sou · H8B363d3 · 2020-11-12 00:00:00 — (Se 1–3 §§ lagen, 1993:335, om .) Av förarbetena till lagen framgår att myndighetens utåtriktade verksamhet har varit omfattande och betydelsefull för utvecklingen inom barnområdet, men att i högre grad bör rikta sina informationsinsatser direkt till barn och unga så att de själva blir medvetna om sina rättigheter enligt konventionen.12 Barnom- budsmannens uppgift och mandat beskriver vi mer utförligt i kapitlet om artikel 4. Mänskliga rättigheter i skolan Utbildningen inom skolväsendet ska bl.a. förmedla och förankra re- spekten för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande demo- kratiska värderingarna som det svenska samhället vilar på (1 kap. 4 § skollagen, 2010:800). Av förarbetena till skollagen framgår att det närmare innehållet i dessa rättigheter uttrycks i flera internationella konventioner som anslutit sig till samt att bestämmelser om utbildningens syfte bl.a. finns i artikel 29 i . Att utbildningen ska förmedla och förankra respekt för de mänskliga rättig- heterna och grundläggande demokratiska värderingar innebär enligt förarbetena att det måste finnas kunskap hos såväl förskollärare, lärare och annan personal som hos barn och elever om vad dessa värderingar och rättigheter innebär och hur de kan förverkligas.13 Läs mer i kapitlet om artikel 29. 2001/02:96 s. 28. 2009/10:165 s. 634. Artikel 42 – informationsskyldighet om konventionen Mänskliga rättigheter i examensbeskrivningar för yrkesexamina anges i examensbeskrivningarna för ett antal examina att en student för att få examen ska visa en viss värderingsförmåga och ett visst förhållningssätt med särskilt beaktande av de mänskliga rättigheterna. Den utbildningsvetenskapliga kärnan i lärarutbildningen ska anknyta till kommande yrkesutövning och bl.a. omfatta skolans värdegrund, innefattande de grundläggande demokratiska värderingarna och de mänskliga rättigheterna, sociala relationer, konflikthantering och ledarskap. För att t.ex. få en förskollärar-, grundskollärar- och ämneslärarexamen ska studenten visa förmåga att kommunicera och förankra skolans värdegrund, inbegripet de mänskliga rättigheterna och de grundläggande demokratiska värderingarna. Vidare ska studenten visa förmåga att i det pedagogiska arbetet göra bedömningar utifrån relevanta vetenskapliga, samhälleliga och etiska aspekter, med särskilt beaktande av de mänskliga rättigheterna, i synnerhet barnets rättig- heter enligt . (Se högskoleförordningen, 1993:100, bilaga 2.) 45.2.2Andra åtgärder för att öka kunskapen Alltsedan ratificerades har olika satsningar skett för att öka kunskap om konventionen både bland barn och vuxna. Regeringen avsatte t.ex. medel ur Allmänna arvsfonden till informa- tion om . Målgrupperna var frivillig- organisationer, yrkesgrupper inom olika barnverksamheter samt barn och unga. avsattes ytterligare medel ur Allmänna arvsfon- den till ett särskilt projekt – Dags för . Målet med denna satsning var att samtliga kommuner och landsting skulle ta ett steg vidare i arbetet med . Främsta målgruppen var tjänstemän och beslutsfattare. hade en sam- ordnande roll i detta arbete och i en särskild samordningsgrupp in- gick representanter från frivilligorganisationer, Svenska kommun- förbundet och . Projektet pågick och utvärderades under våren 2000.14 Nedan beskri- ver vi ytterligare åtgärder som vidtagits för att öka kunskapen om barn- konventionen för vuxna respektive barn. 1999/2000:137 s. 107. Artikel 42 – informationsskyldighet om konventionen Åtgärder för att öka kunskapen bland vuxna Flera åtgärder har vidtagits för att öka kunskapen bland vuxna om . har t.ex. antagit två strategier för att förverkliga barnets rättigheter. Den första strategin antogs av riks- dagen , Strategi för att förverkliga FN:s konvention om bar- nets rättigheter i Sverige15 och innehöll bl.a. åtgärder för att öka kun- skapen om bland offentligt anställda på alla nivåer.16 En ny strategi antogs av , Strategi för att stärka bar- nets rättigheter i