sou · H8B316 · 2020-04-01 00:00:00 — het som ansvarar för förvarings- lokalen underrättad om förhål- lokalen underrättad om förhål- landen som har betydelse från landen som har betydelse från lingen av den som är intagen på lingen av den som är intagen på grund av misstanke om brott. grund av misstanke om brott. hetspolisen har motsvarande un- hetspolisen har motsvarande un- derrättelseskyldighet i fråga om derrättelseskyldighet i fråga om den som har tagits i förvar enligt den som har tagits i förvar enligt utlänningslagen (2005:716) eller utlänningslagen (2005:716) eller lagen (1991:572) om särskild ut- lagen (2021:000) kontroll av vissa utlänningar. Denna förordning träder i kraft den… 25Senaste lydelse 2014:1184. 1.22Förslag till förordning om ändring i förordningen (2014:1103) med instruktion för Säkerhetspolisen Härigenom föreskrivs att 3 och 9 §§ förordningen (2014:1103) med instruktion för Säkerhetspolisen ska ha följande lydelse. Säkerhetspolisen ansvarar för att förebygga, förhindra och upp- täcka brottslig verksamhet samt utreda och beivra brott av följande slag: 1.brott mot 18 eller 19 kap. eller annat brott mot säkerhet, i fråga om brott mot medborgerlig frihet dock endast om det finns särskilda skäl för det, a)lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, b)lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, och c)lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekryte- ring och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvar- lig brottslighet, 3. sådana brott mot 13 kap. som har syftat till att framkalla fara för säkerhet eller att allvarligt hota eller skada centrala samhällsfunktioner, 4. företagsspioneri eller olovlig befattning med en företagshem- lighet, om det finns anledning att anta att gärningen har begåtts på uppdrag av eller har understötts av en främmande makt eller av någon som har agerat för en främmande makts räkning, 5. brott där våld, hot eller 5. brott där våld, hot eller tvång har använts för politiska tvång har använts för politiska syften, om brottet har riktat sig syften, om brottet har riktat sig mot någon för vars personskydd mot någon för vars personskydd om gärningen har riktats mot ett om gärningen har riktats mot ett särskilt viktigt samhällsintresse, särskilt viktigt samhällsintresse, 26Senaste lydelse 2018:667. 6.brott som rör sanktionslag- stiftning, krigsmateriel eller pro- dukter med dubbla användnings- områden, dock endast brott som har anknytning till verksamhet som Säkerhetspolisen har till uppgift att förebygga och för- hindra. Om Säkerhetspolisen i sam- band med verksamhet som anges i första stycket 1–4 eller 6 upp- täcker något annat brott får myn- digheten utreda även det brottet. 6.brott som rör sanktionslag- stiftning, krigsmateriel eller pro- dukter med dubbla användnings- områden, dock endast brott som har anknytning till verksamhet som Säkerhetspolisen har till uppgift att förebygga och för- hindra, och 7.brott mot lagen (2021:000) om särskild kontroll av vissa ut- länningar. Om Säkerhetspolisen i sam- band med verksamhet som anges i första stycket 1–4, 6 eller 7 upp- täcker något annat brott får myn- digheten utreda även det brottet. velse till regeringen redogöra för velse till regeringen redogöra för tillämpningen av lagen (1991:572) tillämpningen av lagen (2021:000) om särskild kontroll av vissa föregående år–. Denna förordning träder i kraft den… Säkerhetspolisens direktåt- komst ska begränsas till de per- sonuppgifter som myndigheten behöver för att fullgöra sina upp- gifter enligt lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap, utlän- ningslagen (2005:716) och lagen (2021:000) om särskild kontroll av vissa utlänningar. 1.23Förslag till förordning om ändring i utlänningsdataförordningen (2016:30) Härigenom föreskrivs att 11 § utlänningsdataförordningen (2016:30) ska ha följande lydelse. Säkerhetspolisens direktåt- komst ska begränsas till de per- sonuppgifter som myndigheten behöver för att fullgöra sina upp- gifter enligt utlänningslagen (2005:716), lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll och lagen (2001:82) om svenskt med- borgarskap. Denna förordning träder i kraft den… 27Senaste lydelse 2018:1612. 