sou · H8B363d2 · 2020-11-12 00:00:00 — Föräldrar eller andra vård- nadshavare har i första hand ansvaret för ett barns överlevnad och utveckling (artiklarna 5 och 18). I föräldrarnas ansvar ligger bl.a. att se till barnets bästa och att på ett sätt som står i överensstämmelse med den fortlöpande utvecklingen av barnets förmåga ge barnet råd och ledning då det utövar sina rättigheter. har staten det yttersta ansvaret för ett barns överlevnad och utveckling samt för att barnet ges det skydd och stöd som det behöver (jämför bl.a. artik- larna 3.2, 6, 9, 19, 20, 23, 26, 27, 32–36, 38 och 39). Enligt artikel 4 ska en stat vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgär- der, administrativa åtgärder och andra åtgärder för att genomföra de rättigheter som erkänns i konventionen. I fråga om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter ska en stat till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser för att vidta sådana åtgärder. Vid behov ska sådana åtgärder vidtas inom ramen för det internationella samarbetet. 12CRC/C/GC/13 p. 13CRC/C/GC/22 p. Artikel 22 – barn på flykt Rätten att uttrycka sin åsikt och få den beaktad Enligt artikel 12.1 ska en stat tillförsäkra ett barn som är i stånd att bilda en åsikt rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör det. Barnets åsikter ska beaktas i förhållande till barnets ålder och mog- nad. För att ett barn ska tillförsäkras denna rätt ska ett barn enligt artikel 12.2 särskilt beredas möjlighet att höras. Det kan göras direkt eller genom företrädare eller ett lämpligt organ. Rätten att uttrycka sin åsikt och få den beaktad ska gälla i alla domstolsförfaranden och administrativa förfaranden som rör barnet. Barnet ska höras på ett sätt som är förenligt med nationella procedurregler. Detta innefattar således förfaranden som rör barn som söker eller har erhållit flyk- tingstatus. och för skydd av migrant- arbetares och deras familjers rättigheter lyfter fram vikten av att fullt ut genomföra dessa barns rätt att uttrycka sina åsikter om alla aspek- ter som berör deras liv (t.ex. omvårdnad, boende, utbildning, vård och rehabilitering). Enligt kommittéerna är det viktigt att de får ut- trycka sina åsikter som en naturlig del av immigrations- och asyl- förfaranden och att deras åsikter tillmäts betydelse. En stat bör en- ligt kommittéerna vidta alla lämpliga åtgärder för att till fullo främja och underlätta ett barns möjlighet att bli hörda i varje administrativt eller rättsligt förfarande som berör barnets egna eller dess familjs ärende. De understryker att ett barn bör höras oberoende av sina för- äldrar och att barnets individuella omständigheter bör tas med i över- vägandet av familjens ärende. Under hela processen bör ett barn ges möjligheten att få en tolk så att de kan uttrycka sig fullt ut på sitt eget språk och/eller få stöd från någon som känner till barnets etniska, religiösa och kulturella bakgrund, enligt kommittéerna. Kommittéerna anser att varje barn, även barn som är i sina föräldrars vård, bör få en juridisk företrädare. Vidare bör ensamkommande barn få en tillför- ordnad vårdnadshavare kostnadsfritt och så snabbt som möjligt efter ankomsten.14 Enligt barnrättskommittén har ett barn även rätt att avstå från att utöva sin rättighet; att uttrycka åsikter är för barnet ett val, inte en skyldighet.15 14CRC/C/GC/22 p. 35–38. 