sou · H8B347 · 2020-08-26 00:00:00 — ska, i fråga om barn och unga som vårdas i ett familjehem, jourhem, stödboende eller hem för vård eller boende, särskilt uppmärksamma barnets eller den unges relationer till för- äldrar, syskon och andra närstående. 75Lundström & Sallnäs (2009), s. 57 och 60. 76Boyle (2015), s. 22 f. Att barn har rätt till samhörighet med föräldrar, anhöriga och andra närstående innebär att det är barnets rätt till kontakt som står i cent- rum. Kontakten är alltså i första hand till för barnet och det är bar- nets bästa som ska vara avgörande.77 Kontakten mellan syskon kan ha stor betydelse för placerade barn genom att skapa kontinuitet i en instabil situation. Kontakten kan också vara ett stöd när placeringen upphör och barnet ska klara sig på egen hand. Många placerade barn vill dessutom ha mer syskon- kontakt. utredningar har pekat på att det behövs ett för- tydligande vad gäller det placerade barnets rättigheter till kontakt med syskon, men även vad gäller kontakt med föräldrarna.78 Resultaten i och Sallnäs studie pekar på att nuvarande regelverk inte är någon garanti för att placerade barn, trots att de själva vill, kan bibehålla kontakten med sina syskon under placer- ingstiden. Mot bakgrund av den kunskap och medvetenhet som nu- mera finns om betydelsen av att placerade barn får möjlighet till kon- takt med sina syskon, anser utredningen att bör arbeta mer aktivt med frågan och att detta bör synliggöras i socialtjänst- lagen. I fråga om föräldrar så anges i artikel 9.3 i att konventionsstaterna ska respektera rätten för det barn som är skilt från den ena eller båda föräldrarna att regelbundet upprätthålla ett personligt förhållande till och direkt kontakt med båda föräldrarna, utom då detta strider mot barnets bästa. Utredningen om tvångsvård för barn och unga konstaterar att kontakt mellan barn och föräldrar under en placering numera är en vedertagen princip i såväl interna- tionell som svensk rätt. Dessutom menar man att dagens praxis utgår från att det finns mycket positivt med att placerade barn har kontakt med sina föräldrar. Utredningen anser därför att det finns skäl att i socialtjänstlagen synliggöra vikten av att arbetar med att ge barn möjlighet till kontakt med föräldrar. Ett ytterligare skäl för detta är att skapa balans i förhållande till utredningens förslag att i lagen synliggöra vikten av kontakt med syskon. Om enbart syskon och närstående lyfts fram särskilt i socialtjänstlagen finns risk att den tolkas som att kontakt med syskon är viktigare än den med föräldrar, vilket vore olyckligt. Barnets behov av och rätt till kontakt med för- 77SOU 2015:71 s. 230. 78SOU 2011:9 s. 264 och SOU 2015:71 s. 230. äldrar, syskon och andra närstående ska inte rangordnas grupperna emellan. Utredningen föreslår därför att det i socialtjänstlagen bör anges att socialnämnden, i fråga om barn som vårdas i ett familjehem, jour- hem, annat enskilt hem, stödboende eller hem för vård eller boende, ska arbeta för att de ges möjlighet till kontakt med föräldrar, syskon och andra närstående. Bestämmelsen bör lämpligen infogas i nuva- rande 6 kap. 7 § SoL. Därutöver bör nuvarande 6 kap. 7 b § SoL – som bl.a. anger att socialnämnden särskilt ska uppmärksamma barnets eller den unges relationer till anhöriga och andra närstående – ändras till att avse barnets eller den unges relationer till föräldrar, syskon och andra när- stående. Att begreppet anhöriga tas bort innebär ingen förändring i sak eftersom närstående fortsatt omnämns. Närstående är ett vidare begrepp som inbegriper anhöriga. Detta följer även av att den nu- varande lydelsen i 6 kap. 7 b § SoL pekar ut anhöriga och andra när- stående. Begreppet närstående tar sikte på såväl personer inom familj- eller släktkretsen som andra personer som den enskilde har en nära relation till.79 Begreppet syskon syftar på hel- och halvsyskon och föräldrar på barnets biologiska föräldrar eller adoptivföräldrar. Med kontakt avses att upprätthålla en relation