sou · H8B347d2 · 2020-08-26 00:00:00 — Förslaget i sig påverkar inte den skyldighet kommunerna har att lämna bistånd eller den enskil- des rätt till bistånd. Förslaget innebär en möjlighet att erbjuda insat- ser direkt till enskilda utan sedvanlig behovsprövning. Förslaget är formulerat som en befogenhet, inte en skyldighet, och innebär inget nytt åtagande för kommunerna. Det medför emeller- tid en utvidgning av det kommunala handlingsutrymmet och öppnar för möjligheter att tillhandahålla socialtjänst på fler sätt. Förslaget blir därmed kompetensutvidgande i förhållande till vad som gäller . På så sätt stärks den kommunala självstyrelsen. En fråga som uppkommit är om förslaget kan antas leda till att enskilda ser insatser utan behovsprövning som något de har rätt till och att kommunerna i praktiken kommer att uppleva sig tvungna att tillhandahålla insatser på detta sätt. I likhet med vad som anförs i avsnitt 27.3.7 anser utredningen att förslaget inte kan förväntas leda till normering. Utförarens skyldighet att informera När socialnämnden väljer att tillhandahålla insatser utan behovs- prövning inträder en skyldighet för den som utför insatsen att infor- mera enskilda som vänder sig till verksamheten om möjligheten att ansöka om bistånd. Informationsskyldigheten följer direkt av lag och behöver inte regleras särskilt i förhållande till utföraren. Skyldig- heten inträder dock endast om och när kommunen väljer att använda sig av befogenheten. Bestämmelsen innebär därför inte någon inskränk- ning av den kommunala självstyrelsen eller något nytt åtagande för kommunerna. Utredningen föreslår i avsnitt 14 att det ska införas en bestämmelse om att verksamheten ska bedrivas i överensstämmelse med veten- skap och beprövad erfarenhet. Bestämmelsen innebär en inskränk- ning i den kommunala självstyrelsen då kommunen påförs en ny uppgift. Utredningens bedömning är att det är nödvändigt med en regler- ing i lag för att uppnå syftet med bestämmelsen; en kunskapsbaserad socialtjänst med likvärdiga, effektiva och säkra insatser. Det utveck- lingsarbete som fordras för att verksamhet ska bedri- vas i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet måste bedrivas uthålligt och långsiktigt. Överenskommelser mellan reger- ingen och SKR samt specialdestinerade statsbidrag har redan prövats och kartläggningar tyder på att intresset bland ansvariga kommun- politiker för att införa en kunskapsbaserad socialtjänst är lågt. SKR har till utredningen anfört att de delar utredningens bedömning att lagen behöver kompletteras med en skrivning om att verksamhet ska vila på vetenskap och beprövad erfarenhet. Genom bestämmelsen kan kommuninvånare komma att få en högre och mer likvärdig kvalitet i insatser oavsett proble- matik, kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhö- righet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning, ålder eller bostadsort. Likvärdiga, effektiva och säkra insatser stärker också legitimiteten och människors förtroende för och dess verksamhet. Sammantaget får bestämmel- sen därför anses utgöra ett proportionerligt ingrepp i den kommunala självstyrelsen. 27.4.4Krav på uppföljning införs Utredningen föreslår i avsnitt 12 att nuvarande 3 kap. 3 § tredje stycket SoL ska kompletteras med att krav på att kvaliteten i verk- samheten ska följas upp. Då förslaget innebär en ökad detaljerings- grad i lag kan det anses innebära en inskränkning i den kommunala självstyrelsen, men då kommunerna redan måste arbeta på detta sätt måste inskränkningen emellertid ses som marginell (se av- snitt 27.3.11). Uppföljning är nödvändigt för att kommunerna ska kunna säkra god kvalitet i verksamheten, men flera myndigheter såsom Inspektionen för vård och omsorg och Myndigheten för vård- och omsorgsanalys har pekat på att det finns stora brister i arbetet med uppföljning. Syftet med den föreslagna bestämmelsen är att synliggöra vikten av uppföljning och skapa bättre förutsättningar för god kvalitet inom . Utredningen anser därför att in- skränkningen i den kommunala självstyrelsen är proportionerlig. 