sou · H8B327 · 2020-05-08 00:00:00 — om statsbidrag till regionen i om statsbidrag till övriga kom- muner och regioner. och folkminnen ska pröva frågor om statsbidrag till övriga regioner. Bidragen ska betalas ut senast 11Senaste lydelse 2010:196. 12Senaste lydelse 2019:1077. får meddela ytterligare föreskrif- minnen får meddela ytterligare ter om redovisning enligt 12 § föreskrifter om redovisning en- och föreskrifter om verkställig- ligt 12 § och föreskrifter om het av 10 a §. verkställighet av 10 a §. och folkminnen enligt denna för- ordning får inte överklagas. ordning får inte överklagas. heller beslut av enligt heller beslut av enligt denna förordning får överklagas. denna förordning får överklagas. 1.Denna förordning träder i kraft . 2.Ärenden enligt 10 a § som har inletts före ikraftträdandet hand- läggs enligt äldre föreskrifter. 13Senaste lydelse 2011:1530. 1.6Förslag till förordning om ändring i förordningen (2009:1395) med instruktion för Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (2009:1395) med instruktion för dels att 2 § ska ha följande lydelse, dels att det införs en ny paragraf, 2 b §, med följande lydelse. har de uppgifter som framgår av 2 kap. 1, 1 a och 5 §§ sametingslagen (1992:1433). 1.följa, utvärdera och hålla regeringen informerad om utveck- lingen inom rennäringen, övrigt samiskt näringsliv och samisk kultur, 2. följa, utvärdera 2. yttra sig i ärenden om fast- regeringen informerad om utveck- ställande av samiska ortnamn och granska förslag till samiska namn på allmänna kartor, (2009:724) om nationella mino- riteter och minoritetsspråk när det gäller samer och samiska, 3. yttra sig i ärenden om fast- 3. yttra sig i frågor om person- ställande av samiska ortnamn och namn med samisk anknytning granska förslag till samiska namn på allmänna kartor, 4. yttra sig i frågor om per- 4. ansvara för verksamheten vid sonnamn med samisk anknytning 5.ansvara för verksamheten vid samiska språkcentrum. får meddela föreskrifter om 1.omfattningen av partistöd och formerna för stödet, och 2.fördelningen av bidrag till samisk kultur som ställts till Same- tingets förfogande. 14Senaste lydelse 2019:308. ska bevaka samiska rättigheter och samiska språkets utveckling inom minoritetspoli- tiken. Myndigheten ska utifrån ett rättighetsperspektiv vara pådri- vande, stödjande och samlande vid genomförandet samt bidra till en strategisk, systematisk och lång- siktig styrning av minoritetspoli- tiken och en integrering av samiska rättigheter inom berörda sektorer. ska i dessa syften 1. följa utvecklingen inom mino- ritetspolitiken och inom relevanta områden nationellt och inter- nationellt, 2. verka för att regeringen ska få tillgång till de utvärderingar och andra underlag som behövs för styrning och utveckling av mino- ritetspolitiken, 3. verka för ökad kunskap om och förståelse för samer och samiska rättigheter, 4. bistå med rådgivning, metod- stöd, utbildning och liknande stöd till myndigheter och andra aktö- rer, och 5. redovisa utvecklingen inom mino- ritetspolitiken under närmast före- gående kalenderår såvitt avser samiska rättigheter och det samiska språket. ska samverka med och folkmin- nen inom ramen för uppdraget i syfte att åstadkomma enhetlighet och effektivitet i arbetet. Denna förordning träder i kraft . 2Utredningens uppdrag och arbete Enligt direktiven ska utredningen ta ställning till hur ansvaret för samordning, utveckling och uppföljning ska vara organiserat. Utred- ningen ska enligt direktiven •närmare analysera effektiviteten och ändamålsenligheten i den nuvarande ansvarsfördelningen, •analysera fördelningen av uppgifter mellan olika myndigheter inom minoritetspolitiken, •med utgångspunkt i analysen ta ställning till behovet av organisa- tionsförändringar, och •vid behov lämna förslag till förändringar i ansvaret för samord- ning, utveckling och uppföljning av minoritetspolitiken. Enligt direktiven ska utredningen även ta ställning till hur uppfölj- ningssystemet kan förbättras. Utredningen