sou · H8B359 · 2020-10-19 00:00:00 — Som ämne lider entreprenörskap av legitimitetsbrist Som ämne och praktik betraktat har utredningen intrycket att entre- prenörskap inte har den trovärdighet som vanligtvis betingar utbild- nings- och forskningsverksamhet. Utredningens uppfattning är att entreprenörskap, som undervisnings- och forskningsämne i viss mån, behandlas som något extra som kan göras , med en tydlig särkoppling från övriga utbildningar och forskning till följd. Denna legitimitetsbrist försvårar i synnerhet förståelse för och utveckling av den vetenskapliga grund som högre entreprenörskapsutbildningar de facto kan luta sig mot för att vara ändamålsenlig sina syften. Slutligen ”smittar” denna legitimitetsproblematik av sig på högsko- lornas innovationsmiljöer, vilket bidrar till att det skapas en distans mellan dessa miljöer och högskolornas övriga verksamhet; vilket i alla händelser är kontraproduktivt för ett ändamålsenligt nyttiggö- rande av högskolornas kunskap. I den mån denna legitimitetspro- blematik framgångsrikt kan adresseras och utmanas, så skulle den möjliga kunskapsbas som finns för entreprenörskap vid svenska högskolor mer ändamålsenligt kunna tillvaratas, utvecklas och för alla ingående parter bidra till ett ökat nyttiggörande och stärkta innovationsmiljöer. Ett nationellt centrum med tre uppgifter Utredningen anser därför att ett samlat nationellt grepp bör tas för att vid landets högskolor öka kunskapen och legitimiteten av entre- prenörskap. Detta kan enligt utredningens mening ske genom att medel nationellt avsätts för ett nationellt centrum för entrepre- nörskap. Med ett nationellt centrum kan kunskapen om kommersialisering och nyttiggörande höjas vid landets högskolor. Ett sådant centrum ska inneha rollen som ett samverkansorgan för ett långsiktigt stra- tegiskt arbete med frågorna. Centret föreslås ha tre uppgifter: 1.Bidra till nationell utveckling och förbättring av forskning av relevans för entreprenörskap, kommersialisering och nyttiggör- ande vid svenska högskolor. 2.Bidra till utvecklingen av, samt att erbjuda utbildningar av rele- vans för entreprenörskap för studenter, forskare och anställda. 3.Driva och bidra till samordnande och kunskapsunderbyggda nätverk för entreprenörskap vid svenska högskolor. Centret vara utformat som ett samverkansorgan För att möjliggöra en långsiktig nationell utveckling för entrepre- nörskap vid landets högskolor bör detta centrum vara utformat som ett strategiskt samverkansorgan för forskare, lärare och personal kopplad till kommersialisering och nyttiggörande vid svenska hög- skolor. Ett vidare samarbete med offentlig sektor, särskilt berörda myndigheter, kommer att vara avgörande för centrumets framgång. I alla händelser måste ett nationellt i sin struktur addera marginalnytta till det existerande landskapet av kunskaps- baserade verksamheter inom entreprenörskap i . Det bör allt- så understrykas att framgången av ett nationellt inom entreprenörskap vid svenska högskolor kommer att variera i funktion av hur väl ett sådant centrum tar tillvara på, och stärker, men inte stör, verksamheten vid närbesläktad verksamhet. Det- samma gäller för centrumets förmåga att bidra till högskolor där kom- mersialisering och nyttiggörande av kunskap är betingade av unika och från andra väsensskilda förutsättningar och behov (exempelvis viss teknik och Life science). Vad gäller centrumets ”hemvist” bör det säkerställas att redan etablerade miljöer av relevans för kompetensen tas tillvara i kon- struktionen. Därför bör centrumet arbeta för att aktörer med ett dokumenterat kunskapsunderbyggt förhållningssätt till entrepre- nörskap generellt och entreprenörskap inom högre utbildning speci- fikt, knyts till denna miljö. Eftersom det bedöms nödvändigt att centrumets utgångpunkt är att aktivt beforska och utveckla ämnet entreprenörskap i relation till högre utbildning, så bör det förläggas i anslutning till minst två aktörer (varav minst en