sou · H8B343 · 2020-08-20 00:00:00 — Utredaren förordade alternativ ett och föreslog ingen förändring av det kursbaserade betygssystemet. Argumenten var att en förändring till ett system med ämnesbetyg krävde mycket goda skäl, och några sådana skäl hade utredaren inte funnit. Varken lärare eller elever som utredaren mötte under utredningsarbetet hade starka önskemål om ett ändrat system. Dessutom såg utredaren en stor fördel med att gymnasial utbildning och vuxenutbildning hade samma kursindelning och betygsutformning. Av regeringens proposition om en ny gymnasieskola framgick att regeringen delade analys att kursbetygens fördelar uppvägde dess nackdelar.41 Av propositionen framgick även att regeringen delade uppfattningen att det inte är betygssystemet som avgör om en utbildning uppfattas som fragmentiserad och ytlig utan att det snarare beror på hur kursplanerna är konstruerade, kursernas längd och vilka valmöjligheter som erbjuds. 2008/09:199. beslutade i enlighet med propositionen i dessa frågor. Betygssystemet – en historik som (som tillsattes 2007) utredde frågan om ämnesbetyg hade en arbetsgrupp inom Utbildnings- departementet i uppdrag att ta fram förslag på en ny betygsskala med fler steg än den dåvarande fyrgradiga skalan. Målet var att föreslå en betygsskala som kunde hålla och som skulle kunna användas även om det skedde förändringar i andra delar av betygssystemet. Arbetsgruppens uppdrag redovisades i departementspromemorian En ny betygsskala.42 Arbetsgruppens förslag var att införa en sexgradig skala med fem steg för godkända resultat med beteckningarna A–E, och ett steg för icke godkänt resultat med beteckningen F. Enligt förslaget borde det finnas nationella betygskriterier för lägsta, högsta och mellersta betygssteget vad avser godkända resultat. Meritvärdena för godkända betyg skulle hållas inom samma skala som tidigare, alltså mellan 10 och 20 poäng. Betyget F skulle ge 0 poäng, betyget E 10 poäng, betyget D 12,5 poäng, betyget C 15 poäng, betyget B 17,5 poäng och betyget A 20 poäng. Betyget E skulle ges för kunskaper som uppfyller lägsta godtag- bara kunskapskrav, betygen C och A skulle ges om kriterierna för betygen är uppfyllda i sin helhet, vilket även innebär att kraven för de lägre betygen måste vara uppfyllda i sin helhet. Betygen B och D skulle användas om eleven helt uppfyllt kriterierna för det under- liggande steget och till övervägande del uppfyllt kriterierna för nästa betygssteg.43 Det betonades att kunskapsprogression inte sker linjärt, varför vissa kunskapskvaliteter för högre betyg eller väl utvecklad förmåga i ett eller flera avseenden borde resultera i betyget B eller D. Skalan skulle inte vara beroende av hur kriterier formuleras och konstrueras. Den skulle kunna tillämpas på betygskriterier som är formulerade som enskilda kriterier, alltså som är konstruerade för så kallad analytisk bedömning, men även tillämpas på betygskriterier som är formulerade i form av mer sammanhängande beskrivningar av vilken kunskapsprofil som krävs, som avser stödja så kallad holistisk bedömning.44 43Betygen B och D övertog på detta sätt den kompensatoriska funktion som tidigare inrymdes i betygen VG och MVG där väl utvecklad förmåga avseende något eller några kriterier kunde väga upp brister avseende ett eller ett par andra kriterier. Betygssystemet – en historik Regeringens proposition En ny betygsskala låg helt i linje med vad som föreslogs i departementspromemorian. Utifrån den nya betygsskalan fick i uppdrag att ta fram kunskapskrav för och motsvarande skolformer samt även för gymnasieskolan och gymnasiesärskolan.45 Efter att propositionerna gällande en ny gymnasieskola och en ny betygsskala antagits av gavs i uppdrag att se över och förtydliga samtliga kursplaner i gymnasieskolan. Den nya betygsskalan infördes och infördes den större refor- men Gy 11 i gymnasieskolan. Reformen innebar bland annat att ämnesplaner infördes, i stället för kursplaner, i gymnasieskolan och gymnasial vuxenutbildning. pågick