sou · H8B310 · 2020-02-28 00:00:00 — Fisken är en effektiv foderomvandlare jämfört med annat ani- maliskt protein. Fiskfoder innehåller en lägre andel kväve än tidigare och näringsämnena är hårdare bundna i moderna foder vilket innebär mindre näringsläckage vid matningen. kan problem uppstå med näringsläckage vid odlingarna, framför allt lokalt. Det finns metoder för fiskodling där användningen av vatten och näringsämnen kan kontrolleras och där läckage av näringsämnen kan minskas och i vissa fall helt undvikas. Exempel på dessa metoder är recirkulerande vattenbruk, akvaponi och biofloc. Musslor ingår också i de blå näringarna och utnyttjas för mänsklig konsumtion och som foder. I produceras runt blåmusslor i musselodlingar och vid denna produktion tillsätts inte några näringsämnen. De flesta musselodlingarna är placerade i havet på och skördas efter 1–. Det finns även försök med musselodling i . Musselodlingar bidrar till borttagning av näringsämnen från havet, men ansamlar även näring lokalt och under vissa omständigheter. Det kan i sin tur orsaka syrebrist på bottnarna, under odlingarna och då frigöra näringsämnen som varit bundna i botten. I det fallet sker inte något nettoupptag av närings- ämnen från vattenmassan. Ungefär hälften av kraft- och värmeproduktionen i bygger på någon form av förbränning. Vid förbränningsprocesser omvandlas kvävet i luften till kväveoxider (NOX). Bränslet i sig innehåller ofta också kväve av olika slag och halter, vilket med bränslets energi- innehåll leder till olika mängd kväveoxider per mängd tillförd energi. Kväveoxider bildas således vid i princip all förbränning. Vid förbrän- ning kan utsläppsminskningar ske genom val av förbränningsteknik och reningsteknik19. Kväveoxider bildas också i förbränningsprocessen vid transporter. Effektivare motorer med lägre bränsleåtgång, bättre avgasrening och kortare körsträckor bidrar till att minska utsläppen. Internationell sjöfart i bidrar till stora utsläpp av kväve- oxider. uppskattades utsläppen från internationell sjö- fart i till , vilket kan jämföras med landbaserade utsläpp som är runt kväveoxid.20 19Hellsten, S. m.fl. (2019) Åtgärder och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvänd- ningen i samhället. IVL Rapport nummer U 6077. 20Havsmiljöinstitutet (2016) Havet 2015/2016. Refererad i , S. m.fl. (2019) Åtgärder och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvändningen i samhället. IVL Rapport nummer U 6077. Industrin stod för av de totala utsläppen av kväve- oxider. Ungefär hälften av de industriella utsläppen av kväveoxider kom från förbränningsprocesser och hälften från industriella processer. Skogs-, massa och pappersindustrin Den största delen av utsläppen av kväveoxider från industriella pro- cesser kommer från pappers- och massaindustrin med 74 pro- cent. Sodapannor, masugnar, starkgaspannor och sulfitpannor omfattas inte av kväveoxidavgiften. bedömer att om systemet med kväveoxidavgift breddas till att omfatta dessa ugnar och pannor, så skulle det vara lönsamt ur ett samhällsekonomiskt perspektiv. Reningsgraden för spillvattnet har successivt ökat vid ompröv- ning av verksamhetstillstånden och industrierna har även på eget initia- tiv effektiviserat tillverkningsprocesserna och förbättrat återvinningen av kemikalier och fibrer från produktionsprocesserna.21 Ett av de större utsläppen av kväveoxider kommer från massa- och pappersindustrin och uppgår till ().22 Enskilda avlopp utgör av utsläppen av kväve och av utsläppen av fosfor till . Läs mer i avsnitt 2.9 i underlagsrapporten och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvändningen i samhället23. Se även beskrivning i kapitel 10 avseende konsekvenser av utrednings etappmål om enskilda avlopp. 21Sundblad, E-L. m.fl. (2015) Samhällsfenomen och åtgärder mot övergödning av havsmiljön. 22SCB (2016) Utsläpp till vatten och slamproduktion 2014 – Kommunala reningsverk, massa- och pappersindustri samt viss övrig industri. 