högskola) med en redan etablerad miljö med internationellt konkurrenskraftig forsk- ning inom entreprenörskap. Centret föreslås få budget på Utredningen bedömer att centret ska erhålla en årlig budget på 20 mil- joner kronor. Därigenom kan såväl kompetens bygga som utbild- ningar formas och erbjudas högskolorna. Centret kommer kunna samarbeta med UKÄ och i deras arbete med att följa och utvärdera högskolornas nyttiggörandearbete och kommer kunna ge värdefulla bidrag till den nationella policyutvecklingen inom området. En viktig huvuduppgift kommer dock bara att tillse att det vid landets samtliga högskolor finns utbildningar i entreprenörskap. Högst av budgeten får gå till en av aktörerna. Anslag för centrets finansiering ska utlysas och handläggas av . Som en del av handläggningen ska också utvärdera centrets resultat och effekter. För detta krävs det mål för verksam- heten, och måluppfyllelse ska spela en viktig roll vid förnyad utlys- ning av anslag för verksamheten. Det nationella centret för entreprenör- skap driver och utvecklar entreprenörsskapsutbildningar i och ansvarar för att samtliga studenter på master- och forskarnivå erbjuds dessa. Utredningen anser således att det nationella centret ska vara en nationell nod för forskning, kunskap och utbildning inom entrepre- nörskap. Detta för att det driver de kultur- och attitydförändringar utredningen önskar se men också för att en ökad kunskap om entre- prenörskap är önskvärd. Frågan är dock vilket faktiskt resultat en ökad utbildning inom entreprenörskap kan antas ge i landet. En studie genomförd av entreprenörskapsforum , menar att det har skett för lite forskning på entreprenörskapsutbildningar för att säkerställa utbildningar i entreprenörskap är investeringar som betalar sig för samhället. 2En avhandling vid i som publicerades visar att högre entreprenör- skapsutbildning kan vara ändamålsenlig sina syften och på ett av- görande sätt bidra till nyttiggörande av kunskap. I avhandlingen genomfördes två naturliga experiment av entreprenörskapsutbild- ning vid under ett decen- nium. Exempelvis visar studien, som är den första i sitt slag, att högre utbildning i entreprenörskap kan stimulera såväl kortsiktigt som långsiktigt nyföretagande, liksom hållbara företag. Avhandlingen visar även att utbildningens design och pedagogik är avgörande för hur ändamålen uppfylls.3 Utredningen noterar forskningsläget, men menar att den typen av forskning är svår att genomföra. Ingången är i stället att entreprenöriella personer har bättre chanser att driva förändring och att det bidra till att skapa förändrad inställning till entreprenör- skap och nyttiggörande på högskolan och i samhället i stort. 8.3Arbetsgivarverket ska kartlägga rörlighet Utredningens bedömning: Ett stort nyttiggörande av resultat från forskningsverksamhet sker om anställda vid högskolor även arbetar i annan del av offentlig sektor eller det privata näringslivet delar av sitt liv. Det finns olika hinder mot att så ska ske i högre grad än . Utredningens förslag: förslås få i uppdrag att tillsammans med kartlägga hinder för ökar rör- lighet mellan akademi och näringsliv och övrig offentlig sektor, ur ett arbetsrättsligt perspektiv och lämna förslag till åtgärder för att öka rörligheten. Utredningen har haft en stor mängd möten med företrädare för arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer, intresseorganisationer, offentliga myndigheter (statliga som kommunala) och näringsliv. 