sou · H8B312 · 2020-03-09 00:00:00 — Liksom artikel 95 i kapitaltäckningsdirektivet innehåller värdepap- persbolagsdirektivet i artikel 33 bestämmelser med krav på vissa värdepappersföretag att inrätta en ersättningskommitté. Kapitaltäck- ningsdirektivets krav i detta avseende är införlivat genom föreskrif- ter, där bestämmelser om ersättningskommitté finns i 3 kap. 3 § ersättningsföreskrifterna. För värdepappersbolagens del innebär det nya regelverket en änd- ring beträffande vilka företag som omfattas av skyldigheten att in- rätta en ersättningskommitté. Medan kravet enligt kapitaltäcknings- direktivet gäller för institut som är betydande19, föreskrivs nu ett konkret tröskelvärde, nämligen tillgångar inom och utanför balans- räkningen som i genomsnitt överstiger 100 miljoner euro20. En annan skillnad är att det av artikeln i värdepappersbolagsdirek- tivet framgår att ersättningskommittén ska vara könsbalanserad. Vidare ska kommittén enligt det nya regelverket när den förbereder beslut utöver att beakta de intressen som också anges i kapitaltäck- ningsdirektivet, dvs. de långsiktiga intressena för värdepappersföre- 19I fråga om storlek, intern organisation och verksamhetens art, omfattning och komplexitet. 20Under den fyraårsperiod som föregår det aktuella räkenskapsåret. tagets aktieägare, investerare och övriga intressenter, även ta hänsyn till allmänintresset. Enligt utredningens bedömning är de ändringar som det nya regel- verket innebär för värdepappersbolagens del inte av sådant slag att det är nödvändigt med reglering i lag. Frågan om inrättande av en ersättningskommitté bör därför även framöver regleras genom före- skrifter på lägre nivå än lag. Det av utredningen föreslagna bemyn- digandet rymmer denna fråga. Såväl enligt kapitaltäckningsdirektivet som värdepappersbolagsdirek- tivet ska medlemsstaterna utse behöriga myndigheter som ska utföra de funktioner och åligganden som föreskrivs i respektive direktiv och i tillsynsförordningen respektive värdepappersbolagsförordningen. Det är således de nationella myndigheterna som ansvarar för den fak- tiska tillsynen över att instituten följer regelverken. Av 1 kap. 6 § första stycket tillsynslagen framgår att Finansinspek- tionen är behörig myndighet enligt tillsynsförordningen och utövar tillsyn över att förordningen och tillsynslagen följs. I fråga om till- synen och möjligheten att ingripa mot institut gäller bestämmelserna i sektorslagarna, om inte annat följer av tillsynslagen (1 kap. 6 § tredje stycket). För värdepappersbolagens del finns sådana bestämmelser i 23 och 25 kap. lagen om värdepappersmarknaden. Enligt 23 kap. 1 § lagen om värdepappersmarknaden har Finans- inspektionen tillsyn över värdepappersinstitut.1 För svenska värde- pappersinstitut omfattar tillsynen att rörelsen drivs i enlighet med bl.a. lagen om värdepappersmarknaden, andra författningar2 som reglerar företagets verksamhet och företagets bolagsordning. När det gäller ett utländskt företag som bedriver värdepappersrörelse från filial i omfattar tillsynen att företaget följer de lagar och andra författningar som gäller för företagets verksamhet i . 1Med värdepappersinstitut avses i lagen om värdepappersmarknaden ett värdepappersbolag, ett svenskt kreditinstitut som har fått tillstånd enligt den lagen att driva värdepappersrörelse eller ett utländskt företag som driver värdepappersrörelse från filial i eller genom att använda anknutna ombud etablerade i (1 kap. 4 b §). 