sou · H8B34 · 2020-01-29 00:00:00 — Därutöver bör konkreta åtgärder föreslås som behövs på såväl kort som lång sikt för att ska nå negativa utsläpp . Ut- redningen bör fokusera på ökad kolsänka, CCS (inkl. bio-CCS) och verifierade utsläppsminskningar genom investeringar i andra länder”. Med har världen fått ett avtal där alla länder förbinder sig att vidta åtgärder för att minska utsläppen och där man gemensamt ska sträva mot de temperaturmål som satts upp. Takten i arbetet med att nå målen kommer fortfarande att variera mellan olika länder men investeringar i bl.a. förnybar energi har ökat snabbt i många delar av världen. Inom EU har ny lagstiftning som genomför inom EU beslu- tats och inom energiområdet är förhandlingarna om mål och regel- verk för bl.a. förnybar energi och effektivisering inne i slutskedet. En följd av detta väntas bl.a. bli ökad efterfrågan på biomassa. En ökning av kolsänkan bör enligt regeringens bedömning i prop. 2016/17:146 beräknas enligt internationellt beslutade regler. Det har inte utvecklats internationella regler för bokföring av skog och annan markanvändning under och nuvarande regelverk under Kyotoprotokollet sträcker sig endast till 2020. EU har som första part nu tagit fram gemensamma bokföringsregler för tiden efter Kyoto- protokollet , genom beslut om den s.k. LULUCF-för- ordningen (och rådets förordning (EU) 2018/841 om inbegripande av utsläpp och upptag av växthusgaser från mark- användning, förändrad markanvändning och skogsbruk i ramen för klimat- och energipolitiken och om ändring av förordning (EU) nr 525/2013 och beslut nr 529/2013/EU), vilka kommer att tjäna som bokföringsregler för EU:s åtagande under . LULUCF-förordningen omfattar upptag och utsläpp av växthus- gaser till och från markkategorier påverkade av mänsklig aktivitet. , orörda våtmarker, sjöar och hav omfattas inte enligt defini- tionen. Enligt förordningen förbinder sig medlemsländerna till att inte ha minskade nettoupptag, eller ökade nettoutsläpp, under åtagande- perioden. Om så ändå sker kan detta kompenseras, t.ex. via ytterligare utsläppsminskningar inom ESR-sektorn. Inom har möjlighet att använda totalt koldioxidekvivalenter i ökade nettoupptag i LULUCF-sektorn för att uppnå vårt åtagande enligt ESR –2030. Eftersom har ett långt mer ambitiöst nationellt mål än utsläppsminskningsmålet enligt ESR förväntas inte behöva använda ett eventuellt ökat nettoupptag på detta sätt. Ökade nettoupptag utöver LULUCF-förordningens krav om bibehållet nettoupptag bör kunna räknas som kompletterande åtgärd för uppfyllande av nationella etappmål inom klimatramverket. Genom LULUCF-förordningen begränsas mängden ökat upptag som varje medlemsland får tillgodoräkna sig från marktypen brukad skogsmark. För innebär det en begränsning till ungefär koldioxidekvivalenter . En eventuell ökning av kolsänkan i långlivade träprodukter respektive i död ved omfattas dock inte av begränsningen. Biobaserade bränslen och biobaserade material som ersätter material producerat av fossila råvaror har ett mycket stort värde för samhället i en klimatomställning. Förändrade upptag och utsläpp bok- förs i LULUCF-sektorn medan substitutionseffekten av att byta ut fossila material och bränslen ger minskade utsläpp inom ESR-sektorn och den handlande sektorn. Framtida ytterligare utsläppsminskningar inom ESR-sektorn och den handlande sektorn bedöms förutsätta en ökad användning av hållbart producerad bioenergi från skogsbruket. Detta kan minska den framtida potentialen att utnyttja en ökning av kolsänkan som kompletterande åtgärd. Det finns olika sätt att öka upptagen och minska utsläppen inom LULUCF-sektorn. Ökad inbindning av kol i skog och skogsmark eller i jordbruksmark kan t.ex. skapa ökat upptag, medan återvätning av organogen mark (jordar med högt innehåll av organiskt material) kan ge minskade utsläpp. Även ökat byggande i trä erbjuder möj- ligheter till upplagring av kol i form av träprodukter. Avvägningar kommer att behöva göras mellan åtgärder som ökar kolinlagringen i skog och mark och utvecklingen av en bioekonomi, inklusive behovet av att producera biomassa för olika marknader för att ersätta fossila bränslen och material som orsakar större utsläpp av växthusgaser. Det finns ett antal frågor som behöver studeras närmare om hur en ökad kolsänka kan bidra som kompletterande åtgärd, däribland potentialen för olika åtgärder, kostnader för dessa, hur effektiva incitament för åtgärder kan skapas och hur åtgärderna kan utformas