2Johan E. (red.) , , , , : Entreprenörskapsutbildning – går det att lära ut entreprenörskap?, Report 2019 s. 31 ff. 3Rasmus : Epistemologies of Entrepreneurship Education – Experiments and Outcomes, , 2019. fråga som genomgående har tagits upp är att ett stort nyttiggörande av resultat från forsknings- och annan verksamhet vid högskolor, det sker dels i samarbete mellan akademi och andra aktörer men dels även när företrädare för olika sektorer byter sektor under sitt arbetsliv. När forskaren går från högskolan till näringslivet eller andra delar av offentlig sektor tillämpas hens kunskaper i faktiskt verksamhet och utvecklar verksamheten. Detsamma gäller när per- soner går från näringsliv in i högskolan och dess forsknings- och utbildningsmiljöer. Det råder en mycket bred konsensus kring det önskvärda i att betydligt fler personer än som är fallet ska kunna tillfälligt eller byta arbetsgivare på sätt som beskrivits ovan. Sam- tidigt framkommer det också att det, särskilt inom högskolorna, finns institutionella hinder mot att som forskare gå från högskolan till näringslivet eller annan offentlig sektor och kanske därefter åter- vända till akademin. Det handlar om att tiden i arbete hos annan arbetsgivare än högskolan inte medger publicering av meriterande artiklar eller resultat på samma sätt som vid arbete i högskolan, att arbete i näringslivet eller annat ställe inte är meriterande vid ansökan till tjänst, befordran eller för att kunna få ta del av andra myndig- hetsinterna belöningar. Det kan också handla om att anställningsvill- koren på andra sätt än lön varierar så mycket och på sådant sätt att den enskilde inte vill ta risker ett byte av arbetsgivare upplevs vara förenat med. Utredningen bedömer att potentialen för ett ökat nyttiggörande är stort om fler personer med bakgrund från akademin kan under kortare eller längre tider arbeta inom näringslivet eller andra delar av offentlig sektor, liksom att personer med bakgrund från näringslivet eller exempelvis landets kommuner, tar steget in i akademin på olika sätt. Exakt vilka arbetsrättsliga och andra motsvarande hinder som finns för detta är inte känt av utredningen. redo- gjorde dock 2015 i rapporten mobilitet – en kun- skapsöversikt, för slutsatser från ett antal internationella och natio- nella studier om forskarmobilitet som har publicerats sedan den senaste studien i ämnet genomfördes vid 2013. Översikten diskuterar huvudsakligen geografisk mobilitet och till viss del sektoriell mobilitet. I rapporten dras slutsatsen att jämfört med ett urval av starka forskningsnationer av liknande storlek har en lägre grad av mobilitet. Svaga karriärsystem och brister i rekryteringsförfarandet framstår som några av de viktigaste hindren för rörlighet, kanske främst bland forskare som befinner sig i meri- teringsstadiet. För etablerade forskare utgör svårigheter att frigöra tid från undervisning och administration de största hindren. Veten- skapsrådet lämnade dock inte några förslag på konkreta åtgärder. Företrädare för exempelvis och olika arbetstagar- organisationer har också nämnt exempelvis pensionsvillkor och semestervillkor, tolkning av bestämmelser för bisysslor och från- varon av att nyttiggörande kan tillgodogöras vid anställning eller meritering, som möjliga hinder, utöver de redo- gjort för. Utredningen förslår därför att regeringen ger Arbetsgivar- verket i uppdrag att kartlägga vilka de olika hindren är och tar fram förslag på lösningar, som antingen kan genomföras direkt av hög- skolorna, inom ramen för avtalsförhandlingar eller olika partssam- mansatta samarbeten eller som kräver författnings- eller annan styr- åtgärd av regeringen. Uppdraget bör genomföras tillsammans med . Ett område som förtjänar att särskilt nämnas är hur högskolorna tillämpar bisyssleregler, möjligheter för anställda vid högskolor att undervisa inom ramen för uppdragsutbildning och dylikt. 