sou · H8B363d2 · 2020-11-12 00:00:00 — har även vidtagit åtgärder för att mer generellt sprida kännedom om anmälningsskyldigheten och under- lätta för dem som omfattas av denna. Myndigheten har därvid tagit fram en handbok som tar upp frågor om rutiner och samarbete och som syftar till att underlätta och förbättra ställningstaganden när en anmälan är aktuell.66 har i sina allmänna råd rekom- menderat socialnämnden att se till att det på kommunens webbplats finns lättillgänglig och lättförståelig information om hur en anmälan om missförhållanden kan göras.67 1996/97:124 s. 106 och 2012/13:10 s. 137. 64Se t.ex. 10 kap. 28 § OSL, för offentlig verksamhet, 6 kap. 12 § andra stycket patientsäker- hetslagen, för privat hälso- och sjukvård, samt prop. 1995/96:200 s. 84 för fristående skolor. 65Lundgren m.fl., Nya Sociallagarna., kommentaren till 14 kap. 1 § socialtjänstlagen. Se även SOU 2001:72 s. 130. 66Socialstyrelsens handbok om missförhållanden som rör barn, artikel- nummer: 2004-101-1. Artikel 19 – skydd mot våld, övergrepp, vanvård och sexuellt utnyttjande har rekommenderat att skapa ett sam- manhållet och samordnat skyddssystem för barn med bl.a. kampanjer för att få fler barn att anmäla våld och för att förhindra och bekämpa övergrepp och vanvård. Systemet ska enlig kommittén innefatta fort- löpande utbildning av personal i skolor och på institutioner om hur man kan upptäcka att barn far illa.68 När det gäller polisanmälningar kan nämnas att det finns vissa sekretessbrytande bestämmelser för uppgifter om vissa brott som riktats mot barn (10 kap. 21 och 22 §§ OSL). När det gäller väntade barn finns det ingen anmälningsskyldighet. Däremot finns det en särskild sekretessbrytande bestämmelse, när det gäller hälso- och sjukvårdssekretessen till skydd för en enskilds personliga förhållanden. Sekretess hindrar nämligen inte att en upp- gift lämnas till en myndighet inom , om uppgiften gäller en gravid person eller någon närstående till denne och uppgiften be- höver lämnas för en nödvändig insats till skydd för det väntade barnet (25 kap. 12 § andra stycket OSL). Offentlighets- och sekretesslagen är inte tillämplig i privat verksamhet. I stället gäller en bestämmelse om tystnadsplikt (6 kap. 12 § patientsäkerhetslagen). Av den fram- går att hälso- och sjukvårdspersonal inte obehörigen får röja uppgif- ter om enskilds hälsotillstånd. Bestämmelsen har, enligt vad vi erfarit, lett till viss osäkerhet om en orosanmälan för ett väntat barn kan göras, eller om det skulle innebära ett brott mot tystnadsplikten. Av förarbetena till bestämmelsen framgår emellertid att offentlighets- och sekretesslagen ska vara vägledande för bedömningen av vad som ut- gör ett obehörigt röjande. Det framgår även att lagstiftaren avsett att samma sekretesskydd ska gälla för den enskilde oavsett om verksam- heten är privat eller offentlig.69 Med hänsyn bl.a. härtill kan en sådan orosanmälan normalt inte anses utgöra ett obehörigt röjande. ska utan dröjsmål inleda utredning om det som kom- mit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd (11 kap. 1 § SoL). Nämnden ska genast göra en bedömning av om barnet är i behov av skydd. Därefter ska det beslutas om 68CRC/C/SWE/CO/5, p. 1980/81:28 s. 22 och 28 jämförd med 2009/10:210 s. 212. Motsvarande tolkning i prop. 2005/06:161 s. 82 och 93 samt 2007/08:126 s. 46, 133 och 248. Artikel 19 – skydd mot våld, övergrepp, vanvård och sexuellt utnyttjande en utredning behöver inledas eller inte. Som huvudregel ska det göras senast . (Se 11 kap. 1 a § SoL.) Vid en utredning får socialnämnden konsultera sakkunniga och i övrigt ta de kontakter som behövs. Utredningen ska bedrivas skynd- samt och på ett sätt så att inte någon onödigt utsätts för skada eller olägenhet. Som huvudregel ska den vara slutförd . (Se 11 kap. 2 § SoL.) Barnet ska få relevant information och ges möjlighet att framföra sina åsikter. Om barnet inte framför sina åsikter, ska ändå barnets inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt. Barnets