27.4.5En ny lag om socialtjänstdataregister Utredningen föreslår i avsnitt 15 att det införs en ny lag om social- tjänstdataregister. I de föreslagna lagen regleras en uppgiftsskyldig- het för den som bedriver socialtjänst eller verksamhet enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. En utökad uppgiftsskyldighet för socialnämnden till Socialstyrel- sen innebär en inskränkning i den kommunala självstyrelsen då av- sikten är att styra sätt att arbeta. Utredningens bedömning är att det är nödvändigt med en regler- ing i lag för att uppnå syftet med uppgiftsskyldigheten; en kunskaps- baserad socialtjänst med likvärdiga, effektiva och säkra insatser. Genom uppgiftsskyldigheten och framställning av statistik kan kommuninvånare i förlängningen garanteras en högre och mer lik- värdig kvalitet i insatser oavsett problematik, kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning, ålder eller bostadsort. Likvärdiga, effektiva och säkra insatser stärker också legitimiteten och människors förtroende för och dess verksamhet. Sammantaget får bestämmelsen därför anses utgöra ett proportionerligt ingrepp i den kommunala självstyrelsen. Därtill kan nämnas att det i nuvarande 12 kap. 5 § SoL redan finns en bestämmelse om uppgiftsskyldighet. Bestämmelsen förutsätter visserligen mer specifik reglering av regering eller riksdag men inne- bär att den kommunala självstyrelsen redan till viss del är inskränkt på detta område. Utredningen föreslår i avsnitt 11.2 att nuvarande 3 kap. 3 a § SoL som reglerar att det ska finnas rutiner för missförhållanden utvidgas från att bara avse verksamhet som rör barn och unga till att omfatta alla. Utredningen har i avsnitt 27.3.10 redogjort för att förslaget innebär att det åtagande som anges i lagen utökas, men att det om- fattar sådant arbete som är skyldiga att utföra. Då förslaget innebär en ökad detaljeringsgrad i lag kan det emellertid anses innebära en inskränkning i det kommunala självstyret. Då kommunerna måste arbeta på detta sätt är inskränkningen emellertid marginell. Syftet med den föreslagna bestämmelsen är att det ska bli tydligare för kommunerna att de är skyldiga att arbeta med rutiner för att förebygga, upptäcka och åtgärda missförhållanden. Missförhållanden kan i verksamhet få mycket allvar- liga konsekvenser. Utredningen anser därför att inskränkningen i den kommunala självstyrelsen är proportionerlig. Utredningen föreslår i avsnitt 19 flera lagstiftningsåtgärder för att förtydliga barnrättsperspektivet i socialtjänstlagen. Utredningen föreslår i avsnitt 19.5 att socialnämnden ska ges möj- lighet att samtala med barnet även utan vårdnadshavarens samtycke under förhandsbedömningen. Förslaget innebär ett visst ökat hand- lingsutrymme för kommunerna Utredningen föreslår i avsnitt 19.8 att tiden för uppföljning av ett barns situation förlängs vilket även det ger ett ökat handlingsutrymme för kommunerna. Detta ökade hand- lingsutrymme gäller i förhållande till det enskilda barnet och vård- nadshavaren och kan inte anses vara av sådan karaktär att det på- verkar den kommunala självstyrelsen. Utredningen föreslår i avsnitt 19.7 att socialnämnden ska arbeta för att placerade barn ges möjlighet till kontakt med föräldrar, syskon och andra närstående. Detta har inte tidigare reglerats i socialtjänst- lagen. Däremot anges i samma bestämmelse att ska medverka till att placerade barn får god vård och fostran och i övrigt gynnsamma uppväxtförhållanden. Att medverka till goda uppväxtför- hållanden innebär bl.a. att arbeta för att barnet bevarar kontakten med föräldrar och andra närstående. Syskon omfattas av begreppet närstående. har dock ett ansvar för att särskilt upp- märksamma placerade barns relation till närstående, däribland för- äldrar och syskon. Förslaget att socialnämnden ska arbeta för att pla- cerade barn håller kontakt med föräldrar, syskon och andra