till föräldrar, syskon och andra närstående. Detta kan göras på olika sätt och måste inte innebära fysiska träffar. har ett ansvar att utreda vilka närstående barnet vill ha kontakt med, på vilket sätt kontakten bör ske och dess lämplighet utifrån barnets bästa. Utredningens förslag innebär inte att barn ska tvingas eller ut- sättas för påtryckningar att träffa sina syskon eller föräldrar. Det kan finnas olika skäl till att barn inte vill ha kontakt. I vissa fall kan det även vara direkt olämpligt att upprätthålla en sådan kontakt, t.ex. om barnet har utsatts för kränkningar eller andra övergrepp av en för- älder eller ett syskon. Hänsyn måste därför alltid tas till det enskilda barnets situation och åsikter. Det gäller såväl i förhållande till det barn som är placerat som eventuellt syskon. Kontakten ska ske med utgångspunkt i vad som är bäst för barnet. Oenighet mellan social- tjänsten och vårdnadshavarna om kontakten med barnet kan vara grund för att en placering enligt socialtjänstlagen inte kan genomföras. 1996/97:124 s. 132. 19.8Uppföljning av ett barns situation 19.8.1Uppföljning efter avslutad utredning eller placering får enligt nuvarande 11 kap. 4 a–b §§ SoL besluta om uppföljning av ett barns situation i vissa fall. Det gäller dels när en utredning som gäller barnets behov av stöd eller skydd avslutas utan beslut om insats, dels efter det att en placering i ett familjehem eller hem för vård eller boende har upphört. En förutsättning är dock att barnet, utan att förhållanden som kan föranleda ett beslut om tvångs- vård enligt LVU föreligger, bedöms vara i särskilt behov av nämn- dens stöd eller skydd men samtycke till en sådan åtgärd saknas. I förarbetena till nämnda bestämmelser anges att det ur ett barn- rättsperspektiv är angeläget att det finns en möjlighet att kunna följa utvecklingen under en tydligt angiven tidsperiod. Detta för att kunna motivera vårdnadshavaren att ta emot en föreslagen insats som har en möjlighet att följa utvecklingen genom att ta behövliga kontakter utan att det behöver inledas en ny utredning. Det ger möjligheter för att pröva nya arbets- sätt för att motivera till vård och stöd.80 Vid uppföljningen får nämnden enligt 11 kap. 4 c § SoL konsul- tera sakkunniga och i övrigt ta de kontakter som behövs. Vidare får ett barn höras utan vårdnadshavarens samtycke och utan att vård- nadshavaren är närvarande. Nämnden ska underrätta barn som fyllt och vårdnadshavare som berörs om beslutet att inleda respek- tive avsluta uppföljningen. Av 11 kap. 10 § SoL följer vidare att ett barn, oavsett ålder, ska få relevant information när en åtgärd rör barnet. Uppföljning av barn som friges från sluten ungdomsvård ska enligt nuvarande 5 kap. 1 § 10 SoL tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan verkställighet av sluten ungdomsvård enligt lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård (LSU) upphört. Ett flertal av de unga som döms till sluten ungdomsvård har så allvarliga personliga och sociala pro- blem att det är nödvändigt med fortsatta insatser efter frigivningen. Mot den bakgrunden finns det i princip alltid skäl för 2012/13:10 s. 64 f. att uppmärksamma de unga som verkställer sluten ungdomsvård inför att verkställigheten ska upphöra.81 Inför att verkställigheten ska upp- höra utreder socialnämnden således barnets behov av stöd eller skydd om det finns skäl till det och har på det sättet möjlighet att besluta om uppföljning även för denna grupp om utredningen avslutas utan insats. Vid ett beslut om uppföljning av ett barns situation avgör nämnden hur länge uppföljningen ska pågå och hur den bäst ska genomföras. Uppföljningen måste dock avslutas senast från det att den utredning som gäller barnets behov av stöd och skydd har av- slutats. På motsvarande sätt ska uppföljningen avslutas senast från det att placeringen i familjehem eller hem för vård eller boende har upphört. Uppföljningen ska i annat fall avslutas när nämn- den finner skäl att inleda ny