av en uppgiftsskyldighet för Försäkrings- kassan till arbetslöshetskassan att lämna uppgifter om föräldra- skap. uppgiftsskyldighet enligt förordningen om behand- ling av uppgifter i beskattningsdatabas bör anpassas till den nya lagen. Arbetslöshetskassan och andra myndigheter har stort behov av uppgifter i sin ärendehantering. Många uppgifter finns hos andra aktörer än just hos den som handlägger ett ärende. Det finns bl.a. uppgifter hos myndigheter och arbetslöshetskassor. I förvaltnings- lagen (2017:900) finns en allmän bestämmelse om att myndigheter inom sitt verksamhetsområde ska samverka med varandra (8 § för- valtningslagen). Av 6 kap. 5 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, följer att en myndighet på begäran av en annan myndighet ska lämna uppgift som den förfogar över, om inte uppgiften är sekretessbelagd eller det skulle hindra arbetets behöriga gång. Arbetslöshetskassorna är formellt sett inte bundna av förvalt- ningslagen, men bör i sin handläggning tillämpa de principer som följer av lagen. Kassorna ska däremot likställas med myndigheter vid tillämpningen av OSL, vilket följer av dess bilaga. 13§ OSL följer också att sekretess gäller i ärenden om arbetslöshets- ersättning enligt och i ärenden om medlemsavgift för arbetslös medlem enligt LAK för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Motsvarande sekretessbestämmelser finns inom andra områden, t.ex. inom verksamhet för bestämmande av skatt, arbetsförmedling och socialförsäkring (se 27–28 kap. OSL). Bestämmelsen i 8 § förvaltningslagen är inte sekretessbrytande. För att det ska vara möjligt att lämna ut sekretessbelagda uppgifter, vilka kan behövas i ärenden, till andra myndigheter och till arbetslöshets- kassorna finns särskilda bestämmelser som bryter sekretess. En myn- dighet får lämna en sekretessbelagd uppgift till en annan myndighet om det finns en uppgiftsskyldighet i lag eller förordning (10 kap. 28§ OSL). Sådana bestämmelser är vanligt förekommande inom respektive rättsområde. Som framgår ovan i avsnittet om nuvarande ordning finns ett omfattande regelverk för uppgiftsskyldighet inom och kring arbetslöshetsförsäkringen. Dessa regler är alltså sådana sekretessbrytande regler som gör att informationsutbytet kan ske utan föregående sekretessprövningar hos arbetslöshetskassorna och berörda myndigheter. Det har genomförts flera reformer om uppgiftsskyldighet och informationsutbyte mellan myndigheter och andra berörda aktörer . Genom en informationsutbytes- reform som trädde i kraft möjliggjordes exempelvis ett ökat utbyte av uppgifter mellan , , arbets- löshetskassorna och Arbetsförmedlingen. Reformens syfte var att stärka kontrollen av statliga medel, effektivisera ärendehandläggningen och förbättra servicen till enskilda.1 Ytterligare förändringar på området trädde i kraft och möjliggjorde ett mer utvecklat informationsutbyte mellan myndigheter.2 Dessa strävan- den att uppnå en god förvaltning gäller alltjämt. Uppgiftsskyldig- heten för myndigheter och arbetslöshetskassorna motiveras också av att tillgången till uppgifterna är nödvändiga för att den mottagande myndigheten eller arbetslöshetskassan ska kunna fullgöra sin verk- samhet och uppfylla sina åtaganden gentemot enskilda. Gällande bestämmelser är i huvudsak ändamålsenliga Som framgår ovan i avsnittet om nuvarande ordning regleras upp- giftsskyldigheten mellan arbetslöshetskassor och myndigheter i stor utsträckning i 48 a §–48 h § . I 48 a § anges det att till en arbetslöshetskassa ska lämna de uppgifter om en arbetssökande som har betydelse för tillämpningen av lagen. I 48 b § anges det att en arbetslöshetskassa på motsvarande sätt har en skyldighet att till Arbetsförmedlingen lämna de