15CRC/C/GC/12 p. Artikel 22 – barn på flykt Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myn- digheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3.1). I en bedömning och pröv- ning av barnets bästa ingår att ta hänsyn till samtliga grundläggande principer och konventionen i sin helhet. Vid en sådan bedömning får barnets upplevelser och åsikter om sin situation särskild betydelse, i förhållande till barnets ålder och mognad (artikel 12). Syftet med begreppet barnets bästa är enligt barnrättskommittén att säkerställa att barn både fullt och faktiskt kan åtnjuta alla de rättig- heter som erkänns i konventionen. Kommittén understryker att en vuxen persons personliga bedömning av ett (eller flera) barns bästa inte får ha företräde framför rättigheterna enligt konventionen; ingen rättighet ska kunna inskränkas av en skönsmässig tolkning av barnets bästa. Vidare framhåller kommittén att barnets bästa är ett dynamiskt koncept, som kräver att man gör bedömningar anpassade till det spe- cifika sammanhanget.16 Nedan redogörs i korthet för i vilka sammanhang principen om barnets bästa kan bli relevant i förhållande till artikel 22. Artikel 3.1 omfattar även lagstiftande organ. Ett barn som söker eller erhållit flyktingstatus har, som vi tidigare nämnt, samma rättigheter enligt konventionen som alla andra barn och ska ges skydd och huma- nitärt bistånd för att kunna åtnjuta dessa (artikel 2 och 22.1). Det inne- bär att principen om barnets bästa ska beaktas vid den lagreglering eller de internationella överenskommelser som krävs för att säkerställa rättigheterna i konventionen för barn som söker flyktingstatus eller anses som flykting i enlighet med artikel 22.1, men även vad gäller familjeåterförening enligt artiklarna 10 och 22.2. Övriga rättigheter enligt ska också beaktas i bedömningen av barnets bästa. Sådana bedömningar bör till viss del även bygga på barns egna upplevelser och åsikter i enlighet med artikel 12. I sin allmänna kommentar om barnets bästa lyfter barnrättskom- mittén särskilt fram den roll som lagstiftande organ har. 16CRC/C/GC/14 p. 1 och 4. Artikel 22 – barn på flykt betonar att artikel 3.1 både gäller barn i allmänhet och barn som in- divider. Det innebär, enligt kommittén, att varje gång en lag eller en bestämmelse antas eller en internationell överenskommelse som be- rör ett barn ingås bör beslutet styras av hänsyn till barnets bästa.17 och för skydd av migrant- arbetares och deras familjers rättigheter anser att en stat bör vidta åtgärder i syfte att stärka barn som påverkas av internationell migra- tion att kunna delta på olika nivåer, genom konsultationer, samarbeten och barnledda initiativ. Enligt kommittéerna bör åtgärder också vid- tas för att säkerställa att civilsamhällets organisationer, däribland barn- föreningar och barnledda organisationer, kan delta på ett meningsfullt sätt i dialoger och processer som rör barn inom ramen för internatio- nell migration, på lokal, nationell, regional och internationell nivå.18 Även vid ett individuellt beslut som rör ett barn som söker flykting- status eller anses som flykting ska första hand beaktas vad som be- döms vara barnets bästa. Detta gäller vid alla åtgärder som rör ett barn, även ett barn som söker flyktingstatus eller som anses som flyk- ting. Det omfattar därmed även en ansökan om uppehållstillstånd, även om artikel 22 eller i övrigt inte ger ett barn rätt till uppehållstillstånd.19 I en bedömning av barnets bästa ska hän- syn tas till alla de rättigheter som ett barn har enligt barnkonventio- nen och som är relevanta i sammanhanget. Ett barn ska också ges möjlighet att uttrycka sin åsikt inför att ett beslut tas (jämför arti- kel 12). understryker att en bedömning av barnets bästa ska ske med utgångspunkt i barnets specifika omständigheter. Fokus måste enligt kommittén ligga på att identifiera möjliga lös- ningar som ser till barnets bästa med full respekt för rättigheterna i konventionen och dess fakultativa protokoll. Kommittén betonar att beslut som fattas av administrativa myndigheter på alla nivåer spän- ner över ett mycket stort område. De gäller bl.a. omsorg, skydd, hälsa, levnadsförhållanden, asyl, immigration och medborgarskap. 