sou · H8B373d2 · 2020-11-30 00:00:00 — Stor- och mellanskogsbruket levererar in material som de själva ansvarar för till . Uppgifterna lämnas in som figurer och attribut, det finns alltså både en geografisk avgränsning och beskrivning i text av dessa nyckelbiotoper. Beskrivningarna är inte standardiserade och varierar från bolag till bolag. Vilka attributdata (biotoptyp, trädslag etc.) som lämnas skiljer sig också åt. Skogs- styrelsen gör ingen kontroll av registreringarna och materialet utan godtar den information som levereras. Det mesta av uppgifterna visas externt. I handläggarstödet Navet finns därmed information om storskogsbrukets motsvarighet till nyckelbiotoper men de samman- blandas inte med de nyckelbiotopsregistreringar som har gjort. Utredningen ser inga hinder mot att även fortsätt- ningsvis kan ta emot uppgifter om höga naturvärden från mellan- och storskogsbruket. Det bör rimligtvis utgöra användbar information bland annat för arbetet med grön infrastruktur och för myndigheternas möjlighet att bilda områdesskydd på ett sätt så att god konnektivitet uppnås i landskapet. har utvecklat begreppet nyckelbiotop och den meto- dik som använts. Den kompetens som finns inom myndigheten kom- mer kunna tas tillvara som en expertfunktion i tillsyns- och områdes- skyddsverksamheten. Vid sidan av detta bör den samlade kompetensen kunna erbjudas stor- och mellanskogsbruket inom ramen för upp- dragsverksamhet. Detta kan gälla utbildning, kalibreringsövningar, metodutveckling samt inventeringar av större områden eller enskilda objekt. 12.6.5Inventering och bedömning av nyckelbiotoper inom ramen för uppdragsverksamhet Utöver inventering av nyckelbiotoper på småskogsbrukets mark har utfört inventering och bedömning av nyckelbiotoper inom ramen för myndighetens uppdragsverksamhet. Det har skett mot betalning och har bland annat utförts på uppdrag av bolag på bolagens mark. Resultatet av inventeringen ägs då av den som betalat inven- teringen. Sådan inventering som utförts inom ramen för myndighetens uppdragsverksamhet är inte en del av myndighetens ärendehandlägg- ning. Utredningens slutsatser i fråga om nyckelbiotopsinventeringen som ärendehandläggning avser inte den del av inventering som utförs inom myndighetens uppdragsverksamhet. bör därför fortsatt kunna inventera nyckelbiotoper, eller bedöma om ett enskilt område uppfyller kriterierna för nyckelbiotop, mot betalning inom sin uppdragsverksamhet. 12.7Krav på miljöinformation (Inspiredirektivet) Bedömning: De uppgifter om nyckelbiotoper som kvarstår i Skogs- styrelsens register efter det att en gallring skett kan omfattas av myndighetens informationsansvar förutsatt att uppgifterna in- hämtats vid en nationell inventering och avser skogsbiotoper med höga naturvärden. Uppgifter om objektiva fynd som identifierats vid fältinventer- ing som härstammar från nyckelbiotopsinven- tering omfattas inte av informationsansvar enligt inspiredirektivet eller lagen om geografisk miljöinformation. Inspiredirektivet41 syftar till att skapa en rättslig ram för hantering och spridning av rumslig (geografisk) information via Internet. Med rumslig information avses i direktivet information som direkt eller indirekt avser en viss plats eller ett visst geografiskt område, det vill säga. det som i normalt kallas geografisk information. Bak- grunden till direktivet är behovet av bättre tillgång till information för att utforma och genomföra EU:s miljöpolitik. Vilken information som ryms under benämningen ”rumslig in- formation” framgår indirekt av direktivets tre bilagor. Där anges bland annat att temat ”Naturtyper och biotoper”42 omfattar ”geografiska områden som kännetecknas av särskilda ekologiska förhållanden, pro- cesser, strukturer och (livsstödjande) funktioner och som är fysiska livsmiljöer för organismer som lever där. Detta inbegriper land- och vattenområden med särskilda geografiska, abiotiska och biotiska egenskaper, oavsett om de är naturliga eller delvis naturliga.” Inspiredirektivet