uppgifter om ersättning som har betydelse i ett ärende om arbetsförmedling. I 48 c § anges det att , och till en arbetslöshetskassa ska lämna de uppgifter om en förmån, ersättning eller annat stöd till enskild som har betydelse för tillämpningen av . ska också lämna de upp- gifter om föräldraskap som behövs för att en arbetslöshetskassa ska kunna pröva rätten till arbetslöshetsersättning. Av 48 d § fram- går att en arbetslöshetskassa i sin tur har en skyldighet att till För- säkringskassan, och lämna de uppgifter om ersättning enligt denna lag som har betydelse hos mottagaren i ett ärende om en förmån, ersättning eller annat stöd åt en enskild. 2000/01:129. 2007/08:160. En arbetslöshetskassa ska enligt 48 e § till en annan arbetslös- hetskassa lämna de uppgifter om en enskild som har betydelse för handläggningen av ett ärende om arbetslöshetsersättning. ska enligt § till IAF lämna de uppgifter som har betydelse för tillsynen över ärenden om arbetslöshetsersättning eller för att utfärda s.k. U2-intyg. Av 48 h § framgår att IAF på motsvarande sätt har en skyldighet att till Arbetsförmedlingen lämna de uppgifter som behövs för myndighetens uppföljnings-, analys- och utvärderingsarbete. Utredningen föreslår att en ny arbetslöshetsförsäkring bör grun- das på inkomster i stället för (se kapitel 10). Det inne- bär att dagens arbetsvillkor ersätts av ett inkomstvillkor. I samband med att kvalifikationsvillkoren förändras föreslår utredningen även andra förändringar i försäkringen, t.ex. om storleken på ersättningen och ersättningsperiodens längd (se kapitel 11–12). Även om arbets- löshetsförsäkringen kommer att genomgå relativt stora regelföränd- ringar ändras inte de bärande principerna för arbetslöshetsförsäk- ringen. Försäkringen kommer alltjämt att vara ett ekonomiskt stöd till arbetslösa som är under omställning mellan arbeten. Att arbets- villkoret ersätts av ett inkomstvillkor ändrar alltså inte den princi- grunden för att ha rätt till arbetslöshetsersättning enligt det nya föreslagna regelverket. Förändringen innebär i praktiken endast att det införs ett nytt och mer tillförlitligt sätt att mäta det som utgör grunden för att omfattas av arbetslöshetsförsäkringen, dvs. det som kommer till uttryck i arbetsvillkoret. Samma allmänna villkor som gäller kommer därtill att gälla i en ny arbetslöshetsförsäk- ring. Dessutom kommer arbetslöshetskassorna även att fatta beslut om t.ex. återkrav, sanktioner och frånkännande av rätt till ersättning. En särskild uppgift för arbetslöshetskassorna är att pröva och bevilja en ersättningsperiod för den som har aktivi- tets stöd under deltagande i ett arbetsmarknadspolitiskt program (22 a § ). Kassorna föreslås ha en motsvarande uppgift även i ett nytt regelverk, men uttryckt på ett annat sätt. För sin handläggning av ovan angivna ärenden kommer arbetslöshetskassorna behöva upp- gifter från andra på samma sätt som . På motsvarande sätt kom- mer myndigheter att behöva uppgifter från arbetslöshetskassorna och i vissa fall från andra myndigheter om sökanden och enskilda för att kunna handlägga ärenden hos myndigheten. Utredningen bedömer att de bestämmelser som gäller av- seende uppgiftsskyldighet enligt i huvudsak är väl avvägda och ändamålsenliga. De bör därför, med vissa redaktionella och språkliga justeringar, införas i ett nytt regelverk för arbetslöshetsförsäkringen. Genom att införa sådana bestämmelser i den nya lagen kommer arbets- löshetskassorna och myndigheter även att ha tillgång till relevanta uppgifter i sin verksamhet. Detta kan förväntas leda till en fortsatt effektiv ärendehantering och tillsyn, bra service till enskilda och en god kontroll av statliga medel. Särskilt om arbetslöshetskassans uppgiftsskyldighet