sou · H8B325 · 2020-04-28 00:00:00 — Den övergripande slutsatsen är att förslagen har vissa positiva och direkta sysselsättningseffekter. Förslagen medför kostnadsökningar men möjliggör också innovation för nya tjänster, vilket medför positiva sysselsättningseffekter. När förslagen medför ytterligare aktiviteter krävs ytterligare arbete och ökad sysselsättning, vilket är fallet om RKM och staten behöver uppdatera tekniska system. Före- tag som utvecklar och uppdaterar mjukvara och företag som till- handahåller hårdvara till läsare av IDF-baserade biljetter kommer att bidra till ökad sysselsättning, liksom företag som tillverkar och licensierar kort eller andra bärare av EMV kernel 5-chip. Den orga- nisation som får i uppgift att skapa och upprätthålla det nationella biljettsystemet kommer också att bidra till ökad sysselsättning. Förslagen bedöms öka tillgängligheten till kollektivtrafiken för både höginkomsttagare och låginkomsttagare. Eftersom låginkomsttagare i större utsträckning än höginkomsttagare använder sig av kollektiv- trafiken gynnas sannolikt denna grupp mer än höginkomsttagare vid resor utanför den egna regionen. De höginkomsttagare som reser med 9Ramboll, baserat på data från kollektivtrafikbarometern (2018) samt SCB:s befolknings- statistik (2018). Förslagens genomförande, finansiering och konsekvenser kollektivtrafik har på grund av sin högre inkomst en högre betal- ningsvilja för tid. Det gör att de får större nytta av förslagen ur ett tillgänglighetsperspektiv när resor genomförs inom den egna regio- nen, då förslagen i första hand gynnar de som kan växla färdmedel mellan bil och kollektivtrafik. Totalt bedöms dock låginkomsttagarna vara de stora vinnarna. Skillnaden mellan låg- och höginkomsttagare i städer bedöms bli mindre än på landsbygden, där förslagen troligt- vis kommer att öka tillgängligheten till kollektivtrafiken genom innovation men inte i den grad att nyttan för låginkomsttagare blir större än för höginkomsttagare. Genom de föreslagna ändringarna i lagen (2010:1065) om kollektiv- trafik införs ett nationellt biljettsystem för kollektivtrafiken i . Detta nationella biljettsystem, som ska omfatta all kollek- tivtrafik i , syftar huvudsakligen till att främja kollektivt resande genom att underlätta resenärers köp av biljetter. Det natio- nella biljettsystemet ska möjliggöra köp av resor från kollektiv- trafikföretag som är anslutna till det nationella biljettsystemet. Utredningen har valt att hänföra bestämmelserna till olika kapitel beroende på om de innebär skyldigheter för regionala kollektiv- trafikmyndigheter, eller även för övriga kollektivtrafikföretag. För att underlätta förståelsen av de åtaganden som ett nationellt biljettsystem innebär för regionala kollektivtrafikmyndigheter före- slår utredningen att bestämmelserna som enbart stadgar skyldigheter för dessa hänförs till ett nytt kapitel, 3 a, som således riktar sig till de regionala kollektivtrafikmyndigheterna. Rubriken till kapitel 3 a är Ett nationellt biljettsystem. I betänkandet definieras det gemensamma systemet för trafikantinformation (GTI) som en del av biljettsyste- met. Juridiskt föreslås GTI hanteras åtskilt från övriga funktioner i det nationella biljettsystemet under rubriken system för trafikantinformation och biljetter. Det regleras i kapitel 4 eftersom det reglerar skyldigheter för alla kollektivtrafikföretag. Där regleras även den nationella försäljningskanalen. I kapitel 2, som bland annat anger vad de regionala trafikförsörjningsprogrammen ska innehålla, föreslår utredningen ett tillägg i form av en ny punkt. Som en konsekvens av de föreslagna ändringarna i kollektiv- trafiklagen föreslås även vissa ändringar i förordningen (2011:1126) om kollektivtrafik. Här följer en förklaring av författningsförslagens innebörd. 