ska enligt direktiven •analysera effektiviteten och ändamålsenligheten i det nuvarande uppföljningssystemet, •analysera ansvarsfördelningen mellan olika myndigheter, kom- muner och regioner inom uppföljningssystemet, Utredningens arbete och uppdrag •ta ställning till behovet av förändringar i utformningen av och ansvarsfördelningen inom uppföljningssystemet, och •vid behov lämna förslag till hur uppföljningssystemet ska vara organiserat. Sex utgångspunkter ska enligt regeringen gälla för ”verksamheten med ansvar för samordning, utveckling och uppföljning”, samman- fattningsvis under följande rubriker (se direktiven för det närmare innehållet): 1.säkerställd efterlevnad av rättigheter, 2.centralt och samlat ansvar, 3.behovet av bred kompetens, 4.tydlighet och förutsägbarhet, 5.effektivitet, långsiktighet och styrning, samt Utredarens arbete ska ledas av utgångspunkterna och de förslag som lämnas ska utgå från dem. Utredningen ska lämna nödvändiga och fullständiga författnings- förslag och göra konsekvensbeskrivningar. Utredningen ska redogöra för de ekonomiska och praktiska konsekvenser som förslagen med- för. Utöver vad som följer av kommittéförordningen (1998:1474) ska utredningen redovisa verksamhetsmässiga och personella konsekven- ser . Likaså ska konsekvenserna för inter- nationella åtaganden om mänskliga rättigheter redovisas. De kontakter som utredningen ska ha enligt direktiven redovisas under avsnitt 2.2. 2.1.2Utredningens tolkning av uppdraget Utredningen har haft i uppdrag att utreda och om möjligt föreslå förbättringar av ordningen för statens samordning, utveckling och upp- följning av genomförandet av minoritetslagstiftningen och minoritets- politiken i övrigt, inklusive samordning och uppföljning av strategin för romsk inkludering. Utredningens arbete och uppdrag Med ordningen avses utformningen av regeringens styrning, an- svarsfördelningen mellan olika statliga myndigheter samt myndig- heternas resurser och befogenheter (exempelvis i förhållande till kommuner och regioner). Utredningen har utgått från två syften med ordningen: –den ska verka för, utveckla och samordna genomförandet av minoritetslagstiftningen och den övriga minoritetspolitiken hos statliga myndigheter, kommuner och regioner samt utveckla om- rådet (främjandefunktionen), och –den ska producera kvalitativa underlag avseende tillämpningen av minoritetslagstiftningen och utvecklingen av området med reger- ingen som främsta mottagare (uppföljningsfunktionen). Med genomförandet av minoritetspolitiken avses statliga myndigheters, kommuners och regioners genomförande av styrinstrument som be- slutats av riksdag och regering (lagstiftning, regeringsuppdrag etcetera) och som avser minoritetspolitikens inriktning och sakinnehåll. Utredningen har däremot i princip inte haft i uppdrag att utvärdera sakinnehållet i minoritetspolitiken eller utformningen av kommuners och regioners ansvar för genomförande av minoritetspolitikens sak- innehåll. I utredningens uppdrag har inte heller ingått att ompröva övriga1 statliga myndigheters sektorsansvar eller grunduppdrag. Utredningen har haft i uppdrag att lämna förslag som gör att ord- ningen blir mer ändamålsenlig och effektiv i förhållande till de två ovannämnda syftena. Med uppföljningssystemet avser utredningen den övergripande ordningen för hur information om minoritetspolitikens genom- förande och effekter tas fram, analyseras och redovisas. Informatio- nen kan vara såväl av kvantitativt som av kvalitativt slag. Kommuner, regioner och statliga myndigheter kan för egen del ha behov av att internt följa upp sina minoritetspolitiska insatser. Utredningens upp- drag är emellertid avgränsat till uppföljningen på central, statlig nivå. Med hänsyn till utgångspunkt 1 i direktiven har det även ingått i uppdraget undersöka möjligheten att stärka de nationella minoritet- ernas möjlighet att utöva egenmakt inom ramen för ordningen. I detta ligger att utredningen har behövt beröra innebörden i egen- maktsbegreppet