Sverige17. Av den nya strategin, som alltjämt gäller, framgår att beslutsfattare och relevanta yrkesgrupper ska ha kunskap om barnets rättigheter och omsätta denna kunskap i berörda verk- samheter. Strategin ska vara en utgångspunkt för offentliga aktörer på statlig och nivå som i sina verksamheter ska säkerställa barnets rättigheter. Att föräldrar ska få kunskap om sina rättigheter framgår också av strategin. När det gäller att öka kunskapen hos föräldrar om barnets rättig- heter fick i uppdrag att ta fram och sprida ett informationsmaterial till föräldrar och blivande föräldrar om barnets rättigheter enligt barnkonventionen.18 För att främja och öka kunskapen om barnets rättigheter och hur dessa kan omsättas i praktiken inom verksamheter som arbetar med frågor som rör barn har åtgärder vidtagits bl.a. inom ramen för de ovan nämnda strategierna.19 Några exempel på åtgärder är att reger- ingen och SKL (numera SKR) ingick en överenskommelse i syfte att intensifiera och utveckla arbetet med barnets rättigheter.20 Vidare fick i uppdrag att bistå SKL inom ramen för överenskommelsen samt ett uppdrag att sprida och kommuni- cera strategi –2014.21 bidrog regeringen till uppbyggnaden av de återkommande Barnrätts- dagarna som arrangeras av och Stiftel- sen för att sprida kunskap och inspirera till ett 1997/98:182, bet. 1998/99:SoU6, rskr. 1998/99:171. 1997/98:182 s. 17 och 18. 2009/10:232, bet. 2010/11:SoU3, rskr. 2010/11:35. 18S2010/4933/FST. 2009/10:232 s. 24, 25, 39 och 40. 2013/14:91 s. 30–42. 2017/18:186 s. 64 och 65. 20S2010/5114/FST. 21S2011/8293/FST. Artikel 42 – informationsskyldighet om konventionen fördjupat arbete med att genomföra barnkonventionen.22 Vidare fick i uppdrag att översätta barnrättskom- mitténs allmänna kommentarer för att de skulle bli mer tillgängliga och kunna användas i tolkningen av konventionen. Myndigheten fick också medel för att trycka upp och tillgängliggöra regeringens femte periodiska rapport till barnrättskommittén.23 Utöver arbete ansåg regeringen att det fanns behov av en regional stödstruktur för att bidra till att barnets rättig- heter kan tillgodoses på lokal och regional nivå. i fick i uppdrag att tillsammans med övriga länsstyrelser lämna förslag på hur länsstyrelserna skulle kunna ut- göra en regional stödstruktur för att bidra till att barnets rättigheter kan tillgodoses på lokal och regional nivå.24 konstaterade i sitt betänkande att det fanns brister i tillämpningen av och att en orsak till sådana brister var otillräcklig kunskap om barnets rättigheter och särskilt hur de ska realiseras i rättstillämpningen. Barn- rättighetsutredningen föreslog därför ett kunskapslyft.25 Mot den bakgrunden gav regeringen i uppdrag att –2019 genomföra ett kunskapslyft om barnets rättigheter i syfte att stödja dels kommuner och landsting, dels särskilt berörda myndigheter26 i arbetet med att säkerställa tillämpningen av barnets rättigheter inom centrala verksamhetsområden.27 fick i i uppdrag att samordna och utveckla länsstyrelsernas tillämpning av barnets rättigheter samt stödja arbetet med att säkerställa den praktiska tillämpningen av bar- nets rättigheter i kommuner och regioner. I uppdraget ingår att ut- veckla och sprida befintliga metoder och rutiner för att säkerställa tillämpningen av barnets rättigheter i praktiken på alla länsstyrelser. I uppdraget ingår även att möjliggöra samordning och erfarenhets- utbyte avseende hur tillämpningen av barnets rättigheter säkerställs 2013/14:91 s. 39. 23S2012/7439/FST och S2013/6487/FST. 24S2014/1697/FST. 26Myndigheter som omfattats av –2019 var , Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd, , , Myndigheten för delaktighet, , Specialpedagogiska skolmyndigheten, Skolinspektio- nen, Inspektionen för vård och omsorg, Inspektionen för socialförsäkringen, Jämställdhets- myndigheten, , Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, Kriminalvården, , och . 