till Som framgår ovan regleras arbetslöshetskassans uppgiftsskyldighet till inte i , utan i 25 b § ALFFo. I para- grafen finns en uppräkning av vilka uppgifter Kronofogdemyndig- heten har rätt att få del av från en arbetslöshetskassa om en sökande. har rätt att få ta del av uppgifter om den sökandes namn och personnummer, att en ansökan om utbetalning av arbetslöshetsersättning har lämnats in, med vilket belopp arbets- löshetsersättning ska betalas ut, datum för utbetalning av arbetslös- hetsersättning, beräknad dagpenning som lämnats och skatteavdrag på denna samt möjliga ersättningsdagar som återstår av ersättnings- perioden. Av paragrafen framgår vidare att om det finns skäl för det, ska en arbetslöshetskassa på eget initiativ lämna dessa uppgifter till . kommer att ha samma behov av uppgifter från arbetslöshetskassorna även i ett nytt regelverk för arbetslös- hetsförsäkringen. För att få ett mer sammanhållet och lättöverskåd- ligt regelverk bör emellertid alla bestämmelser om uppgiftsskyldighet regleras på samman normgivningsnivå och med samma lagstiftnings- metod. Det innebär att den nuvarande bestämmelsen i 25 b § ALFFo bör ersättas av en ny lagbestämmelse som, liksom för andra myndig- heter, är utformad utifrån syftet med uppgiftslämnandet. Den rättsliga regleringens struktur Utredningen bedömer att nuvarande bestämmelser om uppgifts- skyldighet i huvudsak bör behållas i ett nytt regelverk för arbetslös- hetsförsäkringen. Bestämmelserna bör finnas i ett eget kapitel och delas in i kategorier med tydliga rubriker. Den ordningen kommer att följa samma struktur som resten av den nya lagen om arbets- löshetsförsäkring. Bestämmelserna bör sorteras in under rubrikerna Uppgiftsskyldighet för myndigheter, Uppgiftsskyldighet för arbets- löshetskassor och Uppgiftsskyldighet för arbetsgivare och uppdrags- tagare. Utredningen anser att bestämmelserna i 48 a och 48 c §§ bör regleras i en och samma paragraf i den nya lagen. Bestämmelserna berör myndigheters uppgiftsskyldighet till arbetslöshetskassan (se dock nedan om utredningens bedömning angående Försäkrings- kassans skyldighet att lämna uppgifter om föräldraskap). En sådan paragraf bör ange att Arbetsförmedlingen, , Pen- sionsmyndigheten och CSN till en arbetslöshetskassa ska lämna de uppgifter om enskild som har betydelse för ett ärende hos kassan enligt den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring. Uppgifter om en- skild kan bl.a. vara uppgifter om namn och personuppgifter, men också uppgifter om beslutade ersättningar eller annat stöd för honom eller henne. På samma sätt som ovan bör bestämmelserna i 48 b och 48 d §§ regleras i samma paragraf i den nya lagen, dvs. arbetslöshetskassor- nas uppgiftsskyldighet till myndigheter. Som framgår ovan bör även arbetslöshetskassornas uppgiftsskyldighet till Kronofogdemyndig- heten regleras i den nya lagen tillsammans med och på samma sätt som för övriga myndigheter. Det innebär att en arbetslöshetskassas uppgiftsskyldighet till alla myndigheter bör regleras i samma para- graf. En sådan paragraf bör därför vara anpassad på ett sätt som gör att alla myndigheterna kan få relevanta uppgifter, men inte mer, om enskilda i respektive myndighets ärenden. Enligt utredningens upp- fattning bör det i en ny gemensam bestämmelse anges att arbetslös- hetskassan till Arbetsförmedlingen, CSN, , Krono- fogdemyndigheten och ska lämna de uppgifter om enskild som har betydelse för ett ärende hos den mottagande myndigheten. Genom en sådan bestämmelse bör mottagande myn- digheter kunna få alla relevanta uppgifter, men endast sådana upp- gifter som behövs i det specifika ärendet. Det kan t.ex. handla om såväl identifikationsuppgifter för den enskilde