sou · H8B337 · 2020-06-17 00:00:00 — Det finns tillämpningsproblem när det gäller dagens lagstiftning om arbetslöshetsförsäkring i förhållande till förordning (EG) nr 883/2004. I betänkandet föreslås ett nytt regelverk för arbetslöshetsförsäk- ringen. Utredningen tydliggör i detta avsnitt hur förändringarna kan påverka tillämpningen. Arbetslöshetsförsäkringen ska enligt utredningens förslag vara en sammanhållen inkomstbortfallsförsäkring i stället för en arbetslös- hetsförsäkring delad i en grundförsäkring och en inkomstbortfalls- försäkring. Det innebär att rätten till arbetslöshetsersättning grun- das på inkomster. De inkomster som i huvudsak får beaktas är sådana som arbetsgivaren varit skyldig att betala arbetsgivaravgifter för eller en fysisk person varit skyldig att erlägga egenavgifter för, dvs. sådan lön eller förvärvsinkomst som har inneburit att avgifter har erlagts som är avsedda att finansiera arbetslöshetsförsäkringen. Rätten till ersättningen för individen kommer enligt förslaget att utgå från att bidrag har lämnats till finansieringen av arbetslöshets- försäkringen. Förordning (EG) nr 883/2004 har till syfte att åstadkomma en sam- ordning av medlemsstaternas sociala trygghetssystem som är nöd- vändig för att nå en fri rörlighet för arbetstagare. Förordningen utfärdas med artikel 48 i fördraget om den Europeiska unionens funktionssätt som grund. Där anges att en samordning är grund- läggande för att åstadkomma en fri rörlighet för personer. Det skulle med andra ord vara omöjligt att uppnå en fri rörlighet utan att den som beger sig till en annan medlemsstat inom EU för att arbeta kan lita på att den sociala trygghet som den sökande kvalificerar sig för genom arbete skulle omintetgöras genom att han eller hon nyttjat rätten till fri rörlighet (se bl.a. avgöranden C- 3/08 Leyman och C-134/18 Vester). Detta ska enligt fördraget åstadkom- Tillämpningen av arbetslöshetsförsäkringen i förhållande till förordning (EG) 883 mas genom att alla perioder som beaktas enligt lagstiftningen i de olika länderna läggs samman för förvärvande och bibehållande av rätten till förmåner och för beräkning av förmånernas storlek. Med det nya regelverk som utredningen föreslår kommer med- lemstiden att bli tydligt separerad från rätten till ersättning. Med- lemstiden ska enligt förslaget endast påverka ersättningens storlek genom att ge den sökande en högre ersättningsnivå ju som den sökande varit medlem innan arbetslösheten (se avsnitt 11.5.3). Den som har arbetat i en annan medlemsstat måste därför kunna uppfylla kraven för en viss ersättningsnivå, även när den sökande har arbetat inom en annan medlemsstat och därför inte kunnat upprätthålla ett försäkringsskydd i den svenska arbetslöshetsförsäk- ringen. Rätten till arbetslöshetsersättning förblir enligt utredningens förslag även i fortsättningen avhängig att den sökande uppfyller ett inkomstvillkor. I kraft av förordning (EG) nr 883/2004 är det endast sådana försäkringsperioder och under sådana förutsättningar som anges som fullgjorda perioder i andra medlemsstater som kan beaktas för att uppfylla inkomstvillkoret i . Rätten att försäkra sig Möjligheten att försäkra sig för att få tillgång till en högre ersätt- ningsnivå och ett starkare försäkringsskydd föreslås även i fortsätt- ningen vara frivilligt genom att tillgången till detta beror av ett medlemskap i eller anslutning till en arbetslöshetskassa. Rätten till medlemskap regleras i LAK. Föreningsmedlemskapet kan, vilket bl.a. påpekas i Regeringsrättens avgörande nummer 494-08, ses som själv- ständigt reglerat i förhållande till när en enskild arbetar i en annan medlemsstat. Även i rent nationella ärenden kan en sökande vara medlem i en arbetslöshetskassa utan att få rätt till ersättning med en viss ersättningsnivå, t.ex. om han eller hon blir medlem utan att upp- fylla inkomstvillkoret . Att bli medlem i en arbetslöshetskassa är därför att skaffa sig ett potentiellt försäk- ringsskydd. När det gäller tillgång till ett sådant