1.24Förslag till förordning om ändring i förordningen (2018:1746) om kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område Härigenom föreskrivs att 23 § förordningen (2018:1746) om krimi- nalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område ska ha följande lydelse. Uppgifter i säkerhetsregistret ska lämnas ut till Polismyndig- heten, Säkerhetspolisen, och Åklagarmyn- digheten, om uppgiften kan antas ha särskild betydelse för 2.andra brottsbekämpande åtgärder, eller 3.att upprätthålla ordningen och säkerheten i Kriminalvårdens verksamhet. Uppgifter i säkerhetsregistret ska lämnas ut till om uppgiften kan antas ha betydelse i ärenden 1.om nåd i brottmål, 2. enligt lagen (1991:572) om 2. enligt lagen (2021:000) om särskild utlänningskontroll, eller särskild kontroll av vissa utlän- 3.enligt 7 kap. 11 § eller 13 kap. 6 § fängelselagen (2010:610). Uppgifter i säkerhetsregistret får lämnas ut till en allmän domstol om uppgiften kan antas ha betydelse i ärenden enligt lagen (2006:45) om omvandling av fängelse på livstid. Denna förordning träder i kraft den… 2Utredningens uppdrag och arbete Utredningens uppdrag har bestått i att göra en översyn av lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Syftet är att åstadkomma en ändamålsenlig, effektiv och överskådlig reglering som är förenlig med ett väl fungerande skydd för grundläggande fri- och rättigheter. Utredningen ska också utreda några särskilt utpekade frågor, däribland lagens tillämpningsområde och tidsgränser för verkställighetsförvar. I uppdraget ingår även att analysera och ta ställning till vissa ändringar och förtydliganden som Säkerhetspoli- sen har föreslagit av bestämmelser i utlänningslagen (2005:716) och utlänningsförordningen (2006:97). Det gäller bl.a. frågor om främ- lingspass, uppehålls- och arbetstillstånd och vem som ska vara verk- ställande myndighet. Utredningsuppdraget omfattar även uppgiften att bedöma hur kontrollen av personer som ansetts utgöra ett säker- hetshot kan förstärkas, t.ex. genom elektronisk övervakning. Direk- tiven för utredningens arbete finns i bilaga 1. Enligt de ursprungliga direktiven skulle utredningen redovisa uppdraget i den del som avser en förlängning av tidsgränsen för verk- ställighetsförvar enligt lagen om särskild utlänningskontroll , och i övrigt . Genom tilläggsdirektiv, bilaga 2, beslutade regeringen att uppdraget i sin hel- het skulle redovisas vid den senare tidpunkten. Utredningens uppdrag och arbete Utredningens arbete påbörjades och har be- drivits på sedvanligt sätt med regelbundna sammanträden med grup- pen av sakkunniga och experter. Utredningen har sammanträtt vid sammanlagt 11 tillfällen för att ta fram betänkandet. Enligt utredningens direktiv ska utredaren i lämplig omfattning samråda med och inhämta upplysningar från de myndigheter och an- dra organisationer som berörs av frågorna. Utredaren och sekrete- raren träffade företrädare för Säkerhetspolisen . träffade utredaren på nytt företrädare för Säkerhetspolisen. Utredaren och sekreteraren samrådde med Terroristbrottsutred- ningen (Ju 2017:03) . Därefter har utredning- arna haft vissa kontakter med varandra. Utredaren och sekreteraren deltog vid en presentation av rapporten i förvar – en undersökning av Svenska Röda Korset. gjorde utredaren och sekreteraren ett stu- diebesök på i , strax utanför . träffade utredaren och sekreteraren domare vid , avdelningarna 4 och 5, som handlägger mål och ärenden om tvångsmedel enligt lagen om särskild utlännings- kontroll. Utredaren deltog i workshopen Intelligence – Ethics and Oversight arrangerad av (). Utredaren och sekreteraren träffade företrädare för Polismyndig- heten (nationella operativa avdelningen, ) , för Kriminalvården och för Statens institutionssty- relse (SiS) , för att ta