2017/18:186 s. 100 och 101. Artikel 42 – informationsskyldighet om konventionen i praktiken i kommuner och regioner. Utifrån länsstyrelsernas regio- nala kännedom ska de bidra till ett riktat stöd efter behov och för- utsättningar i kommuner och regioner. Syftet med uppdraget är att i högre utsträckning bidra till att tillämpningen av barnets rättigheter säkerställs i praktiken på och regional nivå. Regeringen menade att beslutsfattare och yrkesverksamma i kommuner och regio- ner har tillgång till kunskap om hur bestämmelserna i barnkonven- tionen kan tillämpas är avgörande för att ett barnrättsbaserat arbete ska få genomslag på och regional nivå.28 har utfört undersökningar om svenskars kännedom om , som myndigheten redogör för i sin årsrapport . Enligt rapporten ansåg av de tillfrå- gade att de har kunskap om både konventionen och hur den kan omsättas i den egna verksamheten. gjorde Barnom- budsmannen även en undersökning av allmänhetens attityder till barns rättigheter. Undersökningen visade att nästan samtliga respondenter, , hört talas om . Ungefär hälf- ten av dem ansåg sig även känna till innehållet i konventionen.29 Regeringen bedömde att det i samband med inkorporeringen av behövdes en ökad kunskap om konventionen för att säkerställa att barnets rättigheter tas tillvara i rättstillämpningen. En vägledning som kunde utgöra ett stöd vid tolkning och tillämp- ning av skulle därför tas fram.30 upp- drog åt docenten att biträda Social- departementet med att utforma en vägledning som kunde utgöra ett sådant stöd. Vägledningen presenterades i november 2019.31 –2020 har fått i uppdrag av regeringen att genomföra utbildnings- och spridningsinsatser om vägledningen vid tolkning och tillämpning av barnkonventionen.32 28A2019/01274/MRB. 29Barnombudsmannen årsrapport Dom tror att dom vet bättre – barnet som rättighets- bärare (2020) s. 17–22. Se även skr. 2003/04:143 s. 6 och skr. 2007/08:111 s. 7 och 8 vad gäller tidigare undersökningar. 2017/18:186 s. 90 och 91. 32A2019/02059/MRB. Artikel 42 – informationsskyldighet om konventionen Åtgärder för att öka kunskapen bland barn Sedan ratificeringen av har åtgärder vidtagits för att främja att barn och unga själva ska få kunskap om sina rättigheter. Inom ramen för den satsning som gjordes , genom medel ur Allmänna arvsfonden, togs ett material fram riktat till barn i olika åldersgrupper: Mina rättigheter. fick i uppdrag att ta fram ett nytt material om barnets rättigheter för barn och unga.33 Materialet Jag vill säga något! togs fram för flera olika ålders- grupper.34 Av strategin framgår att barn ska få kunskap om sina rättigheter och vad de innebär i praktiken. I strategin betonas vidare att ett barn behöver ha kunskap om sina rättigheter och vad de inne- bär i praktiken för att barnets rättigheter ska kunna tillgodoses. Enligt strategin förutsätter det bl.a. att information om barnets rättigheter ska finnas och vara anpassad till barns olika behov och förutsättningar. Vidare anges det i strategin att lärare och personal inom förskolan, skolan och skolbarnsomsorgen spelar en särskilt viktig roll i att ge barn kunskap om sina rättigheter. I strategin understryks att ett barns rättigheter ska tillgodoses, som medborgare, patient, konsument eller elev. Det ställer krav på att myndigheter, regioner och kommuner inom sina verksamhetsområden förmedlar och tillhandahåller anpas- sad information till barn om deras rättigheter och hur rättigheterna kan tillgodoses. Det gäller såväl i enskilda ärenden som i frågor där barn som kollektiv är berörda.35 I redovisades en under- sökning av barns kunskaper om sina rättigheter. Undersökningen visade att barn och unga i åldrarna 11 respektive hade relativt god allmän kännedom om sina rättigheter. Det var dock färre, en femtedel, som hade hört talas om och endast en av tio visste vad den handlade om. I årsrapporten pekade Barnombuds- mannen på vikten av skolans roll i att informera och utbilda om bar- nets rättigheter.36 2003/04:47 s. 43. 2013/14:91 s. 32. 2009/10:232 s. 14. 