sou · H8B32 · 2020-01-15 00:00:00 — Mot denna bakgrund skiljer sig reglerna i viss mån åt i länder där månggifte är tillåtet. Här ges några exempel. I är det tillåtet för en muslimsk man att under vissa förhållanden och efter tillstånd av domstol gifta sig med upp till fyra hustrur (se artikel 37 i lagen om personliga rättsförhållanden). Enligt artikel 40 i samma lag ska äktenskap ingås under överinseende av domstol.11 Parterna förväntas presentera hindersprövningsintyg med relevant information såsom namn, ålder, födelseattester, statusförhållanden, uppgifter om förmyndare och läkarintyg som visar frånvaron av vissa sjukdomar. När det är fråga om månggifte ska domaren pröva förutsättningarna för tillstånd med hänsyn taget till artikel 17 i lagen. Enligt denna bestämmelse får domstolen ge tillstånd bara när mannen har ekonomisk förmåga att försörja samtliga hustrur. I princip ska mannen alltså ha förmåga att försörja två eller fler hushåll. Därutöver kan tillstånd vägras när äktenskapet med hänsyn till åldersskillnad inte bedöms vara i parternas intresse (artikel 19). Denna regel tillämpas även på månggiften. Antalet månggiften synes ha ökat i sedan inbördeskriget började år 2011.12 Av alla äktenskap som ingicks bedöms ha varit polygama, medan motsvarande siffra för var 5 %.13 Bakom ökningen av polygama äktenskap synes ligga den ekonomiska situationen för de kvinnor som blivit änkor till följd av kri- 9”Det är inte möjligt för er att ge era hustrur lika behandling i allt, hur uppriktigt ni än önskar det [---].” 10Mosa (2011), s. 419. 11Under vissa omständigheter kan dock ett äktenskap (monogamt eller polygamt) registreras i efterhand trots att det ingåtts utan det domstolsförfarande som föreskrivs i lagen (artikel 40 p. 12www.dailymail.co.uk/wires/afp/article-3784732/Polygamy-divorce-rise-war-torn- Syria.html (publicerad ). 13www.businessinsider.com/afp-polygamy-and-divorce-on-the-rise-in-war-torn-syria-2016- 9?r=US&IR=T&IR=T (publicerad ). De begränsningar som finns i lagen för månggifte verkar tolkas mindre strikt under inbördeskriget. I tillåts äktenskap med mer än en hustru, om det inte kan befaras olika behandling hustrurna emellan och om tillräckliga medel står till förfogande för att säkra underhåll av samtliga hustrur. Dessutom krävs att det tillkommande äktenskapet är skäligt, t.ex. på grund av den första hustruns ofruktbarhet eller allvarlig sjukdom (se artikel 86 i den afghanska civillagen, lag nr 353 ). Om ett polygamt äktenskap ingås i strid mot dessa förutsättningar har den första hustrun rätt att vid domstol väcka talan om äktenskapsskillnad (artikel 87). Rätt till äktenskapsskillnad tillkommer även en andra hustru om mannen undanhållit sin äktenskapliga status eller inte har fått ett uttryckligt samtycke av den första hustrun i ett månggifte (artikel 89). Den senare hustrun i ett månggifte kan i dessa situationer begära skilsmässa med hänvisning till den skada som äktenskapet förorsakar henne. I finns det möjlighet för gifta muslimska män att ingå ytterligare äktenskap efter tillstånd från domstol, som bl.a. ska förvissa sig om den första hustruns medgivande (sektion 6 i The , lag nr 7 ). Innan tillstånd beviljas ska domstolen utse representanter för berörda parter samt tillse att det nya äktenskapet är nödvändigt och rättvist (sektion 6 punkt 3). Domstolen kan också förena månggiftet med villkor som följer av dessa krav. Bestämmelserna om månggifte är straffrättsligt sanktionerade. En man som bryter mot kraven i sektion 6 kan åläggas både böter och fängelsestraff.14 Också hinduiska män tillåts i vissa fall att ingå månggifte i . Även i bl.a. är månggifte tillåtet för män. De rättsliga förutsättningarna har dock inte kunnat klarläggas närmare, på grund av läget i landet som länge präglats av instabilitet. Ovanstående redogörelse ska inte uppfattas som att det uteslutande är personer från länder med en muslimsk majoritetsbefolkning eller från vissa som ingår månggiften. Att utredningen redogör för lagstiftningen i sådana länder beror på att polygama äktenskap under vissa förutsättningar är giltiga där och att de flesta månggiften som kan bli aktuella för en erkännandeprövning i har ett sådant ursprung. 