utan att inverka negativt på möjligheten att nå andra miljömål, att öka livsmedelsproduktionen och att säkerställa tillgång till inhemsk biomassa. En annan fråga gäller hur kan påverka möjligheterna att använda en ökning av kolsänkan som komplette- rande åtgärd. Den betydande osäkerhet som finns i mätningen av växt- husgasflöden och det faktum att både skogsmark och upp- visar stora mellanårsvariationer i utsläpp och upptag är en utmaning. Detsamma gäller osäkerheten om hur den framtida kolsänkan på- verkas av såväl förändrad efterfrågan på skogsprodukter som av ett förändrat klimat, inte minst i ett längre tidsperspektiv. Utredaren ska därför: •Uppskatta potentialen för olika åtgärder för att öka kolsänka inom LULUCF-sektorn. Potentialerna ska där så är möjligt redo- visas för samt på ännu . Even- tuella hinder ska redovisas, såsom exempelvis svårigheter att fånga upp resultat av åtgärder i rapporteringen av LULUCF-sektorns utsläpp och upptag av växthusgaser. •Uppskatta den sammantagna realiserbara potentialen för LULUCF- sektorn att kostnadseffektivt bidra till uppfyllandet av klimat- målen (, 2040, 2045 och till negativa utsläpp). Hänsyn ska tas till de potentiella målkonflikter som föreligger. Alternativa scenarier bör redovisas. •Lämna förslag på hur incitament kan skapas för åtgärder som ökar kolsänkan. Eventuella hinder för att åstadkomma önskad utveck- ling ska redovisas. Utredaren ska inte lämna författningsförslag på skatteområdet. •Undersöka, föreslå och motivera en tolkning av hur de svenska klimatmålen förhåller sig till regelverket på EU- och FN-nivå vad gäller eventuella kvantitativa begränsningar för hur mycket LULUCF- sektorn får bidra som kompletterande åtgärd. Avskiljning och lagring av biogen koldioxid Koldioxidavskiljning och lagring (Carbon Capture and Storage, CCS) är ett resultat av ett flertal tekniker i samverkan, där syftet är att und- vika utsläpp av koldioxid till atmosfären genom att lagra koldioxiden permanent och under högt tryck, i djupa formationer i berggrunden. I har CCS-tekniken främst diskuterats som en åtgärd för att minska utsläppen från exempelvis cementindustrin och raffinaderier. Sådana åtgärder för att minska fossila utsläpp om- fattas av de delar av klimatmålen som avser minskningar på svenskt territorium och är således inte att betrakta som kompletterande åt- gärder. Avskiljning och lagring av koldioxid är emellertid inte bara en potentiell möjlighet för att minska de fossila utsläppen. Det går även att åstadkomma negativa utsläpp genom avskiljning och lagring av biogena utsläpp från exempelvis förbränning av biomassa. I tek- nisk mening skiljer sig inte avskiljning och lagring av koldioxid från biogena källor från de från fossila källor och de frågeställningar som aktualiseras vid en introduktion av CCS-teknik är likartade. Det finns stora punktkällor i som kan bidra till att hålla nere kostnaderna för CCS. Den svenska utsläppsstatistiken visar att utsläppen från punktkällor om koldioxid upp- går till sammanlagt knappt fossil och nära 30 miljo- ner ton biogen koldioxid. Av de biogena utsläppen kommer från massa- och pappersbruk. Det finns ett antal frågor som behöver utredas närmare om av- skiljning och lagring av koldioxid. Det handlar bl.a. om fysiska lagrings- möjligheter i , ekonomiska kostnader, marknadsutveckling och ett flertal juridiska frågor, bl.a. kopplade till tillsyn, tillstånds- och miljöprövning för hantering, transport, export och lagring av koldi- oxid, som behöver analyseras vidare för att CCS och bio-CCS ska kunna bidra till att uppfylla klimatmål. Juridiska frågor som behöver belysas gäller bl.a. hur möjligheterna att exportera koldioxid- strömmar och lagra koldioxid påverkas av Londonprotokollet om för- hindrandet av havsföroreningar till följd av dumpning av avfall och annat material och konvention om skydd av miljö (Helsingforskonventionen). Det bör även undersökas i vilken utsträckning genomförande av det s.k. offshore- direktivet (och rådets direktiv /30/EU om säkerhet för olje- och gasverksamhet till havs och om ändring av direktiv /35/EG) påverkar möjligheterna till geologisk lagring av koldioxid. Kunskapsläget om CCS behöver också förbättras. För avskiljning och lagring av biogen koldioxid är styrmedels- och marknadsnära aspekter viktiga, t.ex. hur incitament kan skapas för sådan verksamhet. Utsläpp från förbränning av biomassa redo- visas inom LULUCF-sektorn och regelverk för redovisning av minskade utsläpp via bio-CCS