23Hellsten, S. m.fl. (2019) Åtgärder och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvänd- ningen i samhället. IVL Rapport nummer U 6077. har frågor om konsumtionsmönster och livsstil gene- rellt sett fått en allt större plats i miljödebatten och som en följd av detta har frågor om individens ansvar också diskuterats. Exempelvis har den ökade konsumtionen av kött och andra animalieprodukter pekats ut som en viktig bidragande orsak till övergödningsproblemen. Att miljöfrågor allt oftare kopplas samman med livsstilsfrågor innebär att styrmedel som riktas mot en viss typ av konsumtion får ökad aktualitet. Utvecklingen av konsumentguider, exempelvis för fisk och skaldjur, visar att konsumenten kan ses både som en del av problemet och som en del av lösningen. De stora och snabba för- ändringarna av försörjningskedjorna inom jordbruks- och livsmedels- sektorn reser vidare frågan om kommersiella aktörer kan involveras i miljöarbetet och hur detta i så fall kan ske. Speciellt hur miljökrav kan spridas från kund till leverantör i en produktkedja med flera led och möjligheterna att utnyttja offentlig upphandling för att uppnå miljömål. Vad som är att betrakta som grundorsaken till övergödnings- problemet kan diskuteras. Kraftiga förändringar av konsumtions- mönster och livsstil påverkar produktionen och dess miljöpåverkan. Det innebär dock inte med nödvändighet att man måste anse att ansvaret ligger på hushåll och konsumenter. Och det innebär inte heller att eventuella styrmedel med nödvändighet bör riktas just mot konsumenter. Det finns en ömsesidig påverkan mellan konsumtion och produktion, exempelvis via marknadens prismekanismer, som bland annat innebär att förändringar i konsumtionsmönster också skulle kunna uppstå som ett svar på förändringar i produktionen. Att rikta styrmedel mot produktionens utsläpp skulle alltså, indirekt, kunna få effekter också på konsumtionsmönster. I vilken omfatt- ning det faktiskt får det beror bland annat på i vilken omfattning producenterna lyckas minska sina utsläpp via ändrade produktions- metoder, via utsläppsreducerande åtgärder eller via förändrad produk- tionsmix. Tvättmedlens bidrag till övergödningen bedöms vara försum- bar på en aggregerad nivå. bidrog de fosforhaltiga tvättmed- len till övergödningen. I tvättmedel finns tensider för att smutsen lätt ska lösas upp. För att dessa inte ska binda till kalcium- och magnesiumjoner tillsätts fosfat. Möjligheten att binda dessa joner finns även hos karboxylater och zeoliter, som kan ersätta fosfat. användes tvättmedel av konsumenter i . förbud mot fosfat i tvättmedel minskade mäng- den från till fosfat . Det finns ingen upp- daterad uppskattning. Eftersom fosfor numer är förbjudet i disk- och tvättmedel så återfinns bara en mycket liten andel av näringen från ett hushåll i bad, disk- och tvättvatten (BDT). av näringen i hushållens avloppsvatten beräknas finns i toalettavfallet. Inom Pro- jektet Levande kust24 där övergödningen i en kustvik (Björnöfjärden, kommun) har minskats med olika åtgärder, fokuserades insatser för att minska belastningen från små avlopp helt på toalett- avfallet, då bad-, disk- och tvättvatten (BDT) inte längre ansågs bidra till övergödningsproblematiken. I trädgårdar kan handelsgödsel eller organisk gödsel i form av ben- mjöl, kogödsel, hästgödsel eller hönsgödsel användas för att ge växt- erna näring. Preparaten skiljer sig något åt i hur lättupptagliga närings- ämnena är. saknas det studier på hur stort näringsläckaget är från träd- gårdar till följd av gödsling med handelsgödsel eller organiska gödsel- medel, vilket kan bidra till näringsutsläpp till exempelvis dagvattnet. Vetskap om hur mycket och vilken sorts gödningsmedel som an- vänds i trädgårdar behöver undersökas bättre om slutsatser ska kunna dras angående påverkan på övergödning. 