potentiellt försäk- ringsskydd, bör det enligt utredningens mening säkerställas att det kan erbjudas även till sökande som inte senast har arbetat i . Utredningen föreslår därför en förändring av LAK som säkerställer att även den som senast har arbetat i en annan medlemsstat har rätt Tillämpningen av arbetslöshetsförsäkringen i förhållande till förordning (EG) 883 till medlemskap i en arbetslöshetskassa inom vilkens verksamhets- område den sökande senast har arbetat. Möjligheten att upprätthålla ett försäkringsskydd Utredningen föreslår att det även i fortsättningen ska finnas ett krav på sammanhängande medlemskap för rätt till ersättning med en viss ersättningsnivå (se avsnitt 11.5.3). För att säkerställa att kortare uppe- håll i försäkringen i andra medlemsstater inte påverkar den sökandes försäkringsskydd i tillämpningen föreslår utredningen att det även i fortsättningen ska finnas bestämmelser som tillåter att den sökande har kortare avbrott i medlemskapet. Utredningen anser inte att det ska vara möjligt att upprätthålla sitt försäkringsskydd enbart genom att behålla sitt föreningsmedlemskap i svensk arbetslöshetskassa när den sökande omfattas av lagstiftning om arbetslöshetsförsäkringen i andra medlemsstater (se avsnitt 22.4.2). Däremot kan frågan om för- säkringsskydd, precis som , ses i en vidare bemärkelse. Det gäller t.ex. när den sökande inte fullgör en försäkringsperiod men tar emot arbetslöshetsförmåner från en annan medlemsstat som han eller hon söker arbete i . Utredningsskyldighet och andra handläggningsbestämmelser Utredningen strävar efter att tydliggöra rollfördelningen inom arbets- löshetsförsäkringen, t.ex. att det är IAF som ansvarar för att fatta beslut om s.k. U2-intyg i enlighet med förordning (EG) nr 883/2004 och förordning (EG) nr 987/2009. Utredningen föreslår vidare vissa förtydliganden, bl.a. avseende arbetslöshetskassornas ansvar att utreda ärenden efter dess beskaf- fenhet (se kapitel 18). Det är i egentlig mening inte någon nyhet inom arbetslöshetsförsäkringen, utan understryker arbetslöshets- kassornas ansvar. Det inbegriper även utredning av hur förordning (EG) nr 883/2004 och dess tillämpningsförordning ska tillämpas i enskilda ärenden, inklusive hur förordningarnas syfte, att den en- skilde ska kunna lita på att den sociala trygghet som den sökande kvalificerar sig för genom arbete, inte omintetgörs genom att han eller hon nyttjat rätten till fri rörlighet. Tillämpningen av arbetslöshetsförsäkringen i förhållande till förordning (EG) 883 Utredningens sammantagna bedömning är att den nya arbetslös- hetsförsäkringen kommer att underlätta tillämpningen av i för- hållande till förordning (EG) nr 883/2004. Utredningen vill understryka att det i tillämpningen är centralt att arbetslöshetskassorna använder sig av de regler och principer som finns i förordning (EG) nr 883/2004 och förordning (EG) nr 987/2009 och tillägnar sig den rättspraxis som framgår av avgöranden om hur gemen- skapslagstiftningen ska tolkas. 23Förhållandet mellan arbetslöshetsförsäkringen och arbetsmarknadspolitiska program I kapitlet finns förslag på bestämmelser om särskild prövning inför fastställande av aktivitetsstödets storlek. I kapitlet finns även vissa avvägningar och bedömningar om för- hållandet mellan arbetslöshetsförsäkringen och arbetsmarknadspoli- tiska program. Arbetslöshetsförsäkringen och den aktiva arbets- marknadspolitiken utgör tillsammans grunden för den svenska arbetsmarknadspolitiken. I båda fallen handlar det om att underlätta omställning från ett jobb till ett annat. Systemen är dessutom nära relaterade till varandra genom t.ex. avräkning av ersättningsdagar. Analysen bortser från pågående reformer När detta skrivs är det inte känt vad reformeringen av Arbetsför- medlingen kommer att resultera i. Utredningen utgår därför i detta betänkande från den nu gällande ordningen. Det kan inte uteslutas att reformeringen resulterar i stora förändringar, men utredningen bedömer att det även kommer att