36Barnombudsmannens årsrapport Kom närmare – om att överbrygga avståndet mellan barn och vuxna (2009) s. 12–29. Artikel 42 – informationsskyldighet om konventionen Genom ett regeringsuppdrag togs en barnanpassad ver- sion av fram av . Både den barnanpassade versionen och konventionen i sin helhet översattes till de nationella minoritetsspråken. I uppdraget ingick även att tillgäng- liggöra för barn med olika funktionsnedsättningar.37 Information till barn och unga om har också utveck- lats av och . Vidare har informa- tion till barn och unga som brottsoffer tagits fram av Brottsoffer- myndigheten och Barnombudsmannen.38 påpekade i sitt betänkande att även barn behöver få ökad kunskap om vad rättigheterna innebär i prak- tiken. –2018 har mot den bak- grunden haft i uppdrag att vidta kunskapshöjande insatser för barn och unga om sina rättigheter enligt och vad de innebär i praktiken både inom skolan och andra områden. I uppdra- get ingick att skapa en portal med information, färdiga lektionsupp- lägg och lärarhandledning för att underlätta skolans undervisning om barnets rättigheter.39 Webbplatsen Mina rättigheter lanserades år 2018.40 gjorde en ny undersökning om barns kunskaper om sina rättigheter som visade att kunskaperna hade för- bättrats, men att det bara är vartannat barn som känner till barn- konventionen. I gruppintervjuer som gjort med barn och unga visade det sig dock att när barnen fick diskutera sina rättigheter var kunskapen större. Barnen kände t.ex. till rätten till sjuk- vård, skola och mat samt att ett barn har rätt att skyddas mot våld.41 En mängd insatser görs även av organisationer inom det civila sam- hället för att öka barns kunskaper om sina rättigheter och vart de kan vända sig för att få råd och stöd. Artikel 42 innebär en skyldighet för en stat att göra barnkonven- tionens bestämmelser kända bland både barn och vuxna. Detta ska göras genom lämpliga och aktiva åtgärder. Vad som är lämpliga och 2013/14:91 s. 32. 38S2013/5139/FST och S2013/2348/FST. 2017/18:186 s. 99. 40https://. 41Barnombudsmannens årsrapport , Dom tror att dom vet bättre – barnets som rättighets- bärare (2020) s. 17–22. Artikel 42 – informationsskyldighet om konventionen aktiva åtgärder är upp till respektive stat att avgöra. Barnrättskom- mittén har, som ovan nämnts, gett en del råd om vad som kan vara lämpliga och aktiva åtgärder. Vår kartläggning visar att har vidtagit ett antal åtgärder, både i form av lagstiftning, politiska strategier och annat, för att göra konventionens bestämmelser och principer allmänt kända. Som exem- pel på lagstiftningsåtgärder kan nämnas bestämmelserna om mänskliga rättigheter i skollagen och högskoleförordningen. Vidare har Barnom- budsmannen getts en central roll i arbetet med att sprida information och kunskap om konventionen samt med att driva på genomföran- det av konventionen. De kunskapslyft för barn och vuxna som haft i uppdrag att genomföra, samt uppdraget till i visar att det pågår ett aktivt arbete för att säkerställa att in- formation om sprids till såväl barn som vuxna. Även införandet av lagen (2018:1197) om kon- vention om barnets rättigheter får antas ha bidragit till att kunskapen om konventionen har ökat. Precis som barnrättskommittén lyfter fram är det av vikt att ut- värdera de satsningar som görs för att kunna veta om de varit effek- tiva. Av de kontakter som vi haft i vårt kartläggningsarbete har vi kunnat konstatera att det finns en osäkerhet kring hur barnkonven- tionen ska tolkas och hur avvägningar vad gäller barnets bästa ska göras. Vidare verkar det finnas en viss osäkerhet kring övrig lagstift- ning som rör genomförandet av barns rättigheter och hur den för- håller sig till . I propositionen om inkorporering av underströk regeringen att myndigheter på egen hand kan behöva uppdatera riktlinjer och handböcker vad gäller hur kan tolkas inom en myndighets specifika verksam- het.42 En sådan uppdatering av t.ex. allmänna råd och handböcker från olika sektorsmyndigheter framstår som ett viktigt stöd i spri- dandet av kunskap om konventionen. Även om svensk lagstiftning och praxis får anses överensstämma med vad som stadgas i artikel 42 kan det konstateras att även andra åtgärder än lagstiftning kan behövas för att göra konventionen känd bland både barn och vuxna. 