24Kumblad, L., & , E. (2019) Levande kusts VITBOK 1.0. Våra kostvanor påverkar miljön på flera sätt. När det gäller över- gödning så är intag av animaliskt protein, minskade fosfortillsatser i livsmedel och minskat matsvinn de faktorer som i underlaget till ut- redningen identifierats som mest betydande för näringsbelastningen. Proteinrika animaliska livsmedel såsom kött, fisk, ägg och mejeri- produkter innehåller relativt höga halter kväve och fosfor och ger upphov till utsläpp av näringsämnen både under produktion och efter konsumtion och bidrar således till övergödningen av . Dietförändringar, med minskat animaliskt protein, kan bidra till mins- kad övergödning, bland annat genom att utsläppen från våra avlopp minskar. I har intaget av både animaliskt och vegetabiliskt protein ökat . har köttkonsumtionen varit i stort sett oförändrad, men minskade svenskarnas köttkon- sumtion och en liknande trend ses , vilket kan tyda på ett trendbrott i köttkonsumtionen i . Trots ned- gången låg svenskarnas intag av kött över EU-genomsnittet och förbrukningen av exempelvis rött kött låg över kostråd, som är per person och vecka.25 Det livsmedel som inte konsumeras innehåller också näring som kan bidra till övergödningen. Både det svenska och det globala mat- svinnet är stort och orsakar stor miljöbelastning, ekonomiska för- luster och försvårade möjligheter att försörja en ökande världs- befolkning med mat. Enligt beräkningar från produceras mat på gårdar som inte går vidare till livsmedels- produktion. När livsmedel och jordbruksråvaror som produceras slängs bort, måste mer mat produceras vilket innebär negativa effek- ter på miljön genom att mer mark tas i bruk för odling, att odlingen blir mer intensiv samt att antalet djur i animalieproduktionen ökar. Detta kan orsaka övergödning och förlust av biologisk mångfald och orsakar onödiga emissioner i produktionen. upp- skattar att miljönyttan till följd av minskning av mat- avfallet i uppgick till hela . 25Hellsten, S. m.fl. (2019) Åtgärder och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvänd- ningen i samhället. IVL Rapport nummer U 6077. Matsvinn uppstår av många olika orsaker och det krävs därför ett mycket stort antal olika åtgärder inom olika delar av livsmedels- kedjan för att kunna minska matsvinnet. Att minska transporten av näring från land till hav Läckage av kväve och fosfor från till vattendrag, sjöar, kustvatten och hav är den dominerande källan till antropogen26 belastning av näringsämnen. Andra viktiga punktkällor är enskilda avlopp, reningsverk och industrier. Genom utdikning och torrlägg- ning av landskapet har vattnets väg genom landskapet förkortats. Ökad erosion och minskad uppehålls- tid för vattnet har lett till att fastläggning av näring i sediment och upptag i växtlighet har minskat. Det har inneburit att retentionen av näringsämnen minskat drastiskt . I detta avsnitt gör vi en översiktlig genomgång av exempel på åtgärder som ökar retentionen i landskapet och som kan användas för att ta hindra näringsämnen att nå vattendrag, sjöar, kustvatten och slutligen havet. Ett effektivt utnyttjande av naturresurser leder till ett minskat behov av tillförsel av extern fosfor, vilket kan minska risken för övergödning. Det kan exempelvis åstadkommas genom en effektivare användning av den befintliga fosforn som är i cirkulation. Utred- ningen har också gått igenom ett antal metoder med potential att återföra näring från kustvatten, sjöar och vattendrag. Flera projekt med upptag av näringsämnen har genomförts och effekterna av upp- tag av näringsämnen i större skala behöver utredas ytterligare. Åtgärder för upptag och återföring av näring från vatten, sjöar och hav utförs oftast av kommuner, genom ideell verksamhet eller som forskningsprojekt. 