17CRC/C/GC/14 p. 31, se även CRC/C/GC/12 p. 18CRC/C/GC/22 p. 19Jämför (2019) s. 834 och 835. Artikel 22 – barn på flykt beslut som fattas av myndigheter inom dessa områden måste, precis som alla genomförandeåtgärder, bedömas utifrån principen om bar- nets bästa och vägledas av den enligt kommittén.20 Enligt barnrättskommittén och för skydd av migrantarbetares och deras familjers rättigheter bör bedömningar av vad som är ett barns bästa göras i immigrations- och asylprocesser, där barnets specifika anledningar till migrationen också bör beaktas. Barnets bästa bör enligt kommittéerna säkerställas vid beslut angå- ende t.ex. ett barns inresa, vistelse eller återvändande. Detsamma gäller i fall där ett barn omhändertas, eller en förälder interneras eller ut- visas med anledning av sin egen migrationsstatus. Vidare menar kom- mittéerna att förfarandet även bör säkerställa att barnet vid ett even- tuellt återvändande är tryggt, ges lämplig omvårdnad och åtnjuter sina rättigheter.21 I de fall ett barns relation till sina föräldrar avbryts på grund av migration bör bevarandet av familjen beaktas när barnets bästa bedöms i beslut om familjeåterförening, enligt barnrättskommittén.22 Enligt barnrättskommittén är det också av vikt att följa upp åt- gärder och beslut, 23 dvs. ta reda på hur barnet upplevt insatserna och om de varit till barnets bästa. Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myn- digheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3.1). En åtgärd omfattar även själva förfarandet. Det omfattar t.ex. förfaranden som rör frågor om ut- bildning, omsorg, skydd, hälsa, levnadsförhållanden, ansökan om asyl, familjeåterförening eller återvändande till ursprungslandet. lyfter i en allmän kommentar fram vikten av barnanpassade förfaranden.24 Kommittén betonar i en annan kom- mentar bl.a. att förutsättningarna för att ett barn ska kunna uttrycka åsikter är av betydelse. Hänsyn bör tas till barnets individuella och sociala situation och miljön bör vara sådan att barnet känner sig tryggt 20CRC/C/GC/14 p. 30 och 32. 21CRC/C/GC/22 p. 30, 33 och 37. 22CRC/C/GC/14 p. 23CRC/C/GC/12 p. 134 (i) och CRC/C/GC/14 p. 24CRC/C/GC/14 p. Artikel 22 – barn på flykt Det bör enligt kommittén inte hållas samtal med ett barn oftare än nödvändigt, särskilt inte när man utforskar händelser som skadat barnet. Vidare måste barnet informeras om vad saken gäller, vilka valmöjligheter som finns, vilka beslut som kan komma att fattas och vad de kan få för följder.25 och för skydd av migrant- arbetares och deras familjers rättigheter lyfter i sin gemensamma kommentar bl.a. fram vikten av att barnanpassade förfaranden in- rättas för att fullt ut skydda och bistå barn i asyl- och immigrations- processen, med syfte att underlätta för dem att återuppta sina liv och få sina rättigheter respekterade, skyddade och uppfyllda. Vidare be- tonas att dessa barn bör ges all relevant information, inklusive infor- mation om sina rättigheter, vilka samhällstjänster som finns, tillgängliga kommunikationsmedel och klagomekanismer samt information om immigrations- och asylprocesserna och resultaten av dem. Informa- tionen bör ges på barnets eget språk och , på ett barnanpassat och åldersadekvat sätt, så att ett barn kan göra sin röst hörd och så att dess åsikter kan tillmätas betydelse i förfarandet.26 Viss vägledning om hur ett förfarande kan barnanpassas kan även hämtas från protokoll om försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi. Av protokollet framgår bl.a. att processuella förfaranden ska anpassas till ett barns särskilda behov. Det framgår också att en stat ska tillhandahålla lämpligt stöd till bar- net under hela rättsprocessen. Läs mer om protokollet i kapitlet om artikel 34. En mer utvecklad beskrivning av barnanpassade förfaranden finns i kapitlet om artikel 3. 25.1.2Skydd och humanitärt stöd (artikel 22.1) Artikel 22 omfattar ett barn som söker flyktingstatus eller anses som flykting. Av förarbetena till framgår att det fanns behov av att definiera vilka grupper som artikeln berör, vilket resul- terade i att dessa två grupper nämns i artikeln.27 Det anges dock inte någon definition av vem som anses vara flykting, utan hänvisning görs till tillämplig internationell eller nationell rätt och tillämpliga för- 25CRC/C/GC/12 p. 22–25. 