finnas arbetsmark- nadspolitiska program dit arbetslösa kan anvisas; att det kommer att finnas någon form av garantiprogram av samma typ som jobb- och utvecklingsgarantin och jobbgarantin för ungdomar; att arbetslös- hetsersättning inte kommer att betalas ut till programdeltagare och att det kommer att behövas en samordning mellan arbetslöshetsför- säkringen och den aktiva arbetsmarknadspolitiken samt relaterade Förhållandet mellan arbetslöshetsförsäkringen och arbetsmarknadspolitiska program Den arbetslöshetsförsäkring som föreslås i detta betän- kande kommer att kunna anpassas till en ny ordning med andra utförare än även om det just nu inte går att veta exakt hur en sådan ordning kommer att se ut. I detta avsnitt beskrivs därför hur arbetslöshetsförsäkringens regel- verk bör anpassas till den nuvarande ordningen och vilka förändringar som behövs på en principiell nivå i de angränsande regelverken. Redogörelser för dagpenningens storlek inom arbetslöshetsersätt- ningen och aktivitetsstödet utgår från de regler som gällde . Se vidare under avsnitt 2.1. Det finns många olika sorters arbetsmarknadspolitiska program. Idetta kapitel behandlas bara sådana som ger deltagarna rätt till akti- vitetsstöd. Dessa program regleras i förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska program, förordningen (2007:813) om jobb- garantin för ungdomar och förordningen (2007:414) om jobb- och utvecklingsgarantin. Övriga arbetsmarknadspolitiska program, t.ex. särskilt anställningsstöd, berörs inte i detta sammanhang. Anvisning får ske om det är arbetsmarknadspolitiskt motiverat Enligt 9 § tredje stycket förordningen (2000:628) om den arbets- marknadspolitiska verksamheten, förkortad verksamhetsförordningen, ska en anvisning till ett program vara arbetsmarknadspolitiskt moti- verad. Det betyder att en anvisning får göras endast om den är lämp- lig både för den enskilde och ur ett övergripande arbetsmarknads- politiskt perspektiv. Enligt 8 § förordningen om arbetsmarknadspolitiska program, förkortad programförordningen, får som huvudregel en anvisning göras för den som är , är eller riskerar att bli arbetslös och söker arbete genom Arbetsförmedlingen. Anvisning kan, med vissa undantag, ske när som helst under eller inför arbetslöshet. SOU 2020:37 Förhållandet mellan arbetslöshetsförsäkringen och arbetsmarknadspolitiska program Enligt 5 § första stycket 1 och 3 förordningen om jobb- och utveck- lingsgarantin, får en anvisning göras för en person som är arbetslös och anmäld som arbetssökande hos Arbetsförmedlingen och som har fått arbetslöshetsersättning enligt lagen (1997:238) om arbets- löshetsförsäkring, men som har förbrukat i en ersättningsperiod och inte kvalificerat sig för en ny period med arbets- löshetsersättning, eller inte har fått arbetslöshetsersättning, men som under 14 sammanhängande månader har varit arbetslös och anmäld som arbetssökande hos Arbetsförmedlingen eller som har deltagit i arbetsmarknadspolitiska program. Även personer som deltagit i jobb- garantin för ungdomar eller i insatser enligt förordningen om etabler- ingsinsatser för vissa nyanlända invandrare kan anvisas till jobb- och utvecklingsgarantin. Syftet med jobb- och utvecklingsgarantin är att erbjuda personer som varit arbetslösa individuellt utformade insatser för att de så snabbt som möjligt ska få arbete, vilket framgår av 1 § förordningen om jobb- och utvecklingsgarantin. Den sökande får enligt 13 § samma förordning delta i insatser till dess att han eller hon uppfyller ett nytt arbetsvillkor eller på annat sätt upphör att vara arbetssökande, om anvisningen inte återkallas enligt 15 §. Det finns särskilda regler om återkallande av anvisning för den som inte upp- fyllt villkoren för arbetslöshetsersättning före anvisningen till jobb- och utvecklingsgarantin. Här framgår bl.a. av 15 § att ett återkallande, under vissa förhållanden, ska ske med aktivitetsstöd. Enligt 5 § första stycket förordningen jobbgaranti för ungdomar får en anvisning göras för