åsikter och inställning ska tillmätas betydelse i förhållande till ålder och mognad. (Se 11 kap. 10 § SoL.) Om barnet behöver vårdas utanför hemmet ska socialnämnden upprätta en vårdplan och en genomförandeplan. Planerna beskriver vilken vård som ska anordnas och hur den ska genomföras. Normalt ska barnet också erbjudas en hälsoundersökning. Om den enskilde har behov av insatser både från och från hälso- och sjukvården ska kommunen tillsammans med upprätta en individuell plan. Om möjligt, ska den enskilde vara med i utforman- det av planen. (Se 2 kap. 7 § samt 11 kap. 3 och 3 a §§ SoL.) Åtgärderna ska dokumenteras (11 kap. 1 a och 5 §§ SoL). Personal inom socialnämnden och andra som yrkesmässigt arbetat med insatser enligt socialtjänstlagen har tystnadsplikt. Tystnadsplik- ten innebär att de inte obehörigen får röja några uppgifter. Den som bryter mot tystnadsplikten kan dömas för brott. Sekretess gäller även som huvudregel för en enskilds personliga förhållanden i både hälso- och sjukvården och inom . Det finns också en allmän sekretessregel som skyddar uppgifter om den enskildes hälsa, oavsett i vilket sammanhang uppgiften förekommer. Skyddet gäller om det måste antas att den enskilde eller någon närstående till denne kom- mer att lida betydande men om uppgiften röjs. (Se 15 kap. 1 § SoL; 21 kap. 1 §, 25 kap. 1 § och 26 kap. 1 § OSL samt 20 kap. 3 § BrB.) I allmänna råd finns närmare rekommendationer om hur ärendena ska handläggas. Enligt föreskrifter och allmänna råd om våld i nära relationer (SOSFS 2014:4) ska nämnden t.ex. alltid inleda en utredning när nämnden fått kännedom om att ett barn har bevittnat våld. ska också bedöma risken för att barnet fortsatt kommer att utsättas för att bevittna våld. Vidare ska personal ha kunskaper om hur man för samtal med ett barn om Artikel 19 – skydd mot våld, övergrepp, vanvård och sexuellt utnyttjande våld och övergrepp och vilka konsekvenser det kan få för ett barn att utsättas för eller bevittna våld eller andra övergrepp av eller mot när- stående. I de allmänna råden rörande handläggning av ärenden inom socialnämnden som rör barn och unga förtydligas bl.a. vikten av att inhämta och beakta barnets åsikter (SOSFS 2014:6). Som ett kom- plement till de allmänna råden finns barn och unga – arbete enligt socialtjänst- lagen. I handboken återfinns, förutom vägledning, en grundlig genom- gång av vilka regler som gäller för arbete med att ta emot anmälningar om barn, genomföra utredningar samt följa upp i ärenden som gäller biståndsbedömda öppna insatser. I handboken framhåller bl.a. att socialnämnden i varje enskilt fall måste bedöma vilket stöd eller skydd enligt socialtjänstlagen som barnet kan tänkas behöva utifrån bestämmelsen om barnets bästa i 1 kap. 2 § SoL. är det inte möjligt att göra digitala sökningar på om tidigare anmälningar skett om misstanke om att ett barn far illa eller riskerar att fara illa i de fall anmälan inte lett till utredning. Regeringen gav därför i uppdrag att analysera de rättsliga förutsätt- ningarna för behandling av personuppgifter vid anmäl- ningar om misstanke om att ett barn far illa eller riskerar fara illa som inte leder till utredning. uppdrag omfattade även att lämna förslag på de författningsändringar som är nödvändiga för att hålla sådana anmälningar sökbara. Rapporten göra anmälningar som gäller barn sökbara – rättsliga förutsättningar för personuppgifts- behandling redovisades till () . analys av befintligt regelverk visar att reglerna är svårtolkade och att det behövs tydligare regler för att en socialnämnd ska kunna hålla anmälningar som inte lett till utredning ordnade på ett sökbart sätt. I rapporten presenterar författningsförslag som innebär att uppgifter om anmälan som gäller barn som inte leder till utredning samt uppgifter om bedömning av behovet av skydd och beslut att inte inleda utredning om ett barn ska kunna sammanställas på ett sökbart sätt.70 70S2017/05338/FS, S2018/03827/RS (delvis). Se även (2019) Att göra