sou · H8B372 · 2020-12-09 00:00:00 — och står enligt konsumenterna i genomsnitt för större andel av handeln (51/42×100) jämfört med och . Mängden textil som importeras från och uppskattas därför till (117×1,21). Dessa kvantiteter ingår inte i statistiken över total- mängden textil som konsumeras i och adderas därför till 6Statistiken omfattar endast varor som beställts av privatpersoner och försändelser som skickas till företag som är slutanvändare ingår således inte. Inte heller försändelser som skickas som gåvor ingår i statistiken. Det är möjligt att skicka textil som gåva från ett land utanför EU. En gåva behöver inte tulldeklareras om värdet på varan understiger , vilket innebär att gåvor inte är inkluderade. 7www.postnord.se/vara-losningar/e-handel/e-handelsrapporter. EU aktörernas andel av den totala textilkonsumtionen i utgör därmed (142/(143 600+142)×100 = 0,098). Uppskattningen ovan innehåller flera osäkerhetsfaktorer, bland annat så antas produktkategorierna som handlas från de olika länderna ha samma fördelning vilket troligen inte är fallet i verkligheten. I brist på annan data så får också handeln med och representera all textilimport från EU. I verkligheten är siffran så- lunda högre. Ytterligare en felkälla kan vara underrapportering av utlandsköp hos kunderna som ingår i undersökningarna då flera ut- ländska aktörer har lokalanpassat sina hemsidor i en utsträckning som gör att kunderna inte nödvändigtvis upplever att de handlar från utlandet. Trots att mängden textil från EU-baserade aktörer troligen underskattas så är de största aktörerna enligt e-barometern Tysklands- baserade Zalando samt Brittiska Asos och Amazon vilka alltså ingår i beräkningen. Med tanke på hur liten andel av marknaden de ut- ländska aktörerna tycks utgöra så får förändringar i den uppskattade siffran väldigt litet genomslag på de totala kostnaderna för insam- lingssystemet som ska fördelas ut på producenterna. Kostnaderna för insamlingssystemet som ska fördelas ut på producenterna i form av en avgift baseras på mängd. Den del av den totala kostnaden som ska bekostas av de utländska aktörerna motsvaras därmed av deras andel av den textil som sätts på den svenska marknaden. EU-baserade och utomeuropeiska tillverkare står tillsammans för av den totala mängden textil ((318+142)/(143 600+142)×100 = 0,00320). Motsvarande andel av insamlingssystemets kostnader blir (296 000 000×0,00320 = 947 200). Kostnad för rapportering till insamlingssystemet Rapportering av sålda mängder måste utföras oavsett om det sker till insamlingssystemet eller till producentrepresentanten. Då en stor an- del av framför allt de utomeuropeiska aktörerna endast tycks skicka mindre mängder så blir den administrativa bördan liten. För enkel- hetens skull så används samma timpenning som i uträkningen för svenska aktörer. Detta då timpenningen ska representera en mängd olika länder med kraftigt varierande löneläge. Tiden för att rappor- tera uppgifterna om mängd textil antas vara i genomsnitt. Kostnaden för rapportering för de utländska aktörerna blir då (2×363×1 500 = 1 089 000). En allt större del av e-handeln sker via digitala marknadsplatser. Dessa marknadsplatser gör det möjligt för ett stort antal mindre säljare att nå en stor marknad. Även om de säljare som använder dessa marknads- platser var för sig sätter en mindre mängd textil på den svenska marknaden kan de tillsammans stå för en inte obetydlig andel av textilförsäljningen. För att minska risken för att dessa säljare inte fullgör sitt producentansvar har utredningen valt att ställa krav på den aktör som yrkesmässigt förmedlar distansförsäljning av textil till slutanvändare i . På grund av de begränsningar som följer av är det endast förmedlare som är etablerade i som omfattas av detta krav (se avsnitt 10.12.1) Konsekvensen av kravet är att förmedlaren måste säkerställa att de säljare som har producentansvar och som använder marknads- platsen slutit avtal med ett insamlingssystem. Kravet omfattar inte förmedling