sou · H8B360 · 2020-11-03 00:00:00 — En redogörelse för kritiken som riktats mot ansvarets utform- ning och domstolarnas prövning av de subjektiva rekvisiten uppsåt och grov oaktsamhet finns också i avsnitt 9.5.1. Kritik har också riktats mot befrielseregeln och hur den tilläm- pas.3 Utformningen av befrielseregeln har kritiserats för att inte lämna någon vägledning till tillämparna om vad som utgör särskilda skäl. Den huvudsakliga kritiken har dock gällt att även tillämpningen av befrielseregeln är alltför hård och onyanserad. Det har ifrågasatts om inte en individualiserad prövning i praktiken borde innebära ett större utrymme för att medge befrielse än vad praxis ger uttryck för.4 Kritiken mot befrielseregeln blir närmare belyst i avsnitt 10.6.1. Den studie av rättstillämpningen som oftast åberopas till stöd för kritiken mot domstolarnas rättstillämpning redovisas i Svenskt Näringslivs rapport ”Skatterättsligt företrädaransvar – fiskal gräddfil utan legitimitet?” . I rapporten redogörs bl.a. för statistik av- seende förvaltningsrätts- och kammarrättsdomar gällande företrädar- ansvar som meddelades 2011 samt en fördjupad rättsfallsgenomgång beträffande ett urval av domar från kammarrätterna. Av studien framgår att förvaltningsrätterna det året helt hade bifallit Skatte- verkets ansökningar om företrädaransvar i av målen och delvis bifallit ansökningarna i av målen. Endast i 1,2 pro- cent av målen hade förvaltningsrätterna avslagit an- sökan och företrädaren undgått ansvar. Även i kammarrätterna var andelen utdömda företrädaransvar mycket högt. Av statistiken och av den närmare genomgången av 12 kammarrättsdomar drog förfat- tarna bl.a. den slutsatsen att reglerna ställer orimliga krav på företrä- darna vid likviditetsbrist. Förklaringen till den höga bifallssatistiken berodde enligt författarna på att domstolarna tillämpar bestämmel- serna mekaniskt och att det inte görs någon prövning i det enskilda fallet. Företrädarna påförs i stället ansvar så fort skatten betalats . I rapporten förespråkades att företrädaransvaret i skatteförfarande- lagen (2011:1244), förkortad SFL, borde tas bort. Det ansågs att det 3Se bl.a. Simon-Almendal, Företrädaransvar, s. 97 och 230 f. och Skattenytt 2017 s. 656 f. 4Se Simon-Almendal, Företrädaransvar, s. 230 f. företrädaransvar som regleras i aktiebolagslagen (2005:551), förkor- tad ABL, ger ett nog så effektivt skydd åt borgenärerna.5 Här kan kort nämnas att rapporten åberopades av Svenskt Närings- liv i dess hemställan till regeringen om lagändringar, Förbättringar av rättssäkerhet och företagsklimat på skatteområdet, till stöd för att företrädaransvaret i SFL fått en orimligt sträng utform- ning och tillämpning och därför borde slopas. Ytterligare en kartläggning av underinstansernas tillämpning genomfördes av skatt 2018, även då på uppdrag av . Den studien företogs med anledning av rätts- fallet HFD 2018 ref. 4 och omfattade samtliga 519 mål om företrädar- ansvar som hade sakprövats av förvaltningsrätterna och kammar- rätterna efter rättsfallet. Syftet med studien var att utröna huruvida HFD 2018 ref. 4 hade haft någon påverkan på utfallet i mål om företrädaransvar i under- instanserna. Kartläggningen visade att företrädaransvar inte utdömts i en mindre andel av målen efter HFD 2018 ref. 4. gällde det motsatta. I rapporten drogs slutsatsen att rättsfallet inte har haft någon påverkan på den hårda tillämpningen av företrädaransvaret i underinstanserna. Den kritik som framförts avseende det strängt ut- formade ansvaret och den hårda tillämpningen ansågs därför kvarstå och vara fortsatt berättigad.6 7.3Riksdagens tillkännagivanden och tidigare uppdrag begärde i ett tillkännagivande att regeringen skulle se över reglerna om företrädaransvar och om tillämp- ningen av bestämmelserna blivit för hård och om bestämmelserna borde ändras för att öka rättssäkerheten och förutsägbarheten, för- bättra villkoren för att starta, driva och utveckla företag och minska riskerna för att livskraftiga företag avvecklas i onödan.7 avslog en motion om att företrädaransvaret skulle slopas eller att en särskild tidsfrist skulle gälla innan ansvaret inträder. 