och bedöma vilken roll de nationella minoriteterna 1Det vill säga de som inte är uppföljningsmyndigheter. Utredningens arbete och uppdrag och språkbärarna bör spela inom ramen för uppfölj- ningen och samordningen. En utgångspunkt (nr 2 i direktiven) för utredningen har varit att det fortsatt ska finnas en central och samlad funktion på statlig nivå för främjande och uppföljning av genomförandet av minoritetspoli- tiken. Utgångspunkten (nr 6 i direktiven) har även varit att ska ansvara för samiska rättigheter och det samiska språkens utveck- ling inom minoritetspolitiken och att bör ges större frihet att utforma och bedriva verksamheten inom gällande regelverk. Utredningen har behövt klargöra vad som bör ingå i den centrala främjande- och uppföljningsfunktionen (uppföljningsmyndigheter- nas ansvar) i fråga om främjande respektive uppföljning och vilket ansvar övriga relevanta statliga myndigheter ska ges i fråga om dessa funktioner (exempelvis sektorsmyndigheter). Av utgångspunkt 2 och 6 i direktiven följer indirekt att en annan myndighet än även fortsättningsvis ska ansvara för den centrala statliga främjande- och uppföljningsfunktionen i förhåll- ande till de nationella minoriteterna judar, romer, sverigefinnar och tornedalingar samt de nationella minoritetsspråken finska, jiddisch, meänkieli och chib. I uppdraget har ingått att bedöma om det finns anledning att ge det ansvaret till en annan myndighet än i . Syftet med uppföljningsfunktionen är enligt direktiven att produ- cera kvalitativa underlag avseende tillämpningen av lagstiftningen och utvecklingen av området med regeringen som främsta mottagare. Utredningen har behövt analysera och definiera vad som utgör ”kvalitativa underlag” utifrån regeringens behov, det vill säga vad regeringen ska kunna använda underlagen till. Som ett led i detta har utredningen undersökt de nationella minoriteternas och övriga berörda intressenters behov och synpunkter. Utredningen har vidare beskrivit hur den centrala uppföljnings- funktionen/uppföljningsmyndigheterna styrs och organiseras och bedömt hur effektiv och ändamålsenlig den är. Utredningen har utifrån sin analys identifierat hinder och möjligheter att förbättra Utredningens arbete och uppdrag den nuvarande ordningen. Utifrån analysen har utredningen lämnat förslag om utveckling av uppföljningssystemet. Syftet med främjandefunktionen är att stärka, påskynda och under- lätta genomförandet av minoritetspolitiken. I främjandefunktionen ingår olika slag av stöd och samordning, samt kunskapshöjande och synliggörande insatser. Insatserna riktar sig i första hand till kommu- ner, regioner och statliga myndigheter. I främjandefunktionen kan även ingå stöd till civilsamhällesorganisationer i syfte att främja genom- förandet av minoritetspolitiken. Utredningen har behövt identifiera och beskriva behovet av sam- ordning och andra främjandeinsatser utifrån regeringens, minori- teternas, kommuners, regioners och statliga myndigheters synvin- kel. Utredningen har också behövt bedöma i vilken utsträckning den nuvarande ordningen är ändamålsenlig och effektiv. Utredningen har biträtts av en grupp av sakkunniga och experter samt en referensgrupp med sakkunniga från eller företrädare för de nationella minoriteterna och minoritetsspråksbärarna. Utredningen har träffat grupperna vid fyra respektive tre tillfällen vardera samt gett dem möjlighet att lämna synpunkter på texterna. Synpunkterna har beaktats, men förslag och bedömningar är utredningens egna. Utredningen har därtill träffat och inhämtat synpunkter från de nationella minoriteterna enskilt, samt samrått med de nationella minoriteterna inför att de slutliga förslagen tagits fram. Följande organisationer har deltagit i dialogen: Judiska centralrådet, , , , – Tornionlaaksolaiset, Sáminuorra, , förtroendevalda i språk- nämnd, Sverigefinländarnas delegation, Sverigefinska pensionärs- organisationen, , Sverigefinska ungdoms- förbundet, , i , Frantzwagner Sällskapet, samt Internationella