av försäljning av textil där säljaren är en privatperson eftersom privatpersoner inte har producentansvar. I tabell 12.4 sammanfattas den beräknade kostnaden för förmed- lare av textil. Tabell 12.4 Beräknad kostnad för förmedlare Ändring av avtal (administrativ kostnad) Administrering och hantering av nya avtal (administrativ kostnad) Antalet svenska digitala marknadsplatser där ny textil säljs har inom ramen för utredningen inte gått att få en överblick över. Bransch- koderna under vilka företagen finns registrerade tycks skilja sig mel- lan aktörerna vilket gör det svårt att få fram data. Sökningar på inter- net tyder på att denna grupp består av ett mindre antal stora aktörer med stor marknadsandel. Utredningen antar att förmedling av ny textil förekommer på 50 digitala marknadsplatser.8 De företag som utnyttjar marknadsplatserna för sin försäljning räknas som produ- center och är medräknade under avsnitt 12.5.1. Kostnad för kontroll av säljare För att säkerställa att de företag som säljer textil via marknadsplatsen uppfyller kraven inom ramen för producentansvaret så kommer de berörda marknadsplatserna sannolikt att behöva införa ändringar i sina avtal. Avtalet kan utformas så att säljarna intygar att de uppfyller producentansvaret för att få sälja på marknadsplatsen samt att om detta inte uppfylls så överförs eventuella krav eller sanktionsavgifter på marknadsplatsen till säljaren. Kostnaderna för marknadsplatserna att genomföra ändringarna i sina avtal antas vara fyra (4) arbets- timmar för personal eller konsult med juridisk kompetens. Kostna- den blir då (4×7509×50 = 150 000). När nya avtal finns upprättade så ska alla företag som berörs kon- taktas och eventuellt påminnas samt signerade avtal kontrolleras och arkiveras. Kostnaden för denna hantering beror på antalet företag som är anslutna till marknadsplatsen vilket varierar samt i vilken ut- sträckning avtalshanteringen är digitaliserad. Varje marknadsplats bedöms dock omfatta ett relativt stort antal säljande företag och den administrativa bördan bedöms därför omfatta en veckas heltidsarbete () för administrativ personal med en timkostnad om . Den totala kostnaden för administreringen beräknas därför till (363×40×50 = 726 000). 8Ingen data har identifierats för denna grupp och antalet kan vara både större eller mindre. 9Timpenningen på baserar sig på den timpenning som räknar på för handläggning av ärenden som kräver såväl administrativ som viss juridisk och ekonomisk kompetens. 12.6Konsekvenser för insamlare av textilavfall Enligt utredningens förslag krävs det antingen ett tillstånd från eller en anmälan till verket för få samla in textil- avfall. Därutöver krävs det givetvis att man som avfallshanterare följer existerande krav i exempelvis avfallsförordningen. De kostna- der som hänförs till efterlevnaden av existerande krav utgör inte en konsekvens av utredningens förslag och berörs därför inte i det följande. Det är endast insamlingssystem med tillstånd som producenter kan sluta avtal med för att fullgöra sitt producentansvar. För att ett fungerande producentansvar krävs det därför att åtminstone ett företag erhåller tillstånd att driva ett insamlingssystem. För att få tillstånd uppställs omfattande krav på den fysiska insamlingen men även krav avseende bland annat information och rapportering. För den insamling som kan ske efter anmälan krävs endast in- rapportering av vissa uppgifter till en gång . De aktörer som får samla in textilavfall efter en anmälan väljer själva om de vill utnyttja denna möjlighet, något krav föreligger inte. De aktörer som endast samlar in textil, och inte textilavfall, be- rörs inte av utredningens förslag. För insamlingssystem med tillstånd finns ett flertal olika processer och krav som leder till kostnader. Tillståndsprocessen: Kräver att det tas fram ett underlag som visar att samtliga krav kommer att uppfyllas. Tillståndet är inte tids- begränsat men kan återkallas om kraven inte längre uppfylls. Kostnad för insamling: De krav