2Med författningar avses såväl lagar, förordningar och myndighetsföreskrifter som EU-för- ordningar och andra bindande regler (se prop. 2006/07:115 s. 628). om värdepappersmarknaden avses med behörig myndighet i om inte annat särskilt anges (1 kap. 4 b §). En stor del av de detaljerade reglerna om tillsyn finns på föreskrifts- nivå. föreskrifter (FFFS 2014:12) om tillsynskrav och kapitalbuffertar innehåller bestämmelser om tillsynskrav som kompletterar tillsynsförordningen.3 Föreskrifterna rör bl.a. frågor om kapitalbas och kapitalbaskrav, kreditrisker, stora exponeringar och likviditet. Ett viktigt redskap i tillsynsarbete är den om- fattande rätten att begära in information. Enligt 23 kap. 2 § lagen om värdepappersmarknaden kan dels kräva att bl.a. värdepappersinstitut lämnar upplysningar om sin verksamhet och därmed sammanhängande omständigheter i enlighet med de före- skrifter som meddelats, dels begära att företagen lämnar information i andra fall i den mån det behövs. Genom en lagändring i samband med genomförandet av kapitaltäckningsdirektivet infördes en rätt för att inhämta upplysningar direkt från personer som är anställda i institut, finansiella holdingföretag, holdingföretag med blandad verksamhet eller blandade finansiella holdingföretag (nuvarande 23 kap. 2 § sista stycket). Vidare har under vissa förutsättningar möjlig- het att begära att vem som helst ska lämna information. Enligt 23 kap. 3 § lagen om värdepappersmarknaden får , för övervakningen av att bestämmelserna i lagen om värdepappersmark- naden och MiFIR samt föreskrifter meddelade med stöd av lagen följs, med vissa undantag begära att ett företag eller någon annan tillhanda- håller uppgifter, handlingar eller annat och att den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken inställer sig till förhör på tid och plats som inspektionen bestämmer. får förelägga den som inte följer en sådan begäran att göra rättelse. Föreläggandet får förenas med vite (25 kap. 29 §). Även tillsynslagen innehåller regler om företags uppgiftsskyldig- het till (6 kap.). I 1 § anges de företag som på 3Bemyndiganden finns i 10 kap. 1 och 2 §§ tillsynslagen och 16 och 17 §§ förordningen (2014:993) om särskild tillsyn och kapitalbuffertar. begäran av inspektionen ska lämna upplysningar om sin verksamhet och därmed sammanhängande omständigheter. Här ingår bl.a. före- tag som står under tillsyn utifrån sin konsoliderade situation enligt tillsynslagen, holdingföretag med blandad verksamhet och blandade finansiella holdingföretag. Om företaget inte lämnar begärda upp- lysningar, får förelägga företaget att göra det. Ett sådant föreläggande får förenas med vite (8 kap. 3 §). Av tillsynsförordningen följer relativt omfattande krav på värde- pappersföretagen att rapportera vissa uppgifter om bl.a. kapitalbasen och stora exponeringar till de behöriga myndigheterna. Både tillsynsförordningen och kapitaltäckningsdirektivet innehåller bestämmelser med krav på att värdepappersföretag ska offentliggöra viss information. Av 6 kap. 2 § tillsynslagen framgår att ett moder- företag ska offentliggöra information som rör företagsgruppens rätts- liga struktur, styrning och organisationsstruktur. I 6 kap. 7 § till- synslagen föreskrivs en skyldighet för företag inom en grupp att lämna de uppgifter som krävs för tillsynsredovisningen till det före- tag som enligt tillsynsförordningen ska upprätta gruppbaserad redo- visning eller samlad information. Bestämmelser som kompletterar tillsynsförordningen och tillsyns- lagen vad avser offentliggörande av information om kapitaltäckning och risk finns i föreskrifter (FFFS 2014:12) om tillsynskrav och kapitalbuffertar. Av föreskrifterna framgår att den information som företag ska offentliggöra enligt vissa artiklar i till- synsförordningen ska finnas tillgänglig på företagets webbplats (8 kap. 2§).4 I 8 kap. 3 § finns närmare föreskrifter om den information som ska lämnas enligt 6 kap. 2 § tillsynslagen. Enligt föreskrifterna ska ett moderföretag offentliggöra en beskrivning av den organi- satoriska och rättsliga strukturen mellan de företag som ingår i moder- företagets konsoliderade situation och de nära förbindelser som in- stitut i den konsoliderade situationen har till fysiska eller juridiska personer. Vidare ska moderföretaget offentliggöra vilka åtgärder som 4Om företaget inte har en webbplats ska det kunna tillhandahålla informationen på annat sätt till allmänheten. det vidtar för att styra verksamheten i de företag som