del av myndigheternas erfarenheter av elektronisk övervakning med fotboja. har inkommit med en skri- velse till utredningen. I skrivelsen framhåller verket behovet av viss lagändring i fråga om säkerhetsärenden enligt utlänningslagen. Skri- velsen rör en fråga som ligger utanför utredningens direktiv. Särskilda bestämmelser med syfte att bekämpa terrorism infördes första gången i svensk lagstiftning genom lagen (1973:162) om särskilda åtgärder till förebyggande av vissa våldsdåd med inter- nationell bakgrund. Lagen var tidsbegränsad, men giltighetstiden förlängdes succesivt till utgången av . Syftet med lagen var att minska riskerna för att skulle bli skådeplats för internatio- nella terroristdåd. Lagen byggde på ett förslag som utarbetades av Kommissionen för förebyggande av politiska våldsdåd (DsJu 1972:35). Anledningen till att kommissionen tillkallades var händelserna på Bulltofta flyg- plats . Tre personer med kroatisk bakgrund hade kapat ett passagerarplan och med passagerare som gisslan lyckades de utverka frigivning av andra kroater som hade dömts för ockupa- tionen av det jugoslaviska konsulatet i och mordet på en jugoslavisk ambassadör i . Som bakgrund till lagen angavs i förarbetena att det hade gått en våldsvåg över världen och att våldsvågen behövde bekämpas inte bara genom internationell samverkan, utan även genom åtgärder på det nationella planet (proposition med förslag till lagstiftning om åtgär- der mot vissa våldsdåd med internationell bakgrund, prop. 1973:37, s. 16 f.). Den dåvarande utlänningslagen (1954:193) ansågs inte till- räcklig för att hindra utlänningars inresa i när det fanns skäl att anta att deras närvaro innebar risker för politiska terroristattentat i landet. Det fanns vidare behov av att från svenskt territorium kunna avlägsna utlänningar som inte utan fog kunde betraktas som presum- tiva terrorister och att utöva kontroll över sådana utlänningar om de inte kunde avlägsnas på grund av asylreglerna. Terroristbestämmelserna togs in i en separat lag som alltså var tidsbegränsad. Skälet till att den tidsbegränsades var bl.a. att bestäm- melserna var ingripande för den enskilde. skulle därför ges möjlighet att ta ställning till om lagstiftningen skulle fortsätta att gälla och, i så fall, om några ändringar behövde göras utifrån de erfa- renheter man fått som lagen hade varit i kraft. I lagen föreskrevs att en utlänning som kom till skulle avvisas om det fanns grundad anledning anta att han tillhörde eller verkade för en organisation eller en grupp som på grund av vad som var känt om dess verksamhet kunde befaras här i riket använda våld, hot eller tvång för politiska syften (det s.k. organisationskravet). På samma grund fick en utlänning som redan befann sig i landet utvisas. Beslut om avvisning skulle normalt fattas av polismyndighet. Om utlänningen gjorde gällande att han var politisk flykting skulle avvis- ningsärendet i stället som huvudregel avgöras av regeringen, efter hörande av dåvarande . Beslut om utvisning skulle meddelas av regeringen. I alla ärenden som prövades av regeringen skulle förhör hållas. utsågs av regeringen. Lagen innebar inte någon begränsning av asylrätten. Regeringen skulle förordna att ett beslut om avvisning eller utvisning tills vidare inte fick verkställas, om utlänningen befarades vara politisk flykting eller om det annars förelåg särskild anledning till att verkställighet inte borde ske. Beslutet fick omprövas när det fanns skäl till det. Bestämmelser om kontroll och övervakning av en utlänning som avvisats eller utvisats, utan att beslutet kunnat verkställas, togs också in lag. Den kontroll och övervakning som kunde komma i fråga innebar att regeringen meddelade föreskrifter och inskränk- ningar för utlänningens vistelse i landet. Utlänningen kunde också bli föremål för vissa spaningsåtgärder. Om det behövdes för att ut- reda om en organisation eller en grupp planerade eller förberedde en åtgärd som utgjorde ett hot mot allmän ordning och säkerhet, fick