bygger på att de infrastrukturer för rumslig in- formation som redan finns i medlemsländerna utnyttjas och omfat- tar befintlig elektronisk information som innehas av offentliga myn- digheter. Av artikel 4 i direktivet följer att information ska innehas av, förvaras för, ha framställts eller tagits emot av eller underhålls och uppdateras av en offentlig myndighet. Vidare framgår att den infor- mation hos myndigheter som omfattas endast är den som förekom- 41Europaparlamentets och Rådets direktiv /2/EG av om upprättande av en infrastruktur för rumslig information i Europeiska gemenskapen (Inspire). 42I förordningen (2010:1770) om geografisk miljöinformation har temat benämnts Livsmiljöer och biotoper i stället. mer i allmänna handlingar. Direktivet innebär inte något krav på in- samling av ny geografisk miljöinformation utan avser att reglera sådan information som vid varje given tidpunkt finns tillgänglig, vilket framgår av artikel 4.4 i direktivet.43 Utgångspunkten är att informationen ska vara tillgänglig för all- mänheten, myndigheter och vissa andra aktörer genom informations- hanteringstjänster (i direktivet används begreppet nättjänster). Detta krav på tillgänglighet kan dock begränsas bland annat med hänsyn till frågor om sekretess och skydd för personuppgifter. Inspiredirektivet har genomförts i svensk rätt genom lagen (2010:1767) om geografisk miljöinformation och förordningen (2010:1770) om geografisk miljöinformation. I 3 § lagen om geo- grafisk miljöinformation specificeras i 33 punkter vilken geografisk miljöinformation som lagen är tillämplig på vid varje given tidpunkt. Punkterna i nämnda bestämmelse motsvarar de teman som åter- finns i inspiredirektivets bilaga 1–3. Det rör allt från information om platser och geografiska områden till viss uppräknad information. Under punkterna 30 och 31 anges till exempel att geografisk miljö- information om livsmiljöer och naturtyper respektive arters utbred- ning omfattas av lagen. Vem som har informationsansvaret för de olika punkterna regleras i 3 kap. förordning om geografisk miljöinformation. Informations- ansvaret fördelas mellan olika myndigheter däribland Lantmäteriet, , länsstyrelserna och . –biotopskyddsområden beslutade av , –naturvårdsavtalsområden där är avtalspart som har relevans från miljöinformationssynpunkt, –för skoglig regionindelning för områden som har relativt homo- gena ekologiska förhållanden med likartade egenskaper (biogeo- grafiska regioner), och –nationella inventeringar av skogsbiotoper med höga naturvärden. Enligt utredningens bedömning bör det informationsansvar Skogs- styrelsen har beträffande skogsbiotoper med höga naturvärden avse 2009/10:224 s. 51. det nuvarande uppgifterna som finns om nyckelbiotoper i nyckel- biotopsregistret. Bestämmelsen om informationsansvar tar sikte på uppgifter som tillkommit genom nationella inventeringar. Enligt utredningens bedömning ger bestämmelsen således inte stöd för att uppgifter som inkommer till myndigheten i samband med tillsyn om- fattas av lagen om geografisk miljöinformation. Direktivet och den svenska regleringen kräver alltså inte att dessa uppgifter tillhandahålls i elektronisk form. Skälen till att nyckelbiotoper som identifierats vid tillsyn trots detta offentliggörs är okända för utredningen. uppfyller sina skyldigheter enligt förordningen om geografisk miljöinformation genom att publicera visningstjänster och nedladdningstjänster på myndighetens webbplats Geodata att använda i eget GIS. Där återfinns registrerade nyckelbiotoper och objekt med naturvärden samt områdesskydd. Vidare finns bland annat informa- tion om sumpskogar, skog och historia samt ras och skred vid vatten- yta. Dessutom har publicerat information om dessa tjänster på svenska geodataportalen. I och webbapp Skogens pärlor presen- teras dessutom värdefulla skogsmiljöer och kulturlämningar. Det är ett öppet tittskåp som används av myndigheter, konsulter, ideella organisationer och allmänhet. finns över 500 000 objekt i Skogens