26Av människan orsakad. Åtgärder för att minska avrinningen och öka kvarhållandet från jordbruksmark Strukturkalkning innebär att en kalkprodukt som innehåller bränd kalk tillsätts jorden och därmed förbättrar markstrukturen. Åtgärden minskar fosforförlusterna från lerhaltig . Den minskar också sedimenttransporter och därmed kan siktdjupet i närbelägna vatten öka. Åtgärden kan minska läckaget av vissa bekämpningsmedel. I flera försök har skördeökningar uppmätts efter strukturkalkning.27 Strukturkalkning ingår i den lista över kostnadseffektiva åtgärder som är underlag till vattenförvaltningens åtgärdsprogram. En lant- brukare kan söka stöd för strukturkalkning genom t.ex. lands- bygdsprogrammet. Åtgärden kalkfilterdiken betyder att strukturkalk blandas in i jorden vid nya täckfilterdiken på lerjordar eller vid återfyllning. Kalkfilter- diken ingår i den lista över kostnadseffektiva åtgärder som är under- lag till vattenförvaltningens åtgärdsprogram. En lantbrukare kan söka stöd för kalkfilterdiken genom landsbygdsprogrammet. En skyddszon är en vallbesådd zon längs ett vattenområde, exem- pelvis ett dike, vattendrag eller sjö. Åtgärden minskar de fosfor- förluster som sker via ytavrinning från åkermarken. Den minskar också sedimenttransporter och därmed kan siktdjupet i närbelägna vatten öka. Åtgärden kan minska läckaget av vissa bekämpningsmedel. Skyddszoner ingår i den lista över kostnadseffektiva åtgärder som är underlag till vattenförvaltningens åtgärdsprogram, men kostnads- effektiviteten varierar kraftigt från projekt till projekt. En lantbrukare kan söka stöd för skyddszoner genom landsbygdsprogrammet. 27Gyllström, M. m.fl. (2016) Åtgärder mot övergödning för att nå god ekologisk status – underlag till vattenmyndigheternas åtgärdsprogram. Anpassade skyddszoner anläggs där synlig erosion uppkommer och där avrinning sker, till exempel vid diken och brunnar som fungerar som ytvattenintag. De kan vid behov också anläggas längs erosions- stråk inne på fält. På en anpassad skyddszon odlas framför allt vall- gräs. Eftersom anpassade skyddszoner anläggs där det synbart upp- kommer erosion är de mer kostnadseffektiva än vanliga skyddszoner. Anpassade skyddszoner ingår också i den lista över de kostnads- effektiva åtgärder som nämnts tidigare. En lantbrukare kan söka stöd för anpassade skyddszoner genom landsbygdsprogrammet. Plöjningsfri odling och reducerad jordbearbetning Plöjningsfri odling åkrar eller reducerad jordbearbetning minskar risken för näringsurlakning men påverkar inte användningen av han- delsgödsel nämnvärt. Reducerad jordbearbetning används i jordbruket främst för att det sparar arbets- och maskinkostnader jämfört med konventionell jordbearbetning.28 Ytterligare en fördel är att bränsle- förbrukningen vid jordbearbetning går ner med minskade koldioxid- utsläpp som följd. Plöjningsfri odling åkrar eller reducerad jordbearbetning kan öka mullhalten och bördigheten i jorden. Forskarna är dock inte helt eniga i denna fråga, utan effekten kan vara att mullhalten inte ökar i hela jorden, men att det sker en omfördelning i markprofilen, där mullhalten ökar i det översta markskiktet. Plöjningsfri odling och reducerad jordbearbetning ökar mängden kol i de översta jordlagren jämfört med intensiv odling. Det är inte klart hur den totala avgången av växthusgaser påverkas.29 30 28Jordbruksverket (2010) Reducerad jordbearbetning på rätt sätt – en vinst för miljön! Refererad i , S. m.fl. (2019) Åtgärder och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvändningen i samhället. IVL Rapport nummer U 6077. 29Hellsten, S. m.fl. (2019) Åtgärder och väg framåt för att minska kväve- och fosforanvänd- ningen i samhället. IVL Rapport nummer U 6077. 30Skaalsveen, K. et al. (2019) The effect of no-till farming on the soil functions of water purification and retention in north-western Europe: A literature review. Soil Use and Manage- ment. Volume 35, Issue 1. Plöjningsfri odling är inte en generell metod för att minska fosfor- läckage från växtodling. Lokalt kan dock miljöeffekterna vara goda. Metoden leder till en minskning av erosion och eftersom jordför- lusten minskar gör också förlusten av partikulär fosfor det. Läckaget av löst fosfor kan dock öka, huvudsakligen genom en ökning av läckage från skörderester. Lämpligheten med plöjningsfri odling är beroende av lokala förutsättningar.31 En nackdel med plöjningsfria åkrar är att jordbearbetning