ingår i den konsoliderade situationen. Föreskrifterna innehåller vidare bestämmelser om vilken infor- mation som företag ska offentliggöra kvartalsvis. Det gäller bl.a. viss sammanfattande information om kapitalbasen (8 kap. 4 §), totalt risk- vägt exponeringsbelopp uppdelat på visst sätt enligt tillsynsförord- ningen (8 kap. 5 §) och det internt bedömda kapitalbehovet som blivit resultatet av företagets interna process för bedömningen (8 kap. 6 §). Vidare ska företag med samma frekvens offentliggöra informa- tion om kapitalrelationer och kapitalbuffertar enligt en teknisk stan- dard antagen av kommissionen (8 kap. 7 §). Samtliga företag som är skyldiga att beräkna bruttosoliditetsgra- den enligt tillsynsförordningen ska offentliggöra en del in- formation rörande denna. För företag som är betydande i fråga om storlek, intern organisation och verksamhetens art, omfattning och komplexitet gäller avseende själva bruttosoliditetsgraden ett krav på tätare offentliggörande, nämligen (8 kap. 8 §). Den kvartalsvisa informationen som angetts ovan ska finnas till- gänglig på företagets webbplats, men om företaget inte har en webb- plats ska det kunna tillhandahålla informationen till allmänheten på annat sätt (8 kap. 10 §). När det är nödvändigt får genomföra undersök- ningar på plats hos särskilt angivna svenska och utländska institut och företag (23 kap. 4 § lagen om värdepappersmarknaden och 6 kap. 8 § tillsynslagen). Vid en sådan undersökning kan Finansinspektio- nen inspektera alla aspekter av företagets verksamhet som inspektio- nen har tillsyn över. Som regel torde det främst vara fråga om att ta del av handlingar och studera rutiner på plats (se prop. I samband med genomförandet av kapitaltäckningsdirektivet utvidgades befogenheten att genomföra platsundersökningar enligt tillsynslagen till att omfatta fler företag. I 4 kap. tillsynslagen finns bestämmelser om tillsynsansvar på grupp- nivå. Där anges i 1 § första stycket i fem punkter i vilka fall Finans- inspektionen ska utöva tillsyn över att de gruppbaserade kraven är uppfyllda. Enligt punkten 1 är tillsynsansvarig när moderföretaget är ett institut. Så är även fallet när ett finansiellt holdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag är moder- företag till ett institut men inte till något motsvarande utländskt företag inom EES (punkten 2). Enligt punkten 3 är Finansinspek- tionen tillsynsansvarig när ett finansiellt holdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag är etablerat i och är moder- företag till institut och motsvarande utländska företag inom EES. Vidare utövar inspektionen den gruppvisa tillsynen om det finns två eller flera finansiella holdingföretag eller två eller flera blandade finansiella holdingföretag med huvudkontor i olika länder inom EES, däribland , som är moderföretag till både institut och motsvarande utländska företag inom EES, och ett institut är det dotterföretag som har den största balansomslutningen (punkten 4). Slutligen pekar punkten 5 ut som ansvarig om ett finansiellt holdingföretag eller ett blandat finansiellt holding- företag är moderföretag till två eller flera institut och motsvarande utländska företag som inte är auktoriserade i det land inom EES där holdingföretaget är etablerat, och ett institut har den största balans- omslutningen. När det gäller tillsynsansvar enligt 1 § första stycket 3–5 kan Finans- inspektionen ibland genom en internationell överenskommelse av- hända sig det tillsynsansvar som följer av lagen och överlåta på annan myndighet att utföra dessa uppgifter (4 kap. 2 §). Förutsättningarna för detta är att det är olämpligt att inspektionen ansvarar för till- synen med hänsyn till de institut och motsvarande utländska företag det gäller, och den relativa betydelsen av deras verksamheter i de olika länderna. I ett sådant fall ska moderinstitutet inom EES, det finansiella moderholdingföretaget inom EES, det blandade finan- siella holdingföretaget eller det institut eller