som uppgifter om be- slutad arbetslöshetsersättning eller återkrav av sådan ersättning för den enskilde. I övrigt bör nu gällande bestämmelser föras över till egna nya paragrafer, men med vissa språkliga ändringar. Det innebär att ska lämna de uppgifter till IAF om enskild som har betydelse för inspektionens tillsyn över ärenden om arbetslöshets- ersättning eller att utfärda intyg om att med bibehållen arbetslös- hetsersättning söka arbete i något annat EU- eller EES-land eller i . Det innebär vidare att IAF ska lämna de uppgifter till som har betydelse för Arbetsförmedlingens uppfölj- nings-, analys- och utvärderingsarbete. Slutligen innebär det att en arbetslöshetskassa ska lämna de uppgifter till en annan arbetslös- hetskassa om enskild som har betydelse för ett ärende hos den mot- tagande kassan enligt denna lag. Detaljstyrda förordningsbestämmelser om uppgiftsskyldighet bör inte införas i den nya förordningen om arbetslöshetsförsäkring Som framgår ovan fungerar bestämmelser om uppgiftsskyldighet som sekretessbrytande regler. Det innebär att en myndighet till en annan myndighet, eller i detta fall till en arbetslöshetskassa, kan lämna ut uppgifter utan hinder av om uppgifterna normalt omfattas av sekretess. Olika typer av informationsutbyten kan medföra risk för intrång i den personliga integriteten. Det ställs därför stora krav både på regelverkets utformning och precision och på it-tekniska lösningar för att skydda den personliga integriteten för enskilda i sådana situationer. I nuvarande regelverk inom arbetslöshetsförsäk- ringen har den lagtekniska lösningen varit att reglera uppgiftsskyl- digheten både i lag och förordning för berörda myndigheter och arbetslöshetskassor, där de enskilda uppgifterna som är föremål för regleringen anges på en mycket detaljerad nivå. I förarbetena till de aktuella paragraferna om uppgiftsskyldighet i framhölls att upp- giftsskyldigheten inte får leda till att fler uppgifter än nödvändigt lämnas ut. Det uttalades vidare att det av hänsyn till den enskildes integritet därför är viktigt att i en författning ange de konkreta upp- gifter som omfattas av myndigheternas och arbetslöshetskassornas uppgiftsskyldighet. Med konkreta uppgifter avsågs bl.a. uppgifter om ansökan om en viss förmån, omfattning av beviljad förmån och ut- betalat belopp.3 Utredningen delar givetvis bedömningen att det är viktigt att värna den enskildes integritet vid informationsutbyte, men anser att den kan värnas även utan en så detaljinriktad reglering. Utredningen menar att en rättslig ordning som bygger på detaljreglering har för stort fokus på användandet av enstaka uppgifter. Reglerna bör i stället utformas utifrån syftet med utlämnandet, dvs. vilket legitimt behov uppgifterna måste fylla i verksamheten hos mottagaren av uppgif- terna. Situationerna som uppgiftsskyldigheten med koppling till arbets- löshetsförsäkringen avser är väl avgränsade och tar sikte på varje myn- dighets eller arbetslöshetskassas särskilda åtagande gentemot den enskilde inom ramen för dess verksamhet. Genom en sådan ordning kommer uppgifter bara att kunna lämnas ut för tydligt avgränsade och specifika syften som regelverket inte tyngs med detalj- rika och svåröverskådliga uppräkningar. En annan fördel med syftes- styrda bestämmelser är att ett sådant system blir mer hållbart eftersom författningsändringar inte behöver genomföras varje gång en specifik uppgift som behövs i ett ärende inte längre omfattas av den lista med uppgifter som får lämnas ut. Utredningen anser att utformningen på de föreslagna lagbestämmelserna är ändamålsenliga utifrån syftet att säkerställa korrekta utbetalningar, som de ger ett rimligt skydd för den enskildes personliga integritet.