Romska Evangeliska Missionen. Dialog har även förts med ett antal leda- Utredningens arbete och uppdrag möter i regeringens referensgrupp för strategin för romsk inklude- ring. Besök har också gjorts vid Romskt informations- och kultur- center i samt i i . Utredningen har i enlighet med direktiven samrått med Same- tinget, i , , Ekonomi- styrningsverket, Statskontoret och Kommuner och Regioner. Enligt direktiven ska utredningen även samråda med andra rele- vanta myndigheter och organisationer. Utredningen har haft kon- takter med följande myndigheter: , Statens skol- inspektion, , Inspektionen för vård och omsorg, och folkminnen, , Myndigheten för kulturanalys, Myndigheten för ungdoms- och civilsamhälles- frågor, , , Uni- versitets- och högskolerådet, , , Pen- sionsmyndigheten, Arbetsförmedlingen, , länsstyrelserna, och Kungl. Utredningen har också träffar ett antal länsråd från länsstyrelser. Utredningen har fört dialog med förtroendevalda i demokrati- beredningen för Kommuner och Regioner och inhämtat synpunkter från tjänstepersoner i ett antal kommuner och regioner som ingår i förvaltningsområden eller som är utvecklingskommuner inom regeringens strategi för romsk inkludering. Följande har bidragit med synpunkter: kommunerna , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , Öster- åker, , samt regionerna , , , , , , , och . Utredningen har vidare i enlighet med direktiven hållit sig infor- merad om Tillitsdelegationens arbete och andra relevanta utredningars arbete. Utredningen har tagit del av förslaget om en ny myndighet för romska frågor (Ds 2019:15). Utredningen har hållit berörda centrala arbetstagarorganisationer informerade om arbetet och gett dem tillfälle att framföra synpunkter. Slutligen har utredningen även deltagit i nätverksmöte för förtro- endevalda inom finskt förvaltningsområde samt vid minoritetskon- ferenser i respektive . 3Nuvarande organisering av minoritetspolitiken I avsnittet beskrivs den nuvarande organiseringen av minoritetspoli- tiken. Syftet är att ge en överblick över hur genomförandet av politi- ken är organiserat och vad som skulle kunna omfattas av arbetsfältet för den centrala, statliga uppföljningen och samordningen. I avsnitt 3.2 ges en översikt över minoritetspolitikens delar. I av- snitt 3.3 beskrivs internationella åtaganden till skydd för nationella minoriteter. I avsnitt 3.4 går utredningen översiktligt igenom stra- tegin för romsk inkludering. I avsnitt 3.5 beskrivs det centrala mino- ritetspolitiska regelverket, främst lagen (2009:724) om nationella mino- riteter och minoritetsspråk (minoritetslagen). Därefter går utredningen igenom andra stående insatser inom särskilda sektorer och verksam- heter i avsnitt 3.6 samt andra åtgärder och verksamheter som har bety- delse för minoritetspolitiken i avsnitt 3.7. I avsnitt 3.8 ges en bild av finansieringen av politikområdet. De centrala aktörerna på området – uppföljningsmyndigheterna och i – och deras minori- tetspolitiska uppdrag beskrivs närmare i avsnitt 4. 3.2Översikt över minoritetspolitikens delar 3.2.1Övergripande ramverk för minoritetspolitiken På en övergripande nivå får minoritetspolitiken sin inriktning genom ett riksdagsbundet mål för politiken, konventionsåtaganden och andra internationella ramverk samt två strategier som regeringen har beslu- Nuvarande organisering av minoritetspolitiken De nationella minoriteterna omfattas även av program- och målsättningsstadganden i regeringsformen. De nationella minoriteterna och minoritetsspråken fem nationella minoriteter är judar, romer, samer, sverige- och tornedalingar. De nationella minoritetsspråken är finska, jiddisch, meänkieli, chib och samiska. De nationella minori- teterna och minoritetsspråken är erkända av i samband med ratificering av internationella konventioner och genom nationell lag- stiftning. Inom minoritetsspråken förekommer varieteter. Samtliga varieteter omfattas av erkännandet, dock inte som separata språk utan som del av respektive