en arbetslös person som har fyllt 16 men inte och som har varit arbetslös och anmäld hos Arbetsförmed- lingen i sammanlagt under en ramtid om fyra måna- der. Syftet med jobbgarantin för ungdomar är enligt 1 § att erbjuda ungdomar särskilda arbetsmarknadspolitiska insatser på ett tidigt stadium för att de så snabbt som möjligt ska få ett arbete motsvarande hela sitt arbetsutbud eller påbörja eller återgå till en utbildning som inte berättigar till aktivitetsstöd eller utvecklingsersättning. Förhållandet mellan arbetslöshetsförsäkringen och arbetsmarknadspolitiska program Programdeltagare får oftast aktivitetsstöd Deltagare i arbetsmarknadspolitiska program får aktivitetsstöd, utveck- lingsersättning eller etableringsersättning i enlighet med förordningen (2017:819) om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska in- satser, förkortad ersättningsförordningen. I fortsättningen kommer utredningen att främst beröra aktivitetsstöd, eftersom det är till denna ersättning som arbetslöshetsförsäkringen har starkast koppling. En programdeltagare med rätt till arbetslöshetsersättning enligt lagen om arbetslöshetsförsäkring, förkortad , har rätt till aktivi- tetsstöd som relaterar till den arbetslöshetsersättning som skulle ha lämnats av arbetslöshetskassan. beslutar om aktivi- tetsstödets storlek och sköter utbetalningen. Arbetslöshetskassorna lämnar underlag till inför dessa beslut. Prövning och beräkning inför beslut Arbetslöshetskassornas prövning av rätten till aktivitetsstöd ser olika ut beroende på om programdeltagaren har en pågående ersättnings- period eller inte. Om programdeltagaren har dagar kvar av sin ersättningsperiod när han eller hon anvisas behövs i normalfallet ingen särskild pröv- ning. Den information som behöver lämnas med stöd av arbetslöshetskassornas uppgiftsskyldighet enligt 48 d §, och 24 § förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäkring, för- kortad ALFFo. Om programdeltagaren inte har någon pågående ersättnings- period måste arbetslöshetskassan pröva den sökandes ersättnings- rätt för att kunna lämna ett underlag till . Av 22 a § framgår att arbetslöshetskassan får pröva och bevilja en ersättningsperiod för den som deltar i ett arbetsmarknadspolitiskt program med aktivitetsstöd. Av 15 b § framgår vidare att en sökande som deltar i ett arbetsmarknadspolitiskt program med akti- vitetsstöd utan att ha en pågående ersättningsperiod och som upp- fyller ett arbetsvillkor i programmet påbörjar en ny ersätt- ningsperiod när detta sker. SOU 2020:37 Förhållandet mellan arbetslöshetsförsäkringen och arbetsmarknadspolitiska program Programdeltagare som är berättigade till arbetslöshetsersättning får aktivitetsstöd med lägst per dag, 2 kap. 3 § ersättnings- förordningen. Den som har förbrukat samtliga ersättningsdagar men hade rätt till inkomstrelaterad ersättning får en dagpenning som motsvarar av dagsförtjänsten. Det är lägre än vad han eller hon hade i arbetslöshetsersättning vid utförsäkrings- tillfället. Programdeltagare som inte hade rätt till arbetslöshetsersättning före programanvisningen får per dag i aktivitetsstöd. Avvisad anvisning till arbetsmarknadspolitiska program Om en sökande avvisar en anvisning till ett arbetsmarknadspolitiskt program stängs den sökande av från rätten till arbetslöshetsersätt- ning (43 a § första stycket 3 ). En sökande som avvisar en anvisning till jobbgarantin för ungdomar har överhuvudtaget inte rätt till ersättning (11 § ). Det är alltså en särreglering av vad som generellt gäller vid avvisning av arbetsmark- nadspolitiska program. Om en sökande utan giltig anledning lämnar ett arbetsmarknadspolitiskt program för vilket aktivitetsstöd lämnas stängs den sökande av från rätt till ersättning i (43 b § första stycket 3 ). Motsvarande sanktionsbestämmelser finns i 6 kap. ersättnings- förordningen. Det finns ingen samordning mellan sanktionssyste- men i arbetslöshetsförsäkringen och ersättningsförordningen. Det innebär att avstängning enligt det ena systemet