2017/18:186 s. 91. Artikel 42 – informationsskyldighet om konventionen Svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med innebörden av artikel 42 i . Hur bestämmelser om barnets bästa och barnets rätt att uttrycka sina åsikter och få dem beaktade tolkas i I vårt uppdrag ingår att särskilt redovisa hur bestämmelser om bar- nets bästa och barnets rätt att utrycka sina åsikter och få dem be- aktade tolkas i den praktiska tillämpningen samt vilken innebörd de ges inom olika rättsområden. Vidare ingår det att inom ramen för redovisningen analysera hur barnets bästa förhåller sig till andra in- tressen som ska beaktas. bestämmelser om barnets bästa och barnets rätt att uttrycka sina åsikter och få dem beaktade har transformerats in i svensk lagstiftning inom flera rättsområden. Nedan redovisas huvuddelen av dessa bestämmelser. Vi har främst fokuserat på bestäm- melser av portalkaraktär. Vår redovisning fokuserar på att dels återge lagstiftarens inten- tioner, dels redovisa relevant vägledande praxis och myndighetsut- talanden samt ge exempel på hur bestämmelserna tolkas i den praktiska tillämpningen. Vi avslutar detta kapitel med några generella iakt- tagelser. Vi har valt att redovisa förarbeten till den aktuella bestämmelsen. Det gör vi av flera anledningar. Dels för att visa hur lagstiftaren an- sett att bestämmelsen ska tolkas, dels för att öka förståelsen för hur bestämmelsen tillämpats, dels för att läsaren ska kunna bedöma om förarbetsuttalandena kan ha påverkat tolkningen av en bestämmelse i den praktiska tillämpningen. Därutöver redovisar vi, av samma skäl, den vägledning som vi tagit del av genom t.ex. föreskrifter, allmänna råd och handböcker för de aktuella bestämmelserna. Vägledande av- göranden redovisas i den mån vi funnit sådana. För att få en bild av hur bestämmelserna tolkas i den praktiska tillämpningen har vi låtit genomföra en rättsfallsstudie och en enkätundersökning inom ett begränsat antal rättsområden. Dessa beskrivs närmre nedan. Bestämmelserna tillämpas på olika sätt och i olika sammanhang. En del blir aktuella vid beslutsfattande medan andra främst rör åt- gärder som inte formaliseras genom skriftliga beslut. Underlaget när det gäller beslut och avgöranden är ibland mycket stort, t.ex. när det gäller vägledande avgöranden från Migrationsöverdomstolen om bar- nets bästa, ett urval har då valts. är tvärtom tillgången till av- göranden mycket begränsad och större vikt kan då ha lagts vid annan informationsinhämtning. Avsnitten kan därför se lite olika ut och är också svåra att jämföra med varandra. Hur svensk lagstiftning och praxis stämmer överens med barn- konventionen i dessa delar hänvisar vi till kapitlen om artiklarna 3 och 12. Vi gör inte någon sådan analys i detta kapitel. Under avsnitten som heter Utredningens rättsfallsstudie presenteras slutsatserna från den rättsfallsstudie som vi genomfört. Rättsfalls- undersökningen består i denna del av ett urval avgöranden från dom- stolar och nämnder i vilka bestämmelser om barnets bästa eller rätt att komma till tals har tagits upp i någon form. Avgörandena kom- mer till största delen . Ungefär 30 avgöranden per rätts- område redovisas i rapporten. Rättsområdena är: adoption; vårdnad, boende och umgänge; verkställighet av avgöranden om vårdnad, bo- ende eller umgänge; omhändertagande enligt LVU; stöd och service enligt LSS, hälso- och sjukvården, tandvården och smittskydd; eko- nomiskt bistånd enligt socialtjänstlagen; vård och behandlingsinsatser enligt socialtjänstlagen; skola och utbildning; namnärenden; kriminal- vårdsärenden; utlänningsärenden; särskild företrädare för barn. Studien tar inte någon hänsyn till om avgörandet överklagats och ändrats, eftersom vi velat kartlägga tolkningen av bestämmelserna