saknas . Det saknas därmed i dags- läget incitament inom EU:s utsläppshandelssystem eller andra styr- medel för att främja avskiljning och lagring av biogen koldioxid. Uppdraget innebär därför följande: •Utredaren ska identifiera brister och hinder i lagstiftningen, inkl. i EU-rätt och internationell rätt samt i genomförandet av dessa för hela kedjan som krävs för att koldioxidavskiljning och -lagring ska kunna tillämpas på svenska utsläppskällor. Detta inkluderar tänkbara metoder för transport av koldioxid såväl på land som till sjöss samt gränsöverskridande transporter. Utredaren ska lämna författningsförslag för att undanröja brister eller hinder där så är relevant med utgångspunkt i analysen. •Utredarens ska sammanställa och redovisa information om möj- liga lagringsplatser för koldioxid i och i det svenska när- området samt bedöma genomförbarheten av transport och lagring av koldioxid från svenska utsläppskällor vid dessa. •Utredaren ska identifiera brister i kunskapsunderlaget om CCS och lämna förslag på insatser för att förbättra kunskapsläget. •Utredaren ska utreda hur bio-CCS kan utvecklas utan att detta ger skador på den biologiska mångfalden och ekosystemtjänsterna. •Utredaren ska lämna förslag, inklusive författningsförslag om så bedöms vara lämpligt, för hur incitament kan skapas för avskilj- ning och lagring av koldioxid med biogent ursprung (bio-CCS). Utredaren ska inte lämna författningsförslag på skatteområdet. •Utredaren ska uppskatta den realiserbara potentialen för bio-CCS att kostnadseffektivt bidra till uppfyllandet av klimatmålen (, 2040, 2045 och till negativa utsläpp). Utredaren bör även belysa möjligheten och potentialen att använda avskild koldioxid som insatsvara i andra processer, s.k. CCU (Carbon Capture and Utilisation). Exempelvis bör möjligheten undersökas att använda avskild koldioxid i den kemiska industrin, som råvara vid produktion av transportbränslen, i byggvaror, i växthusodlingar eller vid odling av mikroalger, eftersom det kan bidra till substitution av fossila insatsvaror. Utredaren bör analysera och redovisa klimat- effekten av nyttiggörande eller cirkulering av avskild koldioxid, med hänsyn taget till om koldioxiden är av fossilt eller biogent ursprung. Verifierade utsläppsminskningar genom investeringar i andra länder Verifierade utsläppsminskningar genom investeringar i andra länder innebär att genomför en utsläppsminskande åtgärd i ett annat land varefter utsläppsminskningen kvantifieras och verifieras av en obe- roende part i enlighet med kommande regelverk under . kan sedan tillgodoräkna sig dessa utsläppsminskningar, i form av utsläppsenheter, som en kompletterande åtgärd vid avräkning av de nationella klimatmålen inklusive för att åstadkomma negativa ut- släpp. Grundläggande förutsättningar för att åtgärder i andra länder ska kunna tillgodoräknas är att det går att verifiera utsläppsminskningarna och att dubbelräkning inte sker. Utsläppsminskningarna bör vara utöver de som annars hade skett. De internationella samarbets- formerna ska enligt bidra till ytterligare utsläppsminsk- ningar på global nivå. Enligt ska beslut om ett regelverk för internationella samarbetsformer under avtalets artikel 6 fattas vid det 24:e partsmötet under klimatkonventionen . Det är dock oklart hur pass färdigt regelverket för internationella samarbetsformer kommer att vara efter det 24:e partsmötet. Det ingår inte i utreda- rens uppdrag att föreslå utformning av regelverket under eftersom detta förhandlingsarbete redan pågår i annan ordning. Den framtida efterfrågan på verifierade utsläppsminskningar och prisbilden för dem är avhängigt ett flertal faktorer. Förutom hur regelverket utformas inom ramen för finns betydande osäkerheter om i vilken utsträckning länder och aktörer kommer att efterfråga denna typ av utsläppsminskningar. En viktig aspekt i detta sammanhang är utformningen av internationella instrument inom ramen för den internationella luftfartsorganisationen () och den internationella sjöfartsorganisationen (IMO). Potentiellt kan dessa instrument leda till en stor efterfrågan på verifierade utsläppsminsk- ningar. Utredaren ska därför: •Uppskatta hur marknaden för verifierade utsläppsminskningar genom investeringar i andra länder kan komma att utvecklas till mitten på detta sekel. Analysen kan med fördel belysa eventuella skillnader beroende på t.ex. inom vilken sektor och i vilken landkategori utsläppsminskningar görs samt vilka mervärden investeringarna har vid