8.4Om kartläggning av hinder och borttagande av dylika för ett ökat nyttiggörande Utredningens förslag: ges i uppdrag att tillsammans med UKÄ, , näringslivsorganisationer, samt kommuner och regioner, kartlägga olika hinder för ökat nyttiggörande av resultat från forsknings- och annan verksamhet vid högskolorna. ska baserat på detta lämna förslag på åtgärder till regeringen. Flera högskolor och andra har till utredningen framfört att det enligt deras mening finns olika strukturella hinder mot ökat nyttiggörande, som inte i sig kan bedömas som arbetsrättsliga till sin natur. Det handlar om offentlighets- och sekretesslagstiftningens tillämpning i förhållande till patentlagstiftningens nyhetskrav, om krav hos forsk- ningsråden för att vara berättigad eller kvalificerad för att kunna delta i olika utlysningar om anslag (arbete med nyttiggörande i eget företag diskvalificerar från att exempelvis anses vara en yngre forskare), att resultat av nyttiggörande och nyttiggörandearbete i sig kan inte tillgodoräknas vid utlysningar av anslag eller att nyttig- görandearbete förhindras genom att närmaste chef inte anser det vara förenligt med arbetet vid högskolan och förbjuder det. Utred- ningen har fått uppfattningen att det också handlar om kulturella frågor där personer som är engagerade inom forskning som har mer teknisk eller medicinsk inriktning har en kultur att driva mot mer nyttiggörande medan det inom andra sektorer kan vara tvärtom. Detta är ju inte strukturella hinder men väl upplevda hinder sig. Här är det viktigt att högskolan genom sin ledning visar på vikten av ett ökat nyttiggörande sker på olika sätt, liksom vikten av att olika delar av högskolan samarbetar för att så ska ske. Att en prefekt tackar nej till information till medarbetarna från innovationskontoret kan också vara en typiskt strukturellt hindrande åtgärd. Syftet med utredningens huvudförslag med den så kallade trappstegsmodellen är också att högskolor i väsentligt ökad grad jämfört med på olika sätt ska driver ett ökat nyttiggörande och att kultur som är negativa för nyttiggörande inom akademin, ska motverkas. Sammantaget anser utredningen att det framkommit tillräckligt många exempel på att det förekommer olika strukturella hinder mot nyttiggörande, som kan leda till fler innovationer, för att detta i sig ska motivera fortsatt beredning. Ett lämpligt sätt bedömer utred- ningen vara att med sin expertkompetens inom innovation och den kunskap som bland annat byggts upp genom de så kallade K3-projekten, bör kunna ges i uppdrag att göra en kartläggning av vilka hindren är och att sedan avrapportera uppdraget till regeringen med förslag på lämpliga åtgärder. Uppdraget bör genomföras till- sammans med ett urval av andra berörda aktörer (se förslag ovan). 8.5Forskningsrådens och stiftelsernas bidrag för nyttiggörande , för miljö, areella näringar och sam- hällsbyggande (Formas) samt för hälsa, arbetsliv och välfärd (Forte) bedriver arbete med att förmedla statlig finansiering till forskning. Dessa benämns nedan gemensamt för forsknings- råden. De svenska forskningsråden står, enligt SCB, för cirka 13 pro- cent av högskolornas intäkter för forskning och utbildning på forskarnivå. Som framgår i kapitel 3 har de tre olika forskningsråden olika inriktning, där har i uppdrag av regeringen att stödja och främja svenska grundforskning inom hela det vetenskap- liga fältet. De två andra forskningsråden, Formas och Forte, arbetar mer ämnesspecifikt men också bredare sett till forskningens TRL- skala. Finansiering från forskningsråden spelar en stor roll för hög- skolorna, och dess medarbetare och faktorer som är meriterande vid utlysningar hos dem, har ett mycket stort signalvärde inom den aka- demiska miljön. Hur anslag från dem fördelas och till vad de för- delas, samt följs upp, påverkar enligt utredningens bedömning i mycket hög grad attityder vid högskolor och hos deras medarbetare till nyttiggörande. 8.5.1Forskningsrådens bidrag till nyttiggörande Utredningens bedömning: Forskningsråden fyller en viktig funktion för ett ökat nyttiggörande av resultat från forsknings- verksamhet vid högskolorna. Genom att stärka nyttiggörandet genom dem kan kulturförändringar vid högskolan ske s och fler möjliga innovationer komma till stånd. I mötet med och i ett särskilt underlag till utredningen från Formas framgår att Formas arbetar med nyttiggörande av forskningsresultat på flera nivåer. I samma underlag framför Formas att nyttiggörande och innovation går som en röd tråd genom forskningsrådets hela verksamhet, inom