som ställs på insamlingen reglerar inte i detalj hur den fysiska insamlingen ska organiseras förutom att den ska vara rikstäckande. Förenklat kan man säga att insamlingen ska utformas så att det går att förvänta sig att målen för insamlingen nås. Det vill säga, insamlingssystemet avgör vad som är den mest kostnadseffektiva lösningen. Troligen kommer systemet att sam- arbeta med butiker och köpcentrum men även med ideella aktörer då dessa aktörer samlar in textilavfall. Potentiellt kan in- samling även ske i samarbete med enskilda kommuner eller insam- lingssystem som drivs inom ramen för andra producentansvar. fler än ett insamlingssystem ansöker om tillstånd får de även sam- arbeta för att uppfylla vissa av kraven. Kostnad för hantering: När materialet samlats in tillkommer en rad kostnader för transport, sortering och materialåtervinning. Det ställs dock inga krav avseende dessa delar. Insamlingssystemet kan köpa dessa tjänster av ideella aktörer, andra företag eller sköta allt i egen regi. Olika lösningar kan användas i olika delar av . In- samlingssystemet kan även sälja det insamlade materialet vidare till sorterare i andra länder eller till materialåtervinningsföretag. Oavsett hur de väljer att agera ska de dock till redo- göra för vad som händer med det insamlade materialet och hantera det så att målet för materialåtervinningen nås. Kostnad för information: Ett insamlingssystem med tillstånd ska publicera viss information på sin webbplats men även förse kommu- nerna med information till hushållen. Därutöver ska insamlings- system informera hushåll och verksamheter om bland annat textilens miljöpåverkan och vad som händer med det insamlade materialet. Slutligen ska producenter erhålla information om vad de kan göra för att underlätta återvinningen. Det ställs inga krav på hur de olika mottagarna ska nås av informationen. Kostnad för administration: För att en producent ska kunna full- göra sitt producentansvar krävs det att den sluter avtal med ett in- samlingssystem med tillstånd. Insamlingssystemet kommer därför att behöva administrera ett mycket stort antal avtal. Samtliga produ- center som ansluter sig kommer även löpande att rapportera in hur mycket textil de satt på marknaden för att systemet ska kunna fak- turera rätt avgift. Utredningens bedömning att det är troligt att producenterna kommer att lösa detta på samma sätt som skett i de andra producent- ansvaren. Det vill säga genom att låta sina olika branschorgan gå samman och skapa ett materialbolag som sedan ansöker om tillstånd. Textilområdet är dock speciellt då det redan nu finns aktörer med en väl utbyggd infrastruktur som kan användas. Det gäller framför allt ideella aktörer men även kommersiella företag som samlar in textil- avfall. Det går därför inte att utesluta att någon av dessa aktörer kommer att ansöka om tillstånd. I tabell 12.5 sammanfattas den beräknade kostnaden för ett in- samlingssystem med tillstånd. Sammantaget beräknas insamlings- systemet innebära en årlig kostnad på . Tabell 12.5 Beräknad kostnad för ett insamlingssystem med tillsyn Kostnad för insamlingssystem med tillstånd Kostnaderna för själva tillståndsprocessen beräknas utifrån ett an- tagande att det kommer att kräva insatser motsvarande en person på heltid som tar fram och sammanställer material som styrker att alla krav uppfylls. I uppskattningen ligger även att ett bolag behöver startas för det tänkta insamlingssystemet. Baserat på en timpenning på (inkluderar såväl administrativ per- sonal som behovet av juridisk och ekonomisk kompetens) innebär detta en totalkostnad på (750×160×6 = 720 000). Timpenningen på baserar sig på den timpenning som räknar på för handläggning av ärenden som kräver såväl administrativ som viss juridisk och ekonomisk kompetens. Mängd textil som ska samlas in Kostnaderna för ett rikstäckande system för insamling av textilavfall beräknas utifrån de målnivåer som systemet är tänkt att uppnå, det vill säga att den mängd textil som slängs i restavfallet och