26CRC/C/GC/22 p. 35 och 42. 27HR/PUB/07/1, artikel 22, C 3 p. Artikel 22 – barn på flykt En internationell definition av begreppet flykting finns i flyktingkonventionen, som också är den centrala konventionen när det gäller dessa frågor. Den handbok om förfarandet och kriterierna vid fastställande av flyktingars rättsliga ställning som FN:s flykting- kommissarie () tagit fram är allmänt erkänd som en offi- ciell tolkning av flyktingkonventionen.29 Av förarbetena till framgår att artikeln inte syftade till att skapa några nya skyldigheter, utöver vad som framgår av andra internationella åtaganden eller nationell lagstiftning, när det gäller rätten till asyl.30 Vidare anges det i artikel 22.1 att åtagandet gäller oberoende av om barnet kommer ensamt eller tillsammans med sina föräldrar eller någon annan person. En stat ska enligt artikel 22.1 vidta lämpliga åtgärder för att säker- ställa att ett barn som söker flyktingstatus eller anses som flykting får lämpligt skydd och humanitärt bistånd vid åtnjutandet av de till- lämpliga rättigheter som anges i konventionen och i andra inter- nationella instrument som rör mänskliga rättigheter eller humanitär rätt, som en stat har tillträtt. Vad som utgör lämpligt skydd och humanitärt bistånd framgår inte av artikeln, utan lämnas i viss mån till respektive stat att avgöra. Att skyddet och det humanitära biståndet ska vara lämpligt kan tolkas som att det bör anpassas utifrån rådande omständigheter.31 Vad som utgör lämpliga åtgärder framgår inte heller av artikeln, men i ljuset av artikel 4 bör det kunna handla om både lagstiftnings- åtgärder, administrativa åtgärder och andra åtgärder. Enligt den arti- keln ska en stat, när det gäller ekonomiska, sociala och kulturella rättig- heter, till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser för att vidta sådana åtgärder. Åtgärderna ska dock vara av sådan art att de kan säkerställa att barn som fått eller söker flyktingstatus får lämpligt skydd och humanitärt bistånd vid åtnjutande av rättigheterna i konventionen. 28United Nations High Commissioner for Refugees. 29Jämför (2007) s. 307 och (2019) s. 824 och 825. 30HR/PUB/07/1, artikel 22, C 3 p. 91 och 92, E 3 och E 4. 31Jämför (2019) s. 837 och 838. Artikel 22 – barn på flykt Tillämpliga rättigheter i och andra internationella instrument Skydd och humanitärt bistånd ska ges vid åtnjutandet av tillämpliga rättigheter som anges i och i andra internationella instrument som rör mänskliga rättigheter eller humanitär rätt. Be- greppet tillämpliga skulle kunna ses som en begränsning av vad som stadgas i artikel 2 om att varje barn inom en stats jurisdiktion omfattas av konventionens bestämmelser. Syftet med artikel är dock inte att begränsa rättigheterna för dessa barn utan tvärtom att ge dem skydd och humanitärt bistånd för att kunna åt- njuta rättigheterna, eftersom de befinner sig i en utsatt situation. Detta framgår av förarbetena till artikel 22. Av förarbetena framgår dessutom att begreppet tillämpliga fördes in med formu- leringen om andra internationella instrument som rör mänskliga rättig- heter eller humanitär rätt.32 Ett barn som söker flyktingstatus eller som anses som flykting ska åtnjuta rättigheterna i konventionen utan åtskillnad (jämför arti- kel 2). Det kan handla om rätt till ett namn och medborgarskap eller att behålla sin identitet (artiklarna 7 och 8), rätt till utbildning (artik- larna 28 och 29), rätt till hälso- och sjukvård (artikel 24), rätt till rehabilitering (artikel 39) eller rätt till den levnadsstandard som krävs för barnets utveckling (artikel 27). Det kan också innebära skydd mot alla former av våld, övergrepp och utnyttjande (artiklarna 19 och 32–37). Artikel 38, om skydd för barn som drabbats av väpnad konflikt, har en nära anknytning till artikel 22, eftersom väpnade konflikter kan vara en anledning till att ett barn är på flykt. Enligt artikel 38.4 ska en stat säkerställa skydd