motsvarande utländska företag som har den största balansomslutningen, beroende på vad som är tillämpligt, ges tillfälle att yttra sig innan och de övriga berörda behöriga myndigheterna ingår överenskommel- Kommissionen och ska underrättas om en sådan överens- kommelse. I 4 kap. 3 § regleras den situationen när det finns anledning att låta en annan behörig myndighet utöva tillsynen än den som enligt artiklarna 111.3 och 111.4 i kapitaltäckningsdirektivet skulle göra det. kan då behöva komma överens med övriga myndigheter om vilken myndighet som ska utses i stället. Överens- kommelsen kan innebära att utses till ansvarig för tillsynen (4 kap. 1 § andra stycket). Förutsättningarna för en överens- kommelse enligt denna paragraf är desamma som vid en överens- kommelse enligt 4 kap. 2 §. Även i denna situation gäller en mot- svarande skyldighet att ge de aktuella företagen tillfälle att yttra sig innan en sådan överenskommelse ingås. Vidare ska kommissionen och underrättas. I 4 kap. 4–10 §§ tillsynslagen regleras under vilka förutsättningar, i vilken form och inom vilken tid , i de fall in- spektionen ansvarar för tillsynen på gruppnivå, ska komma överens med övriga berörda myndigheter om vilket beslut som bör fattas dels med anledning av utfallet av en likviditetstillsyn,5 dels i fråga om huruvida nivån på gruppens kapitalbas är tillräcklig. 9.1.6Tillsyn över interna metoder I 5 kap. tillsynslagen regleras tillsyn av värde- pappersbolag som har fått tillstånd att använda sig av en intern metod för att beräkna kapitalbaskraven.6 Sådan tillsyn ska ske löpande men minst (1 §). Om väsentliga brister i fråga om förmågan att identifiera risker framkommer, ska se till att värdepappersbolaget åtgärdar bristerna eller vidtar nödvändiga åt- gärder för att minska följderna av bristerna (2 §). Finansinspektio- nen ska kräva vissa prestationer av ett värdepappersbolag som har beviljats tillstånd att använda sig av en intern metod men som inte längre uppfyller kraven för detta. Bolaget ska antingen visa att följ- derna av att kraven inte uppfylls är oväsentliga eller presentera en åtgärdsplan för att åter uppfylla kraven och ange inom 5Finansinspektionens skyldighet att komma överens med övriga berörda myndigheter när det gäller likviditetstillsynen infördes vid genomförandet av kapitaltäckningsdirektivet. 6Det kan nämnas att i har inte något värdepappersbolag tillstånd att använda sig av en intern metod för beräkning av kapitalbaskraven. vilken planen ska genomföras (3 §). Enligt 4 § ska Finansinspektio- nen, om det bedöms osannolikt att åtgärdsplanen leder till att kraven kommer att uppfyllas eller om tidsfristen för att genomföra den inte är tillfredsställande, kräva förbättringar av planen. Om detta inte är tillräckligt, ska tillståndet att använda sig av metoden antingen begrän- sas till områden där en efterlevnad kan uppnås inom en lämplig tids- frist, eller så ska tillståndet för att få använda metoden återkallas. I 5 kap. tillsynslagen finns också en bestämmelse som handlar om tillsynen av interna marknadsriskmodeller (5 §). Om det för en sådan modell förekommer upprepade överskridanden som avses i artikel 366 i tillsynsförordningen (föreskrivna utfallstest) och det tyder på att modellen inte är tillräckligt exakt, ska Finansinspektio- nen återkalla tillståndet för värdepappersbolaget att använda den modellen eller vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att bolaget förbättrar modellen. Enligt 5 kap. 6 § tillsynslagen får vidta korri- gerande åtgärder i ett instituts interna metoder i samband med en översyn. En förutsättning för en sådan åtgärd är att det klart kan fast- ställas att institutets metoder leder till en underskattning av kapital- baskraven som inte kan tillskrivas skillnader i exponeringarnas eller positionernas underliggande risker. De korrigerande åtgärderna ska syfta till att målen i en intern metod upprätthålls. I 23 kap. 8 och 9 §§ lagen om värdepappersmarknaden finns bestäm- melser om