närstående kan därför bara anses ha marginell påverkan på självstyrelsen. Denna inskränkning måste vägas mot att vård utanför det egna hemmet är en ingripande åtgärd för det enskilda barnet och att en bibehållen relation till barnets syskon har visat sig vara av stor betydelse för att barnet ska känna kontinuitet i en annars instabil situation och att kontakten kan vara ett stöd när placeringen upphör och barnet ska klara sig på egen hand. (se avsnitt 19.7). Den inskränkning som följer av utredningens förslag får därför anses vara proportionerlig i för- hållande till betydelsen och nyttan av att placerade barn upprätthåller en relation till sina syskon. Utredningen föreslår i avsnitt 19.2–19.4 att socialtjänstlagens be- stämmelser om barnets bästa och barnets rätt till information ska tydliggöras så att lydelsen bättre överensstämmer med artikel 3 och 12 Innebörden av bestämmelserna är detsamma som . Förslagen bedöms inte påverka den kommunala själv- styrelsen. Vidare föreslår utredningen att 11 kap. 10 § första stycket tredje meningen SoL – som anger att om barnet inte framför sina åsikter, ska hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt – ska upphävas får med detta en skyldighet mindre, dvs att klarlägga barnets inställning på annat sätt. får man med detta förslag minskade möjligheter att klarläggas bar- nets inställning. Detta minskade handlingsutrymme gäller i förhål- lande till det enskilda barnet och kan inte anses vara av sådan karak- tär att det påverkar den kommunala självstyrelsen. Utredningen föreslår i avsnitt 7.2 att det bland mål ska införas en bestämmelse om att ska främja jäm- ställda levnadsvillkor. Bestämmelsen innebär inte en ny skyldighet att vidta särskilda åtgärder för att främja jämställda levnadsvillkor. Kommunerna kommer att ha stora möjligheter att efter lokala för- utsättningar besluta om hur de ska arbeta för att uppnå målet, som överensstämmer med en grundläggande strävan efter jämställdhet i det svenska samhället som inte är ny för kommunerna. Utredningen har övervägt alternativa lösningar till en lagreglering, såsom kunskaps- stöd, utbildningsinsatser och lokala utvecklingsarbeten, men bedö- mer att dessa inte ger en tillräckligt tydlig och likvärdig förutsättning inom alla områden som omfattas av socialtjänstlagen och i hela landet. Som ett mål ska även regleras att verksamhet ska ha ett förebyggande perspektiv (se avsnitt 7.3) och inriktas på att vara lätt tillgänglig (se avsnitt 7.4). Förslaget om ett förbyggande per- spektiv slår fast och tydliggör det uppdrag och ansvar för förebyg- gande arbete som har. Behovet av reglering handlar till stor del om att inte arbetar på det sätt som är tänkt trots att främjande och förebyggande arbete är och var ett huvudsyfte sedan tiden för socialtjänstlagens införande. Utredningen har som alternativ till reglering övervägt att rekommendera kommunen att ha ett förebyggande perspektiv i kombination med satsningar på kom- petensutveckling och lokala utvecklingsarbeten. mer dock att ett sådant upplägg inte skulle vara tillräckligt för att åstadkomma den förskjutning av arbete som utred- ningen vill uppnå. Förslaget utgör också en bärande del av och en för- utsättning för en hållbar socialtjänst. Förslaget ger dock kommunerna stora möjligheter att själva efter lokala förutsättningar och mål, besluta om hur det förebyggande perspektivet ska implementeras. Förskjutningen ska minska belastningen på kommunens myn- dighetsutövning och på så sätt frigöra utrymme. I kombination med förslaget om insatser utan föregående behovsprövning (se avsnitt 17) kommer kommunens förebyggande arbete också att kunna organi- seras och utföras på ett betydligt enklare sätt än och med bättre effekt för de enskilda. Med målet om att verksamheten ska inriktas på att vara lätt till- gänglig kommer kommunerna, även här, att ha stora möjligheter att efter lokala förutsättningar besluta om hur de ska arbeta med inrikt- ningen på att ska vara lätt