sou · H8B363d2 · 2020-11-12 00:00:00 — I arbetet ska de insatser för att öka medie- och informations- kunnigheten i befolkningen som pågår inom myndigheter, kommit- téer, skolväsende, biblioteksväsende, folkbildningen och det civila samhället beaktas.72 och Myndigheten för press, radio och tv har tillsammans kartlagt vilka insatser som har genom- förts för att öka i landet.73 Kartläggningen visar att antalet aktiva aktörer är stort men att många insatser är av kortsiktig karaktär och ojämnt fördelade över landet. Mot bakgrund av bl.a. denna rapport har en särskild utredare fått i uppdrag att bl.a. sammanställa och sprida kunskap om digitala miljöers betydelse för kvinnor och mäns, flickor och pojkars delaktighet och deltagande i demokratin med fokus på desinformation, propaganda och näthat, samt identifiera kunskaps- luckor på området. Utredningen ska redovisa sitt uppdrag senast den 1 oktober 2020.74 har också i uppdrag att fastställa åldersgränser för film som är avsedd att visas för barn . I lagen (2010:1882) om åldersgränser för film som ska visas offentligt finns bestämmelser om hur åldersgränser för film ska fastställas. Det är som har till uppgift att besluta om åldersgränser på filmer för att för- hindra att barn tar skada. De nu gällande åldersgränserna är 7, 11 och 71Socialdepartementet, En nationell strategi för ett förstärkt föräldraskapsstöd, s. 9. 72Uppdrag till att förstärka arbetet för ökad medie- och informationskun- nighet, Ku2019/01659/MD. 73Ku2018/01610/MF. Artikel 17 – massmedia, information och böcker (Se förordningen, 2010:1923, med instruktion för Statens medie- råd och 5 § lagen om åldersgränser för film som ska visas offentligt.) Även privata aktörer har engagerat sig i frågor om barn och använd- ning av digitala medier. Skydd enligt radio- och tv-lagen Radio- och tv-lagen innehåller bestämmelser om bl.a. tv- och radio- sändningar. I lagen finns flera bestämmelser som syftar till att skydda barn mot information och material som kan vara skadligt för dem. T.ex. finns det bestämmelser om hur program med ingående vålds- skildringar och pornografiska bilder ska sändas respektive tillhanda- hållas, så att det inte finns en betydande risk att barn ser dem. Nedan redogörs närmre för de relevanta bestämmelserna i radio- och tv-lagen. Ett tillstånd att sända tv eller sökbar text-tv får förenas med villkor om skyldighet att ta hänsyn till televisionens särskilda genomslags- kraft när det gäller programmens ämnen och utformning och tiden för sändning av programmen (4 kap. 9 § 10 radio- och tv-lagen). Ett motsvarande villkor får även ställas upp i tillstånd att sända annan ljudradio än närradio och kommersiell radio (11 kap. 3 § 9 radio- och tv-lagen). Med uttrycket ljudradions och televisionens särskilda genomslagskraft avses att medierna vänder sig till hemmen och till en stor allmän publik, där alla åldrar är företrädda, samt att program- men kan påverka lyssnare och tittare starkt.75 Exempel på program som kan verka skrämmande eller upprörande är program som inne- håller våldsskildringar eller sexuella skildringar, som speglar bruket av alkohol eller narkotika på ett felaktigt sätt, som uppenbart kränker endera könet, som uppenbart kränker människor med viss hudfärg, nationalitet, religion eller sexuell läggning, som uppenbart kränker människor med olika former av funktionsvariation och sjukdomar eller som uppmanar till brott eller speglar sådana handlingar på ett felaktigt sätt.76 1990/91:149 s. 142. 