5Se Svernlöv, rapport s. 7 f. 6Se Tillämpning av företrädaransvaret i underinstanser, skatt, rapport , se också Abdali och Ondrasek , Det skatterättsliga företrädaransvaret – tillämpning i underinstanserna och reformbehov, SvSkT 2019 s. 311. 7Riksdagens tillkännagivande , bet. 2014/15:SkU20 punkt 7, rskr. 2014/15:169. För att kunna göra den översyn som önskades fick i uppdrag av regeringen att redogöra bl.a. för hur borgenärsanstånden används, och kan användas, i situationer där det kan bli aktuellt med företrädaransvar, samt hur beaktar reglerna om hel eller delvis befrielse från företrädaransvar vid bedömning av vilka fall som ska föras till domstol och hur talan i domstol ska utformas. Syftet var att få information om hur reglerna tillämpas i praktiken. Upp- draget redovisades i promemorian ”Det skatterätts- liga företrädaransvaret, borgenärsanstånd och hel eller delvis befrielse från betalningsskyldighet”.8 Det ingick inte i utrednings- uppdrag att utreda de subjektiva rekvisiten eller lämna några förslag på förändringar. Vad redovisar i sin promemoria om handläggningen redogörs för löpande i betänkandet i samband med att de enskilda frågorna behandlas, se bl.a. avsnitt 10.6.2 i kapitlet om befrielse. I detta sammanhang finns dock anledning att nämna att , som motbild till den kritiserade och i praxis mycket höga bifalls- frekvensen, lyfter fram det förhållandet att det ingår i verkets utred- ningsarbete att sålla bort de ärenden där det finns tveksamheter. En ansökan om företrädaransvar ska enligt verkets rutiner endast göras i de fall där handläggaren gör bedömningen att samtliga rekvisit för ett utdömt ansvar föreligger. De fall som återstår ska då vara fall där förutsättningarna för att döma ut företrädaransvar bedöms som upp- fyllda. Enligt är det också vad som avspeglas i dom- stolarnas prövning och den höga bifallsfrekvensen.9 Härefter, , fick Statskontoret i uppdrag av reger- ingen att se över bestämmelserna i om hel eller delvis befrielse från företrädaransvar och om anstånd som är till fördel för det all- männa. I Statskontorets uppdrag låg att också överväga behov av för- ändringar i dessa delar.10 konstaterade, i ett nytt tillkännagivande att Statskontorets uppdrag inte avsåg hela företrädaransvaret. Upp- draget omfattade bl.a. inte de subjektiva rekvisiten. fram- förde att regeringen därför borde ge ett utökat uppdrag till Stats- 8Fi2015/02473/S3 och Fi2015/04393/S3. 9Skatteverkets PM s. 36. 10Statskontorets rapport 2018:14 ”Översyn av det skatterättsliga företrädaransvaret. Med fokus på befrielse och anstånd”. kontoret att utreda hela företrädaransvaret samt att uppdraget borde redovisas till regeringen senast den 1 april 2018.11 Något sådant utökat uppdrag hann aldrig ges till Statskontoret som redovisade sitt uppdrag i rapporten 2018:4 ”Över- syn av det skatterättsliga företrädaransvaret. Med fokus på befrielse och anstånd”.12 Statskontorets utredning byggde på en analys av domar från perio- den –2016, på stickprovsundersökning av ärenden och på intervjuer och två enkätundersökningar. För stickprovsanalysen av ärenden gjordes ett urval av 10 ärenden från vart och ett av de granskade åren 2011–2016, dvs. sammanlagt 60 ärenden. Av dessa hade 23 ärenden avskrivits. I 19 ären- den hade en överenskommelse träffats och i övriga ärenden hade en ansökan getts in till domstol.13 Statskontoret drog också slutsatser från en tidigare gjord stickprovsanalys av ärendehan- tering. Den undersökningen är och avsåg 223 ärenden som inte hade resulterat i någon ansökan om företrädaransvar till förvaltningsrätten. Beträffande analysen av domstolsavgörandena granskades ett slumpmässigt urval på 70 domslut från perioden – 2016 närmare. 