forskningsfinansiering, i kommunikationsinsatser, i arbetet med öppen vetenskap och inom analys och kunskapssammanställningar. Formas arbete är föredöm- ligt och kan enligt utredningens mening ligga till grund för ett fort- satt arbete. Utredningen har vidare tagit del av hur forsknings (SSF) arbete med att avsätta viss andel för nyttiggörande av resultat fungerar och konstaterar att avsikten med SSF:s arbete är samma som utredningens – att öka nyttiggörandet av forsknings- resultat och att på så sätt öka sannolikheten för fler innovationer. Detta till trots finns det en förbättringspotential i hur styrningen för ökat nyttiggörande sker. Även för miljöstrategisk forsk- ning (Mistra) har olika åtgärder för att öka nyttiggörandet men även där bedömer utredningen att det finns en potential att vidareutveckla stiftelsens arbete för ökat nyttiggörande. Även har åtgärder för nyttiggörande, såsom finansiering för Proof of koncept. Anslag som tilldelas forskare och högskolor från forskningsråden och den statliga stiftelsen påverkar verksamheten vid högskolorna i grunden och ligger även till grund för fördelning av andra anslag. Att beviljas anslag från dessa finansiärer är för den enskilde forskaren meriterande i sig och det ”spiller” ofta över på högskolan forskaren bedriver sin verksamhet. Med tanke på detta och hur stor andel av forskningsverksamheten i som finansieras av dessa aktörer bedömer utredningen att effekten av att dessa finansiärer på olika sätt verkar för ett ökat nyttiggörande hos högskolorna, skulle vara mycket stor. Särskilt när det gäller attitydpåverkan. ser verksamheten vid de olika råden och stiftelserna olika ut och de finansierar olika sorters verksamhet. En forskningsfinansiär som genom sitt arbete uttryckligen vill och ska påverka högskolorna på strukturell nivå är , särskilt i arbetet med de så kallade KK-miljöerna. Enligt vad utred- ningen erfarit har arbetet med detta också lett till att utvalda hög- skolor byggt nyttiggörandekapacitet och förmåga även utanför de enskilda forskningsprojekten. Utredningens samlade bild är att finansiering från forsknings- råden och stiftelserna på olika sätt är normerande inom högsko- lornas forskningsverksamheter och att därför även små signaler från dessa finansiärer om betydelsen av olika åtgärder för ökat nyttig- görande, kan ha stor effekt. Det bör därför övervägas hur denna normerande verkan kan tillvaratas för ett ökat nyttiggörande. 8.5.2Uppdrag till forskningsråden för ökat nyttiggörande Utredningens förslag 1: Forskningsråden ges i uppdrag att i samarbete med , och utveckla modeller för hur högskolornas förmåga att driva nyttiggörande i forsknings- projekt och vid högskolorna kan öka. Utredningens förslag 2: Råden ges i uppdrag att samarbeta med i arbetet med det nya förfarandet för utvärdering av nyttiggörande. Mot bakgrund av vad som ovan anförts om forskningsrådens och de statliga stiftelsernas betydelse för attitydpåverkan för ett ökat nyt- tiggörande vid landets högskolor, bedömer utredningen att det finns en stor potential till attitydförändring genom arbete via dessa finansiärer. Exakt hur ett ökat nyttiggörande kan ske i verksamhet finansierad av statliga forskningsråd och stiftelser kan ske, kommer variera och kunna ske på många olika sätt. Utredningen anser därför det vara lämpligt att de statliga forskningsråden ges i uppdrag att tillsammans med stiftelserna utveckla modeller för hur högskolornas förmåga att driva nyttiggörande i forskningsprojekt, kan öka. I dia- logen med företrädare för bland andra och Formas har framkommit att dessa ställer sig tvekande till nyttan av att arbeta med utökad uppföljning, rapportering och detaljstyrning av den forskning de finansierar. Utredningen anser därför att det bör över- vägas andra former för att driva nyttiggörande, såsom inom ramen för programmering av utlysningar, urvalsgrunder, bedömning av vetenskaplig excellens och skicklighet. Det skulle också kunna över- vägas