är ett effektivt sätt att bekämpa ogräs. När jordbearbetningen reduceras kan behovet av pesticider för ogräsbekämpning eventuellt öka. Kemisk och mekanisk bekämpning kan dock minskas genom en noggrant planerad växtföljd. Anlagda våtmarker, fosfordammar och tvåstegsdiken Våtmarker är en väl beprövad metod inom jordbruket för att minska transporten av näring från land till vattendrag. I våtmarker renas vattnet från näring genom att fosfor och kväve tas upp i vegetationen och omvandlas till biomassa och fosfor bundet till lerpartiklar sedi- menterar till botten. Kväve avgår också till luften som kvävgas. Pla- ceringen av en anlagd våtmark är avgörande för hur effektiv våtmarken blir. Våtmarker präglas till stor del av att de är multifunktionella och levererar många olika ekosystemtjänster utöver den vattenrenande förmågan på näringsämnen. De kan bland annat fungera som vatten- magasin som utjämnar flödena och minskar risken för översväm- ningar och torka. De har också en viktig funktion för biologisk mång- fald i jordbrukslandskapet. har våtmarker i hög utsträckning torrlagts för att skapa jordbruksmark och det finns endast en bråkdel naturliga våtmarker kvar. Lantbrukare, och i viss mån även kommuner, anlägger våtmarker. Anläggandet av våtmarker bygger på frivillighet och intresse hos enskilda lantbrukare. Det utgår viss ersättning men det ekonomiska incitamentet för den enskilde lantbrukaren är litet. Våtmarksrådgiv- ning till lantbrukare är kostnadsfri och erbjuds inom ramen för Greppa 31Skaalsveen, K. et al. (2019) The effect of no-till farming on the soil functions of water puri- fication and retention in north-western Europe: A literature review. Soil Use and Manage- ment. Volume 35, Issue 1. En viktig drivkraft för att få till nya våt- marker var varit Greppa Näringens rådgivningsverksamhet. Kommuner anlägger också våtmarker på mark för att minska transporten av näring och föroreningar men även andra syften kan ingå som vattenfördröjande åtgärd för att motverka torka och översvämningar och för att gynna den biologiska mångfalden. Våtmarker kräver tillsyn och skötsel för att behålla sin funktion. Anlagda våtmarker har funnits i och effekt- erna är väldokumenterade. Potentialen för att nå full effekt hämmas av flera faktorer. Att våtmarker inte anläggs i den omfattning som är möjligt beror bl.a. på omfattande administration, tid, risk, ersättnings- Det finns indikationer på att alla våtmarker inte finns införda i våtmarksregister. Utredningen fick följande information från en av våra experter. På möte i /…/ med de 20 LEVA-samordnarna berättade en av dem att hon och /…/ upptäckt att bara en tiondel av de anlagda våt- markerna i kommun finns med i våtmarksregister och Vattenmyndigheternas kartor över utförda åtgärder. /…/ om det är sant att det finns en så stor underrapportering av utförda åtgärder/våt- marker. /…/ kan man undra om det som skrivit i direktivet till utredningen stämmer, alltså att det inte skett något minskat näringsutsläpp från lantbruket . är stödnivåerna baserade på storleken på våtmarken och dess anläggningskostnad, inte på dess miljöeffekt. Eventuellt bör stöd för anläggandet av våtmarker i högre utsträckning baseras på dess miljö- nytta, snarare än anläggningskostnad. Vissa länsstyrelser använder ett poängsystem, där de ger högre bidragsandel för våt- marker som bedöms ge större miljönytta. Utredningen gör bedömningen att det går att förbättra den be- dömningen, och ser ett stort värde i att detta görs, så att bidragens storlek påverkas av åtgärdens miljönytta i ännu högre grad än . Anlagda våtmarker för näringsretention Våtmarker för näringsretention är de traditionella våtmarkerna som är stora och relativt grunda. De renar både kväve och fosfor men är främst utformade för att kvävet ska kunna avskiljas med hjälp av denitrifikationsbakterier. Våtmarker för näringsretention anläggs van- ligen i vatten nedströms stora ytor jordbruksmark där näringshalten är hög; i utloppet av större dikessystem, vattendrag