tillgänglig. Inriktningen föl- jer också delvis av bl.a. förvaltningslagen, diskrimineringslagen och minoritetslagen. Utredningen har övervägt alternativa lösningar till en lagreglering, såsom kunskapsstöd och lokala utvecklingsarbeten, men bedömer att dessa inte ger en tillräckligt tydlig och likvärdig förutsättning inom alla områden som omfattas av socialtjänstlagen och i hela landet. Sammantaget anser utredningen att förslagens på- verkan på den kommunala självstyrelsen är proportionerlig i förhål- lande till värdet av att ange jämställdhet och att ska ha ett förebyggande perspektiv och verksamheten inriktas på att vara lätt tillgänglig i bestämmelserna om mål. Utredningen har i avsnitt 27.3.16 redogjort för utredningens för- slag om att vissa bestämmelser i socialtjänstlagen som tar sikte på grupper omformuleras till att inriktas på insatser och att förslaget inte innebär något utökat åtagande för kommunerna. Förslaget inne- bär inte någon förändring av kommunernas ansvar eller uppgifter utan syftar till att bibehålla det ansvar som gäller . Förslaget på- verkar därför inte heller den kommunala självstyrelsen. Utredningen föreslår även i avsnitt 13 att det införs ett krav på ett respektfullt bemötande. Inte heller det innebär något inget nytt eller utökat åtagande, se avsnitt 27.3.9. Förslaget påverkar inte heller den kommunala självstyrelsen. Som konstaterades i avsnittet (avsnitt 12) om krav på uppföljning är uppföljning en nödvändig förutsättning för att säkerställa god Därmed är det inte en ny uppgift för kom- munerna. Utredningen förslag i avsnitt Förslaget om nationellt stöd för uppföljning tar sikte på hur kommunerna på bästa sätt kan få stöd att fullgöra uppföljningsuppdraget. Förslaget innebär ingen begräns- ning av den kommunala självstyrelsen. En mer enhetlig begreppsanvändning – ansvarigt organ Utredningen föreslår i avsnitt 6.1 att ansvarigt organ för att fullgöra vissa uppgifter inom ska ändras från kommunen till socialnämnden. Detta gäller verkställighet av påföljden ungdomstjänst, medling med anledning av brott, samarbetssamtal, avtal om vårdnad, boende och umgänge samt familjerådgivning, budget- och skuldråd- givning och föräldrautbildning inför adoption. Att socialnämnden pekas ut som ansvarigt organ i dessa fall skulle kunna uppfattas som en begränsning av kommunfullmäktiges frihet att organisera kom- munens verksamhet. Enligt nuvarande 2 kap. 4 § SoL ska emellertid kommunens uppgifter inom fullgöras av den eller de nämnder som kommunfullmäktige bestämmer. Dessa nämnder kallas i lagstiftningen för socialnämnder. Av detta följer att ifrågavarande uppgifter ska fullgöras av den eller de nämnder som full- mäktige bestämmer, dvs. Utredningen anser därmed att förslaget inte kan anses begränsa kommunens organisationsfrihet (jfr avsnitt 22.2) eller på annat sätt påverka den kommunala själv- styrelsen. Krav på ett respektfullt bemötande Utredningen föreslår i avsnitt 13 att det införs en ny bestämmelse, om att enskilda ska bemötas på ett respektfullt sätt utifrån sina för- utsättningar och behov. Genom bestämmelsen införs ett uttryckligt krav på att enskilda ska bemötas på ett respektfullt sätt. Utredningen har övervägt alternativa lösningar till ett uttryckligt krav på att en- skilda ska bemötas på ett respektfullt sätt såsom kunskapsstöd och utbildningsinsatser till verksamheter och personal men bedömer att dessa inte ger en tillräckligt tydlig och likvärdig förutsättning inom alla områden som omfattas av socialtjänstlagen och i hela landet. Förslaget medför inte någon utkrävbar rättighet för enskilda. Kom- munerna kommer dessutom att ha stora möjligheter att efter lokala förutsättningar besluta om hur ett respektfullt bemötande ska upp- nås. Att enskilda ska bemötas på ett respektfullt sätt följer redan indirekt av socialtjänstlagen samt även delvis av bl.a. förvaltnings- lagen, diskrimineringslagen och minoritetslagen. Sammantaget anser utredningen att förslagets påverkan på den kommunala