utredning. Regleringen ger möjlighet att följa utvecklingen ytterligare . Av förarbetena följer att med viss regel- bundenhet, beroende på ålder och behov, bör ha kontakt med barn och vårdnadshavare och i övrigt ta de kontakter som behövs.82 Vid remissbehandlingen av förslaget till de nuvarande bestäm- melserna framförde ett flertal remissinstanser, bl.a. , , kommun, och Rädda barnen, att var en alltför för att följa upp situationen för ett barn som visar sig vara i särskilt behov av stöd eller skydd och menade att tiden skulle utsträckas till fyra eller sex månader.83 Regeringen var emellertid inte beredd att föreslå än vad hade föreslagit. Inför ett sådant ställningstagande krävdes, enligt regeringens bedömning, att den nu föreslagna bestämmelsen hade följts upp.84 2014/15:25 s. 47. 2012/13:10 s. 65, 88 och 135. 2012/13 :10 s. 63. 2012/13:10 s. 65 och 88 samt SOU 2009:68 s. 335 f. fick i uppdrag av regeringen att på nationell nivå följa upp vissa bestämmelser som trädde i kraft , däribland bestämmelserna om uppföljning i 11 kap. 4 a–c §§ SoL.85 Av uppföljning framgår att av de sva- rande kommunerna hade använt möj- ligheten att följa upp ett barns situation efter det att en utredning hade avslutats utan beslut om insats.86 Vidare hade av de svarande kommunerna använt möj- ligheten att följa upp ett barns situation efter det att en placering hade avslutats. Uppföljningen indikerade att de nya bestämmelserna uppfattades som något positivt och som en möjlighet till stärkt skydd för barnen. En synpunkt som lyftes fram av de intervjuade socialsekreterarna var emellertid att i de fall då uppföljningen verkligen behövdes, var för att hinna följa upp önskvärda förändringar eller förhållanden.87 19.8.2Tiden för uppföljning förlängs Utredningens förslag: Bestämmelsen i nuvarande 11 kap. 4 c § socialtjänstlagen ändras så att uppföljning av ett barns situation – när en utredning som gäller barnets behov av stöd eller skydd avslutats utan beslut om insats – i stället för ska avslutas senast från det att utredningen har avslutats. Motsvarande ska gälla vid uppföljning av ett barns situation efter det att en placering i ett familjehem eller i ett hem för vård eller boende har upphört. Uppföljning av barnets situation ska då av- slutas senast efter det att placeringen har upphört. 85Lag (2012:776) om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) och lag (2012:777) om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. 86Enkäten skickades till landets samtliga kommuner och stadsdelarna i , och . Totalt hade enkäten därmed 316 mottagare. Den besvarades av 229 kommuner och stadsdelar, vilket ger en svarsfrekvens på . 87Socialstyrelsen (2015). Nya bestämmelser för den sociala barn. Och ungdomsvården – Upp- följning av ändringar av SoL och LVU, s. 33. uppföljning gjordes relativt nära inpå att bestäm- melserna i 11 kap. 4 a–c §§ SoL hade införts. Det är därför svårt att dra några slutsatser om hur bestämmelserna har tillämpats och vilka effekter de har haft. Vid uppföljning framkom dock indikationer på att två månaders fristen ansågs vara för kort. Samma synpunkt fram- fördes under remissbehandlingen. Vidare har samma synpunkt fram- förts till utredningen av flera barnrättsorganisationer.88 Barnens rätt i samhället () har även framfört till utredningen att det vid deras kontakt med barn har framkommit att upplevs släppa kontakten alldeles för tidigt och att barnen därmed upplever att de inte tas på allvar. Uppföljning efter avslutad utredning lät under sitt arbete göra en kartläggning där man granskade 65 barnavårdsutredningar. I cirka en tredjedel av dessa hade konstaterat behov av stöd och hjälp hos barnet. På grund av att inte fick samtycke av vårdnads- havarna eller kunde etablera kontakt med familjen, hade några insat- ser emellertid inte kunnat beviljas. Utifrån samtal med barn och de rap- porter som utredningen tog del av – där myndigheter hade inhämtat synpunkter och erfarenheter från barn som upplevt våld inom famil- jen – framträder en bild av där barn som är i behov av stöd och hjälp inte får det, och där barn upplever att de blir lämnade att själva ta tillvara sina rättigheter. Det kartläggningen visar, och det barnens berättelser signalerar, är allvarligt ur det enskilda barnets per- spektiv. Till exempel riskerar barnet att fortsättningsvis bevittna våld och inte få sina grundläggande rättigheter tillgodosedda. är det svårt för att tillgodose barnets rättigheter när vård- nadshavare motsätter sig såväl stöd som kontakt med . I dessa fall ställs skyldighet att till det yttersta av sin förmåga säkerställa barnets utveckling, skydda barnet från våld och att sätta barnets bästa i främsta rummet på sin spets.89 88Unicef, Barnens rätt i samhället och Maskrosbarn. 89SOU 2016:19 s. 234. Därutöver har Myndigheten för vård- och omsorgsanalys i en rap- port beskrivit att pojkar med utländsk bakgrund som deltog i studien inte fick tillgång till insatser i ett tidigt skede i samma utsträckning som övriga barn. Det berodde enligt rapporten huvudsakligen på att samtycke till föreslagna insatsen saknats.90 Forskning visar tydligt att barn som far illa löper ökad risk för både kort- och långsiktigt negativa konsekvenser vad gäller hälsa, skolgång, relationer och yrkesliv.91 Sambanden gäller för både flickor och pojkar oavsett bakgrund.92 I det fall där det finns en kvarstående oro för barnet men sam- tycke till kontakt saknas är det enligt utredningen angeläget att social- tjänsten ur ett barnrättsperspektiv ges tid att följa de barn som be- döms vara i särskilt behov av stöd och hjälp. Detta för att motivera vårdnadshavare eller barnet att ta emot en föreslagen insats som har en möjlighet att följa utvecklingen för barnet genom att ta behövliga kontakter utan att det behöver inledas en ny utredning. En alltför begränsar möjligheter att ge barn nödvändigt stöd och hjälp och därvid verka för att ge barn en stabil uppväxt. Uppföljning efter avslutad placering Tiden efter en avslutad placering är den viktigaste faktorn för att upp- rätthålla stabilitet och nå positiva resultat för barnet efter hemflytt. Att upprätthålla förändringar efter placeringen kan emellertid vara svårt.93 Till exempel är barn som lämnar institutioner sårbara och mycket beroende av den omgivande miljön efter vistelsen. I många studier framhålls därför betydelsen av eftervård och familjearbete.94 Internationellt sett har den allmänna slutsatsen varit att det är låg sannolikhet för att en placering ska lyckas, oberoende av dess längd, om inte riskfaktorer på hemorten såsom familj, vänner, fritid och skola förändras.95 Bristande inkludering av föräldrar i behandlingen 90Myndigheten för vård- och omsorgsanalys (2018). Lika läge för alla? – om omotiverade skillnader inom den sociala barn- och ungdomsvården, s. 10 f. 91Socialstyrelsen (2010). 92Myndigheten för vård- och omsorgsanalys (2018). Lika läge för alla? – om omotiverade skillnader inom den sociala barn- och ungdomsvården, s. 73 f. 93Harder & Knorth (2014). 94Trout m.fl. (2009) och Hoagwood & (1992). 95Frensch & (2002), Hair (2005) och Liddle m.fl. (2006). och utebliven efterbehandling förefaller utgöra de största hindren för att de resultat som uppnåtts ska bestå efter utskrivningen.96 Av studier som gjorts i framkommer att av de barn som avslutat sin placering och flyttat hem blir föremål för placering igen, s.k. återplacering.97 När man tittat på för- delningen över har man sett att nära tre av fyra () av alla återplaceringar skedde under det första uppföljningsåret, och nästan varannan () under det första halvåret.98 I en av studierna framgår att risken för återplacering ökar vid s.k. tveksamma sammanbrott där föräldrarna återkallar samtycket till placeringen trots att bedömer att det fortfarande finns skäl för barnet att stanna i samhällsvård. För de barn som då åter- kommer till föräldrarna innebär detta sannolikt att hemsituationen är densamma som när barnet placerades. Av förskolebarnen som helt avslutade