10.1Förslaget till lag om ändring av lagen (2010:1065) om kollektivtrafik 3 a kap. Ett nationellt biljettsystem För att främja kollektivt resande och underlätta resenärers köp av resor i hela landet ska det finnas ett nationellt biljettsystem för all kollek- tivtrafik i . Det nationella biljettsystemet ska möjliggöra köp av resor från kollektivtrafikföretag som är anslutna till biljettsystemet. Paragrafen, som är ny, anger syftet med det nationella biljettsyste- met, nämligen att främja kollektivt resande och underlätta resenärers biljettinköp i hela landet. I paragrafen anges också ett grundläggande krav på att det nationella biljettsystemet ska möjliggöra köp av resor från kollektivtrafikföretag som är anslutna till det nationella biljett- systemet. Delar som ingår i ett nationellt biljettsystem är bland annat: 1.en biljettväxel som lagrar biljettinformation, 2.en funktion som samordnar hantering av färdbevis mellan del- tagande parter och villkor som stadgas för systemet samt 3.en funktion som utifrån de anslutna kollektivtrafikföretagens ingångna avtal reglerar skuldförhållandena mellan dessa. Det nationella biljettsystemet ska tillhandahållas av den myndighet som regeringen bestämmer. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om de villkor som ska gälla för biljettsystemet. I paragrafen, som är ny, anges att det är den myndighet som reger- ingen bestämmer som ska tillhandahålla det nationella biljettsyste- met. Myndigheten kan, enligt den förslagna 5 a § i förordningen om kollektivtrafik, välja att överlämna uppgiften till annan organisation, exempelvis ett branschbolag eller en intresseorganisation. Den myndighet som regeringen bestämmer ges rätt att meddela föreskrifter som rör de villkor som ska gälla för det nationella biljett- systemets centrala funktioner. Det handlar om funktioner avseende biljetthantering, färdbevis och ekonomisk avräkning. Med ”villkor” menas främst tekniska sådana, till exempel krav avseende standarder. Däremot avses inte villkor koppade till biljett- produkter, såsom utbud, prisstruktur och subventioneringsgrad. Syftet med gemensamma tekniska villkor är att möjliggöra kom- munikation mellan systemen hos de företag som ansluter sig till det nationella biljettsystemet. Vad som är lämplig utformning av den digitala infrastrukturen för det nationella biljettsystemet kan variera . Den myndighet som regeringen bestämmer ska genom före- skrifter reglera hur färdbevis, identifikatorer av reserättigheter, ska hanteras. Den myndighet som regeringen bestämmer ska genom föreskrifter ange regler som motsvarar EMV kernel 5-standard. Vad gäller regelverk för hur biljettprodukter ska hanteras i en biljettväxel ska den myndighet som regeringen bestämmer genom föreskrifter ange regler som motsvarar branschens egenutvecklade Biljett- och betalstandard och med hänsyn till internationella regel- verk, till exempel TSD TAP. Avseende regelverk för avräkning ska branschen utöka sin befint- liga avräkningssamverkan. En regional kollektivtrafikmyndighet ska vara ansluten till det natio- nella biljettsystemet. I paragrafen, som är ny, stadgas att regionala kollektivtrafikmyndig- heter ska vara anslutna till det nationella biljettsystemet. En anslut- ning till det nationella biljettsystemet innebär skyldighet att följa det regelverk som den ansvariga myndigheten beslutar för anslutning till systemet. För kollektivtrafikföretag som inte är regionala kollektiv- trafikmyndigheter föreligger ingen skyldighet att ansluta sig till systemet, däremot en rättighet att göra det. Även vid en sådan fri- villig anslutning uppkommer en skyldighet att följa angivna regel- verk. En regional kollektivtrafikmyndighet ska ge tredje part möjlighet att utföra försäljning av den regionala kollektivtrafikmyndighetens pro- dukter. Sådan skyldighet föreligger inte i förhållande till tredje part beträffande vilken behörig myndighet prövar fråga om undantag i enskilt fall i enlighet med 7 § förordningen (2011:1126) om kollektivtrafik. I paragrafen, som är ny, anges att en regional kollektivtrafikmyndig- het ska ge tredje part möjlighet att utföra försäljning av den regionala kollektivtrafikmyndighetens