även en utredning om den fram- tida gymnasiesärskolan46, vilket 2011 resulterade i betänkandet Den framtida gymnasiesärskolan – en likvärdig utbildning för ungdomar med utvecklingsstörning.47 Betänkandet innehöll inte något avsnitt som behandlade bedöm- ning eller betygssättning specifikt. Dock framfördes förslag om att varje elev som lämnar gymnasiesärskolan ska ha rätt till ett examens- dokument med en utökad dokumentation om elevens utbildning. Utredaren föreslog att en gymnasiesärskoleutbildning skulle om- fatta 3 000 poäng, och att det i examensdokumentet skulle noteras om eleven har uppnått målet om minst 2 500 godkända gymnasie- särskolepoäng av 3 000, har genomfört ett godkänt gymnasiesär- skolearbete samt har uppnått godkända betyg i svenska eller svenska som andraspråk och matematik på kurser motsvarande minst 100 gym- nasiesärskolepoäng i varje ämne. Utredaren skulle enligt direktiven föreslå hur en gymnasie- särskoleexamen skulle kunna utformas. I betänkandet framfördes att ett argument för en gymnasiesärskoleexamen är att gymnasie- särskolan på så sätt ska harmonisera med gymnasieskolan. resonerade utredaren kring huruvida en examen är nödvändig för gymnasiesärskoleelever. Bland annat har det hävdats att betyg inte 45U2009/312/S och U2009/2114/G. 2009:84 bilaga 1, dir. 2010:27, bilaga 2. Betygssystemet – en historik har så stor betydelse för denna elevgrupp när det gäller möjligheterna att få ett arbete eller annan sysselsättning, och att arbetsgivare snarare lägger vikt vid hur eventuell praktik har fungerat. I regeringens proposition48 föreslogs att omfattningen på studierna i gymnasiesärskolan skulle vara 2 500 poäng och att betyg skulle sättas efter varje avslutad kurs och efter avslutat gymnasiesärskolearbete. Som betyg på godkända resultat skulle någon av beteckningarna A, B, C, D eller E användas. Betyg skulle sättas med hjälp av de kun- skapskrav som föreskrivits för en kurs. För den elev som inte upp- nått kraven för betyget E skulle betyg inte sättas. Regeringen före- slog dock inte någon gymnasiesärskoleexamen, eftersom denna examen till skillnad från en gymnasieexamen inte skulle kvalificera för högskolestudier. Regeringen instämde i utredarens slutsats att en gymnasiesärskoleexamen kan sägas strida mot hela grundtanken med gymnasiesärskolan som ska vara en skolform som möter elever med vitt skilda förutsättningar på deras egen nivå. Regeringen före- slog i stället att ett gymnasiesärskolebevis utfärdas vid avslutad utbildning. Detta skulle beskriva vilka kunskaper och erfarenheter eleven har med sig från gymnasiesärskolan på ett sådant sätt att det underlättar kontakten med möjliga arbetsgivare. Diskussionen om gymnasieelevers stress och fragmentisering av gymnasiestudierna har fortsatt även efter att den nya gymnasie- skolan infördes . En utredning om gymnasieutbildningen tillsattes av regeringen 2015.49 Utredningen hade ett brett direktiv, och fick som ett tilläggs- direktiv att analysera för- och nackdelar med ämnesbetyg jämfört med kursbetyg och att utreda möjligheterna att införa ämnesbetyg i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan.50 Utredningen redovisade sina förslag 2016 i betänkandet En gymnasieutbildning för alla – åtgärder för att alla unga ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbild- 2011/12:50. beslutade i enlighet med propositionen i dessa frågor. Betygssystemet – en historik 4.3.1Fördelar och nackdelar med olika system Utredningen analyserade såväl kursbetyg som ämnesbetyg och deras för- respektive nackdelar. Kursbetygen ansågs ha fördelen att de skapar möjlighet till flexib- ilitet i studievägarna, elever kan snabbt få återkoppling och där- igenom bli mer motiverade och de uppskattar att kunna lägga avklarade kurser bakom sig. Elever vågar också fördjupa sig i ämnet eftersom ett bra betyg inte riskerar att ersättas av ett sämre. Ett större antal kursbetyg som sprids ut kan innehålla rikare och därmed bättre information om en elevs studieförmåga