i fraktionen brännbart på återvinningscentralen ska minska med 70, . För att ta kostnadsmässig höjd i konsekvensanalysen utgår beräkningen från att mängden textil ska minska med 90 pro- cent. Detta mål ska nås först . Även om den initiala investering- skostnaden är betydande innebär det att de kostnader som är kopp- lade till insamlingen kommer att öka stegvis i takt med att målen för insamlingen skärps. Det saknas nyare beräkningar för hur mycket textil som slängs och därför bygger utredningens beräkning på plockanalyser som visade att varje svensk då slängde textil i restavfallet (2016). Därutöver slängs textil även i fraktionen för energi- återvinning på återvinningscentraler. Mängden textil som går till frak- tionen för energiåtervinning på återvinningscentraler beräknas utifrån en undersökning som Avfall publicerat (Avfall 2013). I denna kom man fram till att det förekom textilier (kläder och hemtextil) vid två olika år och platser som undersöktes. Det konstateras vidare i rapporten att det finns en potential att samla in i . Med utgångspunkt i den siffran och att befolkningen i var 897 000 uppskattas (1 500×1 000/897 000 = 1,67) per person gå till fraktionen för energiåtervinning på återvinningscentraler. Den mängd textil som stockholmarna slänger på återvinningscentraler antas vidare vara representativ för landet i helhet. Sammantaget beräknas därmed per person slängas i restavfallet och i fraktionen energiåtervinning på återvinningscentraler. Givet detta innebär måluppfyllelse att endast kommer att slängas jämfört med nollalternativet. Vid en 90 procentig minskning kommer alltså ytterligare textil per person att behövas om- händertas. Detta innebär uppräknat för hela att ytterligare (8,4×10 300 000 = 86 520) textil ska tas om hand jämfört med . I ett värsta fall-scenario för insamlingssystemets kostnader är detta ett rimligt antagande med tanke på att allt ändå blir avfall. Detta mål ska enligt förslaget nås . Utredningen antar att den totala volymen på som inte hamnar i restavfallet kommer att gå till det föreslagna in- samlingssystemet. Väl där, kommer (textiler med exem- pelvis plasttryck) att gå till förbränning. Systemet ska vara rikstäckande och alltså finnas i landets samtliga 290 kommuner. Myrorna, Human och korset samlade 2016 in sammanlagt textil, uppdelat på sammanlagt 2 691 in- samlingsställen. I genomsnitt samlades därmed knappt in per insamlingsplats och år. Med tanke på att ytterligare textil kommer att gå till insamlingssystemet innebär detta högt räk- nat ett ytterligare behov av insamlingsställen (räknat som behållare) på cirka 9 600 (86 500/9 = 9 611). Myrorna uppger att kostnaden för en textilbehållare är . Totalkostnaden för det ytterligare behovet av cirka 9 600 behållare kan då uppskattas till (9 600×5 000 = 48 000 000). Beräkningen bygger på tre antaganden 1.insamlingssystemet kommer att ha likartade kostnader för insam- lingsbehållare som de ideella secondhandaktörerna har , 2.kostnader för markhyra och skötsel ingår inte, 3.nuvarande insamlingsställen går på full kapacitet och kan alltså inte ta emot mer textil. Antagande 2 innebär att kostnaderna kan misstänkas underskattas och antagande 3 att de överskattas. För enkelhets skull antas därför dessa två effekter ta ut varandra. Fördjupade analyser skulle krävas för att få en mer precis bild av kostnaderna. Det görs ett antagande att insamlingssystemet lånar upp pengar för den initiala investeringen (annuitetslån ränta). Den årliga kostnaden blir då . För att kunna göra mer exakta jämförelser mellan kostnader och intäkter som uppstår skulle en nuvärdesberäkning krävas. Uppdragets ramar möjliggör inte det, och i stället presenteras ett översiktligt årsgenomsnitt baserat på ett antagande om finansiering för den initiala investeringen. Kostnad för hantering av det insamlade textilavfallet Det omhändertagna textilavfallet på som förväntas gå till insamlingssystemet behöver hanteras vilket innebär kostnader för transporter, sortering och förberedelse