minoritetsspråk. Samerna är även ett urfolk i . Samerna själva identifierar sig som ett urfolk och bekräftade detta 1977 genom att uttala att samerna i egenskap av ursprunglig befolkning i intar en särställning (prop. 1976/77:80, bet. 1976/77:KrU43). Bland samerna finns en önskan om att omtalas som urfolk, snarare än natio- nell minoritet (, 2017). vill även att de samiska språken ska benämnas som nord-, lule-, pite-, ume- och sydsamiska. De nationella minoriteterna inklusive urfolket har olika förut- sättningar och behov sinsemellan och inom respektive grupp. Vad som uppfattas som viktiga beståndsdelar i identiteten skiljer sig mellan grupperna. Det innebär att det finns en stor variation i de minori- tetspolitiska frågor som uppfattas som angelägna för respektive grupp. För att kunna förverkliga minoritetsrättigheter och leva upp till minoritetskonventioner krävs därför att det offentliga har fördjupad kunskap om de nationella minoriteterna och urfolket och även vilka frågor som är av betydelse för respektive grupp. En aktuell nulägesbeskrivning finns bland annat i SOU 2017:60, s. 58–67. Minoritetspolitiken utgår från det av fastställda målet som är att ge skydd för de nationella minoriteterna och stärka deras möj- ligheter till inflytande samt stödja de historiska minoritetsspråken så att de hålls levande (prop. 2008/09:1 utg.omr. 1, bet. 2008/09: KU1, Nuvarande organisering av minoritetspolitiken 2008/09:83). Målet ska följas upp inom följande tre delområ- den (prop. 2008/09:158, bet. 2008/09:KU23, rskr. 2008/09:272): –diskriminering och utsatthet, –inflytande och delaktighet, och –språk och kulturell identitet. I 1 kap. 2 § regeringsformen har samlats ett antal program- och mål- sättningsstadganden för den samhälleliga verksamheten. Några av dessa är av särskild relevans för de nationella minoriteterna. I femte stycket anges att det allmänna ska verka för att alla män- niskor ska kunna uppnå delaktighet och jämlikhet i samhället och för att barns rätt tas till vara. Vidare anges att det allmänna ska motverka diskriminering av människor på grund av bland annat nationellt eller etniskt ursprung, språklig eller religiös tillhörighet. I sjätte stycket anges att samiska folkets och etniska, språkliga och religiösa minoriteters möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv ska främjas. Åtaganden enligt internationella konventioner m.m. Minoritetspolitiken har sin grund även i internationella åtaganden om mänskliga rättigheter och liknande ramverk. Centrala för politikområdet är två Europarådskonventioner: Ramkonvention- en om skydd för nationella minoriteter (ramkonventionen) respektive den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk (språk- stadgan eller minoritetsspråkskonventionen). Även inom ramen för FN-samarbetet finns internationella ramverk som ger skydd för de nationella minoriteterna. Konventionsåtagandena följs återkommande upp av särskilda granskningsorgan. En närmare redogörelse för internationella åtaganden och uppföljningen av dem finns i avsnitt 3.3. Nuvarande organisering av minoritetspolitiken Strategin för de nationella minoriteterna Inom minoritetspolitiken har regeringen även beslutat om två strate- gier. För det första finns regeringens strategi för de nationella mino- riteterna (prop. 2008/09:158). Strategin fastställer den övergripande riktningen för arbetet med att förverkliga de nationella minorite- ternas rättigheter. Den omfattar åtgärder för att –förtydliga den rättsliga regleringen av de nationella minoriteternas rättigheter genom en sammanhållen lag som gäller i hela landet och inte enbart i en viss region i landet, –motverka diskriminering och utsatthet, –säkerställa en bättre efterlevnad av ramkonvention och minoritetsspråkskonventionen och uppföljning av vidtagna åtgärder, –stärka de nationella minoriteternas egenmakt och inflytande, samt –främja bevarandet av de nationella minoritetsspråken. Uppföljningssystemet utgör en central del av strategin. Det bygger på att det