1977/78:91 s. 194–196, 1985/86:99 s. 28 och 29 och 1990/91:149 s. 141 och 142. Artikel 17 – massmedia, information och böcker Enligt praxis innebär bestämmelsen om genomslagskraften bl.a. en skyldighet att visa varsamhet när program innehåller våld, sex och droger. Bestämmelsen innebär enligt nämn- den också att program eller inslag som kan uppfattas uppmana till brott inte är tillåtna. Även programinslag som ansetts inspirera barn till farligt beteende, t.ex. att trycka ner någons huvud i en vattenhink, har fällts med stöd av bestämmelsen.77 Enligt praxis får program som innehåller våld inte sändas före , för att risken att barn ser eller hör pro- grammen inte ska vara betydande.78 Sändning i krypterade kanaler med möjlighet för abonnenten att skaffa en s.k. parental control- funktion har inte ansetts tillräckligt för att avvärja en betydande risk att barn kan ta del av sändningen.79 Våldsskildringar och pornografiska bilder Program med ingående våldsskildringar av verklighetstrogen karak- tär eller med pornografiska bilder som sänds i tv ska antingen föregås av en varning i ljud eller innehålla en varning som anges löpande i bild . Sådana program får inte sändas och på sådant sätt att det finns en betydande risk för att barn kan se programmen, om det inte av särskilda skäl ändå är för- svarligt. (Se 5 kap. 2 och 3 §§ radio- och tv-lagen.) Tv-program som inte är reklam får inte otillbörligt gynna kommer- siella intressen. Det innebär att programmet inte får uppmuntra till inköp eller hyra av varor eller tjänster eller innehålla andra säljfräm- jande inslag. Programmet får inte heller framhäva en vara eller en tjänst på ett otillbörligt sätt (5 kap. 5 § radio- och tv-lagen). Motsvarande bestämmelse finns för program i ljudradiosändning (14 kap. 2 § radio- och tv-lagen). 77Granskningsnämndens beslut SB 825/08, Hej, hej sommar. Se praxis- samling, Granskat och klart Tema – om mediets genomslagskraft (2013) s. 103. 78Se bl.a. beslut dnr 11/01958 avseende och prop. 1995/96:160 s. 94 och 95. 79Justitiekanslerns beslut dnr 6599-12-34. Artikel 17 – massmedia, information och böcker Produktplacering definieras i radio- och tv-lagen huvudsakligen som förekomsten i ett program av en vara, en tjänst eller ett varumärke, om detta sker i marknadsföringssyfte och mot betalning eller lik- nande ersättning (3 kap. 1 § 10 radio- och tv-lagen). Bestämmelser om produktplacering finns i 6 kap. i lagen. Huvudregeln är att produkt- placering är förbjuden. Produktplacering tillåts dock i filmer, tv-serier, sportprogram och program med lätt underhållning, som inte huvud- sakligen vänder sig till barn . Det är inte heller tillåtet med produktplacering av alkoholdrycker, tobaksvaror, spelproduk- ter, modersmjölkersättning och vissa andra uppräknade produkter. Program som innehåller produktplacering får endast sändas om pro- grammet inte på ett otillbörligt sätt gynnar kommersiella intressen. Det innebär att programmet inte får uppmuntra till inköp eller hyra av varor och tjänster eller innehålla andra säljfrämjande inslag eller framhäva en vara eller tjänst på ett otillbörligt sätt. Om det förekom- mer produktplacering i ett program ska information lämnas om detta. Med sponsring avses bidrag som någon som inte tillhandahåller eller producerar ljudradio, tv-sändning, beställ-tv eller sökbar text-tv ger för att finansiera dessa medietjänster eller program i syfte att främja bidragsgivarens namn, varumärke, anseende, verksamhet, produkt eller intresse (3 kap. 1 § 14 radio- och tv-lagen). Bestämmelser om spons- ring finns i 7 kap. och 15 kap. radio- och tv-lagen. Program i tv-sänd- ningar, sökbar text-tv eller i beställ-tv som huvudsakligen handlar om nyheter eller innehåller nyhetskommentarer får inte sponsras. Det finns också begränsningar för sponsring från företag som till- verkar, säljer eller tillhandahåller vissa typer av produkter, t.ex. alko- hol, tobaksvaror och spel som inte har nödvändig licens. Tittarna ska informeras om att ett program är sponsrat och det finns bestämmel- ser i radio- och tv-lagen om hur det ska ske. För sändningar i ljud- radioprogram finns motsvarande bestämmelser om vilka program som får sponsras, att vissa företag inte får sponsra program och när spons- ringsmeddelande ska lämnas. Artikel 17 – massmedia, information och böcker Reklam och andra annonser Med reklam avses i radio- och tv-lagen varje form av meddelande som sänds antingen mot betalning eller liknande ersättning eller som utgör egenreklam och som syftar till