och vård av ett barn som berörs av en väp- nad konflikt. Andra tillämpliga internationella instrument som rör mänskliga rättig- heter eller humanitär rätt kan t.ex. vara det internationella ramverket för mänskliga rättigheter, flyktingkonventionen, konventionen mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller 32HR/PUB/07/1, artikel 22, C 3 p. 92, 97 och p. Jämför (2019) s. 838 och 839. Artikel 22 – barn på flykt bestraffning eller (läs mer i inledningen av detta kapitel). och för skydd av migrant- arbetares och deras familjers rättigheter understryker att barn inom ramen för internationell migration, i synnerhet barn som är pappers- lösa, statslösa eller ensamkommande eller har skilts från sina famil- jer, under hela migrationsprocessens gång är särskilt utsatta för olika former av våld, såsom vanvård, övergrepp, kidnappning, bortförande och utpressning, människohandel, sexuell och ekonomisk exploater- ing eller inblandning i kriminell och olaglig verksamhet. Kommittéerna har uppmärksammat staterna på artikel 6 Haagkonven- tion. Enligt denna har juridiska och administrativa myndigheter be- hörighet att vidta åtgärder som syftar till skydd för barnets person eller egendom vad gäller flyktingbarn och barn som på grund av orolig- heter i sitt land har fördrivits från detta och därför befinner sig i landet.33 Enligt barnrättskommittén måste en stat fullt ut respektera de skyldigheter som föreskrivs i internationell lagstiftning om mänsk- liga rättigheter, humanitär rätt och flyktingrätt. I synnerhet måste en stat respektera principen om non-refoulement samt de skyldig- heter som anges i artikel 33 i flyktingkonventionen och i artikel 3 i konventionen mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förned- rande behandling eller bestraffning. Enligt kommittén innebär det att en stat inte får sända tillbaka ett barn till länder där man på goda grunder kan anta att det finns en verklig risk för att barnet kan lida oåterkallelig skada, bl.a. sådan som avses i artikel 37 i barnkonven- tionen (jämför även artikel 6). Detta gäller både landet dit barnet ska sändas och länder dit barnet senare kan komma att sändas. Dessa skyldigheter rörande principen om non-refoulement gäller enligt kom- mittén även om det är icke-statliga aktörer som står för de allvarliga kränkningarna av de rättigheter som garanteras genom konventio- nen, och gäller oavsett om kränkningarna är direkt avsedda eller är en indirekt följd av åtgärder eller passivitet. Kommittén understryker att minderårigas rekrytering och deltagande i väpnade konflikter inne- bär en hög risk för oåterkallelig skada som berör grundläggande mänskliga rättigheter, inklusive rätten till liv. Staternas skyldigheter enligt artikel 38 i konventionen, i förening med artiklarna 3 och 4 i det fakultativa protokollet om barn i väpnade konflikter, har därför 33CRC/C/GC/23 p. Artikel 22 – barn på flykt även extraterritoriell verkan enligt kommittén. Det innebär att en stat inte på något sätt får skicka tillbaka ett barn till stater där det finns en reell risk för rekrytering av minderåriga, inklusive rekrytering inte bara som stridande, utan även för att tillhandahålla sexuella tjänster åt militären, eller där det föreligger en verklig risk för att barnet kommer att delta direkt eller indirekt i stridigheter, antingen som stridande eller genom att utföra andra militära uppgifter.34 25.1.3Internationellt samarbete och familjeåterförening (artikel 22.2.) Enligt artikel 22.2 ska en stat för det ändamål som anges i artikelns första punkt, på det sätt staten finner lämpligt, samarbeta i varje an- strängning som görs av FN och andra organisationer som samarbe- tar med FN för att skydda och bistå ett barn som anses som flykting eller som söker flyktingstatus och för att spåra föräldrarna eller andra familjemedlemmar till ett flyktingbarn i syfte att få den information som är nödvändig för att barnet ska kunna återförenas med som