inte alltid motsvaras av en sanktion i det andra systemet och att det saknar betydelse om en sökande har fått en sanktion i det ena systemet, när beslut om sank- tion för samma sak behandlas inom det andra systemet. De sank- tionstrappor som ofta omnämns i förhållande till sanktionssystemen löper alltså parallellt i stället för att sanktionerna samordnas. Förhållandet mellan arbetslöshetsförsäkringen och arbetsmarknadspolitiska program Från arbetsmarknadspolitiskt program till arbetslöshetsersättning Det finns programdeltagare med aktivitetsstöd som upparbetar rätten till en ny ersättningsperiod som deltagare i programmet. Regler om detta finns i . När det bestäms hur många dagar av ersättningsperioden som har förbrukats jämställs aktivitetsstöd med arbetslöshetsersättning (23 § ). För en sökande som deltar i ett arbetsmarknadspolitiskt program med aktivitetsstöd och som uppfyllt ett arbetsvillkor under deltagande i programmet, utgör ramtiden de som när- mast föregått den tidpunkt när sökanden uppfyllt arbetsvillkoret (15 c § ). Av 22 b § framgår det att för en sökande som deltar i ett arbetsmarknadspolitiskt program med aktivitetsstöd utan att ha en pågående ersättningsperiod och som uppfyllt ett arbetsvillkor under deltagande i programmet, räknas ersättningsperioden från och med den tidpunkt när sökanden uppfyllde arbetsvillkoret. Rätten till arbetslöshetsersättning har orimliga konsekvenser för aktivitetsstödets storlek Den som är och beviljas arbetslöshetsersättning får ersätt- ning under längst 300 eller, om den sökande har barn , . Först därefter får den sökande anvisas till jobb- och utvecklingsgarantin. Även om en anvisning till jobb- och utveck- lingsgarantin ska ske om det är arbetsmarknadspolitiskt motiverat, hör det till undantaget att anvisning inte sker. Den som anvisas till ett arbetsmarknadspolitiskt program får ett aktivitetsstöd som vanligen motsvarar arbetslöshetsersättningen, med hänsyn till dels ersättningsnivån i procent, dels begränsning av vilken dagpenning som högst får lämnas Den som har förbrukat sina ersättningsdagar och var berättigad till inkomstrelaterad arbetslös- hetsersättning får en ersättning av den tidigare dagsför- tjänsten, jämfört innan utförsäkringen. I praktiken innebär det att den som har haft en tidigare månadsinkomst på eller mer får en oförändrad dagpenning när han eller hon får aktivitetsstöd för deltagande i jobb- och utvecklingsgarantin SOU 2020:37 Förhållandet mellan arbetslöshetsförsäkringen och arbetsmarknadspolitiska program i stället för arbetslöshetsersättning. Golvet inom aktivitetsstödet, 365kronor, motsvarar dessutom taket inom grundförsäkringen. Det innebär att många som innan anvisning till program har beviljats arbetslöshetsersättning med ett grundbelopp får högre ersättning än vad han eller hon hade med arbetslöshetsersättning. Det finns i princip ingen bortre gräns för hur länge som en person som hade arbetslöshetsersättning före anvisningen till jobb- och utveck- lingsgarantin kan vara inskriven. I kontrast till det får den som inte har beviljats arbetslöshets- ersättning anvisas till jobb- och utvecklingsgarantin först efter att han eller hon har varit sammanhängande arbetslös under 14 måna- der. Om en sökande utan arbetslöshetsersättning anvisas till ett arbetsmarknadspolitiskt program lämnas aktivitetsstöd med högst 223kronor per dag. Det motsvarar av grundbelop- pet inom arbetslöshetsförsäkringen. Den sökandes ersättning och deltagande i jobb- och utvecklingsgarantin är dessutom villkorad efter- som Arbetsförmedlingen, under vissa förutsättningar, ska återkalla anvisningen till garantin . Denna begränsning omfattar inte andra deltagare i garantin. Sammanfattningsvis innebär det att den som beviljas arbetslös- hetsersättning och därefter anvisas till jobb- och utvecklingsgaran- tin, har ett närmast garanterat efterskydd i form av aktivitetsstöd. Att arbetslösa måste uppfylla vissa villkor för att ha rätt till arbets- löshetsersättning är ett resultat