142017 dömdes en man i till fängelse på grund av att han ingått ett andra äktenskap utan medgivande från sin första hustru. Månggiften behöver inte heller ingås utifrån endast religiösa eller kulturella uppfattningar. I många länder kan ingåendet av äktenskap uppfattas vara ett sätt att, utifrån rådande omständigheter, säkerställa kvinnors säkerhet och uppehälle, framför allt i tider av krig eller annan oro. Sammanfattningsvis ingås månggiften således inte bara i muslimska länder och i utan även på annat håll och anledningen till sådana äktenskap behöver inte vara strikt religiös eller kulturell. 3.4Förekomsten av månggifte i Månggifte i kan förekomma framför allt när personer utan anknytning till har ingått ett polygamt äktenskap i ett land där det är tillåtet och därefter flyttar hit. Vad vet vi då om förekomsten av månggifte i ? gav regeringen i uppdrag att sammanställa och analysera statistik över personer som är gifta med fler än en person. , som överlämnades till regeringen , visar att det i folkbokföringsregistret fanns 679 personer vilka var registrerade som gifta med mer än en person. Enligt egen bedömning motsvarar uppgifterna dock i flertalet fall inte något verkligt månggifte. Dessa registreringar beror i stället på felaktigheter eller att det inte har gått att visa att ett tidigare äktenskap har upplösts genom skilsmässa eller dödsfall. Med anledning av detta har myndigheten sett över sina rutiner i samband med att civilstånd registreras och utgångspunkterna för de bedömningar som görs (se avsnitt 4.3.5).15 fanns det fall som svarar mot vad bedömer som verkliga månggiften. Enligt handlar det om 152 personer som är folkbokförda i och som är gifta med flera personer. De allra flesta är män (endast två personer är kvinnor).16 Enligt rapporten är det vanligast att endast två parter i de berörda äktenskapen flyttar till . Det fanns dock 38 fall där mer än en maka till samma person är folkbokförd i . I 14 fall var 15Skatteverket (2018), Månggifte i folkbokföringsregistret, se bl.a. s. 4, 16 och 23 och (2018b), Registrering av civilstånd i folkbokföringen vid flytt till (ställningstagande). 16Det rör sig om vigslar registrerade för länge sedan och några uppgifter om skälen till månggiftet finns inte enligt . det fråga om en person som var folkbokförd på samma adress med mer än en maka. betonar dock att det handlar om registermässiga uppgifter och att det skulle krävas ytterligare utredning för att utreda de faktiska bosättningsförhållandena.17 Rapporten visar även på förekomsten av registrerade månggiften . Antalet registreringar har varit få. Det har inte handlat om mer än två eller tre fall med enstaka undantag. har dock trenden ändrats och registrerades 16 polygama äktenskap. 2015 var det 17 stycken och 2016 var antalet 42. registrerades tio månggiften. De allra flesta vigslar som registrerats i folkbokföringen har enligt ingåtts i , följt av , och . Även månggiften som ingåtts i t.ex. , , , och förekommer. I vissa fall har vigslarna i det första och efterkommande äktenskapen skett i olika länder.18 På förfrågan från utredningen har sammanställt uppgifter över antalet registrerade månggiften i t.o.m. . har totalt 27 personer registrerats som gifta med fler än en person. Det handlar om 27 män som har registrerats som gifta med två hustrur (ingen av männen har fler än två makar). Tolv av männen bedöms vara del i ett s.k. äkta månggifte.19 Tre av de tolv männen har båda sina hustrur folkbokförda i . Fem av männen har endast en hustru folkbokförd och fyra män har ingen hustru folkbokförd i . Sex av fallen avsåg registreringar i samband med invandring och en registrering avsåg invandring (t.o.m. augusti). fanns det sammanlagt 625 registrerade månggiften i folkbokföringen, varav 328 avsåg