familj. I fall då föräldrar eller andra familjemedlemmar inte kan på- träffas, ska barnet ges samma skydd som varje annat barn som var- aktigt eller tillfälligt berövats sin familjemiljö av något skäl, i enlighet med . Staten ska samarbeta på det sätt som staten finner lämpligt. Det finns således ett visst utrymme för en stat att själv välja hur den vill samarbeta men det ska ske i varje ansträngning som FN och andra organisationer gör för att spåra familjemedlemmar. Av förarbetena till framgår att skrivningen är resultatet av en kom- promiss. Diskussioner fördes huruvida bl.a. UNHCR och Internatio- nella Rödakorskommittén35 särskilt skulle nämnas eller inte.36 Även om det inte anges vilka specifika organisationer som en stat ska sam- arbeta med framgår det att det ska vara organisationer som i sin tur samarbetar med FN i syfte att skydda och bistå ett barn som söker eller beviljats flyktingstatus eller i syfte att bistå ett sådant barn för att efter- forska barnets familjemedlemmar. 34CRC/C/GC/6 p. 26–28. 36HR/PUB/07/1, artikel 22, C 3 p. 103 och E 2 p. 390–395. Artikel 22 – barn på flykt Samarbete i syfte att efterforska familjemedlemmar Samarbetet enligt artikel 22.2 ska bl.a. omfatta organisationer som tillsammans med FN gör insatser för att spåra föräldrarna eller andra familjemedlemmar till ett flyktingbarn i syfte att få den information som är nödvändig för att barnet ska kunna återförenas med sin familj. Av ordalydelsen framgår att det inte bara är föräldrar som avses utan även andra familjemedlemmar. Vad som avses med andra familje- medlemmar framgår inte. I sin allmänna kommentar om barnets bästa anger barnrättskommittén att begreppet förälder måste tolkas i bred bemärkelse och omfattar biologiska föräldrar, adoptiv- eller foster- föräldrar, eller, där det är tillämpligt, medlemmar av släkten eller lokal- samhället i enlighet med lokala sedvänjor (jämför artikel 5).37 Här kan särskilt nämnas artikel 9.1, om att en stat ska säkerställa att ett barn inte skiljs från sina föräldrar om det inte är nödvändigt för barnets bästa. Vidare ska en stat, enligt artikel 10.1 med utgångspunkt i arti- kel 9.1, behandla ansökningar från ett barn eller dess föräldrar, om att resa in i eller lämna en stat för familjeåterförening, på ett humant, positivt och snabbt sätt. Ett barn vars föräldrar är bosatta i olika stater ska, utom i undantagsfall (exceptional circumstances), bl.a. ha rätt att regelbundet upprätta ett personligt förhållande till och direkta kon- takter med båda sina föräldrar i enlighet med artikel 10.2. Av artikel 11 framgår vidare att en stat ska vidta åtgärder för att bekämpa olovligt bortförande och kvarhållande av barn i utlandet. Skydd för barn vars familjemedlemmar inte kan spåras I fall då föräldrar eller andra familjemedlemmar inte kan påträffas, ska barnet ges samma skydd som varje annat barn som varaktigt eller till- fälligt berövats sin familjemiljö av något skäl, i enlighet med barnkon- ventionen. Enligt artikel 3.2 ska en stat tillförsäkra ett barn ett sådant skydd och sådan omvårdnad som behövs för dess välfärd, med hän- syn tagen till de rättigheter och skyldigheter som tillkommer dess föräldrar, vårdnadshavare eller andra personer som har juridiskt an- svar för barnet. En stat ska för detta ändamål vidta alla lämpliga lag- stiftningsåtgärder och administrativa åtgärder. Av artikel 20 framgår att ett barn som tillfälligt eller varaktigt berövats sin familjemiljö, eller som för sitt eget bästa inte kan tillåtas stanna kvar i denna miljö, 37CRC/C/GC/14 p. Artikel 22 – barn på flykt ska ha rätt till särskilt skydd och bistånd från statens sida. Vidare ska en stat säkerställa alternativ omvårdnad för ett barn som varaktigt eller tillfälligt berövats sin familjemiljö. En stat ska också se till att det sker en regelbunden översyn (periodic review) av den behandling som ett barn får och av andra omständigheter som rör omhänder- tagandet av barnet (artikel 25).