självstyrelsen är begränsad och proportionerlig i förhål- lande till syftet med förslaget. Förhållandet mellan kommunallagen och socialtjänstlagen Utredningen föreslår i avsnitt 23.2 att socialnämnden får utvidgad möjlighet att delegera beslutanderätt. Syftet är att vissa ärenden, av integritets- och effektivitetsskäl, bör kunna hållas inom en trängre krets. Detta torde vara positivt för enskilda, såväl barn som vuxna, vilka är part i ärendet. ges möjlighet att delegera beslutanderätten i fler ärendetyper än tidigare innebär det en utvidgning av det kom- munala självstyret. Utredningens förslag om att insatser till enskilda ska främja deras möjligheter till ett självständigt liv bedöms inte påverka den kom- munala självstyrelsen (18.3). Bestämmelsen gäller redan i fråga om bistånd. För insatser utan behovsprövning innebär förslaget en viss begränsning av kommunernas möjlighet att använda de befogen- heter att erbjuda sådana insatser som utredningen föreslår att kom- munerna ska få. Eftersom kommunerna inte har dessa befogen- heter innebär förslaget om främjandet av ett självständigt liv ingen inskränkning av den kommunala självstyrelsen. De övriga förslagen om utformning av insatser till enskilda inne- bär inskränkningar i den kommunala självstyrelsen när dessa insatser ges som bistånd (18.4). Motsvarande inskränkningar har tidigare gjorts i de situationer som insatserna ges som bistånd till äldre per- soner. Utredningen anser att det är proportionerligt att göra mot- svarande inskränkning när insatserna ges som bistånd till personer i Detta med hänsyn till vikten av jämlikhet och likvär- dighet mellan enskilda. Om insatserna ges utan behovsprövning gäller samma omstän- dighet vid de övriga förslagen som vid bestämmelsen om att insatser till enskilda ska främja deras möjligheter till ett självständigt liv. Ut- redningens förslag innebär ingen inskränkning av den kommunala självstyrelsen utan en viss begränsning av de nya befogenhe- terna att erbjuda insatser utan behovsprövning. 27.5Konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet För en stor del av brottsligheten svarar en liten grupp återfallsbrotts- lingar. Det mest effektiva sättet att förbygga dessa brott är att för- hindra nyrekrytering till en kriminell bana som ofta startar under den tidigare ungdomen. Tidiga insatser bör inriktas på de uppväxt- miljöer som är ogynnsamma för en bra start i livet. Så långt det är möjligt måste de processer motverkas som leder till marginalisering av vissa grupper eller sociala problem med återföljande brottslighet. spelar här en stor roll då den möter och har stor kunskap om enskilda i utsatta situationer med sociala problem. Det gäller såväl i förhållande till individer och grupper av individer som på ett övergripande plan i samhällsplaneringen. Utredningen har som ambition är att få till stånd förändringar på ett sätt som påverkar både människor och kommuner positivt och ger förutsättningar för en hållbar socialtjänst. Konsekvenserna av utredningens större och mer genomgripande förslag måste därför ses på och beakta indirekta effekter . I en hållbar socialtjänst ingår fyra större förslag som alla bedöms kunna påverka brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet positivt. Det hand- lar om förslagen om ett förebyggande perspektiv, övergripande pla- nering, kunskapsbaserad socialtjänst samt insatser utan föregående behovsprövning. centrala roll i arbetet med att före- bygga brott lyfts fram genom förslagen. Genom att bl.a. kunna erbjuda tidiga insatser för barn och unga som riskerar att hamna i kriminalitet minskar risken för allvarlig problematik och en kriminell karriär senare i livet. Utredningen bedömer att förslaget i avsnitt 9 om samhällspla- nering kommer att ha positiva konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet. Den fysiska miljön påverkar den sociala miljön som i sin tur påverkar de människor som bor där. Egen- skaper i miljöerna kan vara brottsförebyggande