50 av domarna var avgjorda av förvaltningsrätterna och 20 av kammarrätterna. Från stickprovsanalyserna gjorde Statskontoret bl.a. iakttagelsen att de processekonomiska skälen för avskrivning överväger samt bedömningen att tillämpning av befrielseregeln följer praxis.14 Statskontoret konstaterade dock att sett till rätts- praxis tillämpas befrielsegrunderna mycket restriktivt och att det finns få grunder för hel eller delvis befrielse.15 Genom enkätundersök- ningarna och intervjuerna fann Statskontoret stöd för att företrädarna likväl som skattehandläggarna var osäkra på vad som gäller som grund för befrielse.16 Resultatet av nu nämnda stickprovsanalyserna kommenteras närmare i anslutning till utredningens egen undersök- ning av ärendehantering, se avsnitt 7.7.2. Slutsatserna beträffande tillämpningen av befrielseregeln beaktar utredningen i avsnitt 10.6.3. 11Riksdagens tillkännagivande , bet. 2017/18:SkU12 punkt 12, rskr. 2017/18:202. 12Fi2015/02473/S3 och Fi2018/02250/S3. 13Statskontorets rapport 2018:4 s. 18, 37 och 39. 14Se rapporten s. 37 f. 15Se rapporten s. 41. 16Se rapporten s. 8. Vad gällde anståndsreglerna fann Statskontoret det inte visat att tillämpade anståndsreglerna för hårt i förhållande till vad som utgör gällande rätt. drogs dock slutsatsen att tillämp- ningen av anståndsreglerna medförde en viss risk för att livskraftiga företag avvecklas. Trots detta lämnades inga konkreta förslag till ändringar av anståndsreglerna men däremot ”alternativa handlings- vägar”.17 Dessa redogörs närmare för i avsnitt 12.3.2. Slutligen kan nämnas att Statskontoret ansåg sig ha funnit stöd för att behövde förbättra insynen i myndighetens ärende- hantering och att såväl som behövde för- bättra informationsinsatserna för att stärka rättssäkerheten, öka förutsebarheten och förbättra villkoren för företagande. 7.4Skatteverkets ärendehantering och rättstillämpning 7.4.1Undersökningen och dess genomförande Domstolars avgöranden är offentliga. När förvaltningsrätten tagit ställning till ansökan om företrädaransvar i en dom eller ett beslut kan därför de omständigheter och de bedömningar som ledde fram till företrädaransvaret granskas av utomstående. I de fall där verkets handläggning av ärenden om företrädaransvar inte resul- terar i någon ansökan finns däremot ingen offentlig dom eller beslut. I verksamhet som avser bestämmande av skatt eller fast- ställande av underlag för bestämmande av skatt gäller vidare den abso- luta skattesekretessen för uppgifter om enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden, se 27 kap. 1 § offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400), förkortad OSL. Även i borgenärs- verksamhet gäller en mycket stark sekretess för en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, se 27 kap. 2 § andra stycket. För att med bibehållen sekretess möjliggöra en undersökning av handläggning av ärenden om företrädaransvar har där- för , på uppdrag av utredningen, utfört en granskning av ärenden som avser juridiska personers skuldsättning och företrädar- ansvar. Granskningen har syftat till att visa på vilka omständigheter och bedömningar som läggs till grund för att inte ansöka om före- 17Se rapporten s. 8. trädaransvar, dvs. på vilka grunder som ärenden skrivs av från fort- satt handläggning av . Undersökningen syftar till att ge kompletterande information om tillämpning av bestäm- melserna om företrädaransvar, särskilt tillämpningen av de subjektiva rekvisiten. För att genomföra undersökningen har slumpvis valt ut sammanlagt 240 ärenden –2019 (80 ). har urvalet skett både från ärenden registrerade som företrädaransvarsärenden respektive från öppnade borgenärsutred- ningar (40 mål från varje kategori), se mer om borgenärsutredningar och registreringen av företrädaransvarsärenden i kapitel 6. Granskningen av ärendena har skett manuellt och utförts av ett antal handläggare vid . Dessa har vid genomgången av ärendena besvarat ett antal i förväg ställda frågor. Den centrala frågan att besvara har avsett orsaken till att ärendet har avskrivits och inte lett fram till en ansökan om företrädaransvar. Därutöver har frågor om bl.a. skatteskuldens