om krav ska ställas på högskolorna att bygga kapacitet för nyttiggörande och att stärka sina strukturer för detta. som arbetat med detta riktat mot ett urval av högskolor är . Även SSF och Mistra har egna värdefulla erfarenheter av strukturerat arbete med nyttiggörande, som bör beaktas i arbetet. , FAS och Formas bör därför ges i uppdrag att till- sammans med berörda stiftelser utveckla modeller för hur högsko- lornas förmåga att driva nyttiggörande i forskningsprojekt och vid högskolorna kan öka. Forskningsråden är som ovan anförts viktiga finansiärer av forsk- ningsverksamhet i landet och bedriver arbete för ett ökat nyttiggörande på olika sätt. Genom det arbetet och vad råden i övrigt utför, besitter de en mycket stor kunskap om såväl högskolornas funktionssätt, som om drivkrafter hos medarbetare vid högskolor. Forskningsrådens medverkan i av utredningens föreslagna nya arbete bedöms därför vara av mycket stort värde. Ökad kompetens inom nyttiggörande inom forskningsrådens ledande organ Utredningens förslag: Regeringen bör vid förordnande av leda- möter i styrelser eller motsvarande för forskningsråden och stiftelserna tillse att det bland dessa ledamöter finns särskild kompetens inom nyttiggörande av resultat från forskning och annan verksamhet vid högskolorna. Forskningsrådens stora vikt för forskningen vid högskolor i gör, som ovan anförts, att de har ett stort attitydpåverkande på- verkan i sitt arbete. Om råden på ett strukturerat och kontinuerligt sätt ska arbeta för ett ökat nyttiggörande såväl i sin egen som i hög- skolornas verksamhet, bör detta också synas i styrningen av råden. Styrningen sker i elektorsförsamlingarna, styrelser och motsvarande för råd och stiftelser men också i rådens faktiska verksamhet. Exakt hur bör det huvudsakligen vara upp till råden att själva avgöra i den faktiska verksamheten. Utredningen anser dock att det kan finnas skäl för regeringen att vid dess förordnande av ledamöter i styrelser, råd och motsvarande inom forskningsråden och de berörda stiftel- serna, tillse att kunskap om och egen erfarenhet av nyttiggörande till- förs. Det kan handla om att lägga stor vikt vid personens egen erfarenhet av att ta idé från tanke till konkret vara eller tjänst, eget företagande, arbete inom innovationsstödjande eller främjande verk- samhet eller att annars på olika sätt ha nyttiggjort forskningsresultat inom näringsliv eller offentlig sektor. 9Holdingbolagen som verktyg för ökat nyttiggörande och fler innovationer I utredningens direktiv ingår det att lämna förslag för hur stödet för nyttiggörande kan förbättras. Utredningen anser att holdingbolagen bör användas i högre uträckning och att samtliga högskolor bör ges möjlighet att själva förvalta ett holdingbolag. Under kommande av- snitt beskrivs utredningens bedömningar och förslag för att holding- bolagen ska fungera bättre som ett verktyg för ett kommersiellt nyttiggörande. I kapitel 9 beskrivs utredningens förslag för holdingbolagens framtida roll. Det första avsnittet innehåller förslag för skapandet av fler holdingbolag som ska kunna få en mer självständig roll. Det därefter följande avsnittet beskriver holdingbolagens nya syfte, styr- ning och återrapportering. Det avslutande avsnittet beskriver hur ett nytt gemensamt bolag (Finansieringsbolaget) innebär en kraftsam- ling för ökad professionalisering av holdingbolagens verksamhet. 9.1Förslag för fler holdingbolag med ökad autonomi Utredningen anser att holdingbolagen ska fungera som verktyg för högskolorna så att de kan öka sitt arbete med nyttiggörande. För detta behöver samtliga högskolor ges möjlighet att ha ett eget holding- bolag och högskolorna ska även få föra över egna medel till holding- bolagen. Holdingbolagen som verktyg för ökat nyttiggörande ..... 9.1.1Varje högskola ska kunna ha ett eget holdingbolag Som beskrivs närmare i kapitel 4, krävs det regeringsbeslut för att såväl bilda statliga holdingbolag som att tillföra finansiering till dem.