anmälningar som gäller barn sökbara – rättsliga förutsättningar för personuppgiftsbehandling. Artikel 19 – skydd mot våld, övergrepp, vanvård och sexuellt utnyttjande Insatser i frivillig form insatser för barn och unga bygger i första hand på frivillig medverkan. ansvarar alltså för att det finns till- gång till öppna insatser för att kunna möta barns, ungas och vårdnads- havares olika behov. För ett barn som har fyllt får nämnden besluta om öppna insatser även utan vårdnadshavarens samtycke, om det är lämpligt och barnet begär eller samtycker till det. (Se 3 kap. 6 a och 6 b §§ SoL samt 1 § första stycket LVU.) kan besluta om olika insatser, bl.a. kontaktperson och vård utanför hem- met. Däremot är det inte möjligt att med stöd av socialtjänstlagen familjehemsplacera ett barn utan en vårdnadshavares samtycke.71 Kontaktperson (eller kontaktfamilj) kan utses för att hjälpa barnet eller föräldern med enskilda angelägenheter. används kontakt- person i motsvarande funktion som ett umgängesstöd (jämför 6 kap. 15 c § FB). ska sörja för att den som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna tas emot i ett familjehem, HVB eller stöd- boende. I första hand ska det övervägas om barnet kan tas emot av någon närstående. Nämnden ansvarar också för att barnet får god vård där det tagits emot. (Se 6 kap. 1 och 5 §§ SoL.) Läs mer om vård utanför hemmet i kapitlet om artikel 20. pågår en översyn av socialtjänstlagen. Utredningen socialtjänst lämnade sitt slutbetänkande Hållbar social- tjänst – en ny socialtjänstlag till regeringen . I betänkan- det ger utredningen förslag på en ny socialtjänstlag.72 Förslaget bereds inom . är skyldig att vidta erforderliga åtgärder när en vård- nadshavare inte är i stånd att själv tillgodose viktiga behov hos sitt barn. Om det kan antas att behövlig vård inte kan ges den unge med samtycke av vårdnadshavarna och barnet, om det fyllt , finns det vissa möjligheter att ändå ge barnet vård, med stöd av LVU (1 § LVU). Vård kan i dessa fall beslutas om det på grund av fysisk eller psykisk 71Rättsfallet RÅ 1983 2:18. 72Se SOU 2020:47. Utredningen har också lämnat ett delbetänkande, Ju förr desto bättre – vägar till en förebyggande socialtjänst (SOU 2018:32). Artikel 19 – skydd mot våld, övergrepp, vanvård och sexuellt utnyttjande misshandel, otillbörligt utnyttjande, brister i omsorgen eller något annat förhållande i hemmet finns en påtaglig risk för att barnets hälsa eller utveckling skadas (2 § LVU). Även när ett barn själv utsätter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk, t.ex. genom missbruk eller självskadebeteende kan vård beslutas, om det inte är möjligt eller tillräckligt med frivillig vård (3 § LVU). Enligt förarbetena till LVU krävs det att risken varken är övergående eller mindre betydande för ett beslut om tvångsvård. Det ska vidare gå att konstatera att risken för skada har en sådan inverkan på barnets hälsa eller utveckling att barnet har ett tydligt vårdbehov. Risken måste påvisas av konkreta omständigheter.73 I rättsfallet HFD 2011 ref. 6 lyftes särskilt fram uttalanden från förarbetena om att bedömningen ska göras med ut- gångspunkt i och med barnets rättigheter och behov i centrum. LVU omfattar alla situationer när ett barn utsätts för misshandel i hemmet. Med misshandel menas både fysisk och psykisk misshan- del. Vidare kan, enligt förarbetena, redan en ringa grad av misshandel utgöra en påtaglig risk för den unges hälsa eller utveckling, om det inte är fråga om en enstaka överilad handling. Med psykisk misshan- del menas exempelvis att den unge utsätts för psykiskt lidande genom systematiska kränkningar, nedvärdering eller terrorisering.74 Bl.a. har ett verbalt dödshot mot barnet föranlett vård enligt LVU.75 Med begreppet otillbörligt utnyttjande avses i första hand att någon av föräldrarna utnyttjar barnet sexuellt. Men det kan också vara fråga om att barnet utnyttjas av en förälder eller med föräldrarnas goda minne i pornografiskt syfte. Ett barn kan vidare utnyttjas