som avvattnar jordbruksområden eller i vatten som leds av från ett större vatten- drag in i en våtmark. Restaurering av våtmarker och gäddfabriker Alla naturliga våtmarker har en mer eller mindre stor positiv effekt på minskade näringstransporter och anläggandet av våtmarker ingår i vattenförvaltningens åtgärdsprogram. Kustnära våtmarker fungerar dessutom som lek- och uppväxt- miljö för gädda, en av de viktigaste rovfiskarna på östkusten. Ett kon- cept utvecklat av kallas ”gäddfabriker” och är våtmarker som är särskilt utformade för att gynna rekryteringen av gädda. Ett stort antal gäddfabriker har an- lagts längs östkusten med goda resultat. De används som lekmiljö för fisken och för bete eller slåtter när de är torra. Likaså är restaurering och bevarande strandängar och svämplan i vattendrag där gäddan leker viktigt. med gäddfabriker har bedrivits och har lett till att närmare gädd- våtmarker skapats. Fosfordammar32 är främst utformade för att fosfor ska sedimentera. De är små och placeras högt upp i vattensystemet nära källan i anslut- ning till med högt fosforläckage för att fånga partikelbunden fosfor genom sedimentation. Fosfordammar är långsmala med en djup del i inloppet för sedimentation och avslutas med en grundare vegetationsdel, där näringen fastnar och tas upp av växterna. Fosfor- dammar renar även kväve i viss utsträckning. Det finns många andra typer av dammar som både tar upp fosfor och kväve och fyller andra syften, så som multidammar, minivåt- marker och bevattningsdammar. 32Kallas även sedimentationsdammar. länsstyrelser sett ett ökat intresse av att anlägga dammar som också kan användas till bevattning33. Fosfordammar kan kombineras med kalkfilter där den lösta fosforn kan bindas. Fosfordammar ingår i den lista över åtgärder som är underlag till vattenförvaltningens åtgärdsprogram. Tvåstegsdiken är en anpassning av de traditionella dikena till en form som är anpassad efter både låga och höga flöden på ett sätt som både minskar transporten av näring, minskar risken för översvämningar och ger högre biologisk mångfald. Tanken är att de ska efterlikna formen på naturliga vattendrag. Vid normala flöden rinner vattnet i mittfåran och när flödet ökar stiger vattnet upp på terrasserna, som kan betraktas som en långsträckt våtmark där partiklar sedimenterar och växtligheten tar upp näringen i vattnet. Vattenhastigheten bromsas också in av växtligheten. Tvåstegsdiken fyller störst funktion i områ- den som drabbas av översvämning. Varianter av tvåstegsdiken är avfasning av dikesslänter och integre- rade skyddszoner. Tvåstegsdiken är en metod som är i ett tidigt utvecklingsstadium i . Det finns få tvåstegsdiken anlagda trots att miljöstöd för tvåstegsdiken infördes i landsbygdsprogrammet efter att de pekades ut som en bra åtgärd mot övergödning i vattenförvaltningens åtgärds- program. En undersökning34 visar att kunskapen bland markägare, rådgivare och myndigheter är liten och det finns för få vetenskapliga belägg för vilken nytta tvåstegsdikena har med avseende på minskat näringsläckage och dikesunderhåll. Tvåstegsdiken ingår i den lista över kostnadseffektiva åtgärder som är underlag till vattenförvaltningens åtgärdsprogram. En lantbruk- are kan söka stöd för tvåstegsdiken genom landsbygdsprogrammet. 33Ramböll (2019) Underlagsrapport. Metoder för minskad övergödning i övergödda vatten. 34Ramböll (2019) Underlagsrapport. Metoder för minskad övergödning i övergödda vatten. Reduktionsfiske och gröna öar i sötvatten Reduktionsfiske och anläggandet av så kallade gröna öar går ut på att manipulera den biologiska balansen i sjöar och kustvatten. Syftet kan vara att antingen återställa näringsväven, åtgärda läckande sediment eller att ta bort fosfor ur systemet, vilka alla kan ha på vattnets näringsstatus. Att minska den externa tillförseln av näring är av stor vikt för att lyckas med metoden. Inom reduktionsfiske reducerar man kraftigt genom lokal utfisk- ning beståndet av djurplanktonätande fisk (vitfisk).