utlänningen även utsättas för husrannsakan, kroppsvisitation eller kroppsbesiktning. Av utlänningen fick tas fingeravtryck och foto- grafi. Beslut om dessa åtgärder meddelades av polismyndighet. För samma ändamål kunde polismyndighet, om det förelåg synnerliga skäl, få tillstånd till telefonavlyssning och brevkontroll. Frågor om tillstånd till sådana åtgärder prövades av på yrkande av . Tillstånd skulle gälla för som inte fick överstiga en månad. gjordes omfattande ändringar utlänningslag. I samband med det fördes huvuddelen av bestämmelserna terroristlag in i utlänningslagen. Terroristbestämmelserna perma- nentades genom det. Reglerna om telefonavlyssning och vissa andra tvångsåtgärder togs in i en särskild lag, lagen (1975:1360) om tvångs- åtgärder i spaningssyfte i vissa fall, den s.k. särskilda spaningslagen. Den lagen gjordes tidsbegränsad, men giltighetstiden kom successivt att förlängas fram till . I samband med att terroristbestämmelserna sammanfördes med utlänningslagens bestämmelser gjordes vissa ändringar i terroristbe- stämmelsernas tillämpningsområde (proposition om ändring i utlän- ningslagen [1954:193] m.m., prop. 1975/76:18, s. 153 f.). Då inför- des bl.a. – vid sidan av organisationskravet – ett personligt rekvisit. Det skulle inte vara tillräckligt att utlänningen tillhörde en viss orga- nisation eller grupp för att bestämmelserna skulle vara tillämpliga. Han eller hon skulle själv utgöra en fara. Tillämpningsområdet be- gränsades till grupper eller organisationer som, med hän- syn till vad som var känt om gruppens eller organisationens tidigare verksamhet, kunde befaras utanför sitt hemland använda våld, hot eller tvång för politiska syften, och till följd av det kunde befaras bedriva sådan verksamhet även i . Befrielserörelser som förde en kamp i sitt hemland och eventuellt vid enstaka tillfällen hade rik- tat angrepp mot utländska intressen, skulle därmed inte omfattas av regleringen (prop. 1975/76:18 s. 155 f.). Efter lagändringarna kunde alltså en utlänning avvisas eller ut- visas om organisationskravet var uppfyllt och det dessutom förelåg fara för att utlänningen i skulle medverka till en terrorist- handling. Lagtexten preciserades i fråga om möjligheterna för regeringen att meddela föreskrifter om inskränkningar i och villkor för utlän- ningens vistelse i landet. Föreskrifterna fick avse utlänningens vis- telseort, byte av bostad och anställning och anmälningsplikt. När terroristbestämmelserna permanentades kom den parlamen- tariska kontrollen att ersättas av ett nytt förfarande. Den hade fram till dess utövats genom att den tidigare lagen var tidsbegränsad och att det därmed prövades av om giltigheten skulle förlängas (prop. 1975/76:18 s. 160 f.). skulle regeringen i en skrivelse till redovisa vilka åtgärder som hade vidtagits med stöd av terroristbestämmelserna. Skrivelsen skulle även innehålla uppgifter om de organisationer eller grupper som terroristbestämmelserna hade tillämpats på. ersattes den då gällande utlänningslagen med en ny utlän- ningslag (1980:376). Terroristbestämmelserna fördes med i stort sett oförändrat sakligt innehåll över till den nya lagen. En ändring gjordes så att förhandling i stället för förhör skulle hållas i ärenden där terroristbestämmelserna tillämpades. Ändringen gjordes för att förtydliga att förfarandet var avsett att ta tillvara både utlänningens och myndighetens intressen (proposition med förslag till ny utlän- ningslag, m.m., prop. 1979/80:96, s. 103). genomfördes vissa ändringar i fråga om handläggningen av terroristärendena. Ändringarna innebar att polismyndigheternas befogenhet att besluta om avvisning av presumtiva terrorister upp- hävdes. Det förbehölls i stället regeringen att fatta sådana beslut. En annan ändring var att förhandling i terroristärenden skulle hållas vid , om det inte förelåg särskilda skäl mot det. trädde en ny utlänningslag (1989:529) i kraft. Terro- ristbestämmelserna bröts då ut ur utlänningslagen och sammanför- des med