att i näringsverksamheten marknads- föra varor, tjänster, fast egendom, arbetstillfällen eller andra nyttig- heter (3 kap. 1 § 13 radio- och tv-lagen). I 8 och 15 kap. radio- och tv-lagen finns bestämmelser om reklam och andra annonser. Det finns bl.a. bestämmelser om hur länge annonser får sändas. En sär- skild signatur ska förekomma som tydligt skiljer annonserna från det övriga innehållet. Särskilda bestämmelser gäller för reklam och barn. Reklam får inte syfta till att fånga uppmärksamheten hos barn och ingen reklam får förekomma i program som vänder sig till barn . En handling som strider mot radio- och tv-lagens bestämmelser om förbud mot reklam riktad mot barn kan anses vara otillbörlig marknadsföring mot konsumenter vid tillämpningen av marknadsföringslagens bestämmelser om god marknadsföringssed, förbud mot viss marknadsföring och vite. En sådan handling kan med- föra en marknadsstörningsavgift (17 kap. 9 § radio- och tv-lagen). Tillsynen av om radio- och tv-lagens bestämmelser följs är uppdelad mellan olika myndigheter. Justitiekanslern övervakar om program som har sänts i tv eller till- handahållits i beställ-tv innehåller våldsskildringar eller pornografiska bilder i strid med 5 kap. 2 eller 3 §§ radio- och tv-lagen. övervakar tv-sändningarnas innehåll står i överensstämmelse med radio- och tv-lagen och tillståndsvillkoren. övervakar även att bestämmelserna om tillgäng- lighet i 5 kap. 12 § radio- och tv-lagen efterlevs, i de fall beslutet har meddelats av regeringen (16 kap. 2 § radio- och tv-lagen). När det gäller bl.a. förbudet mot reklam mot barn övervakas det av (16 kap. 4 § radio- och tv-lagen). Myndigheten för press, radio och tv övervakar bl.a. att program- företagen följer villkor i tillstånd som inte är innehållsrelaterade. Myn- digheten övervakar även att beslut om tillgänglighet enligt 5 kap. 12 § Artikel 17 – massmedia, information och böcker radio- och tv-lagen efterlevs, när beslutet har meddelats av myndig- heten (16 kap. 3 § radio- och tv-lagen). För att , Myndigheten för press, radio och tv och ska kunna fullgöra sina uppgifter finns bestämmelser om bl.a. upplysningsskyldighet för olika aktörer (se 16 kap. 5–13 §§ radio- och tv-lagen). Det finns även bestämmelser om ett internationellt samarbete mellan myndigheter inom EES (16 kap. 15 och 16 §§ radio- och tv-lagen). Radio- och tv-lagen innehåller olika sanktioner för överträdelser av lagen eller de beslut som meddelats med stöd av lagen. De sanktioner som finns är böter eller fängelse, offentliggörande, särskild avgift, vite och återkallelse av tillstånd. För vissa överträdelser hänvisar radio- och tv-lagen till annan lagstiftning, t.ex. marknadsföringslagen (2008:486). Den som inte följer vissa bestämmelser och villkor kan enligt 17 kap. 5 § radio- och tv-lagen åläggas att betala en särskild avgift. Det gäller bl.a. villkor om annonser, sponsrade program och produktplacering. För vissa överträdelser, som t.ex. rör upplysningsskyldighet, inne- hållet i närradiosändningar och skyldighet att utforma tv-sändningar på ett sätt så att de blir tillgängliga för personer med funktionsned- sättning, får förelägganden meddelas för att bestämmelserna ska efter- levas. Föreläggandet får förenas med vite. (Se 17 kap. 11 § radio- och tv-lagen.) Beroende på vilken överträdelse ett föreläggande avser är det , Myndigheten för press, radio och tv eller som är behörig att meddela föreläggan- det. kan t.ex. meddela föreläggande i frågor om att ett program ska föregås av varning eller att en beteckning ska an- vändas. Myndigheten för press, radio och tv kan meddela föreläggande vid frågor om t.ex. att en tillståndshavare ska följa icke-program- relaterade tillståndsvillkor. Justitiekanslern kan förelägga den som vid upprepade tillfällen sän- der våldsskildringar eller pornografiska bilder i tv i strid med radio- Artikel 17 – massmedia, information och böcker och tv-lagen att vid vite inte på nytt sända sådana program (17 kap. 13 § radio- och tv-lagen). Ett