och motverka ung- doms- och gängkriminalitet. Att utföra insatser som syftar till att förändra den sociala miljön är en viktig del i det brottsförebyggande arbetet. Genom att samhällsplaneringen ska beakta sociala aspekter och sociala hänsyn kan det i förlängningen ge ett mer socialt stabilt samhälle och främja miljöer som uppmuntrar och stärker respekt för regler och regelföljande beteende. Resultatet av en samhällsplanering som tar hänsyn till sociala aspekter kan också vara inkluderande miljöer som motverkar brottslighet och social utslagning. Utredningen bedömer även att förslaget i avsnitt 10 om planering av insatser, särskilt tidiga och förebyggande insatser har möjlighet att ge positiva konsekvenser för brottsligheten och det brottsföre- byggande arbetet. Genom att bestämmelsen omfattar alla insatser och anger att kommunen när det är lämpligt, ska samverka med regionen samt andra samhällsorgan och organisationer kan bestämmelsen få direkt betydelse för det brottsförebyggande arbetet och samverkan kring detta. Här finns möjlighet för kommunerna att tillsammans med andra aktörer, som och skolan, planera insat- ser som direkt påverkar det brottsförebyggande arbetet. Det finns en tydlig koppling mellan förebyggande arbete och sänkta trösklar för kontakter med , exempelvis vid uppsökande arbete. Utredningen har föreslagit att det i socialtjänstlagen ska in- föras en kompletterande bestämmelse till den om att ska ha ett förebyggande perspektiv som anger att ska in- riktas på att vara lätt tillgänglig. (avsnitt 7.2–7.3) Förslagen är av över- gripande karaktär och införs för att markera dess betydelse för att ska nå sina mål. En socialtjänst som är lätt tillgänglig innebär sänkta trösklar för enskilda som inte har sökt sig till social- tjänsten trots behov av exempelvis tidiga och förebyggande insatser. Det kan gälla personer som inte har kunskap om eller uppfattar att det är för svårt att ha kontakt med den. För vissa kan en kontakt med minska risken för att den enskilde ger sig in på en kriminell bana eller hindra denne från att begå nya brott. En lätt tillgänglig socialtjänst bidrar därför positivt till arbetet med att förebygga brott. På motsvarande sätt kan ett målinriktat arbete för jämställdhet mellan kvinnor och män öka förutsättningar att bidra till minskad brottslighet och till medverkan i det brottsförebyggande arbetet, inte minst när det gäller våld i nära relationer. Utredningens förslag om att verksamheten ska bedrivas i över- ensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet bedöms där- till kunna bidra till att minska brottsligheten främst genom att antalet gärningsmän minskar (avsnitt 14). arbetar inte fullt ut enligt vetenskap och beprövad erfarenhet. Skulle man göra det kommer sannolikt resultaten bli bättre. Personer som har ett missbruk eller beroende löper större risk att lagföras för brott. En effektivare missbruks- och beroendevård skulle sannolikt minska antalet personer med missbruk eller beroende i samhället och därvid bidra till färre gärningsmän. Att genom forsk- ning och beprövad erfarenhet får ökade kunskaper om vilka insatser som ger resultat kommer att vara positivt för brottsbekämpningen. Forskning har även visat att barn som är långvarigt placerade utanför hemmet eller som haft insatsen kontaktperson eller kontakt- familj, är kraftigt överrepresenterade i brottsstatistiken som unga vuxna. Skulle fullt ut arbeta utifrån den kunskap som finns om hur man förebygger detta skulle antal barn som senare begår brott med hög sannolikhet minska. En viktig uppgift för är att medverka till att pla- cerade barn får god vård och fostran och i övrigt gynnsamma upp- växtförhållanden. Kontakten med syskon kan ha stor betydelse för placerade barn genom att skapa kontinuitet i en instabil situation. Kontakten kan också vara ett stöd när placeringen upphör och bar- net ska klara sig på egen hand. Kontakten mellan syskon kan även fungera som en skyddsfaktor för psykisk hälsa.