sidan av utsläppsminskningarna. •Uppskatta den realiserbara potentialen för att använda verifierade utsläppsminskningar genom investeringar i andra länder till att bidra till uppfyllandet av klimatmålen (, 2040, 2045 och till negativa utsläpp). Olika scenarier kan med fördel redovisas. •Identifiera och redovisa förslag på eventuella insatser som behövs för att ska kunna förvärva verifierade utsläppsminskningar genom investeringar i andra länder i enlighet med strategin (se nedan). Det finns tekniska åtgärder vid sidan av ökad kolsänka (inom LULUCF-sektorn) och bio-CCS som kan ge upphov till upptag av växthusgaser ur atmosfären. Generellt befinner sig dessa tekniker i sin linda och är ännu mycket långt från storskalig praktisk tillämp- ning. Givet denna utrednings långa tidsperspektiv bör dock en över- siktlig analys göras av om det finns några nya tekniska åtgärder som skulle kunna bidra signifikant till negativa utsläpp i i mitten på detta sekel. Utredaren ska därför: •Sammanställa information om tekniska åtgärder vid sidan av ökad kolsänka och bio-CCS som kan ge upphov till upptag av växthus- gaser ur atmosfären och bedöma om det kan finnas förutsättningar för någon eller några av dessa åtgärder att ge ett signifikant bidrag till negativa utsläpp i i mitten på detta sekel. Vid bedöm- ningen ska den uppskattade kostnaden för upptag och eventuella negativa konsekvenser av storskalig tillämpning av teknikerna på samhälle och miljö vägas in, jämte andra relevanta faktorer. •Lämna förslag till insatser för att främja utvecklingen av dessa tekniker, om utredaren bedömer att så är relevant med utgångs- punkt i analysen ovan. Uppdraget omfattar inte analys av tekniker som ändrar strålnings- balansen genom annan mekanism än minskning av halten växthus- gaser i atmosfären. Strategi för hur ska nå negativa utsläpp och hur kompletterande åtgärder kan bidra till det •Föreslå en strategi för hur ska nå negativa utsläpp och hur kompletterande åtgärder kan bidra till det, på basis av resultaten från analyserna ovan. I bedömningen av vilka åtgärder som bör vidtas enligt strategin ska hänsyn tas till bl.a. kostnads- effektivitet, jobbskapande i hela , konsekvenser för miljö- kvalitetsmålen och generationsmålet (som ingår i miljömålssyste- met), risken för s.k. koldioxidläckage, konsekvenser för företag och enskilda, effekter på jämställdhet, hälsoeffekter, offentlig- finansiella effekter och andra relevanta samhällsekonomiska kon- sekvenser. •Som en del av strategin lämna förslag på hur stor mängden ut- släppsminskningar genom kompletterande åtgärder bör vara och hur den bör fördelas över tiden mellan samt därefter, inom ramarna för riksdagsbeslutet om det klimatpolitiska ramverket. Förslaget ska även avhandla hur avräkning mot målen ska ske registertekniskt. Osäkerheter i bedömningarna ska belysas. Det ingår inte i utredarens uppdrag att lämna förslag till hur utsläpps- minskningar ska åstadkommas i de sektorer som direkt omfattas av klimatmålen. Utredaren ska för samtliga förslag redovisa såväl miljö- som hälso- effekter och andra samhällsekonomiska konsekvenser inklusive offent- ligfinansiella effekter. Även hur förslagen förhåller sig till inklusive reglerna om statligt stöd ska redovisas, liksom hur de för- håller sig till internationell rätt i övrigt. Om utredarens förslag inne- bär offentligfinansiella kostnader ska förslag till finansiering anges. Vidare ska konsekvenser för enskilda, företag, myndigheter och de allmänna domstolarna redovisas, liksom konsekvenser för jämställd- het. Konsekvensanalysen ska i övrigt uppfylla kraven enligt förord- ningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Kon- sekvensanalysen ska påbörjas i utredningens inledande skede och löpa parallellt med det övriga arbetet. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska i sitt arbete samråda med Havs- och vattenmyndig- heten, , , , , geologiska undersökning (SGU), (), , andra berörda myndig- heter, relevanta samverkansprocesser och pågående utredningar samt föra en nära dialog med relevanta intresseorganisationer, forskar- världen och andra samhällsaktörer. Uppdraget ska redovisas . (Miljö- och ) 1.Översyn av yrket personlig assistent – ett viktigt yrke som förtjänar bra villkor. 2.Skärpta regler om utländska månggiften. 4.Vägen till en klimatpositiv framtid. Skärpta regler om utländska månggiften. Vägen till en klimatpositiv framtid. Översyn av yrket personlig assistent – ett viktigt yrke som förtjänar bra villkor.