pärlor. I Skogens pärlor återfinns bland annat Skogsstyrel- sens registrerade nyckelbiotoper och objekt med naturvärden genom avgränsning samt med angivande av de viktigaste attributen. Vidare finns information om sumpskogar, forn- och kulturlämningar samt artobservationer. Som redogjorts för ovan är det utredningens bedömning att be- greppen nyckelbiotop och objekt med naturvärden ska gallras ur nyckelbiotopsregistret då det inte kan anses klarlagt att det funnits tillräckligt stöd i rättsordningen för myndighetens inventering och därmed inget stöd för registreringen. Efter en sådan gallring kommer det således inte finnas några uppgifter som kan ha ett informationsansvar för enligt lagen eller förordningen om geografisk miljöinformation. Uppgifter om nyckelbiotoper kan ha lämnats in till på frivillig väg av bland annat storskogsbruket. Det kan även finnas uppgifter om nyckelbiotoper på statligt ägd mark. Enligt utredningens bedömning finns det inget hinder för att ha kvar dessa uppgifter i ett register. För dessa uppgifter kommer det att kvarstå ett informationsansvar enligt lagen och förordningen om miljöinfor- mation förutsatt att uppgifterna inhämtas inom ramen för en natio- nell inventering. Som utredningen redogjort för bör nuvarande nyckelbiotops- register kunna kvarstå med de objektiva fynd som identifierats vid fältinventering och som är betydelsefulla för att kunna bedöma natur- värdena inom ramen för myndighetens handläggning av alla de ären- den där sådan kunskap kan vara relevant. Det förutsätter dock att eventuell hantering av personuppgifter i form av fastighetsbeteck- ning har en rättslig grund. Kan uppgifterna kvarstå finns det däremot ingen skyldighet att enligt inspiredirektivet eller lagen respektive för- ordningen om geografisk miljöinformation att tillhandahålla den typen av uppgifter då uppgifterna inte utgör skogsbiotoper med höga naturvärden. 12.8Staten bör ta ansvar för brukningsenheter med stor förekomst av utvecklade naturvärden Förslag: Brukningsenheter som till stor del utgörs av områden med utvecklade naturvärden, som av bedömts ut- göra så kallade nyckelbiotopsrika brukningsenheter, bör även fortsättningsvis prioriteras för formellt skydd. Inom ramen för den nuvarande nationella strategin för formellt skydd av skog har och tagit fram nationella mål för så kallade nyckelbiotopsrika brukningsenheter på småskogsbrukets marker. Enligt strategin motsvarar detta begrepp brukningsenheter där av arealen, dock , utgörs av nyckelbiotoper.44 tilldelades och Natur- vårdsverket som särskilda medel för ersättning till markägare för formellt skydd av nyckelbiotoper på nyckelbio- topsrika brukningsenheter. fick dessutom 100 mil- joner kronor för att betala ersättningar för värdefulla naturområden. Ihöständringsbudgeten45 fick även för att möjliggöra utbetalningar till markägare som ännu inte har fått ersättning och för ytterligare insatser för att skydda och bevara värdefulla naturmiljöer. I vårändringsbudgeten 2019 fick 150 miljoner kro- nor för att kunna betala ut ersättning till markägare med en stor andel registrerade nyckelbiotoper. I budgetpropositionen har beslutat om ytterligare –2022 till insatser för områdesskydd för att värna och stärka äganderätten till skog. Utredningen har i kapitel 9.11 föreslagit att regeringen bör fast- ställa ett nationellt handlingsprogram för biologisk mångfald i skogen. Handlingsprogrammet bör utgå från ett arbetssätt som i huvudsak bygger på markägarinitiativ och som utgör grunden för myndig- heternas arbete med formellt skydd. Utredningen har i kapitel 10.2 föreslagit förändringar i det strategiska arbetet med skydd av skog. 44Naturvårdsverket och , Nationell strategi för formellt skydd av skog. Reviderad version 2017, s. 15. 