storlek, hur skulden uppkommit, antal förfallodagar och företrädarens roll hos den juridiska personen be- svarats. Utredningen har också begärt in uppgifter om vilken infor- mation företrädaren har fått samt om företrädaren yttrat sig i ärendet eller inte. Trots att syftet varit att granska ärenden som avslutats genom avskrivning visade det sig omöjligt att avgränsa det slumpmässiga ur- valet till enbart sådana ärenden. Det gjorda urvalet kom därför att även innehålla ärenden som hade resulterat i en ansökan om företrä- daransvar eller i en överenskommelse om betalningsskyldighet. Ur- valet innehöll också ärenden som felregistrerats. Av urvalet på 240 ärenden har 64 ärenden resulterat i en ansökan till domstol, 14 ärenden är felregistrerade, har inte granskats av annat skäl eller förefaller vara dubbelt registrerade, 12 ärenden har avslutats genom ingångna överenskommelser med företrädaren och 150 ären- den uppges som avskrivna. Utredningens sammanställning nedan och uppföljning av Skatte- verkets granskning avser i första hand de 150 ärenden som uppgetts som avskrivna. Nedan redogörs för samtliga slumpvist utvalda 150 ärendena som avskrivit och där inte gått vidare och an- sökt om företrädaransvar. Redovisningen är inriktad på vilken orsak som uppgetts som skäl till att ärendet inte drivits vidare till domstol. Särskild vikt läggs vid att redogöra för de ärenden som i gransk- ningen angetts ha skrivits av med anledning av att be- dömt att företrädaren inte kan lastas för att ha varit åtminstone grovt oaktsam eller där det ansetts föreligga särskilda skäl för ansvarsfrihet. Sammanställning av orsaken till avskrivning Orsak till att ärendet avskrivits Skuld reglerad/ utdelning i konkurs kan väntas Objektiva rekvisit kan inte visas Alltför låg processbar skuld Subjektiva rekvisit kan inte visas/ej uppsåt el grov oaktsamhet Särskilda skäl för ansvarsfrihet Skuld reglerad/utdelning i konkurs kan väntas I 13 fall har fortsatt handläggning inte varit aktuell med anledning av att skulden har reglerats av den juridiska personen eller på grund av att det saknats skäl att tro att inte ska få utdelning i konkursen. Objektiva rekvisit kan inte visas I 15 fall visar utredning att de objektiva rekvisiten inte är uppfyllda. I sammanställningen uppges den vanligaste orsaken vara att skatte- skuld saknas. Detta anges i åtta av ärendena. Gemensamt för dessa är att de avser borgenärsutredningar. En sådan utredning företas på grund av obetalda skulder men i enskilda fall kan det visa sig att skulderna inte i något fall avser skatteskulder. Härutöver finns ärenden där det bedömts att det saknas ett pro- cessbart skuldbelopp respektive bedömningar om oklarheter beträf- fande företrädarskapet. I ett ärende har avskrivning skett eftersom utredningen visat att företrädaren avlidit. Låg processbar skuld – processekonomi Den vanligaste orsaken till avskrivning som anges i den granskningen är att den processbara skatteskulden ansetts för låg för att det ska vara motiverat att driva ärendet vidare. Det uppges som orsak i 49 av de granskade fallen. har bedömt att det inte är processekonomiskt att ansöka om företrädaransvar och därför har ärendena lagts ned. Vid bedömningen har inte sällan vägts in att företrädaren inte har tillräcklig betalningsförmåga samt beaktats andra tillkommande svårig- heter med att driva in skulden, såsom t.ex. att företrädaren utvandrat. Utifrån sammanställning uppgår den högsta skatte- skuld som ensamt ansetts vara för låg för att driva process om till . Huvuddelen av de belopp som ansetts för låga tycks dock understiga . Företrädaren saknar betalningsförmåga – processekonomi Den näst vanligaste orsaken till att ärenden avskrivits är att företrä- daren ansetts sakna betalningsförmåga. I de 45 ärenden där detta an- ges som orsak har undersökningen visat att företrädaren saknar utmät- ningsbara tillgångar, lever på låg pension, är restförd för egna skulder eller har skulder som redan har sin grund i tidigare utdömda