otill- börligt på så sätt att det tvingas utföra ett alltför ansträngande kropps- arbete eller att en förälder lägger på barnet så stort självständigt an- svar för förälder eller syskon att det medför en påtaglig risk för skada på barnets hälsa eller utveckling.76 Under uttrycket brister i omsorgen faller, enligt förarbetena, situa- tioner då ett barn utsätts för vanvård. Det kan vara fråga om att bar- net allvarligt misskötts i fråga om hygien, kläder eller mat. En annan situation som faller under begreppet brister i omsorgen är att föräld- rarna utsätter barnets hälsa för en påtaglig risk att skadas genom att inte se till att barnet får lämplig sjukvård. Brister i omsorgen före- 1989/90:28 s. 57–61. Se även RÅ 2009 ref. 64 och HFD 2011 ref. 6. 1989/90:28 s. 107. 75Rättsfallet RÅ 2008 ref. 55. 1989/90:28 s. 107. Artikel 19 – skydd mot våld, övergrepp, vanvård och sexuellt utnyttjande ligger också om barnets behov av känslomässig trygghet och stimu- lans eftersätts t.ex. på grund av missbruk eller psykiska störningar hos föräldrarna. Det kan också vara djupgående konflikter mellan föräldrarna, där barnet får sitta emellan på ett sådant sätt att dess hälsa eller utveckling riskerar att skadas. Även fall där föräldrarna placerar barnet i en miljö som innebär en påtaglig risk för att dess hälsa eller utveckling skadas omfattas. Begreppet brister i omsorgen täcker också situationer då föräldrarna överlåter ansvaret för barnet på andra per- soner som inte kan tillförsäkra barnet en trygg uppväxtmiljö.77 Enligt förarbetena avses med uttrycket något annat förhållande i hemmet bl.a. fall då missförhållanden i hemmet inte i första hand beror på vårdnadshavaren själv utan på t.ex. en sambo till denne. Det kan vidare vara fråga om förhållanden där en förälder inte alls knyter an till sitt barn eller där föräldern lever i sjuklig symbios med barnet.78 Vården enligt LVU sker huvudsakligen utanför hemmet. Det är en domstol som beslutar om vården men socialnämnden bestämmer hur och var den ska ordnas. I brådskande fall kan socialnämnden besluta om omhändertagande. Ett sådant beslut ska därefter prö- vas av förvaltningsrätten. (Se 4–7 och 10–12 §§ LVU.) Läs mer om handläggningen i mål och ärenden enligt LVU i kapitlet om artikel 9. Om det kan antas att ett barn behöver insatser enligt LVU, på grund av eget missbruk eller annat skadligt beteende, kan socialnämn- den i förebyggande syfte besluta att barnet ska hålla kontakt med en särskilt kvalificerad kontaktperson eller att barnet ska delta i öppen- vårdsbehandling (22 § LVU). Samtycke behövs inte för ett sådant beslut (1 § fjärde stycket LVU). Läs mer om vård enligt LVU i kapitlet om artikel 20. Efter en lagändring i socialtjänstlagen som trädde i kraft ska socialnämnden numera se till att det finns rutiner för att förebygga, upptäcka och åtgärda risker och missförhållanden inom verksamhet rörande barn och unga (3 kap. 3 a § SoL). Vidare har kompetenskraven skärpts när det gäller de handläggare 1989/90:28 s. 107 och 108. 1989/90:28 s. 108. Artikel 19 – skydd mot våld, övergrepp, vanvård och sexuellt utnyttjande som ska utreda barnärenden, bl.a. ska de ha socionomexamen och tillräcklig erfarenhet (3 kap. 3 a § SoL). Den som fullgör uppgifter inom eller vid ska genast rapportera om han eller hon uppmärk- sammar eller får kännedom om ett missförhållande eller en påtaglig risk för ett missförhållande, som rör den som får, eller kan komma i fråga för, insatser inom verksamheten (14 kap. 3 § SoL). Ett missför- hållande eller en påtaglig risk för ett missförhållande, ska dokumen- teras, utredas och avhjälpas eller undanröjas utan dröjsmål (14 kap. 6 § SoL). Vidare ska ett allvarligt missförhållande eller en påtaglig risk för ett allvarligt missförhållande, anmälas till Inspektio- nen för vård och omsorg (14 kap. 7 § SoL). ska också noga följa vården av de barn som vårdas utanför hemmet. Det ska främst göras genom regelbundna person- liga besök i det hem där barnet vistas och genom enskilda