2019/20:2. Skogsskyddstrategin bör enligt utredningens förslag ha som målsätt- ning att genomföra det nationella handlingsprogrammet. Handlingsprogrammet bör innehålla en prioritering för formellt skydd till brukningsenheter som har en stor andel utvecklade natur- värden vilket även bör återspeglas i den skogsskyddstrategi som ska genomföra handlingsprogrammet. Detta är ett effektivt sätt att skydda höga naturvärden och tillgodoser ett berättigat intresse från markägaren om att staten agerar på den information som framkom- mit genom tidigare nyckelbiotopsinventeringar. Frivilligt formellt skydd, som beskrivs mer i kapitel 10.2 innebär att och öppnar en riktad förfrågan, om formellt skydd, till markägare där en viss skogstyp efterfrågas som kan bli aktuell för områdesskydd. En sådan förfrågan förutsätter dock att det finns tillräckliga anslag för skydd. Markägare ska därefter ha möjlighet att erbjuda sådan som efterfrågas av myndigheterna för formellt skydd. I strategin för att genomföra handlingsprogrammet beträffande formellt skydd av skog bör därför de nyckelbiotopsrika bruknings- enheterna på småskogsbrukets marker alltjämt prioriteras. Hur stra- tegin ska hantera detta bör uppmärksammas särskilt vid utformandet av strategin. Om begreppet nyckelbiotop inte längre ska kvarstå i myndigheternas register kan andra sätt att identifiera brukningsenhe- ter med en hög andel utvecklade naturvärden som bör prioriteras behöva utvecklas. I detta sammanhang kan även frågan om det ska vara naturvärdesareal eller rotnettovärdet av den skyddsvärda skogen som ska utgöra prioriteringsgrund behöva lyftas. Förutsatt att anslaget för områdesskydd bibehålls på nuvarande nivå finns således i vart fall en teoretisk möjlighet att fastighetsägare med så kallade nyckelbiotoprika brukningsenheter kan erbjudas formellt skydd . 12.8.1Omfattningen och kostnad för skydd av nyckelbiotopsrika brukningsenheter Utredningen har begärt att ska sammanställa uppgifter om omfattningen av nyckelbiotopsrika brukningsenheter. Samman- ställningen baseras på nyckelbiotoper som registrerat fram till och med den 31 december 2018.46 De siffror som redogörs för nedan avser således registrerade nyckelbiotoper på småskogsbru- kets marker. Enligt sammanställning finns det 3 225 nyckel- biotopsrika brukningsenheter på den produktiva skogsmarksarealen utanför formellt skydd. På dessa brukningsenheter utgör alltså av arealen, dock , av nyckelbiotoper. Den sammanlagda arealen registrerade nyckelbiotoper på dessa bruk- ningsenheter utgör . Den produktiva skogsmarks- areal som överstiger på dessa 3 225 brukningsenheter uppgår till . har i sammanställningen även räknat ut kostnaden för att formellt skydda den areal som överstiger , alltså för de nyckelbiotoperna. Skulle intrångsersätt- ning betalas skulle kostnaden uppgå till för dessa. Om en viss andel skog skyddas genom naturvårdsavtal i stället för genom naturreservat och biotopskyddsområde, i mot- svarande utsträckning som , bedömer i sam- manställningen att den totala summan för ersättning i stället skulle uppgå till . Motsvarande kostnader för att skapa naturreservat och biotops- kyddsområde av all areal registrerad nyckelbiotop på nyckelbiotops- rika brukningsenheter, det vill säga , skulle uppgå till . Skulle delar av den aktuella arealen kunna skyddas genom naturvårdsavtal på sätt som beskrivits i det föregående skulle ersättningen i stället uppgå till . Det är emellertid inte säkert att det i alla situationer enbart går att skydda den del som överstiger . I de fall det endast finns en nyckelbiotop inom en brukningsenhet måste hela nyckelbiotopen skyddas och inte bara den del som överstiger av bruk- ningsenhetens areal. Det innebär att kostnaden för att skydda alla nyckelbiotoper inom de nyckelbiotopsrika brukningsenheterna, med nuvarande skyddsformer, skulle kunna bli mellan 2,6 miljarder kro- nor och . 