tillstånd att t.ex. sända tv eller radio kan återkallas om en till- ståndshavare väsentligen åsidosätter ett villkor som anges i tillståndet. Det kan exempelvis gälla villkor om att sända till hela landet eller till en viss del av landet men även förbud mot att sända reklam eller andra annonser. Ett tillstånd kan också återkallas om en tillstånds- havare väsentligen bryter mot vissa bestämmelser i radio- och tv-lagen. Det gäller t.ex. innehållet i tv-sändningar, produktplacering, reklam och andra annonser. (Se 18 kap. 2 § samt 4 kap. 9 § och 10 §§ radio- och tv-lagen.) I marknadsföringslagen finns generella regler om marknadsföring som gäller oavsett vilken produkt som marknadsförs och oavsett vilket medium som används. Marknadsföringslagen är således tillämplig även på marknadsföring som förekommer på internet.80 Marknadsförings- lagens syfte är att främja konsumenternas och näringslivets intressen i samband med marknadsföring av produkter och att motverka mark- nadsföring som är otillbörlig mot konsumenter och näringsidkare (1 § marknadsföringslagen). Lagen innehåller bl.a. bestämmelser om god marknadsföringssed, förbud mot aggressiv marknadsföring och reklamidentifiering (5, 7 och 9 §§ marknadsföringslagen). Det finns speciella regler för hur reklam till barn får se ut. Till mark- nadsföringslagen finns det en s.k. svart lista med förbud som gäller oavsett medium och marknad. Listan utgör en bilaga till EU-direk- tivet om otillbörlig marknadsföring (som enligt 4 § marknadsförings- lagen gäller som lag i ). Enligt punkt 28 i listan är det förbju- det att rikta direkta köpuppmaningar till barn. har i en dom prövat uppmaningar i ett spel på internet där vissa delar var gratis. På webbplatsen fick barnet tillgång till en virtuell klipp- docka som kunde sminkas och kläs. För att få full tillgång till alla funktioner krävdes att barnet köpte ett medlemskap. 80Se t.ex. avgöranden MD 2000:8 och 2010:30. Artikel 17 – massmedia, information och böcker muleringar som exempelvis ”köp”, ”köp här” och ”uppgradera till superstar”. Man får enligt domen inte heller använda påståenden som att produkten ”stannar inte länge” och köp ”innan det är försent”, efter- som det anses försätta barnet i en pressad situation. Det ansågs där- för enligt domstolen utgöra en aggressiv metod (de sistnämnda upp- maningarna ansågs dock inte falla in under punkt 28 i svarta listan).81 Marknadsföring som är vilseledande är att anse som otillbörlig om den påverkar eller sannolikt påverkar mottagarens förmåga att fatta ett välgrundat affärsbeslut (8 § marknadsföringslagen). Vilseled- ande reklam utgörs t.ex. av felaktiga påståenden, andra framställ- ningar som är vilseledande eller utelämnade av väsentlig information i marknadsföringen av sin egen eller någon annans näringsverksam- het. Med vilseledande utlämnande avses även sådana fall när den väsent- liga informationen ges på ett oklart, obegripligt, tvetydigt eller annat olämpligt sätt. (Se 10 § marknadsföringslagen). En näringsidkare vars marknadsföring är otillbörlig får förbjudas att fortsätta med denna eller med någon annan liknande åtgärd. En näringsidkare som vid sin marknadsföring låter bli att lämna väsentlig information kan också åläggas att lämna sådan information. Ett förbud eller åläggande ska förenas med vite, om det inte av särskilda skäl är obehövligt. (Se 23, 24 och 26 §§ marknadsföringslagen.) Direktreklam riktad mot barn Vissa affärsmetoder som direktreklam anses särskilt påträngande och för sådana metoder uppställs särskilda begränsningar i lagstift- ningen. har bedömt att det som huvudregel inte är tillåtet att rikta direktreklam till barn , eftersom detta anses strida mot god marknadsföringssed. Förbudet gäller all reklam som är adresserad till någon vare sig det sker t.ex. i brev, via telefon eller genom sms/mms. Undantag kan finnas med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet, t.ex. när det finns samtycke från barnets vårdnadshavare. Domstolen har även bedömt att