än ett av- slutande ämnesbetyg. Kursbetyg är också att föredra inom vuxen- utbildningen. Kursbetygens nackdelar är att utbildningen blir fragmentiserad, att helheten går förlorad och att elevens progression blir osynlig- gjord. Kursbetyg kan också bidra till stress och psykosocial ohälsa. Tidiga misslyckande följer eleven och kan ge en missvisande bild av elevens kunskaper och förmågor. Vid samtal med elever framkom att kursbetyg kan vara hämmande för elevernas vilja och förmåga att lära sig då det handlar mycket om att beta av kurser. Antalet prov verkade ha ökat eftersom lärare känner en press att få ihop så mycket bedömningsunderlag som möjligt och erbjuda eleverna många tillfällen att visa sina kunskaper. Ämnesbetyg beskrevs ha den fördelen att de ger möjlighet att bredda och fördjupa elevernas kunskaper successivt i de ämnen som läses . Ämnesbetyg speglar också vad en elev kan vid studiernas slut snarare än efter varje kurs och ger på så vis en helhetsbild av elevens kunskaper. Elever hade uttryckt att ämnesbetyg ger förut- sättningar att kunna utvecklas i ett ämne vilket har en motiverande effekt. Ämnesbetyg ger elever möjlighet att visa sina kunskaper över och ett enstaka misslyckande får mindre konsekvenser än i ett system med kursbetyg. Ämnesbetyg bör även bidra till minskad Betygssystemet – en historik stress eftersom antalet bedömningstillfällen reduceras och varje prov eller inlämning inte blir lika avgörande. Det finns även pedagogiska vinster. Enligt utredningen framkom det synpunkter att det till exempel skulle bli lättare för skolor att vara flexibla och planera för samverkan och ämnesövergripande sam- arbete i ett system med ämnesbetyg. Lärare skulle få möjlighet att planera mer långsiktigt och sammanhängande. Utredningen redogjorde för flera problem som uppstår då man applicerar ämnesbetyg i en kursutformad skola, som till exempel hur en lärare ska ta hänsyn till underliggande kurser då ett ämnesbetyg sätts, och att det föreligger risk att elever väljer bort överliggande kurser om det fått ett bra betyg på den underliggande. 4.3.2Två möjliga modeller för ämnesbetyg Utredningen såg två möjliga modeller för ämnesbetyg. Dels en modell där ämnesbetyg kunde ges i ämnen med progression och kursbetyg kunde ges i övriga ämnen, dels en modell med ämnesbetyg i en ämnesutformad gymnasieskola. Fördelar med ett blandsystem där en elev kan få både kurs- och ämnesbetyg är att bara mindre förändringar krävs av ämnesplaner och programstrukturer, att elever får färre betyg och att samma styr- dokument kan användas i vuxenutbildning. Nackdelar är att elevens examensbevis kommer att innehålla både kurs- och ämnes- betyg och att flera olika arbetssätt möjligen skulle börja användas i gymnasieskolan. Det kan också bli svårare att se helheter i elevernas utbildning samt att arbeta med stöd och anpassningar. Ett mer tydligt och renodlat system skulle enligt utredningen vara ämnesbetyg i en ämnesutformad gymnasieskola. På samma sätt som i , där kunskapskraven för årskurs 9 gäller från och med årskurs 7, bör kunskapskraven i gymnasieskolan gälla för ämnet som helhet. Ämnesbetyget skulle inte vara en matematisk beräkning av en elevs prestationer utan en helhetsbedömning av en elevs kun- skaper vid det tillfälle som ämnesbetyget sätts. Fördelarna med ämnesbetyg i ämnesutformad skola är att det möjliggör utbildningar med mer djup och mindre splittring samt enhetliga arbetssätt och synsätt i gymnasieskolan. Betygssystemet – en historik Nackdelarna är att studievägar behöver konstrueras med något mindre valfrihet. Åtgärder behöver också vidtas för att elever ska kunna byta program och samverkansmöjligheterna med vuxen- utbildningen skulle förändras. förordade ämnesbetyg i en ämnesutformad gymnasieskola En övergång till ämnesbetyg, i synnerhet i en ämnesutformad gym- nasieskola kräver enligt utredningen tid och mycket förberedelse- arbete. Utredningen bedömde att ett införande av ämnesbetyg i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan har betydande potential att leda till flera förbättringar för elever och lärare. Elevers kunskaps- utveckling kan lättare och mer långsiktigt stödjas, lärares arbete kan underlättas och undervisningen kan bedrivas utifrån en större hel- hetssyn. Av de två presenterade modellerna ansåg utredningen att ämnes- betyg i en ämnesutformad gymnasieskola är tydligare och därför att föredra. Ämnesbetyg kan bidra till att minska stressen och öka motivationen hos eleverna. Utredningen konstaterade att frågan om ämnesbetyg bör utredas vidare då den är tekniskt komplicerad. Som en följd av förslag om att ämnesbetyg borde utredas vidare tillsattes en ny betygsutredning. Utredningen fick bland annat i uppdrag att föreslå en modell för ämnesbetyg för gymnasieskolan och gymnasiesärskolan och analy- sera hur denna modell ska förhålla sig till vuxenutbildningen.52 Utredningen tog namnet 2018.53 I detta betänkande Bygga, bedöma och betygssätta – betyg som bättre motsvarar elevernas kunskaper – har vi lämnat förslag om en modell med ämnesbetyg i en ämnesutformad gymnasieskola och gymnasie- särskola (se kapitel 11). Vi föreslår även att ämnesbetyg införs i vuxenutbildningen på gymnasial nivå. Vidare föreslår vi att kom- Betygssystemet – en historik pensatorisk betygssättning införs (se kapitel 12) samt att ett ytter- ligare underkänt betygssteg införs (se kapitel 13). 5Bestämmelser om betyg och betygssättning I detta kapitel redogör utredningen för nuvarande bestämmelser om betyg och betygssättning inom skolväsendet och som har koppling till utredningens förslag.1 Inledningsvis redogör vi för de över- gripande bestämmelser som rör flera skolformer. viför bestämmelser som är specifika för respektive skolform. Vidare beskrivs det nationella stöd som finns för bedömning och betygs- sättning, bland annat nationella prov. Avslutningsvis beskrivs kort- fattat regleringen av antagningen till gymnasieskolan samt tillträdet till högre utbildning, där betygen är avgörande för både behörighet och urval. 5.1Övergripande bestämmelser om betyg och betygssättning 5.1.1Bestämmelser om betyg finns i lag, förordningar och föreskrifter I skollagen2 finns vissa allmänna bestämmelser om betyg och även en del bestämmelser om betyg i olika skolformer. Till exempel är det reglerat i skollagen att betyg ska sättas utifrån nationellt fastställda kunskapskrav och att regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer meddelar föreskrifter om kunskapskrav. Mer in- gående betygsbestämmelser finns i de förordningar som reglerar 1Det innebär att vi enbart redogör för bestämmelserna för vuxenutbildning på gymnasial nivå och som särskild utbildning på gymnasial nivå som omfattas av förslagen om kompensatorisk betygssättning, Fx och ämnesbetyg. 2Skollagen (2010:800). Bestämmelser om betyg och betygssättning respektive skolform.3 (Se vidare nedan.) I exempelvis gymnasie- förordningen4 regleras att det ska finnas en ämnesplan med kun- skapskrav för varje kurs5 och i skolförordningen regleras att det ska finnas en kursplan med kunskapskrav för varje ämne i den obliga- toriska skolan.6 I läroplanerna för de olika skolformerna framgår bland annat att betyg uttrycker i vilken utsträckning en elev har upp- nått de nationella kunskapskrav som finns för ett ämne eller en kurs.7 får genom föreskrifter besluta om vissa områden när det gäller betyg och betygssättning. Bland annat får besluta om ämnesplaner i gymnasieskolan, förutom när det gäller de gymnasiegemensamma ämnena som regeringen beslutar om.8 har vidare möjlighet att besluta om allmänna råd inom myndighetens område.9 Allmänna råd är rekommendationer som inte är bindande på samma sätt som bestämmelser i lag, förordning och föreskrifter.10 bör de allmänna råden följas om verk- samheten inte uppfyller kraven i bestämmelserna på andra sätt. Skol- verket har bland annat publicerat allmänna råd om betyg och betygs- sättning, som ger rekommendationer om lärares, rektorers och huvudmäns arbete för att betygen ska bli