bestämmelserna i den särskilda spaningslagen till en ny gemensam lag, lagen (1989:350) om åtgärder för att förebygga vålds- dåd med internationell bakgrund (terroristlagen). perma- nentades även bestämmelserna från spaningslagen. Behovet av insyn och kontroll ansågs vara tillgodosett genom regeringens årliga skri- velser till (proposition med förslag till utlänningslag m.m., prop. 1988/89:86, s. 139 f.). Motiven för att på nytt bryta ut terroristbestämmelserna ur ut- länningslagen var bl.a. att terroristärendena handlades på ett helt annat sätt än övriga utlänningsärenden, att det ibland måste göras känsliga utrikespolitiska bedömningar i terroristärendena, att place- ringen i utlänningslagen gjorde den lagen onödigt komplicerad och svåröverskådlig och att terroristbestämmelserna hade tillämpats i ytterst få fall i förhållande till övriga bestämmelser i utlänningslagen (prop. 1988/89:86 s. 139). Enligt terroristlag skulle en utlänning som kom till Sve- rige avvisas, om det fanns grundad anledning anta att utlänningen tillhörde eller verkade för en sådan organisation eller grupp som av- sågs i terroristbestämmelserna. Det skulle dessutom, med hänsyn till vad som var känt om utlänningens tidigare verksamhet eller i övrigt, föreligga fara för att han eller hon i skulle medverka till så- dana handlingar som organisationen eller gruppen kunde befaras vidta i landet. De organisationer eller grupper som avsågs var sådana som, med hänsyn till vad som var känt om deras verksamhet, kunde befaras utanför sitt hemland använda hot, våld eller tvång för politi- ska syften. Om de förutsättningarna var uppfyllda men utlänningen inte kunde avvisas, fick han eller hon i stället utvisas. Beslut om av- visning och utvisning meddelades av regeringen. Hade regeringen beslutat om avvisning eller utvisning, men det fanns hinder mot att verkställa beslutet eller beslutet av någon annan särskild anledning inte borde verkställas, skulle regeringen besluta om inhibition. I så fall blev bestämmelserna om tvångsmedel i lagen automatiskt till- lämpliga. Det innebar att det fick vidtas tvångsåtgärder i spanings- syfte om det var av betydelse för att utröna om organisationen eller gruppen planlade eller förberedde gärningar som innebar våld, hot eller tvång för politiska syften. Om regeringen hade inhiberat ett be- slut om avvisning eller utvisning, fick regeringen besluta om in- skränkningar och villkor beträffande utlänningens vistelseort, byte av bostad och anställning och om anmälningsplikt. 3.1.5Den nu gällande lagens tillkomst trädde lagen (1991:572) om särskild utlänningskon- troll i kraft. Den ersatte terroristlag. Bestämmelserna i ut- länningslagen om utvisning med hänsyn till rikets säkerhet fördes över till den nya lagen. I förarbetena anges att bekämpandet av terro- rism ges hög prioritet i praktiskt taget alla stater och att , lik- som andra stater, måste skydda sig mot terroristhandlingar. Det konstateras vidare att det krävs särskilda bestämmelser för att kunna avlägsna utlänningar som med hänsyn till risken för terroristhand- lingar bedöms som farliga (proposition med förslag till lag om sär- skild kontroll av utlänningar m.m., prop. 1990/91:118, s. 3). Den nya lagen skilde sig på ett antal punkter års terro- ristlag. Den nya lagen skulle inte reglera avvisning. En sådan åtgärd skulle i stället vidtas med stöd av de allmänna bestämmelserna i ut- länningslagen om att en utlänning kan avvisas om det finns risk för att han eller hon kommer att begå brott. Även om det i övrigt fanns grund för avvisning eller utvisning enligt utlänningslagen skulle i första hand de bestämmelserna gälla. Det personliga rekvisitet be- hölls medan det s.k. organisationskravet slopades. Organisations- kravet, som syftade till att koppla samman utlänningen med en viss organisation som kunde befaras begå terroristhandlingar i , ansågs vara svårt att tillämpa och kunde leda till oönskade stämp- lingseffekter. En annan nyhet i lagen var att ett befarat terroristat- tentat