personer som utvandrat från . Någon annan undersökning om antalet månggiften i än den från finns inte såvitt utredningen har kunnat konstatera. redovisning bygger på information från folkbokföringen, som i sin tur huvudsakligen grundar sig på uppgifter 17Utgångspunkten för klassificeringen av ett äktenskap som ett äkta månggifte är enligt att den berörda personen har ingått äktenskap i ett land annat än där månggifte är legalt och att avsikten vid vigseltillfället har varit att vara gift med två eller flera personer . Även när uppgift om avsikten saknats har äktenskapet räknats som äkta av . Se (2018), s. 16 ff. 18Ibid s. 17 f. 1915 av fallen har alltså bedömts som s.k. oäkta månggiften. Av dessa avser ett fall avslag av registrering av dödsfall och 10 fall avslag av registrering av skilsmässa. Vidare avsåg ett fall ett ärende där ena parten i äktenskapet är försvunnen och tre fall felregistrerade månggiften. De felregistrerade ärendena har sedermera rättats. som har lämnats i enskilda registreringsärenden. Bland annat mot bakgrund av detta kan undersökningen inte läggas till grund för några säkra slutsatser om hur många personer som lever i ett månggifte i . Enligt utredningens bedömning finns det anledning att utgå från att antalet månggiften är större än vad uppgifterna från folkbokföringsregistret ger uttryck för och att det på detta sätt finns ett visst mörkertal när det gäller förekomsten av månggifte i . Vid de kontakter som utredningen haft med organisationer och enskilda har framkommit att det kan vara så att de berörda personerna av olika anledningar väljer att inte berätta om ett månggifte i samband med inflyttning till och folkbokföring här. Uppgifter om detta har under utredningens arbete även lämnats av företrädare för och . De verkliga familjeförhållandena kan döljas för myndigheterna på grund av att månggifte inte anses acceptabelt i . Det kan också vara så att ett månggifte är till nackdel t.ex. vid en prövning av en ansökan om uppehållstillstånd eller vid en ansökan om bostadsbidrag eller annat ekonomiskt stöd.20 3.5Informella äktenskap, haltande äktenskap, polyamori m.m. Utredningens uppdrag gäller sådana utländska äktenskap som är giltiga enligt utländsk lag. Det tar däremot inte sikte på s.k. informella äktenskap. Trots det kan det i sammanhanget finnas skäl att nämna något om dessa. Uttrycket informella äktenskap tar sikte på ett rättsligt sett icke-formaliserat förhållande mellan parterna som de själva eller deras omgivning likställer, helt eller delvis, med ett juridiskt giltigt äktenskap. Det kan handla om en förbindelse som ingås genom en religiös eller traditionell ceremoni som inte uppfyller lagens krav, t.ex. på grund av att vigselförrättaren saknar laglig behörighet.21 I många fall uppfattar parterna och deras omgivning ett informellt äktenskap som ingåtts enligt en viss tradition eller religion som lika bindande eller förpliktande som ett juridiskt giltigt äktenskap. För personer som tillhör grupper där sammanlevnad förutsätter giftermål kan det informella äktenskapet legitimera att parterna lever till- 20Se om detta även (2012), Äkta makar, s. 59. 21SOU 2012:35 s. 80 f. och 312 ff. sammans som man och hustru och skaffar barn. Att relationen har ingåtts på detta sätt kan också vara en förutsättning för sexuell samvaro.22 Situationen kan också vara den att ett äktenskap visserligen inte godtas som giltigt i det land där det ingås men väl i något annat land. Personer som i ingår ett religiöst äktenskap inför en befattningshavare i ett religiöst samfund som inte är behörig vigselförrättare här, kan i vissa fall registrera äktenskapet som giltigt i ett land med en rättsordning som vilar på religiös grund. I dessa fall blir det närmast fråga om ett äktenskap som är både informellt och haltande (se nedan).23 Äktenskapet är ju trots allt giltigt i ett av länderna. Från svensk synpunkt kan informella äktenskap vara att likställa med samboende utom äktenskap i sambolagens (2003:376) mening, men kan också avvika från ett sådant sammanboende på grund av att parterna inte uppfyller definitionen av sambor i 1 § första stycket. Sambolagen i sig är inte heller tillämplig om någon av parterna är gift med någon annan (se avsnitt 7.2.3). Att informella äktenskap förekommer i , bl.a. i religiösa sammanhang, står klart utifrån befintlig forskning m.m. och har även bekräftats vid utredningens kontakter med organisationer och myndigheter.24 Även månggiften kan förekomma i under informella former. Antingen i fall där ingen av de berörda parterna är gift i den mening som avses i ÄktB eller när en man är lagligt gift med en kvinna men också sammanlever med ytterligare en eller flera kvinnor som han har gift sig med på ett sätt som inte uppfyller den svenska lagens krav.25 Sådana informella äktenskap kan av de berörda Se även den straffrättsliga definitionen av äktenskapsliknande förbindelser i bestämmelsen om äktenskapstvång i 4 kap. 4 c § BrB som tar sikte på informella äktenskap. Straffbestämmelsen omfattar inte bara giltiga äktenskap utan även situationer då det är fråga om en äktenskapsliknande förbindelse – om den ingås enligt regler som gäller inom en grupp och som innebär 1) att parterna betraktas som makar och anses ha rättigheter eller skyldigheter i förhållande till varandra, och 2) innefattar frågan om upplösning av förbindelsen. 23SOU 2012:35 s. 80 f. och 312 ff. 24Se bl.a. (2012), (2016), Nationella Kompetensteamet – slutredovisning, s. 27, (2009), Gift mot sin vilja, s. 155 ff. samt (2015), Tvångsäktenskap och barnäktenskap – en analys av det svenska rättsläget, SvJT 2016, s. 493 f. För uppgifter om informella äktenskap/icke registrerade religiösa vigslar i , se (2012), Äkta makar – externa skribenters artiklar, s. 42 f. 25Mosa (2010), s. 210 samt och (2017), s. 55. För uppgifter om månggiften i , såväl informella som formella, se de (2008), Religion, juss og rettigheter: Om skilsmisse, polygami og shari’a-råd, s. 45 f. parterna ändå anses uppfylla de krav som uppställs på äktenskap i t.ex. den islamiska rättstraditionen och ”makarna” betraktas som gifta av släkt, familj och medlemmarna i den egna etniska och religiösa gruppen.26 Ett annat begrepp som förekommer när internationella äktenskapsfrågor berörs är haltande äktenskap. Sådana uppstår bl.a. när ett äktenskap är giltigt i ett land men inte ett annat. Vanligtvis är det fråga om att äktenskapet betraktas som giltigt i det land där det ingicks men inte erkänns i ett annat land, exempelvis Sverige.27 En annan situation som kan uppkomma är att en person beviljas äktenskapsskillnad i t.ex. men fortfarande anses som gift enligt ett utländskt vigsellands lag eller ett religiöst eller traditionellt normsystem.28 Begreppet haltande rättsförhållanden används ibland även för att beskriva en form av oavsiktlig polyandri som kan förekomma i ett internationellt sammanhang. Det kan vara så att en kvinna kommer från en religion eller kultur som avskär eller kraftigt begränsar hennes möjligheter till äktenskapsskillnad. Exempelvis kan det handla om en kvinna med bakgrund i ett land med en islamisk rättsordning som skiljt sig i utan mannens samtycke.29 Om kvinnan sedan gifter om sig i kan hon ur det andra landets perspektiv, eller ett religiöst/kulturellt sådant, anses göra sig skyldig till äktenskapsbrott eller tvegifte. Sådana fall har ibland benämnts som haltande bigami.30 kan även polyamorösa relationer nämnas. Polyamori kan beskrivas som multipla förhållanden med flera personer på samma gång. Polyamorösa förhållanden (ibland även kallat flersamma relationer) är ett paraplybegrepp som omfattar en mängd olika relationsformer. Det kan t.ex. vara så att någon bor ensam men har flera partner. Det kan också vara så att ett gift par har andra partner eller att flera människor har ett förhållande tillsammans. I motsats till den traditionella polygamin som innebär att endast män har rätt att ingå flera äktenskap beskrivs den moderna polyamorin ofta utifrån sam- 26Mosa (2010), s. 210. 