rapporteringsskyldighet för vissa uppdragstagare. En revisor eller särskild granskare7 ska rapportera till Finansinspek- tionen om han eller hon vid fullgörandet av sitt uppdrag i ett värde- pappersbolag får kännedom om vissa förhållanden. Det gäller omstän- digheter som kan utgöra en väsentlig överträdelse av någon författning som reglerar företagets verksamhet, som kan påverka företagets fort- satta drift negativt eller som kan leda till att han eller hon avstyrker 7Enligt 10 kap. 21 § aktiebolagslagen (2005:551) kan en aktieägare väcka förslag om gransk- ning genom en särskild granskare. En sådan granskning kan avse bolagets förvaltning och räkenskaper under en viss förfluten tid eller vissa åtgärder eller förhållanden i bolaget. Gransk- ningen har mera karaktär av en extraordinär åtgärd. Avsikten är att den ska aktualiseras när det föreligger eller kan misstänkas föreligga oegentligheter eller andra missförhållanden i bola- get som bör utredas genom en specialundersökning. (Se prop. att balansräkningen eller resultaträkningen fastställs eller till att an- märkning görs i revisionsberättelsen.8 9.1.8System och skydd för visselblåsare Vid genomförandet av kapitaltäckningsdirektivet infördes i 8 kap. 4 a § lagen om värdepappersmarknaden en skyldighet för värdepap- persbolag att tillhandahålla ändamålsenliga s.k. visselblåsarsystem, dvs. rapporteringssystem för anställda som vill göra anmälningar om misstänkta överträdelser av bestämmelser som gäller för verksam- heten.9 Syftet med sådana system är att möjliggöra för alla medarbe- tare att utan rädsla för repressalier kunna rapportera om allvarliga händelser (se prop. 2013/14:228 s. 243). Vidare utvidgades bestämmelsen om tystnadsplikt i lagen om värdepappersmarknaden (1 kap. 11 §) så att den som är eller har varit knuten till ett värdepappersbolag inte heller obehörigen får röja en uppgift i en anmälan eller en utsaga om en misstänkt överträdelse av en bestämmelse som gäller för verksamheten, om uppgiften kan av- slöja anmälarens identitet. Vid införlivandet av MiFID II utvidgades denna sekretess till att även omfatta sådan uppgift som kan avslöja den anmäldes identitet (se prop. 2016/17:162 s. 515 f.). Kapitaltäckningsdirektivet innehåller även krav på speciella proce- durer för hur anmälningar ska omhändertas hos myndigheterna. I lag- stiftningsärendet gjordes bedömningen att dessa krav skulle genom- föras genom föreskrifter på förordningsnivå (se prop. 2013/14:228 s. 244 f.). En bestämmelse om att ska ha rutiner och system för rapportering av överträdelser togs in i den numera upphävda 5 b § förordningen (2009:93) med instruktion för Finans- inspektionen. 8Rapporteringsskyldigheten gäller även om revisorn eller den särskilda granskaren får känne- dom om sådana förhållanden vid fullgörande av uppdrag i företagets moderföretag eller dotterföretag eller ett företag som har en likartad förbindelse med företaget. 9Det kan nämnas att EU har antagit ett direktiv om skydd för personer som rap- porterar om överträdelser av unionsrätten (visselblåsardirektivet). Av direktivet framgår att utgångspunkten är att de särskilda regler för rapportering av överträdelser som finns i vissa sektorsspecifika unionsrättsakter angivna i en bilaga till direktivet, däribland kapitaltäcknings- direktivet och MiFID II, ska gälla i stället för direktivet. Dock ska direktivets bestämmelser gälla för frågor som inte på ett obligatoriskt sätt är reglerade i rättsakterna i bilagan. Reger- ingen har gett en särskild utredare i uppdrag att föreslå hur direktivet ska genomföras i svensk rätt (se dir. 2019:24). Även i lagstiftningsärendet vid genomförandet av EU:s marknads- missbruksförordning10 och kommissionens genomförandedirektiv om denna11 gjordes bedömningen att krav på särskilda förfaranden för hur anmälningar ska omhändertas hos myndigheterna bör genom- föras genom föreskrifter på förordningsnivå (se prop. 2016/17:22 s. 303 f.). Detaljerade föreskrifter som omfattar system