produkter. Med ”tredje part” avses en part som inte själv producerar tjänsten eller produkten, men som ut- för försäljning av produkten eller tjänsten. Med ”produkter” menas den regionala kollektivtrafikmyndighetens hela utbud av resor och biljetter. Ansvarig myndighet föreslås genom bemyndigande i förord- ningen om kollektivtrafik 7 § ges rätt att utfärda föreskrifter inom detta område och ange vilka undantag som finns för bestämmelsen. Den regionala kollektivtrafikmyndigheten kan även begära undantag för produkter som omfattas av bestämmelsen, men som inte anses relevanta för försäljning av en tredje part. I fall då regionala kollek- tivtrafikmyndigheter begär undantag ligger bevisbördan på den regionala kollektivtrafikmyndigheten, som måste kunna visa att pro- dukten inte är relevant för försäljning av tredje part. Beslut om dispens från kravet på att lämna tredje part möjlighet att sälja pro- dukter fattas av ansvarig myndighet. Det åligger den regionala kollektivtrafikmyndigheten att verka för att det inte uppkommer diskriminering, vilket kan ske genom användande av standardavtal som anger vilka villkor som tredje part måste uppfylla och acceptera för att få rätt att bedriva försäljning. I andra stycket görs ett undantag för de fall då Transportstyrelsen prövar en fråga om undantag i enskilt fall. Detta undantag syftar till att en regional kollektivtrafikmyndighet inte ska vara skyldig att låta berörd tredje man sälja biljetter som prövningen pågår. Personuppgifter får endast behandlas om det är nödvändigt för att bedriva det nationella biljettsystemet för kollektivtrafik. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om begränsningar av vilka personuppgifter som får behand- las för ändamålet. I paragrafen, som är ny, anges att personuppgifter får endast behand- las om det är nödvändigt för att bedriva det nationella biljettsystemet för kollektivtrafik. I andra stycket anges att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om begränsningar av vilka personuppgifter som får behandlas för ända- målet. Bestämmelser om behandling av personuppgifter regleras i och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana upp- gifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskydds- förordning). En laglig grund för behandlingen av personuppgifter är enligt artikel 6.1 e) i dataskyddsförordningen och 2 kap. 2 § 1 i lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s data- skyddsförordning att behandlingen är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse. Behandlingen av personuppgifter kom- mer att ingå i den ansvariga myndighetens uppgifter att tillhanda- hålla ett nationellt biljettsystem för kollektivtrafik. Uppgiften, att tillhandahålla ett nationellt biljettsystem för kollektivtrafik, är av all- mänt intresse. Skyldigheten grundar sig på de förslag till nya bestäm- melser som utredningen lämnar i lagen (2010:1065) om kollektiv- trafik. Behandlingen sker därför vid utförande av uppgifter av all- mänt intresse. Enligt artikel 6.3 i dataskyddsförordningen ska den grund för behandlingen som avses i punkt 1 e fastställas i enlighet med a) unions- rätten, eller b) en medlemsstats nationella rätt som den personupp- giftsansvarige omfattas av. Av artikel 6.3 följer vidare följande. Syftet med behandlingen ska vara nödvändigt för att utföra en uppgift av allmänt intresse. Den rättsliga grunden kan innehålla särskilda bestäm- melser för att anpassa tillämpningen av bestämmelserna i denna för- ordning, bland annat: de allmänna villkor som ska gälla för den person- uppgiftsansvariges behandling, vilken typ av uppgifter som ska behandlas, vilka registrerade som berörs, de enheter till vilka person- uppgifterna får lämnas ut och för vilka ändamål, ändamålsbegräns- ningar, lagringstid samt typer av behandling och förfaranden för behandling, inbegripet åtgärder för att tillförsäkra en laglig och rätt- vis behandling. Unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt ska uppfylla ett mål av allmänt intresse och vara proportionell mot det legitima mål som eftersträvas. Den nya bestämmelsen syftar till att det nationella biljettsystem för kollektivtrafik ska möta de krav som ställs avseende dataskydd. Närmare om innehållet i regionala trafikförsörjningsprogram Ett regionalt trafikförsörjningsprogram ska innehålla en redovisning av 1.behovet av regional kollektivtrafik i länet samt mål för kollek- tivtrafikförsörjningen, 2.alla former av regional kollektivtrafik i länet, både trafik som bedöms kunna utföras på kommersiell grund och trafik som myn- digheten avser att ombesörja på grundval av allmän trafikplikt, 3.digitala åtgärder för att underlätta reseplanering och försäljning vad gäller offentlig och kommersiell trafik så att dessa kan komplettera varandra och utökas till att omfatta nya mobilitetstjänster, 4.åtgärder för att skydda miljön, 5.tidsbestämda mål och åtgärder för anpassning av kollektiv- trafik med hänsyn till behov hos personer med funktionsnedsätt- ning, 6.de bytespunkter och linjer som ska vara fullt tillgängliga för alla resenärer, samt 7.omfattningen av trafik enligt lagen (1997:736) om färdtjänst och lagen (1997:735) om riksfärdtjänst och grunderna för prissätt- ningen för resor med sådan trafik, i den mån uppgifter enligt dessa lagar har överlåtits till den regionala kollektivtrafikmyndigheten. Paragrafen har ändrats på så sätt att en ny punkt 3 har införts. Numreringen av efterföljande punkter förskjuts. Enligt den nya punkten ska redovisningsplikten för regionala kollektivtrafikmyndig- heter i trafikförsörjningsprogram utökas till att även omfatta vilka digitala åtgärder som vidtas för att underlätta reseplanering och försäljning av resor med offentlig och kommersiell kollektivtrafik. Avsikten är det ska ske på sådant sätt att trafiken kan komplettera varandra och även utökas till att omfatta nya mobilitetstjänster. Med ”komplettera varandra” menas att regionala kollektivtrafik- myndigheter ska beskriva hur dessa arbetar för att anpassa eller samordna till exempel dataformat för att underlätta utveckling av nationella mobilitetstjänster. De kan också beskriva hur de genom egna digitala tjänster arbetar med att synliggöra andra resmöjligheter med kollektivtrafik än de som finns genom den egna trafiken. Det kan till exempel handla om andra mobilitetstjänster. Med ”mobilitetstjänster” avses tjänster för persontransporter som kan definieras som kollektivtrafik genom att de utgår från delade resurser, antingen genom att resenärer reser tillsammans eller genom att de delar fordon. I förordning (EU) 2017/1926, i bilagan Datakategorier, finns en definition av så kallad behovsstyrd trafik, som i allt väsentligt innehåller det som utredningen syftar på. Det rör sig om skyttelbussar, skyttelfärjor, taxi, bildelning, bilpooler, hyrbilar, cykeldelning och hyrcyklar. Med ”nya” avses att åtgärderna inte förekom vid tidigare rapporteringar av trafikförsörjnings- program. Den nya bestämmelsen syftar till att främja en effektivare använd- ning av redan existerande transportresurser. De regionala kollektivtrafikmyndigheterna ska genom att uppfylla de åtaganden som anges i kapitel 3 a och 4 kap. 2 § samverka för att den regionala kollektivtrafiken ska vara väl fungerande mellan regioner och nationellt. I paragrafen, som är ny, görs en hänvisning till de åtaganden som föreslås gälla för de regionala kollektivtrafikmyndigheterna. De regionala kollektivtrafikmyndigheterna ska samverka med varandra. Vidare anges det övergripande syftet med att dessa åtaganden upp- fylls, att den regionala kollektivtrafiken ska vara väl fungerande mellan regioner och nationellt. Skyldigheterna avser inte något trafikmässigt åtagande, utan syftar uteslutande till den digitala infra- struktur som är nödvändig för att syftet ska bli uppfyllt. Med ”…samverka för att den regionala kollektivtrafiken ska vara väl fungerande mellan regioner och nationellt” menas att det åligger regionala