27SOU 2017:96 s. 57, 103 och 106. 28SOU 2012:35 bl.a. s. 81 och 250. 29Även inom judendomen är skilsmässa traditionellt ett huvudsakligen manligt privilegium. Inom katolicismen tillåts skilsmässor i regel inte. 30Jänterä-Jareborg (2011), s. 392. tida uppfattningar om jämställdhet.31 När det gäller polyamorösa relationer mellan flera personer synes det, som konstaterats i avsnitt 3.2, inte finnas några länder där det är möjligt att ingå giltiga äktenskap som grupp.32 I sammanhanget kan nämnas att det i debatten har framförts att det bör införas s.k. antalsneutrala äktenskap i , dvs. en möjlighet att ingå äktenskap med mer än en partner eller tillåta flera personer att gifta sig med varandra.33 Utredningen kan konstatera att några reformer i den riktningen inte är aktuella. Frågor om polyamorösa relationer omfattas inte heller av utredningens uppdrag. 31För mer information om polyamorösa relationer, se t.ex. (2012), Poly – så funkar det. 32Däremot är det i numera möjligt för flera personer att ingå och registrera ett s.k. samlevnadskontrakt (”samenlevingscontract”) och på så sätt reglera ekonomiska frågor inom en grupprelation. 33Se t.ex. debattinlägget Självklar rättighet med antalsneutrala äktenskap av och , företrädare för Öppna Moderater, publicerad på / opinion/article2948791.svt. I detta kapitel behandlas gällande rätt om ingående och upplösning av äktenskap (avsnitt 4.2) och om erkännande av utländska äktenskap (avsnitt 4.3). Det redogörs särskilt för regleringen av månggiften (avsnitt 4.2.2 och 4.3.2). Avslutningsvis behandlas den straffrättsliga regleringen av polygama äktenskap (avsnitt 4.4). 4.2Ingående och upplösning av äktenskap Bestämmelser om äktenskapshinder finns i 2 kap. (ÄktB). Där framgår att den som är inte får ingå äktenskap (2 kap. 1 § ÄktB). Äktenskap får inte heller ingås mellan dem som är släkt med varandra i rätt upp- och nedstigande led eller är helsyskon. Vidare får halvsyskon inte ingå äktenskap med varandra utan tillstånd av myndighet som anges i 15 kap. 1 § ÄktB, dvs. Vid tillämpningen av bestämmelserna jämställs adoptivförhållande med släktskap. De som därvid anses som helsyskon får dock ingå äktenskap med varandra efter tillstånd från (2 kap. 3 § ÄktB). Slutligen får den som är gift eller partner i ett registrerat partnerskap inte ingå äktenskap (2 kap. 4 § ÄktB). Äktenskapshindren avseende låg ålder, släktskap i rätt upp- och nedstigande led eller som helsyskon1, samt månggifte är indispensabla. Några undantag kan alltså inte göras. 1Härvid jämställs alltså adoptivförhållande med släktskap. De som därvid anses som helsyskon får dock ingå äktenskap med varandra efter tillstånd. Om ett äktenskap skulle ingås i strid mot något äktenskapshinder är det inte ogiltigt. Äktenskapet gäller alltså och har rättsverkningar men kan upplösas genom omedelbar äktenskapsskillnad (5 kap. 5 § ÄktB). Om en vigsel däremot inte skett i enlighet med de formkrav som föreskrivs i 4 kap. 2 § ÄktB, eller om vigselförrättaren var obehörig, är vigselförrättningen ogiltig och något äktenskap kommer inte till stånd. Innan ett äktenskap ingås ska det prövas om det finns något hinder mot äktenskapet. Prövningen görs av (3 kap. 1 § första stycket ÄktB). De två som avser att ingå äktenskap ska gemensamt begära hindersprövning (3 kap. 1 § andra stycket ÄktB). Om någon som ansöker om hindersprövning inte är folkbokförd i kan förutsättningarna att ingå äktenskap vara oklara. I ett sådant fall ska den enskilde visa upp ett intyg från en utländsk myndighet om sin behörighet att ingå äktenskap (3 kap. 2 § ÄktB). Ett sådant intyg möjliggör en kontroll som motsvarar den som sker mot folkbokföringen. De som begär hindersprövning ska skriftligen försäkra att de inte är släkt med varandra i rätt upp- och nedstigande led eller helsyskon. Har de inte tillstånd till äktenskapet enligt 2 kap. 3 § andra stycket ÄktB ska deras försäkran också avse att de inte är halvsyskon (3 kap. 