av arbetslöshetsförsäkringens kon- struktion. Detta förändras inte med det förslag till ny arbetslöshetsför- säkring som utredningen lämnar. Det finns dock enligt utredningens mening alltför stora skillnader mellan sökande som får aktivitetsstöd beroende på om han eller hon har varit berättigade till arbetslöshets- ersättning eller inte. Dessa skillnader är anmärkningsvärda. Dessa skillnader skapar olika incitament för olika kategorier av sökande. I tabell 23.1 illustreras detta med fyra olika exempel. Förhållandet mellan arbetslöshetsförsäkringen och arbetsmarknadspolitiska program Bakgrund till de exempel som beskrivs i tabell 1 Utgångspunkten är fyra individer med olika tillgång till arbets- löshetsersättning före programdeltagandet. uppfyller inte arbetsvillkoret och har ingen rätt till arbetslöshetsersättning. uppfyller arbetsvillkoret men inte medlemsvillkoret och har rätt till grundersättning motsvarande , vilket motsvarar per dag. Aalif uppfyller både arbetsvillkoret och medlemsvillkoret och har rätt till inkomstrelaterad arbetslöshetsersättning baserat på en genomsnittlig månadslön på . uppfyller både arbetsvillkoret och medlemsvillkoret och har rätt till inkomstrelaterad arbetslöshetsersättning baserat på en genomsnittlig månadslön på . får ingen inkomstrelaterad ersättning för inkomster över taket i arbetslös- hetsersättningen. Eftersom dagpenningen varierar med arbetslöshetstiden anges denna för respektive individ och tidsintervall. –100, 101–200 och 201–300 anger dagpenning under de första 100, 200 respek- tive som arbetslöshetsersättning kan lämnas. Om Aalif och anvisas till ett arbetsmarknadspolitiskt program innan i ersättningsperioden är förbrukade, gäller den dag- penning som anges under respektive tidsintervall. och får samma aktivitetsstöd om de anvisas till ett arbetsmarknads- politiskt program innan jobb- och utvecklingsgarantin som under deltagande i garanti, dvs. för och för . , och kan efter det att ersättningsperioden är förbrukad anvisas till jobb- och utvecklingsgarantin. I fall får anvisning ske i arbetslöshet. Det akti- vitetsstöd de får då baseras i Aalif och Disas fall på det belopp som skulle ha lämnats i arbetslöshetsersättning. De belopp som anges i tabellen förutsätter att samtliga ersättningsdagar är för- brukade då Aalif och deltar i jobb- och utvecklingsgarantin. SOU 2020:37 Förhållandet mellan arbetslöshetsförsäkringen och arbetsmarknadspolitiska program Tabell 23.1 Förändring av ersättning för arbetslösa (eller äldre) För innebär en anvisning till program med aktivitetsstöd att ersättningen ökar per dag. En anvisning till jobb- och utvecklingsgarantin får ske först efter att har varit sammanhängande arbetslös . har incitament att försöka få en anvisning till ett arbets- marknadspolitiskt program utanför garantierna så fort och ofta som möjligt, eftersom hon då får en ersättning motsvarande 365 (i stället för 183) kronor per dag. Detta är en följd av att det finns ett golv för aktivitetsstödet som saknas i arbetslöshetsförsäkringen. En anvis- ning till ett arbetsmarknadspolitiskt program ska i första hand vara arbetsmarknadspolitiskt motiverat och inte en följd av den enskildes behov av försörjning, men de ekonomiska incitamenten kan skapa en efterfrågan från arbetslösa som inte är avsedd. När har för- brukat sina ersättningsdagar får hon anvisas till jobb- och utveck- lingsgarantin och får då i dagpenning. För Aalif sänks dagpenningen , när ersättningen sänks från av dagsförtjänsten. Ersättningen sänks ytterligare då med arbetslöshetsersättning har förbrukats, och uppgår till av dagpenningen om han deltar i jobb- och utvecklingsgarantin. Aalifs ekonomiska incitament att hitta ett arbete ökar varje gång ersättningen sänks. , som har högsta möjliga arbetslöshetsersättning, får sin ersättning sänkt då dagpenningtaket sänks med arbets- löshetsersättning, men därefter är ersättningen oförändrad (760 kro- nor per dag) oavsett om hon har arbetslöshetsersättning eller akti- vitetsstöd.