för materialåtervinning. För att kunna beräkna kostnaderna för hantering har utredningen antagit att återvinningscentraler och återvinningsstationer kommer att ta emot vardera av textilavfallet, och butiker resterande . Som jämförelse kan noteras att motsvarande fördelning för pro- ducentansvaret för elektronik enligt El-Kretsen är för återvinningscentraler och för butikerna. Inget samlas in vid återvinningsstationer. Det är dock inte rimligt att anta att denna fördelning skulle bli aktuell för textilavfall eftersom butikerna lär ta emot , och återvinningsstationer mer än noll. Hur fördelningen kommer att se ut i praktiken avgörs dock av respektive insamlingssystem. Målet är att 90 viktprocent av textilavfallet som går till insamlings- systemet (0,90×86 500 = ) ska förberedas för återanvändning eller materialåtervinnas. (0,10×86 500 = ) kommer att gå till förbränning. Fördelningen av textil- avfallet kan därmed sammanfattas enligt tabell 12.6 nedan. Tabell 12.6 Fördelning av textilavfall Mängd textilavfall (ton/år) ÅVC Återvinningscentral, ÅVS Återvinningsstation. Enveco har beskrivit hur hanteringskostnader för att minska textil- avfallet och förbereda för återanvändning och återvinning fördelar sig på fasta kostnader och rörliga (per ton) kostnader. En generell slutsats om kostnadernas storlek är att de är relativt likartade mellan de olika insamlingsplatserna. Detta skulle innebära att den procen- tuella fördelningen av textilavfall mellan platserna är viktigare än den enskilda insamlingsplatsens kostnad per ton. I rapporten betonas osäkerheterna med kostnadsuppskattningarna, och dessa gäller för- stås även för beräkningarna i denna konsekvensanalys. (Enveco 2016). Tabell 12.7 sammanfattar de sammanlagda hanteringskostnaderna avseende transporter och sortering. Eftersom samma kostnad antas gälla oavsett insamlingsplats kan den totala mängden multipliceras med transportkostnaden och sorteringskostnaden per ton. Enveco skattade transportkostnaden för transporter till till 705 kro- nor/ton och sorteringskostnaderna till /ton oavsett om textilavfallet går till återanvändning eller återvinning.10 Kostnaden för förbränning beräknas i SOU 2017:83 till i genomsnitt /ton i , transporter helt exkluderade. De totala hanteringskostna- derna kan utifrån detta beräknas till . Tabell 12.7 Beräknad kostnad för hantering av det insamlade textilavfallet Kostnad per ton (kr) Totalkostnad (kr) ÅVC Återvinningscentral, ÅVS Återvinningsstation. En årlig tillsynsavgift på betalas av insamlingssystemet till . Förslaget innebär att insamlingssystemet har ansvar för att infor- mera om producentansvaret gällande textil och även förse kommu- ner med information. Konkret handlar informationsskyldigheten om att ta fram material, sprida denna och förse kommunerna med såväl generell som lokalt anpassad information. I Envecos rapport framgick till exempel att , som driver mera, uppskattade sina kostnader för en nationell kampanj för insamling med producentansvar till första året och därefter (Enveco 2016). Här antas att den årliga kostnaden för informationsskyldigheten uppgår till , vilket då tar höjd för att kostnaderna kommer vara som högst första året och sedan falla. 10Se bilaga 1 (Enveco 2016). Kostnader och nytta vid olika målnivåer för textilavfall. /ton baseras på ett antagande om att sortering kan ske för / timme, omräknat till kostnad per ton givet antagen sorteringskapacitet. Denna kostnad antas vara samma oavsett om textilerna i slutändan ska gå till återanvändning eller materialåter- . En uppskattning av de administrativa kostnaderna har gjorts med utgångspunkt från El-Kretsens motsvarande kostnader. En skillnad mellan El-Kretsen och det föreslagna insamlingssystemet för textil är dock antalet producenter, där de företag som anslutit sig till El- Kretsen är cirka 3 000 jämfört med de cirka 8 900 företag som be- räknas omfattas av producentansvar för textil. Med tanke på detta bör siffrorna som presenteras här betraktas som en nedre gräns för