riksdagsbundna målet har brutits ned i de tre delområdena. Avsikten är att åtgärder ska beslutas, genomföras och följas upp i för- hållande till de tre områdena. Systemet bygger även på att det finns en eller flera statliga myndigheter med ett övergripande ansvar för samordning och uppföljning av minoritetspolitiken, fortsättningsvis kallade ”uppföljningsmyndigheter”. och i har varit uppföljningsmyndigheter . Uppföljningsmyndigheternas gemensamma uppdrag beskrivs när- mare i avsnitt 4. Uppföljningssystemet beskrivs närmare i avsnitt 6. Den övergripande minoritetspolitiska strategin har reviderats och kompletterats genom regeringens bedömningar i propositionen En stärkt minoritetspolitik (prop. 2017/18:199). I propositionen gör reger- ingen i huvudsak följande bedömningar: –Det nationella arbetet med de nationella minoriteternas rättig- heter bör utgå från förhållandet att rättigheterna utgör en integrerad del av det internationella ramverket till skydd för de mänskliga rättigheterna. Nuvarande organisering av minoritetspolitiken –Det är nödvändigt med ett helhetsgrepp om de utmaningar och möjligheter som finns inom området. –Målet för minoritetspolitiken och dess indelning i tre inbördes beroende delområden bör kvarstå. Språk och kultur är kärnan i de nationella minoriteternas identitet. En fungerande överföring av språk och kultur mellan generationer är därför en central uppgift för minoritetspolitiken. –För att säkerställa efterlevnaden av de nationella minoriteternas rättigheter bör den lagstiftning som föreskriver dessa rättigheter förtydligas. –De nationella minoriteternas rättigheter bör vara en integrerad del av den offentliga verksamheten inom berörda sektorer. Strategin för romsk inkludering Utöver den samlade strategin för minoritetspolitiken, som utgör en övergripande inriktning för politikområdet, finns regeringens stra- tegi för romsk inkludering (skr. 2011/12:56). Regeringen har uttalat att strategin utgör såväl en förstärkning som en naturlig del av mino- ritetspolitiken (skr. 2017/18:282). Strategin för romsk inkludering har ett eget, tidsatt mål: den rom som fyller 2032 ska ha likvärdiga möjligheter i livet som den som inte är rom. Strategin för romsk inkludering har även ett anslag i statsbudgeten som är skilt från anslaget för den generella mino- ritetspolitiken. i har ansvar för att sam- ordna och följa upp arbetet med strategin. Innehållet i strategin och uppdrag beskrivs närmare i avsnitt 3.4. Det övergripande ramverket förutsätts fyllas ut och förverkligas genom att riksdag och regering beslutar om specifika styrinstrument. De beslutade styrinstrumenten är av en rad olika slag, främst: Nuvarande organisering av minoritetspolitiken –lagstiftning och andra föreskrifter riktade såväl till statliga myn- digheter som till kommuner och regioner, –ekonomiska styrmedel i form av statsbidrag såväl till kommuner och regioner som till civilsamhällesorganisationer samt –stående och tidsbegränsade uppdrag till en rad statliga myndig- heter. Minoritetspolitikens tvärsektoriella karaktär innebär en utmaning när det gäller att göra en överskådlig framställning av dess innehåll. Det går inte att på ett enkelt sätt dra en gräns för området. Det är enbart en del av åtgärderna som finansieras under de minoritets- politiska anslagen i statsbudgeten, se avsnitt 3.8. Minoritetspolitiken förverkligas inom sektorer kopplade till flera andra utgiftsområden. Regeringen har uttalat att verksamheten inom dessa sektorer där- igenom är en del av minoritetspolitiken (skr. 2017/18:282). Olika definitioner av vilka åtgärder som ingår i minoritetspolitiken är tänk- bara, exempelvis: –åtgärder som är beslutade i direkt syfte att bidra till uppfyllelse av det minoritetspolitiska målet med dess tre delområden, –åtgärder som redovisar för att uppfylla språkstadgan, ram- konventionen och andra internationella åtaganden om minori- teters rättigheter, eller –alla åtgärder som är ägnade att bidra till måluppfyllelsen inom minoritetspolitiken.