rättvisande och likvärdiga.11 5.1.2I vilka skolformer betyg sätts Betyg ska sättas i och sameskolan från och med årskurs 6 och i specialskolan från och med årskurs 7. I grundsär- skolan ska betyg endast sättas om eleven eller elevens vårdnads- havare begär det. Vidare ska betyg sättas i gymnasieskolan, gym- 3Skolförordningen (2011:185), gymnasieförordningen (2010:2039), förordningen (2014:854) om vidareutbildning i form av ett fjärde tekniskt år och statsbidrag för sådan utbildning och för- ordningen (2011:1108) om vuxenutbildning innehåller bestämmelser som kompletterar skol- lagen när det gäller , grundsärskolan, specialskolan, sameskolan, gymnasieskolan, gymnasiesärskolan och vuxenutbildningen. Bestämmelser för skolområdet finns även i Statens skolverks författningssamling, SKOLFS. 4Gymnasieförordningen (2010:2039). 51 kap. 4 § gymnasieförordningen. 69 kap. 1 § skolförordningen. 7SKOLFS 2010:37, SKOLFS 2010:255, SKOLFS 2010:250, SKOLFS 2010:251, SKOLFS 2011:144, SKOLFS 2013:148, SKOLFS 2012:101. 81 kap. 4 § gymnasieförordningen. 9Förordning (2015:1047) med instruktion för . 11Skolverket (2018a). Bestämmelser om betyg och betygssättning nasiesärskolans nationella program och i vuxenutbild- ning (komvux). Rektorn ska se till att betyg sätts i enlighet med skollagen och andra författningar. Eleverna ska också informeras om de grunder som tillämpas vid betygssättningen.12 Betygsskalan innehåller sex betygssteg: A, B, C, D, E och F. Betygs- stegen A–E betecknar godkända resultat, där A är högsta betyg, och F betecknar icke godkänt resultat. Betygssteget F används inte i grundsärskolan, gymnasiesärskolan och i komvux som särskild utbildning på gymnasial nivå. I grund- särskolan sätts endast betyg om eleven eller elevens vårdnadshavare begär det.13 Som betyg på gymnasiearbetet och examensarbetet ska endast någon av beteckningarna E eller F användas.14 Det finns nationella kunskapskrav för betygen A–E. Kraven för betygen A, C och E preciserar vilka kunskaper som krävs för respek- tive betyg. Kunskapskravet för betyget D innebär att kraven för E och till övervägande delen för C är uppfyllda. Kunskapskravet för betyget B innebär att även kraven för C och till övervägande delen för A är uppfyllda.15 123 kap. 14–15 §§ skollagen. 1310 kap. 17 §, 11 kap. 19 och 20 §§, 12 kap. 17 §, 13 kap. 18 §, 15 kap. 24 §, 18 kap. 23 §, 36 § och 20 kap. 36 § skollagen. 1415 kap. 25 § skollagen, 4 kap. 8 § förordning (2011:1108) om vuxenutbildning. 156 kap. 7 § skolförordningen, 8 kap. 2 § gymnasieförordningen, 7 kap. 7 § förordning (2014:854) om vidareutbildning i form av ett fjärde tekniskt år och statsbidrag för sådan utbildning och för- ordningen (2011:1108) om vuxenutbildning. För gymnasiesärskolan finns motsvarande reglering inskriven i kunskapskraven för varje kurs som ingår i ämnen i gymnasiesärskolan. Bestämmelser om betyg och betygssättning Om underlag saknas för bedömning Om det i , specialskolan, sameskolan, gymnasieskolan, och gymnasiesärskolan saknas underlag för bedömning av en elevs kunskaper i ett ämne på grund av elevens frånvaro ska betyg inte sättas i ämnet eller kursen. I komvux ska betyg inte sättas på en kurs om det saknas underlag på grund av elevens bristande deltagande i kursen.16 I samtliga fall ska i stället ett horisontellt streck sättas.17 Om en elev får betyget F i ett avslutat ämne i och specialskolan ska en skriftlig bedömning av elevens kunskapsutveck- ling i ämnet ges och det får även framgå vilka stödåtgärder som vid- tagits.18 Detta gäller även elever som har läst ett grundskoleämne inom ramen för ett introduktionsprogram.19 Undantagsbestämmelse att bortse från enstaka delar av kunskapskrav Det finns en undantagsbestämmelse som innebär att om det finns särskilda skäl får läraren vid betygssättningen bortse från enstaka delar av de kunskapskrav som eleven ska ha uppnått i slutet av årskurs 6 i sameskolan, årskurs 6 eller 9 i och grund- särskolan samt årskurs 7 och 10 i specialskolan. Med särskilda skäl avses