för mottagande av rapporter om överträdelser på hela finans- marknadsområdet finns numera i förordningen (2016:1318) om rutiner för mottagande av anmälningar om regel- överträdelser. Föreskrifterna behandlar bl.a. hur anmälningar ska tas emot och hanteras. Det framgår att anmälningar ska kunna lämnas till Finans- inspektionen vid telefonsamtal, per post (inklusive elektronisk) och vid personligt möte (2 § första stycket). De kommunikationskanaler som används ska vara skilda från övriga kommunikationskanaler hos myndigheten samt inrättas och användas så att den mottagna infor- mationen är fullständig och skyddad (2 § andra och tredje styckena). Uppgifter som lämnas ska förvaras på ett säkert sätt så att ingen obehörig har tillgång till uppgifterna (3 §). Vidare innehåller förordningen en bestämmelse om att visst stöd på begäran ska lämnas till den som har anmält en överträdelse (6 §). Det är endast sådan personal hos som har fått utbildning i hantering av anmälningar om överträdelser som är be- höriga att ta emot och hantera sådana anmälningar (7 §). Förordningen innehåller också en bestämmelse om information till allmänheten enligt vilken på sin webbplats ska ha lättåtkom- lig information om rutinerna för anmälningar (9 §)12. Av 30 kap. 4 b § första stycket offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400) följer att sekretess gäller i till- synsverksamhet för uppgift i en anmälan eller utsaga om överträdelse av bestämmelse som gäller för verksamheten, om uppgiften kan av- 10Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 596/2014 av om mark- nadsmissbruk (marknadsmissbruksförordning) och om upphävande av och rådets direktiv /6/EG och kommissionens direktiv /124/EG, 2003/125/EG och 2004/72/EG. 11Kommissionens genomförandedirektiv (EU) 2015/2392 av om Europa- parlamentets och rådets förordning (EU) nr 596/2014 vad gäller rapportering till behöriga myndigheter av faktiska eller potentiella överträdelser av den förordningen. 12Informationen ska utformas i enlighet med det som anges i artiklarna 4 och 5 i kommissio- nens genomförandedirektiv (EU) 2015/2392 av om Europaparlamen- tets och rådets förordning (EU) nr 596/2014 vad gäller rapportering till behöriga myndigheter av faktiska och potentiella överträdelser av den förordningen, i den ursprungliga lydelsen. slöja anmälarens identitet. Sekretessen är absolut, men uppgifter som avses i bestämmelsen kan omfattas av den rätt till insyn i mål eller ärende som tillkommer en part enligt processrättsliga regler (se prop. 2013/14:228 s. 320). Vid införlivandet av MiFID II infördes i samma paragraf en bestämmelse som innebär att sekretess i vissa fall även gäller till skydd för den som anmälningen avser. Av bestämmelsen följer att sekretess ska gälla i verksamhet enligt lagen om värde- pappersmarknaden för uppgift om en enskilds personliga och ekono- miska förhållanden i en anmälan eller utsaga om överträdelse av be- stämmelse i lag eller annan författning som gäller för vissa särskilt angivna tillsynsobjekt, om uppgiften kan avslöja den anmäldes iden- titet och det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att denne lider skada eller men. (Se prop. 2016/17:162 s. 772 f.) Isamband med genomförandet av UCITS V13 i svensk rätt in- fördes även i 8 kap. 4 b § lagen om värdepappersmarknaden en ansvars- frihetsregel för åsidosättande av tystnadsplikt. Innebörden av bestäm- melsen är att en anställd hos ett värdepappersbolag som har gjort en anmälan till om misstänkta överträdelser av bestämmelser som gäller för verksamheten varken kan ådra sig straff- rättsligt ansvar, skadeståndsskyldighet eller andra sanktioner för brott mot tystnadsplikten (se prop. 2015/16:170 s. 142). En förutsättning för ansvarsfrihet är att anmälaren hade anledning att anta att en över- trädelse hade skett. Bestämmelsen om ansvarsfrihet ska även tilläm- pas om den anställde har gjort en anmälan via värdepappersbolagets interna rapporteringssystem enligt 8 kap. 4 a §.