direkt- reklam mot barn kan vara otillbörlig enligt 6 § marknadsföringslagen. har vidare ansett att vissa köpuppmaningar som riktas direkt till barn, utan att vara sådana direkta köpuppmaningar 81Marknadsdomstolens dom i mål B 4/11. Artikel 17 – massmedia, information och böcker som omfattas av svarta listan, kan utgöra sådan aggressiv marknads- föring som enligt 7 § marknadsföringslagen inte får användas.82 Alkohol, tobak och liknande produkter Alkohollagen (2010:1622) innehåller specifika regler om hur produk- ter med alkohol får marknadsföras. Lagen innehåller bl.a. bestämmel- ser med förbud mot att i marknadsföring till konsumenter använda kommersiella annonser i radio- och tv-program. Av lagen framgår också att reklam- eller annan marknadsföringsåtgärd inte får vara på- trängande, uppsökande eller uppmana till bruk av alkohol. Marknads- föringen får inte heller rikta sig särskilt till eller skildra barn eller ungdomar som inte har fyllt . (Se 7 kap. 1 och 3 §§ alkohollagen). Det är och som ut- övar tillsyn över bestämmelserna om marknadsföring i alkohollagen. Vid denna tillsyn tillämpas bl.a. sanktionerna i marknadsföringslagen. Bestämmelser om reklam och annan marknadsföring av tobak, elek- troniska cigaretter och påfyllningsbehållare finns i lagen (2018:2022) om tobak och liknande produkter. Av lagen framgår att kommer- siella annonser i bl.a. periodiska skrifter, radio och tv inte får använ- das vid marknadsföring till konsumenter. Även regler om sponsring och produktplacering finns i lagen. Det är och Kon- sumentombudsmannen som utövar tillsyn över bestämmelserna om marknadsföring. Vid denna tillsyn tillämpas bl.a. sanktionerna i mark- nadsföringslagen. Det finns en mängd privata aktörer som arbetar bl.a. med att öka barns medvetenhet och tillgängliggöra information om skadliga pro- dukter. En av dem är upplysning (CAN). Bestämmelser om marknadsföring av humanläkemedel finns i läke- medelslagen (2015:315). Av lagen framgår att det, med undantag för kampanjer för vaccination av människor mot infektionssjukdomar, inte är tillåtet att rikta marknadsföring av receptbelagda läkemedel till allmänheten. Marknadsföring av humanläkemedel får inte riktas 82Se rättsfallen MD 2012:14 och 1999:26. Artikel 17 – massmedia, information och böcker (Se 12 kap. 1 § läkemedelslagen.) För reklam som får riktas till allmänheten gäller bl.a. att den ska vara utformad så att det klart framgår att meddelandet är en annons och att produkten är ett läke- medel. Innehållet i sådan reklam får inte vara utformat så att det kan leda till en användning av läkemedel som medför skada eller på annat sätt inte är ändamålsenlig eller till att människor inte söker relevant vård. Bestämmelserna övervakas av . Myndigheten kan meddela de förelägganden och förbud som behövs för efterlev- naden av bl.a. bestämmelserna om marknadsföring i 12 kap. läke- medelslagen. Beslut om föreläggande eller förbud får förenas med vite (14 kap. 3 § läkemedelslagen). har tagit fram föreskrifter om marknadsföring av humanläkemedel som innehåller särskilda riktlinjer för hur upplysningar ska lämnas vid marknads- föring i bl.a. radio och tv (LVFS 2009:6). I finns straffbestämmelser om bl.a. barnpornografibrott, olaga våldsskildring, hets mot folkgrupp, uppvigling och förledande av ungdom. Nedan redogörs närmre för några av dessa bestämmel- ser. Se även brottskatalogerna i 5 kap. yttrandefrihetsgrundlagen och 7 kap. tryckfrihetsförordningen. Det är normalt brottsligt att skildra ett barn i pornografisk bild (barnpornografibrott). Även att t.ex. sprida, förevisa eller på annat sätt göra en sådan bild av barn tillgänglig för någon annan är som huvud- regel brottsligt. Detsamma gäller åtgärder som syftar till att främja handel med sådana bilder. Det är vanligtvis också brottsligt att inne- ha eller betrakta en barnpornografisk bild som man beretts sig till- gång till. (Se 16 kap. 10 a § BrB). Den som på eller vid allmän plats genom skyltning eller annat liknande förfarande visar en