46Skogsstyrelsen, Nyckelbiotoper, dnr 2019/3066. Genom propositionen En svensk strategi för biologisk mångfald och ekosystemtjänster ställde sig bakom regeringens förslag att regionala handlingsplaner för grön infrastruktur skulle tas fram. Syftet med planerna var att identifiera naturområden, bio- toper, strukturer och element i landskapet som skapar ett ekologiskt sammanhang i landskapet och som utgör förutsättningen för att bevara landskapets biologiska mångfald och främja ekosystemtjänster. En- ligt propositionen ska de regionala handlingsplanerna baseras på geo- grafisk information där ingående delar typklassificeras och analyseras avseende behov av och möjligheter till skötsel, skydd, bevarande eller restaurering. Det är väsentligt att hela landskap inkluderas där såväl skogsmark, jordbruksmark, hav, sjöar och vattendrag, våtmarker, urban mark med mera ingår. De databaser som byggs upp ska löpande göras tillgängliga för allmänheten via webbaserade applikationer.47 lanserade länsstyrelserna en geoportal med nationella kart- skikt med värdetrakter.48 Länsstyrelserna fick uppdrag att ta fram regio- nala handlingsplaner för grön infrastruktur. har haft i uppdrag av regeringen att koordinera arbetet med att utveckla en fungerande grön infrastruktur i svenska land-, vatten- och havsområden. Arbetet har skett i samarbete med länsstyrelserna, Havs- och vattenmyndigheten, , , , , och andra berörda myndigheter och aktörer på lokal och regional nivå. Regeringsuppdraget omfattade även att utveckla de riktlinjer som tagits fram för arbetet med grön infrastruktur. Regeringsuppdraget redovisades den 31 oktober 2018.49 har även tagit fram flera icke bindande vägledningar för länsstyrelsernas arbete med handlingsplaner för grön infrastruktur.50 I redovisning av regeringsuppdraget framhåller myndigheten att grön infrastruktur är ett nytt område under utveck- 2013/14:141 s. 98 f. 48https://extgeoportal.lansstyrelsen.se/arcgis/apps/MapSeries/index.html?appid=24cf35e88 49Naturvårdsverket: Slutredovisning av uppdrag att koordinera genomförandet av grön infra- struktur i (M2015/684/Nm). 50Naturvårdsverket, Vägledning om dialog och samverkan i arbetet med regionala handlings- planer för grön infrastruktur. ling där många komplexa frågor behövt hanteras löpande under upp- draget. Arbetet med att ta fram de regionala handlingsplanerna för länen har varit omfattande och skett under tidspress. Naturvårdsver- kets riktlinjer för att ta fram handlingsplanerna är ambitiösa och det har varit svårt för länen att hinna leva upp till denna ambition, vilket kan vara ett skäl till att olika län har prioriterat olika delar och hunnit olika långt i framtagande av handlingsplanerna. Enligt Naturvårds- verket ser behoven inför fortsatt arbete olika ut på olika länsstyrelser. I flera län behöver delar av planerna vidareutvecklas, exempelvis ge- nom framtagande av nya kunskapsunderlag, innan prioriterade insat- ser kan identifieras och genomföras. Vidare anser att olika aktörer i landskapet behöver göras mer delaktiga för att nå framgång i implementeringsarbetet. Fortsatt och fördjupad dialog och samverkan med berörda aktörer blir därför en avgörande del i ett fortsatt arbete med grön infrastruktur. En specifik fråga som kom upp inom ramen för slutredovisning av nämnda regeringsuppdrag var hur begreppet värde- trakt ska förstås i kontexten grön infrastruktur. Värdetrakt som är en del av arbetet med grön infrastruktur är ett begrepp som även finns i den nationella strategin för formellt skydd av skog. Enligt stra- tegin är värdetrakt ett landskapsavsnitt med särskilt höga ekologiska bevarandevärden. Arbetet med värdetrakter är enligt strategin ett kostnadseffektivt sätt att öka möjligheterna till långsiktig funktio- nalitet för skyddade områden och för skogslandskapet som helhet. Värdetrakterna kan fungera som större ekologiskt sammanbundna system som förser skogslandskapet med viktiga livsmiljöer, funktio- ner och processer.51 Enligt de myndigheter samrått med under upp- draget finns det farhågor att tillgängliggörande av uppgifter om värde- trakter kan upplevas problematiskt för exempelvis markägare. Natur- vårdsverket anger i slutredovisningen följande. Värdetrakter är ett kunskapsunderlag och inte en skyddsform. Att ett område pekats ut som värdetrakt påverkar inte de formella krav som ställs på mark- och vattenanvändningen. Och