sin placering återkom en majoritet () i samhälls- vård . Detta i kombination med att tveksamma samman- brott, som var vanligast för förskolebarn, ökade risken för återpla- ceringar väcker enligt m.fl. frågor om hur situationen kan hanteras av . Denna studie ger inte svar på om barnens situation var sådan att det var olämpligt med en hemflytt eller om barnens hemsituation förvärrades efter flytten hem. Det kan dock vara så att barnens situation inte hade motiverat ett tvångsomhän- dertagande enligt LVU. Om så var fallet visar studiens resultat på en utsatthet för förskolebarn där lagstiftningen begränsar socialtjäns- tens möjligheter att verka för att ge barn en stabil uppväxt.99 Ovan nämnda studier visar alltså på vikten av fortsatt stöd efter en avslutad placering, inte minst . Avvägning mellan barnets och vårdnadshavarens rättigheter En förutsättning för att ska kunna motivera vårdnads- havaren att låta barnet få stöd och hjälp efter avslutad utredning eller placering är att man har en fortsatt kontakt med barnet och vård- nadshavaren. Denna möjlighet till fortsatt kontakt vill utredningen 96Forte (2015). Barn och unga i samhällets vård – forskning om den sociala dygnsvården, s. 5. 97Skoog m.fl. (2012), s. 13 och m.fl. (2001), s. 129. 98Vinnerljung m.fl. (2004), s. 67. 99Skoog m.fl. (2012), s. 14. Utredningens bedömning är att det inte kan åstadkommas med annan åtgärd än den utredningen föreslår. En åtgärd som begränsar vårdnadshavarens bestämmanderätt inne- bär emellertid en inskränkning av vårdnadshavarens rätt till privat- och familjeliv enligt . En sådan inskränkning måste, enligt artikel 8 i , ha ett legitimt syfte och vara proportionerlig, dvs. innehålla en rimlig balansering av motstå- ende intressen. Särskilt viktig blir en sådan intresseavvägning när det gäller mänskliga rättigheter som ska vägas mot varandra. Även i finns barnets rätt till privat- och familje- liv reglerat i artikel 16. Vid en konflikt mellan rättigheter i barnkon- ventionen ska dessa lösas med utgångspunkt i artikel 3 i barnkonven- tionen om vad som är bäst för barnet.100 Att begränsa vårdnadshavarens rättigheter enligt artikel 8 i av hänsyn till bar- nets välmående, hälsa och utveckling är enligt praxis även det ett legitimt intresse.101 Vid införandet av bestämmelserna om uppföljning i nuvarande 11 kap. 4 a–c §§ SoL anfördes i förarbetena att de var motiverade ur ett barnrättsperspektiv även om de innebar en ökad befogenhet för på bekostad av föräldrarätten.102 En förlängd uppfölj- ningstid skulle innebära ytterligare en begränsning av föräldrarätten. Det skulle också innebära en inskränkning av barnets bestämmande- rätt i de fall ett barn som fyllt inte samtycker till fortsatt kon- takt. Å andra sidan följer det av att ska vidta alla lämpliga lagstiftnings- och administrativa åtgärder för att tillförsäkra att barnet får sådant skydd och sådan omvårdnad som han eller hon behöver. Därvid ska hänsyn tas till de rättigheter och skyldigheter som tillkommer vårdnadshavare eller andra som har lagligt ansvar för barnet.103 Både och reglerar såle- des en rätt till privat- och familjeliv. När dessa intressen här ställs mot varandra är det utredningens uppfattning att barnets rätt till stöd, skydd och omvårdad väger tyngre än både barnets och vårdnads- havarens rätt till privat- och familjeliv. En förlängd utredningstid får därför anses legitim och proportionerlig. 100CRC/C/GC/14, p. 101Jfr Kocherov and Sergeyeva mot , nr 16899/13, dom meddelad , p. 94–95. 