funktionsnedsättning eller andra liknande personliga för- hållanden som inte är av tillfällig natur och som utgör ett direkt hinder för att eleven ska kunna nå ett visst kunskapskrav. För elever i grundsärskolan avser funktionsnedsättningen inte elevens utveck- lingsstörning, om det inte föreligger synnerliga skäl. För special- skolan avses funktionsnedsättning utöver dövhet eller hörselskada.20 Motsvarande undantagsbestämmelse för kursbetyg finns för gym- nasieskolan och gymnasiesärskolan. De kunskapskrav som rör säker- het och de som hänvisar till lagar, förordningar eller myndigheters föreskrifter ska dock alltid uppfyllas. 1620 kap. 39 § skollagen. 1710 kap. 18 §, 12 kap. 18 §, 13 kap. 19 §, 15 kap. 27 § och 18 kap. 26 § skollagen samt 6 kap. 19§ skolförordningen, 8 kap. 8 kap. 8 § gymnasieförordningen och 7 kap. 21 § förordningen om vidareutbildning i form av ett fjärde tekniskt år och statsbidrag för sådan utbildning, 4 kap. 11§ förordning om vuxenutbildning. 1810 kap. 22 § skollagen. 198 kap. 20 § gymnasieförordningen. 2010 kap. 21 §, 11 kap. 23 a §, 12 kap. 21 § och 13 kap. 21 b § skollagen. Bestämmelser om betyg och betygssättning gäller att en utvecklingsstörning bara får beaktas om det finns synner- liga skäl.21 Liknande undantagsbestämmelser finns i komvux.22 Eleverna ska informeras om de grunder som tillämpas vid betygs- sättningen23 och de har även rätt att få veta skälen för ett betyg.24 I allmänna råd om betyg och betygssättning framgår att läraren, på begäran av eleven eller vårdnadshavare, bör förklara för eleven eller vårdnadshavaren vad som varit avgörande och direkt påverkat utgången av det betyg som satts. Det innebär inte att läraren i detalj behöver redogöra för samtliga bedömningsunderlag och hur dessa värderats vid betygssättningen. Däremot kan läraren förklara vilka underlag som vägt särskilt tungt och varför.25 Betyg och betygssättning i läroplanerna Ett betyg uttrycker i vilken mån en elev har uppfyllt de nationella kunskapskraven för ett ämne eller en kurs. Läraren ska även vid betygssättningen utnyttja all tillgänglig information om en elevs kunskaper i förhållande till kunskapskraven och allsidigt utvärdera kunskaperna.26 Vid betygssättningen i gym- nasieskolan, gymnasiesärskolan och komvux ska läraren även beakta sådana kunskaper som en elev har tillägnat sig på annat sätt än genom den aktuella undervisningen.27 2115 kap. 26 § och 18 kap. 25 § skollagen. 2220 kap. 38 § skollagen. 233 kap. 15 § skollagen. 243 kap. 17 § skollagen. 25Skolverket (2018a). 26SKOLFS 2010:37, SKOLFS 2010:255, SKOLFS 2010:250, SKOLFS 2010:251, SKOLFS 2011:144, SKOLFS 2013:148, SKOLFS 2012:101. 27SKOLFS 2011:144, SKOLFS 2013:148, SKOLFS 2012:101. Bestämmelser om betyg och betygssättning 5.2Bestämmelser om betyg för respektive skolform 5.2.1Betyg i och motsvarande skolformer Som tidigare beskrivits ska ett betyg visa i vilken omfattning en elev har klarat de nationella kunskapskrav som finns för ett ämne, och som stöd för betygssättningen finns kunskapskrav för olika betygs- steg. Betyg innan ett ämne har avslutats (terminsbetyg) I och sameskolan ska betyg sättas i slutet av varje termin från och med årskurs 6 samt från och med årskurs 7 i special- skolan i de ämnen som eleven har fått undervisning i under terminen. Motsvarande gäller om en elev eller elevens vårdnadshavare i grund- särskolan begär att betyg ska sättas i ämnen.28 Terminsbetygen bygger på en bedömning av de kunskaper som eleven inhämtat i ämnet till och med den aktuella terminen. Vid bedömning i årskurs 6 i och sameskolan ska elevens kunskaper ställas i relation till de kunskaper eleven ska ha uppnått vid betygstillfället i förhållande till kunskapskraven i årskurs 6. Efter årskurs 6 i ska elevens kunskaper ställas i relation till de kunskaper eleven ska ha uppnått vid betygstillfället i förhållande till kunskapskraven i årskurs 9. Motsvarande gäller för årskurs 7 respek- tive årskurs 10 i specialskolan. Slutbetyg, skriftlig bedömning och avgångsintyg