det är önskvärt att berörda 51Naturvårdsverket, Nationell strategi för formellt skydd av skog, s. 19 och 31 f. markägare och andra aktörer tar extra hänsyn till de värden som pekas ut i en värdetrakt. Grundtanken med grön infrastruktur är att skapa ett gemensamt underlag för att kunna prioritera rätt åtgärder på rätt plats genom att se den tänkta åtgärden i ett större perspektiv och bedöma kon- sekvenser i landskapet. Det kan exempelvis innebära att den hänsyn som kan tas i brukande görs på särskilt sätt och fokuserar på att bidra till att upprätthålla och utveckla traktens prioriterade värden. Tanken med att peka ut värdetrakter i handlingsplanerna är att lyfta fram vad som är vik- tigt att tänka på i dessa trakter i samband med olika åtgärder t.ex. bygg- nation, jordbruk, skogsbruk, friluftsliv m.m. Grön infrastruktur handlar om att se på hela landskapet och då särskilt vardagslandskapet och värde- trakter är ett underlag bland många andra som ska ligga till grund för dialog och samverkan om prioriteringar av insatser. 12.9.2Arbetet med grön infrastruktur måste bedrivas med beaktande av de konsekvenser som utpekanden kan få Som konstaterats av är arbetet med grön infra- struktur ett nytt område under utveckling. Enligt utredningen är det dock viktigt att det fortsatta arbetet bedrivs i enlighet med det ur- sprungliga syftet så som det anges i regeringens beslut. Av detta framgår tydligt att naturområden, biotoper, strukturer och element i land- skapet ska identifieras under vissa förutsättningar och att informa- tionen ska göras allmänt tillgänglig. Vad gäller lägesbunden information finns det risk att denna kan kommas att användas i andra syften än vad som ursprungligen varit avsett och därmed innebära konsekvenser för markägare. Naturvårds- verket har identifierat en sådan risk genom att begreppet värdetrakter har använts. Om begreppet används är det enligt utredningen viktigt att begreppet värdetrakt endast visar landskap med sådana natur- värden där det finns starka skäl att arbeta med grön infrastruktur. Utredningen har föreslagit att regeringen ska fastställa ett natio- nellt handlingsprogram för biologisk mångfald som bör utgå från ett landskapsperspektiv, där konnektivitet i landskap genom en fungerande grön infrastruktur är av stor betydelse. Handlingsprogrammets ut- formning kommer få stor betydelse för det fortsatta, långsiktiga arbe- tet med grön infrastruktur. Den metod som utredningen föreslår för skydd av skog innebär att markägarinitiativ ska utgöra grunden, vilket kommer få till följd att information och delaktighet i arbetet med samverkan i landskap kan komma att bli än viktigare. I arbetet med grön infrastruktur inom den föreslagna formen måste det understrykas, så som det görs ovan i citatet från Naturvårdsver- kets slutredovisning, att utpekanden av värdetrakter inte innebär något krav på att de i sin helhet bör skyddas eller skötas på visst sätt. Värdetrakterna utgör i stället en möjlighet att arbeta med samverkan i landskap. 12.10 Länsstyrelsernas inventering inför områdesskydd Inventering av skog med höga natur- och kulturmiljövärden genom- förs av länsstyrelserna för att få ett kunskapsunderlag om områden att prioritera i myndigheternas arbete med att bevara naturvärdes- mässigt värdefulla skogar. Länsstyrelsernas arbete med detta styrs av miljömålsarbetet, etappmål och ekonomiska anslag för områdesskydd. För skydd av skog tillämpas Nationell strategi för formellt skydd av skog som beskrivs i kapitel 6.6.2. Inventeringar av områden som kan vara aktuella för formellt skydd görs löpande utifrån länsstyrelsernas anslag och behov. Genomförandet av det formella skyddet av skog görs i huvudsak av länsstyrelserna och . Inventeringarna som länsstyrel- sen gör utgår ifrån olika former av bakgrundsunderlag med informa- tion om områdets naturvärden och struktur däribland Skogsstyrel- sens nyckelbiotopsregister, bolagens beståndsuppgifter, satellitbilder, ortofoton, tips från olika intressenter med mera.