de administrativa kostnaderna för det nya insamlingssystemet. Till administrativa kostnader räknas OH (lokaler, it, med mera), personalkostnader (baserat på /anställd) samt utveck- lingsrelaterade kostnader (konsulter, jurister, it-utveckling, m.m.). För El-Kretsen är kostnaderna för OH /år, per- sonalkostnader är /år och utvecklingsrelaterade kostnader /år. De administrativa kostnaderna kan sannolikt vara höga under uppbyggnaden av ett system då it-system ska skapas och kompetens byggas upp. Det är också en avvägning av vad som bör finnas in- house och vad som kan köpas externt. Med utgångspunkt från de kostnader som El-Kretsen uppgivit för sitt system men med tanke på att antalet producenter som omfattas av producentansvaret för textil kommer vara mer än dubbelt så stort och antalet insamlings- platser många fler antas att kostnaderna kommer att vara högre än för El-Kretsen, (25 000 000×1,5 = 37 500 000). ansvarar för plockanalyserna som ska göras av restavfall och på återvinningscentraler men kostnaden för dessa analyser kommer slutligen att finansieras av insamlingssystemet (se avsnitt 10.13.3) och återfinns därför under detta avsnitt. Kostnaden för en plockanalys har uppskattats till när den utförs på restavfall vilket också bekräftats vara rimligt efter kontakter med Avfall . Plockanalyser vid ÅVC är inte lika vanliga och kräver en större planering och arbetsinsats. Utifrån de uppgifter som anges i Avfall manual beträffande plockanalyser i grovavfall (Avfall 2016) så uppskattas kostnaden till för de plockanalyser som utförs vid återvinningscentraler. För att få ett representativt underlag antas 15 kommuner och 15 återvinnings- centraler ingå i varje undersökning som genomförs. För att hantera de säsongsvariationer som förekommer i avfallsmängd och sammansätt- ning så bedöms 4 plockanalyser behövas för varje plats. Detta medför kostnader om ((20 000×4×15) + (50 000×4×15)) eller uttryckt . Det finns stora mängder lagrat textilavfall på grund av pande- min och detta överskott har påverkat världsmarknadspriset neråt. Även om vissa utsorterade fraktioner har ett värde gör utred- ningen bedömningen att det faktum att samtliga EU-länder ska samla in textil separat kommer att medföra att priserna kommer att sjunka ytterligare och att värdet för vissa fraktioner kommer att vara negativt. Priset kommer även att påverkas av om det utvecklas nya effektiva återvinningsprocesser och hur tillverkar- nas efterfrågan på återvunnen fiber utvecklas. Konsekvensanalysen utgår därmed ifrån att insamlingssystemet inte kan förvänta sig några intäkter från försäljning av textilavfall på världsmarknaden. Samma antagande görs för aktörer som får samla in utan tillstånd. För insamlingssystem som inte kräver tillstånd ställs följande kost- nadsdrivande krav. Kostnad för anmälan: En anmälan till behöver bara göras en gång och uppdateras vid förändringar. Kostnad för rapportering: För de aktörer som ska lämna det in- samlade materialet vidare räcker det med att de rapporterar hur mycket de samlat in. Remake-aktörer ska även rapportera hur mycket de använt som råvara i den egna verksamheten. För ideella aktörer ställs mer omfattande rapporteringskrav. Utredningen bedömer att möjlighet att samla in vid sidan av det tillståndsgivna insamlingssystemet främst kommer att användas av kommuner som vill driva olika typer av projekt kopplade till återvin- ning av textil, av kommuner som redan etablerat en separat insamling av textil, av ideella aktörer som samlar in på återvinningscentraler, återvinningsstationer och över disk samt av återförsäljare av textil som samlar in i sina butiker. Därtill kommer tjänste- företag som erbjuder insamlingstjänster för verksamheter som har textilavfall. I tabell 12.8 sammanfattas de beräknade kostnaderna för insamlare utan tillstånd. Tabell 12.8 Beräknad kostnad för insamlingssystem utan tillstånd Kostnad för insamlare utan tillstånd (exkl. ideella aktörer) Anmälan (administrativ kostnad) Rapportering (administrativ kostnad)