företrädaransvar. Med hänsyn härtill har en ansökan inte ansetts kunna leda till att skatteskulden drivs in och ärendet har skri- vits av från fortsatt handläggning. Subjektiva rekvisit kan inte visas, ej uppsåt eller grov oaktsamhet I 22 av ärendena anges orsaken till avskrivning vara att de subjektiva rekvisiten inte är uppfyllda. I nio av dessa anges skälet vara att grov oaktsamhet inte kan visas eftersom skulden förfallit till betalning i nära anslutning till konkurs. I sex av fallen uppges skälet vara att skulden endast avsett en eller . I två fall, som avser samma företrädare, anges att företrädaren i svar på utsänd förfrågan lämnat uppgift om att han gjort inbetal- ningar till skattekontot avseende de skulder som fanns när denne trädde ur styrelsen. Utredningen anses visa att inbetalningarna, på grund av skattekontots utformning, kommit att reglera andra skul- der. Mot den bakgrunden anses företrädaren ha gjort vad denne kun- nat för att reglera de aktuella skulderna. I ett fall har angetts att ärendet avskrivits med anledning av vad ombudet uppgett om att obeståndet uppkom väldigt akut och ovän- tat samt att aktiva förhandlingar fördes med bank och att företräda- ren hade anledning att tro på en lösning. Företrädarens sjukdom har i ett fall angetts som skäl till att det inte förelegat grov oaktsamhet. Även den effekt som anhörigs sjukdom haft på en företrädares agerande har beaktats i ett fall och då noterats både som bristande subjektiva rekvisit och som befrielsegrund. Slutligen redogörs i sammanställningen för ett fall avseende en fri- skola där skolan drevs vidare, trots förfallna skulder, för att barnen inte skulle tvingas byta skola mitt i terminen. Betalningsproblemen hade uppstått på grund av en oväntad nedgång i antal elever. Omständig- heterna ansågs leda till att grov oaktsamhet inte kunde anses föreligga. En klar majoritet av de 22 fall som avskrivits på grund av att grov oaktsamhet inte har ansetts föreligga har handlagts , fem ärenden avser 2018 och endast två har handlagts . I tabell 7.2 redovisas en sammanställning av omständigheterna som beaktats och lett till att ansett att skatten eller avgiften inte har underlåtits att betalas av grov oaktsamhet. Särskilda skäl för befrielse av betalningsskyldighet har ansetts föreligga Handläggningen av sex ärenden har lagts ned efter bedömningen att det finns särskilda skäl som motiverar ansvarsfrihet. I fyra av dessa har sjukdom uppgetts som orsak. och demens har varit sjukdomar som beaktats. I två av fallen påtalas att sjukintyg har getts in från . I ett ärende har avskrivningen skett på grund av en kombination av att företrädaren inte ansetts ha varit grovt oaktsam och förekoms- ten av befrielsegrunder. Ärendet har lagts ned efter att företrädaren har redogjort för med stora privata problem innefattande nära anhörigs sjukdom vilket påverkat hans eget agerande på så sätt att det gjort honom passiv. Slutligen har ett ärende avskrivits på grund av hög ålder. I fem av de sex ärenden som avslutats på grund av att det ansetts finnas särskilda skäl för ansvarsfrihet har företrädaren kommit in med svar på utsänd förfrågan. I tabell 7.2 visas en sammanställning av omständigheterna som ansetts utgöra skäl för befrielse. Tabell 7.2 Sammanställning av orsaker av subjektiv karaktär Omständigheter som beaktats och lett till att grov oaktsamhet ansetts saknas respektive att det ansetts föreligga särskilda skäl för befrielse Subjektiva rekvisit kan inte visas – ej uppsåt eller grov oaktsamhet Skulderna förfallit i samband med konkurs Företrädaren anses ha gjort vad denne kunnat Anhörigs sjukdom och den påverkan det haft Särskilda omständigheter som förklarat fortsatt drift Övriga iakttagelser från granskningen av ärenden Av undersökningen framgår inga tendenser som kan sägas visa att bedömning i företrädaransvarsärenden skulle ha för- ändrats på något påtagligt sätt under de granskade åren 2017–2019. I 71 av ärendena uppges att den juridiska personens skatteskuld följer av uppgifter