samtal med barnet, dem som tagit emot barnet och med vårdnadshavarna. ska särskilt uppmärksamma barnets hälsa, utveckling, sociala beteende, skolgång och relationer till anhöriga och andra närstående. En särskild socialsekreterare ska utses för att ansvara för kontakterna med barnet. (Se 6 kap. 7 b och 7 c §§ SoL.) Har det utsetts en kontaktperson eller en kontaktfamilj åt ett barn ska socialnämnden kontinuerligt följa hur insatsen genomförs (3 kap. 6 c § SoL). Det finns också en möjlighet för nämnden att besluta om upp- följning av ett barns situation även när utredningen avslutats utan beslut om insats. En förutsättning för det är att barnet bedöms vara i särskilt behov av nämndens stöd eller skydd men samtycke till sådan åtgärd saknas. Det blir endast aktuellt när förutsättningar för tvångs- vård enligt LVU inte föreligger. Motsvarande gäller när en placering utanför hemmet har upphört. (Se 11 kap. 4 och 4 a §§ SoL.) Om en förälder vid utövandet av vårdnaden om ett barn brister i om- sorgen om barnet på ett sätt som medför bestående fara för barnets hälsa eller utveckling ska vårdnaden om barnet ändras av domstol. Den andre föräldern ska då få ensam vårdnad. Om bristerna i omsor- gen gäller båda föräldrarna ska domstolen i stället flytta över vårdna- Artikel 19 – skydd mot våld, övergrepp, vanvård och sexuellt utnyttjande den till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare. En sådan talan kan föras både av en förälder och av socialnämnden. (Se 6 kap. 7 § FB.) Som framgår i avsnittet nedan är det brottsligt att på olika sätt våld- föra sig på ett barn. har till uppgift att bl.a. före- bygga, och förhindra brottslig verksamhet samt utreda och beivra brott (2 § polislagen). Som redan nämnts, ska fort- löpande samarbeta med myndigheterna inom och underrätta dessa om förhållanden som bör föranleda någon åtgärd av dem (6 § polislagen). Därtill finns det andra brottsbekämpande myn- digheter såsom Säkerhetspolisen och . 22.2.4Straffrättslig reglering som rör våld, övergrepp, kränkningar och vanvård Det finns ett antal brott i som kan bli aktuella när ett barn utsätts för våld eller kränkningar. Några brott har särskilda rub- riceringar när det är ett barn som är målsägande. I övrigt gäller samma bestämmelser som när vuxna blir utsatta. Det utgör en försvårande omständighet om brottet varit ägnat att skada tryggheten och tilliten hos ett barn i dess förhållande till en närstående person (29 kap. 2 § Straffskärpningsgrunden är inte begränsad till brott som rik- tas direkt mot ett barn, även fall då t.ex. ett barn bevittnar att en förälder blir slagen av den andre föräldern omfattas.79 Därtill är det i sig försvårande om brottet begås mot ett barn, av en vårdnadshavare eller som ett led i en uppfostringsmetod som skulle kunna ge barnet mer långsiktiga skador.80 Den som uppsåtligen tillfogar någon annan person kroppsskada, sjukdom eller smärta gör sig skyldig till misshandel. Allvarligare gär- ningar bedöms som grov eller synnerligen grov misshandel. Dödligt uppsåtligt våld kan bestraffas som mord, dråp eller barnadråp (när en kvinna dödar sitt barn i samband med födseln). Även den som av oaktsamhet skadar eller dödar någon kan dömas för brott. Det är även brottsligt att i vissa fall utsätta någon för allvarlig fara. (Se 3 kap. 2002/03:53 s. 111. 80Se rättsfallen NJA 2003 s. 537 och 2017 s. 1129. Artikel 19 – skydd mot våld, övergrepp, vanvård och sexuellt utnyttjande Misshandelsbrottet omfattar såväl fysisk misshandel som orsakande av mer påtagliga former av psykiskt lidande, om det medför en medi- cinskt påvisbar effekt, t.ex. en psykisk chock. För att gärningen ska vara straffbar som misshandel krävs det att offret tillfogats en kropps- skada, sjukdom eller smärta eller blivit försatt i vanmakt eller annat sådant tillstånd. Med smärta avses, enligt förarbetena, ett fysiskt lidande som inte är alltför obetydligt.81 Tillfogande av ett mindre kroppsligt obehag, t.ex. genom störande ljud, faller därför inte under