i en annan stat kunde beaktas (prop. 1990/91:118 s. 32 f.). Lagen har sedan den trädde i kraft genomgått förändringar, en del som en följd av att annan lagstiftning har ändrats. Uttrycket våld, hot eller tvång för politiska syften – som tidigare användes för att avgränsa risken för terroristhandlingar – ersattes av en hän- visning till brott enligt lagen (2003:148) om straff för terroristbrott eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott. Motivet till ändringen var framför allt att det i svensk rätt inte skulle användas olika definitioner av begreppet terrorism (Straffansvar för terrorist- brott, prop. 2002/03:38, s. 79 f.). Kravet har också skärpts till att det ska vara särskilt påkallat med hänsyn till rikets säkerhet för att utvis- ning ska få beslutas på den grunden (Genomförande av skydds- grundsdirektivet och asylprocedurdirektivet, prop. 2009/10:31, s. 237 f. och 290). är lagen om sär- skild utlänningskontroll inte längre subsidiär i förhållande till utlän- ningslagen. En ny utlänningslag (2005:716) trädde i kraft . Då ändrades instansordningen för ärenden som handläggs enligt la- gen om särskild utlänningskontroll. Ändringarna innebar att ärende- na hädanefter skulle avgöras av i första instans och att verkets beslut skulle kunna överklagas till regeringen av utlän- ningen och av Säkerhetspolisen. Nedan följer en närmare beskrivning av hur dagens reglering ser ut när det gäller utlänningsärenden med säkerhetsaspekter. ten ligger, av naturliga skäl, på handläggning enligt lagen om särskild utlänningskontroll. De grundläggande bestämmelserna om utlänningars rätt att vistas i och om avvisning och utvisning av utlänningar som av olika skäl inte får göra det finns i utlänningslagen. Utlänningslagen inne- håller även en rad andra regler om utlänningars inresa och vistelse här i landet. Där regleras exempelvis frågor om pass, visering, uppe- hållstillstånd och arbetstillstånd. I utlänningslagen finns också be- stämmelser om vissa kontroll- och tvångsåtgärder som får vidtas gentemot utlänningar, t.ex. omhändertagande av pass och resehand- lingar, fotografering, tagande av fingeravtryck och omhändertagan- de av utlänningen för att verkställa ett avvisnings- eller utvisnings- beslut. Utlänningslagen innehåller särskilda bestämmelser om hur vissa ärenden med säkerhetsaspekter, s.k. säkerhetsärenden (se av- snitt 3.2.4), ska hanteras. Beträffande vissa utlänningar, som bedöms kunna utgöra ett allvarligt hot mot rikets säkerhet eller som kan vara presumtiva terrorister, finns det – vid sidan av utlänningslagen – en särskild lag, lagen om särskild utlänningskontroll (se avsnitt 3.2.2) som reglerar de mer kvalificerade säkerhetsärendena. Den lagen lutar sig dock i många avseenden mot den generella regleringen i utlän- ningslagen, genom hänvisningar dit. 3.2.2Regleringen i lagen om särskild utlänningskontroll En utlänning får enligt 1 § lagen om särskild utlänningskontroll ut- visas ur landet om det är särskilt påkallat av hänsyn till rikets säker- het. Detsamma gäller om det med hänsyn till vad som är känt om utlänningens tidigare verksamhet och övriga omständigheter kan be- faras att han eller hon kommer att begå eller medverka till terrorist- brott enligt 2 § lagen om straff för terroristbrott eller försök, förbe- redelse eller stämpling till sådant brott. Beslut om utvisning meddelas enligt 2 § lagen om särskild utlän- ningskontroll av på ansökan av Säkerhetspolisen. Anser eller att en utlänning bör utvisas med stöd av lagen, ska myndigheten anmäla det till Säker- hetspolisen. I ett beslut om utvisning ska det, enligt 4 c § lagen om särskild utlänningskontroll, anges till vilket land utlänningen ska ut- visas. Om det finns särskilda skäl, får mer än ett land anges i beslutet. Utvisningsbeslutet ska innehålla de anvisningar om verkställigheten som omständigheterna i det enskilda fallet kan ge anledning till. En- ligt 4 § ska utvisningsbeslutet förenas med ett förbud för utlänning- en att återvända till .