som lämnats i deklaration. I 36 av ärendena upp- ges att skatteskulden följt av en skatteutredning företagen av Skatte- verket och som resulterat i ett omprövningsbeslut. I fyra ärenden uppges skulden ha sitt ursprung i en kombination av både deklare- rade uppgifter och av omprövningsbeslut. Utredningstiden i de redovisade ärendena skiljer sig åt väsentligt. Iflera fall öppnas och stängs ett ärende . I andra fall sträcker sig handläggningstiden till . I 100 av de granskade ärendena har uppgift om antal förfallodagar noterats. Uppgifterna visar att 22 avskrivna ärenden avser endast en förfallodag, 13 ärenden avser , 9 ärenden tre förfallo- dagar, 7 ärenden osv. se figur 7.1. Figur 7.1 Antal förfallodagar Antal förfallodagar i 100 av ärendena 1 3 5 7 9 11 13 15 17 19 21 23 25 27 29 31 33 Av undersökningen av de 150 ärendena som avskrivit från vidare handläggning framgår att de vanligaste skälen till att Skatte- verket väljer att inte ansöka om företrädaransvar är processekono- miska. Ärendena avskrivs för att den processbara skulden är för låg och på grund av bristande betalningsförmåga hos företrädaren. Med beaktande av att bestämmelserna om företrädaransvar syftar till att på ett effektivt sätt driva in den juridiska personens skatteskuld kan det anses rimligt att en ansökan om företrädaransvar också förutsät- ter ett ställningstagande till om en ansökan om företrädaransvar i det enskilda fallet utgör ett effektivt medel att driva in den juridiska per- sonens obetalda skatt till det allmänna. finns det anledning att reflektera över det faktum att bristande betalningsförmåga hos en företrädare utgör den vanligaste orsaken till att avstår från att ansöka om företrädar- ansvar, som det tydligt framgår av rättspraxis att bristande betalningsförmåga ensamt inte utgör särskilda skäl att medge betal- ningsbefrielse, se närmare avsnitt 10.5.2. Endast under ärendets hand- läggning i tillåts den aktuella grunden påverka ansvaret. Detta visar på handläggningens stora betydelse för den enskilde. Beträffande bedömning av vilket skuldbelopp som anses för lågt för att ligga till grund för en ansökan om företrädar- ansvar skulle det kunna finnas skäl att närmare undersöka om bedöm- ningen av vad som är ett för lågt processbart belopp är densamma i de olika regioner där handlägger ärenden om företrädar- ansvar. De uppgifter som erhållits i denna undersökning kan dock inte ge något svar på frågan om ansökningarna innehåller en tillfreds- ställande likabehandling vad gäller den bedömningen. Av de 150 granskade avskrivningsärendena har i 22 av dessa uppgett sig ha avstått från att ansöka om företrädaransvar med hänvisning till att de subjektiva rekvisiten inte varit uppfyllda. I dessa fall har bedömningen således uttryckligen lett till att det inte finns grund för att anse att den juridiska personens underlåtenhet att betala skatter eller avgifter orsakats av ett uppsåtligt eller grovt oaktsamt handlande av företrädaren. Så är fallet i av de granskade ärendena. Att dra några mer generella slutsatser beträffande verkets tillämp- ning av de subjektiva rekvisiten låter sig inte göras. Urvalet är alltför begränsat för att det ska vara möjligt. Det kan dock konstateras att bedömningen tar hänsyn till sådana lätt konstaterbara objektiva omständigheter som att det avser ett be- gränsat antal förfallodagar och att den tidpunkt då skulden skulle ha betalats ligger nära den tidpunkt då verksamma åtgärder faktiskt har vidtagits för att avveckla verksamheten. Dessa objektiva omständig- heter är även med enbart en begränsad utredningsinsats kända för och dess förekomst kan i sig leda till att får svårt att bevisa att företrädaren varit åtminstone grov oaktsam. Beträffande tillämpningen av befrielseregeln gäller att det i av de 150 ärendena ansetts att grunderna för företrädaransvar visserligen varit uppfyllda men att det förelåg sådana särskilda skäl för ansvarsbefrielse att det av den anledningen fanns skäl att avstå från att ansöka om företrädaransvar.