2012/13 :10 s. 64 f. Tiden för uppföljning förlängs Bestämmelserna om uppföljning i nuvarande 11 kap. 4 a–c §§ SoL syftar bl.a. till att socialnämnden ska kunna följa utvecklingen för barnet. Enligt utredningens mening förutsätter detta att det finns tillräcklig tid för att en förändring ska komma till stånd. Ur det perspektivet är förhållandevis . Även om barnets situation kan förändras , är det inte säkert att för- ändringarna är bestående. För att säkerställa att barnet får det stöd och skydd som han eller hon behöver, anser utredningen att nämn- den bör kunna informera sig om utvecklingen under ytterligare . Det gäller inte minst genom återkommande samtal med barnet, men även med vårdnadshavaren för att motivera denne till att ta emot en föreslagen insats. Tiden för uppföljning bör därför förlängas. Vid remitteringen av de nuvarande bestämmelserna framfördes förslag om att tiden för uppföljning skulle vara fyra eller sex måna- der. I de kontakter som utredningen haft med bl.a. föreningen , och utredningens politiska referensgrupp har förslag framförts, men även förslag . Dessutom har forskning visat en stor del av återplacer- ingarna sker . Enligt utredningens mening framstår en uppföljningstid som väl avvägd. Med en sådan upp- följningstid skapas bättre förutsättningar att följa hur barnets situa- tion utvecklas och ta ställning till om förändringarna är bestående och för det fall det är ändamålsenligt att försöka motivera vårdnads- havaren att ta emot en föreslagen insats. avgör om uppföljning ska ske och hur länge den i så fall bör pågå i det enskilda fallet. Uppföljningen bör inte pågå längre än nödvändigt. för uppföljningen bör socialtjäns- ten med viss regelbundenhet ha kontakt med barnet och vårdnads- havaren för att kunna följa utvecklingen av barnets förhållanden och motivera till att ta emot stöd. Det finns ett antal organisationer som har professionella stöd- personer som de benämner barnombud. Några av dessa är Barnrätts- byrån, Barnombudet i län (BOiU), Unga Station Järva och Maskrosbarn. Barnombudet har som uppgift att stötta barnet i kontakten med myndigheter och fungera som före- trädare för barnet i utredningar där de är inblandade. De följer t.ex. med på möten hos , , skola, barn- och ungdomspsykiatrin (BUP) och hjälper barnet att framföra det som barnet vill säga och att uttrycka sina behov. Barnombudet informe- rar även barnet om vilka rättigheter det har och vad barnet har rätt till i kontakten med myndigheten samt att det är på uppdrag av barnen de arbetar.104 19.9.1Förutsättningar för att ha med stödperson Principen om barnets rätt till delaktighet finns i artikel 12 i barn- konventionen. Där anges att barnet ska beredas möjlighet att, direkt eller genom företrädare, höras i alla domstolsförfaranden och admi- nistrativa förfaranden som rör barnet. Det finns ingen nedre ålders- gräns för när barn ska få komma till tals och uttrycka sina åsikter. Vikten av att barn får komma till tals markeras på ett par ställen i socialtjänstlagen. Ett barn ska, enligt 11 kap. 10 § första stycket SoL, ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör barnet. Om barnet inte framför sina åsikter, ska hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt. Barnets åsikter och in- ställning ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad.105 I fråga om placeringar över nationsgränserna så får det enligt 11 kap. 1 a–1 b §§ SoL endast ske om barnets inställ- ning till placeringen så långt det är möjligt har klarlagt. har inte rätt att neka barn att ha med sig en stöd- person i samband med förhandsbedömningar, utredningar eller in- satser. Denna person kan vara vårdnadshavaren eller en närstående vuxen men det kan också vara en nära vän, en annan myndighets- person eller annan yrkesperson som barnet eller den unge fått för- troende för. Enligt regeringen finns det, ur ett barnrättsperspektiv, starka skäl som talar för att måste vara lyhörd för att barn som besöker dem vill ha med sig någon som de har förtroende för och även informera barnen om denna möjlighet. I den mån sam- 104Berg & Johanesson (2019), s. 1. 105Utredningen föreslår i avsnitt 19.4.1 att bestämmelsen som anger att om barnet inte framför sina åsikter, ska hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt ska upphävas. talen rör frågor eller uppgifter som kan omfattas av sekretess får detta lösas från fall till fall på ett för båda parter bra sätt utan att sekretessuppgifter röjs på ett otillbörligt sätt.