pornografisk bild på sätt som är ägnat att väcka allmän anstöt kan göra sig skyldig till brottet otillåtet för- farande med pornografisk bild. Detsamma gäller den som med posten sänder eller på annat sätt tillställer någon pornografisk bild utan före- gående beställning (16 kap. 11 § BrB). Den som skildrar sexuellt våld eller tvång i bild med uppsåt att bilden eller bilderna ska spridas kan ha gjort sig skyldig till olaga vålds- skildring. Detsamma gäller den som sprider en sådan skildring. Artikel 17 – massmedia, information och böcker brottet otillåten utlämning av teknisk upptagning döms den som läm- nar ut t.ex. en film med ingående skildringar av verklighetstrogen karak- tär som återger våld eller hot om våld mot människor eller djur till ett barn under 15 år.83 Det gäller bara om det sker i yrkesmässig verk- samhet eller annars i förvärvssyfte. (Se 16 kap. 10 c och d §§ BrB). Det kan i vissa fall också vara brottsligt som olaga integritetsintrång att sprida t.ex. en bild på eller annan uppgift om någons sexualliv eller hälsotillstånd, en bild på någon som befinner sig i en mycket utsatt situation eller en bild på någons nakna kropp (4 kap. 6 c § BrB). Brottet förledande av ungdom begås genom att någon bland barn eller ungdomar sprider en skrift, bild eller teknisk upptagning som genom sitt innehåll kan verka förråande eller annars kan medföra all- varlig fara för de ungas sedliga fostran (16 kap. 12 § BrB). Enligt förarbe- tena avser bestämmelsen yrkesmässig eller mera planenlig spridning just till barn och ungdomar, t.ex. genom utskick av reklambroschyrer till skolelever eller distribution i närheten av en skola eller annan sam- lingsplats för ungdomar.84 Enligt bestämmelsen om uppvigling i 16 kap. 5 § BrB är det bl.a. straffbart att i ett meddelande till allmänheten uppmana till brottslig gärning. Läs mer om flera av dessa brott i kapitlet om artikel 34. Utöver de myndigheter som nämnts ovan finns det andra myndig- heter och organisationer som arbetar med granskning och tillsyn i syfte att hindra otillbörlig marknadsföring och annan skadlig infor- mation. Nedan redogörs för några av dessa. Myndigheten för press, radio och tv Myndigheten för press, radio och tv ska verka för yttrandefrihet inom sitt verksamhetsområde och främja möjligheterna till mångfald och tillgänglighet inom press, radio och tv. Myndigheten ska även följa och analysera utvecklingen inom medieområdet och sprida kunskap 83Detta gäller inte filmer, videogram eller andra tekniska upptagningar med rörliga bilder med samma innehåll som en framställning som har godkänt för visning för någon åldersgrupp av barn . Det gäller inte heller offentliga förevisningar av rörliga bilder i filmer eller videogram eller i en uppspelning ur en databas. (Se 16 kap. 10 d § BrB.) 1962:10 del B s. 237. Artikel 17 – massmedia, information och böcker om den till allmänheten. En annan uppgift för myndigheten är att be- sluta om presstöd, tillstånd, avgifter och registrering samt utöva till- syn i frågor som rör bl.a. tv-och radiosändningar. Inom myndigheten finns också två fristående beslutande organ: och . (Se förordningen, 2010:1062, med instruk- tion för Myndigheten för press, radio och tv.) Stiftelsen () är näringslivets självreglerings- organ och är alltså inte en statlig myndighet. RO:s roll är att verka för att marknadens aktörer tar ett eget ansvar för en hög etik i all mark- nadskommunikation. Det gör ombudsmannen genom att bl.a. ge väg- ledning i marknadsföringsetiska frågor. RO kan inte döma ut sank- tioner i form av avgifter, skadestånd eller böter. Däremot publiceras alla friande och fällande beslut på RO:s hemsida, i nyhetsbrev och i pressmeddelanden.85 Tidningsbranschen i har frivilligt enats om ett gemensamt regelverk för publicistik. Syftet är bl.a. att skydda enskilda mot lidande som kan orsakas genom oberättigad publicitet. Det pressetiska syste- met utgör en form av självreglering som är fristående från staten och bekostas av branschens organisationer.86