kollektivtrafikmyndigheter att delta i det nationella biljett- systemet för kollektivtrafik och samarbeta inom de områden som kräver samarbete för att biljettsystemet ska kunna fungera. Det handlar bland annat om att skapa gemensamma principer för data- format, biljettprodukter och standardavtal för tredjepartsförsälj- ning. Utöver samverkan kring det nationella biljettsystemet för att uppfylla de åtagandena så ålägger bestämmelsen inte de regionala kollektivtrafikmyndigheterna några ytterligare uppgifter. Gemensamt system för trafikantinformation och biljetter Ett kollektivtrafikföretag ska lämna information om sitt trafikutbud samt om sina produkter och priser till ett gemensamt system för trafikantinformation och biljetter. Den organisation som regeringen bestämmer ska upprätta en försälj- ningskanal för all kollektivtrafik i . Ett kollektivtrafikföretag ska lämna sina produkter till försäljning genom denna försäljningskanal. Ett kollektivtrafikföretag ska även från sin egen försäljningskanal på ett tydligt sätt hänvisa till denna försäljningskanal. Rubriken ovanför paragrafen ändras till ”Gemensamt system för trafikantinformation och biljetter”. finns en skyldighet för kollektivtrafikföretag att lämna information avseende trafikutbud till ett gemensamt system för trafikantinformation. Det gäller infor- mation om till exempel hållplatser, linjer och turer. I paragrafens första stycke görs ett tillägg. Det gemensamma systemet för trafikant- information utökas till att även omfatta information om biljetter, genom att också information om produkter och priser ska lämnas. Det som menas med produkter är biljetter eller färdbevis för rättighet att använda persontransportjänst. Det som avses med priser är biljetternas eller färdbevisens pris. Förslaget är i enlighet med förordning (EU) 2017/1926, servicenivå 2 och 3. Det rör bara information om produkter och priser, det vill säga inte försäljnings- API som möjliggör försäljning av produkterna. Information om produkter och priser kan till exempel användas i tjänster som möjlig- gör reseplanering. Paragrafens andra stycke, som är nytt, innebär att den organi- sation som regeringen bestämmer ska upprätta en försäljningskanal för all kollektivtrafik i . En dylik försäljningskanal bör möjliggöra köp av samtliga kollektivtrafikföretags i resor . Försäljningskanalen ska vara konkurrensneutral och erbjuda lika villkor för kollektivtrafikföretag. För trafik där nettopris är brukligt vid återförsäljning ska sådant tillämpas. Försäljningskanalen bör vara anpassad för alla brukargrupper och ha en kundtjänst samt vara öppen för vidareutveckling till att även omfatta internatio- nella biljetter. I andra stycket stadgas också att kollektivtrafikföretag från sin egen försäljningskanal på ett tydligt sätt ska hänvisa till denna försäljningskanal. På detta sätt ska resenärer få tillgång till det fullständiga utbudet. Denna lag träder i kraft . 10.2Förslaget till förordning om ändring av förordningen (2011:1126) om kollektivtrafik Ett kollektivtrafikföretag ska lämna den information om sitt trafik- utbud samt om sina produkter och priser som avses i 4 kap. 2 § lagen (2010:1065) om kollektivtrafik till 2.det organ till vilket Transportstyrelsen med stöd av 5 § har över- lämnat uppgiften att ta emot informationen. Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om skyldigheten att lämna information enligt första stycket. Innan Transportstyrelsen meddelar sådana föreskrifter ska myndigheten höra Konkurrens- verket. Paragrafen ändras som en följd av den föreslagna ändringen i 4 kap. 2 § första stycket kollektivtrafiklagen. Skyldigheten för ett kollek- tivtrafikföretag att till Transportstyrelsen, eller det organ till vilket Transportstyrelsen har överlämnat ansvaret, lämna information om sitt trafikutbud utökas således till att även omfatta information om kollektivtrafikföretagets produkter och priser. ska tillhandahålla det biljettsystem som avses i 3 a kap. 1 § lagen (2010:1065) om kollektivtrafik. Paragrafen, som är ny, anger att det är som ska ansvara för att tillhandahålla det nationella biljettsystemet. får överlämna uppgiften att tillhandahålla det biljettsystem som avses i 3 a kap. 1 § lagen (2010:1065) om kollektivtrafik till en enskild juridisk person. Paragrafen, som är ny, möjliggör för att överlämna uppgiften att tillhandahålla det nationella biljettsystemet till en enskild juridisk person. Undantag från anmälnings- och informationsskyldighet m.m. Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om undantag från skyldig- het som anges i 3 a kap. 4 § första stycket och 4 kap. 1, 2 eller 3 § lagen (2010:1065) om kollektivtrafik. Transportstyrelsen får även besluta om sådana undantag i en- skilda fall. Ett beslut om undantag får förenas med villkor. Paragrafen utökar Transportstyrelsens möjlighet att meddela före- skrifter om undantag från skyldigheter till att även omfatta skyldig- heter enligt den föreslagna bestämmelsen i 3 a kap. 4 § första stycket kollektivtrafiklagen. Således får Transportstyrelsen meddela före- skrifter om undantag även från skyldigheten för en regional kollek- tivtrafikmyndighet att ge tredje part möjlighet att utföra försäljning av den regionala kollektivtrafikmyndighetens produkter. Rubriken närmast ovanför 7 § ändras för att bli mer rättvisande. Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om avgifter 1.för prövning av en ansökan om undantag enligt 7 § och för tillsyn enligt 5 kap. 1 § lagen (2010:1065) om kollektivtrafik, 2.för insamling av information om trafikutbud, produkter och priser som avses i 4 kap. 2 § lagen (2010:1065) om kollektivtrafik, 3.för tillhandahållande av biljettsystem som avses i 3 a kap. 1 § lagen (2010:1065) om kollektivtrafik och 4.enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 1–4 kap. i lagen (2010:1065) om kollektivtrafik. Genom paragrafens nya lydelse utökas Transportstyrelsens möjlig- het att meddela föreskrifter om avgifter. För ökad läsbarhet föreslås vidare en uppdelning i punkter. Punkterna 1 och 4 motsvarar vad som gällde enligt paragrafens tidigare lydelse. Punkt 2 innebär att Transportstyrelsen även får meddela föreskrifter om avgifter för insamling av information om trafikutbud, produkter och priser som avses i den föreslagna paragrafen 4 kap. 2 § kollektivtrafiklagen. Enligt punkt 3 får Transportstyrelsen meddela föreskrifter om avgifter för tillhandahållande av biljettsystem i enlighet med det föreslagna nya kap. 3 a i kollektivtrafiklagen. Denna förordning träder i kraft . Ett nationellt biljettsystem för all kollektivtrafik i hela En särskild utredare ska utreda vad som krävs för att införa ett nationellt biljettsystem för all kollektivtrafik i hela , samt lämna förslag till hur ett sådant biljettsystem bör utformas, byggas upp, drivas och finansieras. Syftet med utredningen är att ge regeringen beslutsunderlag för hur ett nationellt biljettsystem som omfattar all kollektivtrafik i landet kan införas. •Analysera vilka behov respektive hinder som finns kopplat till att köpa biljetter till kollektivtrafik i hela . •Kartlägga och analysera befintliga och pågående insatser inom kollektivtrafikområdet i avseende biljetter och färdbevis, inklusive eventuella tekniska och marknadsmässiga hinder för skapandet av ett konkurrensneutralt nationellt biljettsystem. •Utredaren ska genomgående ha ett jämställdhetsperspektiv i den analys som görs. Statistik som utredaren redovisar ska om möjligt vara könsuppdelad. •Beskriva hur relevanta länder har organiserat nationella biljett- system för kollektivtrafik. •Beskriva det statliga åtagandets omfattning avseende lokal, regio- nal, nationell och internationell kollektivtrafik. •Definiera vilken trafik som bör omfattas av ett nationellt biljett- system. •Föreslå insatser och tidsplan för skapandet av ett nationellt biljettsystem för all kollektivtrafik i hela landet. Möjligheterna att integrera mobilitet som en tjänst ska särskilt belysas i förslaget.