på olika nivåer i rättstillämpningen. Det är alltså inte det slutliga avgö- randet som är det viktiga utan hur tillämparen har uppfattat bestäm- melsen. Rättsfallsstudien är begränsad och det går inte att dra några alltför långtgående slutsatser av den. Däremot kan den i förekommande fall tillsammans med annat material ge en samlad bild av hur bestämmel- serna tillämpas. Liksom med andra delar av kartläggningen är syftet med studien att ge exempel på hur bestämmelserna har tolkats. Urvalet har gjorts efter sökningar på specifika sökord (t.ex. ”bar- nets bästa + adoption”), eller vissa lagrum inom ett visst tidsinter- Tidsintervallet har varit olika långt beroende på hur många träffar som genererats. Det har minst varit långt och till del eller helt avsett avgöranden . Avgöranden där domstolen har uttalar sig om de relevanta bestämmelserna har sedan plockats ut. För det fall sökorden genererat en större mängd avgöranden har ett slumpmässig urval gjorts, t.ex. genom att välja vartannat avgörande på träfflistan. På uppdrag av utredningen har (Ramboll) genomfört en enkätundersökning som berör hur vissa svenska bestämmelser om barnets bästa och barnets rätt att komma till tals tolkas och tillämpas inom vissa yrkesgrupper. Ramboll har redovisat resultatet av enkätundersökningen i en rapport. Undersök- ningen har omfattat följande yrkesgrupper och därtill relevanta be- stämmelser: •beslutsfattare i uppehållstillståndsfrågor på , som fattar beslut som rör barn, som inte är ensamkommande, och som avser ansökan om uppehållstillstånd med asyl som grund (Se 1 kap. 10 och 11 §§ utlänningslagen.) •familjerättssekreterare, som utför utredningar om vårdnad, bo- ende och umgänge på uppdrag av domstol (Se 6 kap. 2 a och 19 §§ FB.) •socialsekreterare, som utreder och beslutar i frågor enligt social- tjänstlagen, som avser antingen behandlingsinsatser för barn eller ekonomiskt bistånd när barn berörs (Se 1 kap. 2 § och 11 kap. 10 § SoL.) •behandlande läkare inom barnpsykiatri eller barnonkologi (Se 5 kap. 6 § HSL samt 1 kap. 8 § och 4 kap. 3 § patientlagen.) Frågorna har utgått från relevant lagstiftning för respektive yrkes- kategori och de särskilda bestämmelser som berör barnets bästa och barnets rätt att uttrycka sina åsikter. Eftersom vi varit tvungna att begränsa oss har vi inte kunnat skicka enkäten till alla relevanta yrkesgrupper. Valet av yrkesgrupper bygger på en sammanvägd bedömning. Vi har bl.a. beaktat vilka områden som tidigare utredningar identifierat brister i och vilka områden där avgöranden får särskilt stor betydelse för barn. Vi har också beaktat bestämmelsernas utformning och medvetet valt yrkesgrupper från olika delar av samhället. Beslutsfattare på arbetar för en statlig myndighet, läkare inom regionens verksamhet och de övriga två yrkeskategorierna inom den kommunala verksamheten. Utgångspunkten i urvalsprocessen har varit att, om möjligt, upp- nå en geografisk spridning, variation vad gäller kommunstorlek samt ta hänsyn till ett stad- och landsbygdsperspektiv. Enkätundersökningen har bl.a. syftat till att fånga exempel på hur kunskap om bestämmel- serna inhämtas, hur bestämmelserna tolkas, vilka tillvägagångssätt som finns för att göra bedömningar om barnets bästa respektive in- hämta barns åsikter, samt om och hur detta sedan redovisas och ges betydelse vid själva beslutsfattandet. Undersökningen är inte av den omfattningen att den kan utgöra ett helt säkert underlag för slutsatser om hur tjänstemän inom dessa yrkesgrupper generellt tillämpar bestämmelserna. Eftersom det varit ett begränsat antal av de tillfrågade som svarade på vår enkät kan det också antas att undersökningens respondenter är särskilt intresse- rade av frågorna. Under respektive bestämmelse som omfattas av undersökningen redovisar vi utvalda delar av resultatet av enkätundersökningen. 1 kap. 10 § utlänningslagen I fall som rör ett barn skall särskilt beaktas vad hänsynen till barnets hälsa och utveckling samt barnets bästa i övrigt kräver.