misshan- delsbegreppet. Sådant och annat hänsynslöst beteende, t.ex. att spotta på någon, knuffas, hälla vatten över någon och vissa fall av skrämsel, kan däremot vara straffbart som ofredande (4 kap. 7 § BrB).82 Barn- rättighetsutredningen har föreslagit att det även ska införas ett sär- skilt brott när våldet riktar sig mot barn.83 Andra brott som kan aktualiseras när ett barn utsätts för bestraff- ning eller kränkande behandling är t.ex. olaga hot, olaga frihetsberö- vande, olaga tvång, förolämpning, förtal, kränkande fotografering, olaga integritetsintrång, brytande av post- eller telehemlighet, intrång i förvar, dataintrång. Vid upprepade kränkningar från närstående kan brottet grov fridskränkning bli aktuellt, om gärningarna varit ägnade att allvarligt skada personens självkänsla. (Se 4 och 5 kap. När det gäller sexuella övergrepp och kränkningar finns bl.a. brot- ten våldtäkt mot barn, sexuellt utnyttjande av barn, sexuellt övergrepp mot barn, sexuellt ofredande, utnyttjande av barn för sexuell poser- ing och barnpornografibrott. (Se 6 kap. och 16 kap. 10 a § BrB.) Läs mer i kapitlet om artikel 34. Utöver brotten i finns det speciallagstiftning som kri- minaliserar vissa särskilda former av övergrepp, t.ex. vad avser kvinn- lig könsstympning och vissa former av omskärelse av pojkar. Läs mer om detta i avsnittet om skadliga sedvänjor i kapitlet om artikel 24. Det kan också nämnas att det finns ett nytt brott, barnäktenskapsbrott (4 kap. 4 c § BrB). Läs mer om detta i kapit- let om artikel 11. Som nämns ovan har föreslagit att det ska införas ett nytt brott, misshandel av barn. Förslaget bygger på en genomgång av ett antal tingsrättsdomar. Av kartläggningen framgår bl.a. att åtal i flera fall ogillats eftersom smärta inte ansetts styrkt eller 81NJA II 1962 s. 104. 82NJA II 1962 s. 105. 83SOU 2016:19 s. 260. Artikel 19 – skydd mot våld, övergrepp, vanvård och sexuellt utnyttjande för att den smärta som barnet känt inte varit tillräcklig för att gär- ningen ska bedömas som misshandel. Utredningen har vidare påtalat att smärtrekvisitet och de krav det ställer på ett barn som utsatts för våld medför att barn i praktiken inte ges ett likvärdigt straffrättsligt skydd mot våld som vuxna, något som inte ligger i linje med barnkonventionen.84 Lagförslaget bereds inom . Det har i doktrinen påståtts att inte klarar upp brott som rör våld mot barn i samma utsträckning som andra länder i Europa.85 Dessutom är mörkertalet högt, då många fall av våld mot barn aldrig polisanmäls, särskilt vad gäller yngre barn och vissa utsatta grupper.86 Även vid sexuella övergrepp är mörkertalet stort.87 I den senaste nationella kartläggningen angående våld mot barn visade det sig att av de som utsatts för psykiskt eller fysiskt våld hade anmält brottet till polisen. Ännu färre hade berättat för . Totalt hade berättat för någon, oftast för ett syskon eller för en jämnårig vän.88 Vårdnadshavare och vissa andra som ansvarar för ett barn har en så kallad garantställning. Det innebär att de kan straffas för vissa brott, trots att det är någon annan som begått dem. Det beror på att de har en skyldighet att ingripa när barnet far illa. Utöver vårdnadshavare kan en person som barnet har en levnadsgemenskap med anses ha garantställning. Det förutsätter dock att personen har en sådan nära relation till barnet och en sådan ställning i förhållande till barnet att han eller hon kan sägas delta i och rent faktiskt ha inflytande över barnets omvårdnad och fostran. Oavsett om en sådan nära levnads- gemenskap föreligger kan en garantställning uppkomma, om någon får anses ha tagit på sig att ansvara för barnet under en kortare eller längre tid.89 84SOU 2016:19 s. 260–265. 85Diesen m.fl., Övergrepp mot kvinnor och barn, andra upplagan (2013) avsnitt 5. 86Brottsförebyggande rådet, Den polisanmälda barnmisshandeln – Utvecklingen (2011). Se även Diesen m.fl., Övergrepp mot kvinnor och barn (2013) avsnitt 5. 87Barnombudsmannen, , Våld i nära relationer (2012) s. 11.