3 § första stycket ÄktB). De som begär hindersprövning ska vidare uppge om de har ingått äktenskap eller låtit registrera partnerskap. Den som har ingått äktenskap eller låtit registrera partnerskap ska styrka att äktenskapet eller partnerskapet har blivit upplöst, om inte detta framgår av folkbokföringen eller av intyg från utländsk myndighet (3 kap. 3 § andra stycket ÄktB). utredning om sakförhållandena sker i första hand genom en kontroll av personuppgifterna mot folkbokföringen. Be- dömer att det inte finns något hinder mot äktenskapet ska ett intyg om detta utfärdas (3 kap. 4 § ÄktB). beslut i fråga om hindersprövning får överklagas (15 kap. 2 § ÄktB). Om äktenskapet ingås inför en svensk vigselförrättare i ett annat land kan en svensk beskickning eller ett svenskt konsulat göra pröv- ningen (3 § förordningen [2009:264] om hindersprövning för vigsel inför svensk vigselförrättare utomlands). Om man vill ingå äktenskap inför en svensk myndighet ska det alltid prövas om det finns något hinder mot äktenskapet enligt svensk lag.2 Om ingen av parterna är svensk medborgare eller har hemvist i , ska det dessutom prövas att var och en av dem har rätt att ingå äktenskapet enligt lagen i en stat där han eller hon antingen är medborgare eller har hemvist. Om båda begär det och det finns särskilda skäl får dock prövningen ske med tillämpning av enbart svensk lag även i ett sådant fall (1 kap. 1 § lagen [1904:26 s.1] om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap [IÄL]). Inom kan hindersprövning som gjorts av en myndighet i ett av de nordiska länderna även åberopas för vigsel i något av de andra länderna (2 § förordningen [1931:429] om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och förmynderskap). Äktenskap ingås genom vigsel (4 kap. 1 § ÄktB). En vigsel inför svensk myndighet i ska förrättas enligt svensk lag (1 kap. 4 § IÄL). Detsamma gäller för vigsel inför svensk myndighet i utlandet (1 kap. 5 § IÄL). En vigsel förrättas av en vigselförrättare. Behörig att vara vigselförrättare är sådan präst eller annan befattningshavare i ett trossamfund som har förordnande enligt lagen (1993:305) om rätt att förrätta vigsel inom trossamfund eller den som har förordnat (4 kap. 3 § ÄktB). Vigselförrättaren har till uppgift att för det allmännas räkning se till att äktenskapet inte ingås i strid med något äktenskapshinder. Det åligger därför vigselförrättaren att innan en vigsel förrättas förvissa sig om att hindersprövning har skett före den planerade vigseln och att inget hinder har framkommit (4 kap. 5 § ÄktB). Vigselförrättaren ska kunna förlita sig på att hindersprövningen är korrekt men ska också självständigt bedöma att det inte finns något hinder mot äktenskapet. 2Med svensk myndighet avses samtliga vigselförrättare vars behörighet grundar sig på svenska bestämmelser. Även präster med vigseltillstånd ägnar sig således åt svensk myndighetsutövning. 2003/04:48 s. 53. hinder har förbisetts vid hindersprövningen ska vigsel vägras. Vigselförrättaren har däremot inte rätt att frångå bedömning att det föreligger ett hinder mot äktenskapet. Vigselförrättaren har även ett särskilt ansvar för att pröva de mera allmänna förutsättningarna för vigsel som hindersprövningen inte tar sikte på. Vigsel får t.ex. inte ske om någon av parterna bedöms handla mot sin vilja eller kan anses sakna rättslig handlingsförmåga. I 4 kap. 1 § ÄktB anges att vigsel ingås i närvaro av släktingar eller andra vittnen. Bestämmelsen ger uttryck för att vigseln är en offentlig förrättning. Vigseln är dock giltig även om några vittnen inte har varit närvarande. I 4 kap. 2 § första stycket ÄktB anges däremot de konstitutiva momenten vid vigseln. För att det ska vara fråga om en giltig vigsel krävs för det första att de som ingår äktenskap är närvarande . Vidare ska de som vill gifta sig var för sig på fråga av vigselförrättaren ge till känna att de samtycker till äktenskapet. Vigselförrättaren ska därefter förklara att parterna är makar.