sou · H8B363d2 · 2020-11-12 00:00:00 — Vidare måste barnet informeras om vad saken gäller, vilka valmöjligheter som finns, vilka beslut som kan komma att fattas och vad de kan få för följder.19 Kommittén identifierar flera olika men relaterade problem som kan behöva övervägas när det gäller barns deltagande i åtgärder och beslut som rör den egna hälso- och sjukvården. Kommittén nämner bl.a. att barn behöver få information om föreslagen behandling, dess effekter och resultat. Vidare anser kommittén att informationen bör vara anpassad och tillgänglig för barn med funktionsnedsättning. Kom- mittén pekar också på vikten av att införa lagstiftning eller regler för att säkerställa att barn har tillgång till konfidentiell medicinsk råd- givning utan föräldrarnas tillstånd, oavsett barnets ålder, om detta behövs för barnets säkerhet eller välbefinnande. Enligt kommittén kan barn behöva detta t.ex. om de drabbats av våld eller övergrepp i hemmet, när de behöver information om reproduktiv hälsa eller vid kon- flikter mellan föräldrar och barn om tillgång till hälso- och sjukvård. Rätten till rådgivning skiljer sig enligt kommittén från rätten att ge samtycke till medicinsk behandling och ska inte ha någon åldersgräns.20 Vägledning om barnanpassade förfaranden kan även hämtas från protokollet om försäljning av barn, barnprostitution och barnporno- grafi, som främst rör rättsprocessen för offer och vittnen. Av proto- kollet framgår bl.a. att processuella förfaranden ska anpassas till ett barns särskilda behov samt att en stat ska tillhandahålla lämpligt stöd till barnet under hela processen. Läs mer i kapitlet om artikel 34. En mer utvecklad beskrivning av barnanpassade förfaranden finns i kapitlet om artikel 3. 27.1.2Barnets rätt till bästa möjliga hälsa och tillgång till hälso- och sjukvård och rehabilitering (artikel 24.1) I artikelns första punkt konstateras bl.a. att konventionsstaterna erkänner barnets rätt till bästa möjliga hälsa och tillgång till hälso- och sjukvård och rehabilitering. Rättigheterna tar sin utgångspunkt i artikel 25 i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna, av vilken det framgår att var och en har rätt till en levnadsstandard tillräcklig för den egna och familjens hälsa, vilket enligt bestämmel- sen inkluderar bl.a. hälsovård och trygghet vid händelse av sjukdom. 19CRC/C/GC/12 p. 22–25. 20CRC/C/GC/12 p. 99–101. Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård Denna rätt har utvecklats genom artikel 12 i den internationella kon- ventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, som i delar liknar artikel 24 i barnkonvention. Artikel 24 kan sägas bidra till en konkretisering barnets rätt till liv, överlevnad och utveckling som stadgas i artikel 6 och som en stat ska säkerställa till det yttersta av sin förmåga. Artikeln ska också för- stås utifrån artikel 27 som ger varje barn rätt till den levnadsstandard som krävs för barnets fysiska, psykiska, andliga, moraliska och sociala utveckling. I den internationella konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter tydliggörs i artikel 2 att stat åtar sig att till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser för att trygga att rättigheterna grad- vis förverkligas i sin helhet med alla tillämpliga medel, i synnerhet lag- stiftning. Motsvarande formulering finns i arti- kel 4 vad gäller ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Detta återspeglas i den andra meningen i artikel 24.1 om att en konventions- stat ska sträva efter att säkerställa att inget barn berövas sin rätt att ha tillgång till sådan hälso- och sjukvård som anges i första meningen. Det innebär att rättigheterna i artikel 24 ska genomföras gradvis genom lämpliga lagstiftningsåtgärder, administrativa åtgärder och andra åt- gärder och att en konventionsstat till fullo ska utnyttja sina tillgäng- liga resurser i genomförandet av rättigheten.21 som för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter har utfärdat allmänna kommentarer om rätten till hälsa.22 Därtill har barnrättskommittén gjort allmänna kommentarer bl.a. om ungdomars hälsa, om barn med hiv eller aids och om skadliga sedvänjor.23 Båda kommittéerna har påpekat att rätten till hälsa innefattar flera rättigheter, såsom att själv få bestämma över den egna hälsan och kroppen och att få tillgång till olika hälsoinrätt- ningar. Vad den bästa uppnåeliga hälsan är beror både på barnets in- dividuella förutsättningar och statens resurser.24 21Jämför (2019) s. 921–923. 22CRC/C/GC/15 och E/C.12/2000/4. 23CRC/GC/2003/3 och 4 samt CEDAW/C/GC/31-CRC/C/GC/18. 24CRC/C/GC/15 p. 23 och 24 och E/C.12/2000/4 p. 8 och 9. Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård Begreppet hälsa definieras inte i konventionen men barnrättskom- mittén hänvisar i sin allmänna kommentar om rätten till bästa upp- nåeliga hälsa till definitionen i (WHO:s) författning.25 I den anges att hälsa är ett tillstånd av fullständigt fysiskt, psykiskt och socialt välbefinnande och inte enbart frånvaron av sjuk- dom och svaghet.26 Det är sålunda fråga om vård i relativt vid bemär- kelse som även innefattar ett folkhälsoperspektiv.27 Tillgång till hälso- och sjukvård och rehabilitering Enligt bestämmelsen erkänns ett barns rätt till tillgång till hälso- och sjulvård och rehabilitering. Vad som avses med tillgång framgår inte av bestämmelsen. Det finns därmed t.ex. inget krav i barnkonven- tionen på att vården ska vara kostnadsfri. Det nämns inte heller något om ekonomiskt stöd vid behov, vilket t.ex. kan jämföras med en stats skyldigheter gällande utbildning enligt artikel 28.1 (a) och (b). Där- emot erkänner en stat genom artikel 27 varje barns rätt till den levnads- standard som krävs för barnets fysiska, psykiska, andliga, moraliska och sociala utveckling. Även om huvudansvaret ligger hos föräldrar eller andra som är ansvariga för barnet ska en stat inom ramen för sina resurser vidta lämpliga åtgärder för att bistå föräldrarna och andra som är ansvariga för barnet att genomföra denna rätt och vid behov tillhandahålla materiellt bistånd. Som barnrättskommittén antytt måste rimligen begreppet till- gång till innebära att vården är både fysiskt och ekonomiskt tillgäng- lig. Annars skulle ett barn i en familj med små ekonomiska resurser i praktiken berövas sin rätt till hälsa och vård. Frågan om artikeln skulle innehålla ett krav på gratis vård diskuterades flitigt vid barn- konventionens tillkomst. Efter diverse kompromisser föreslogs strive to ensure that no child is deprived for financial reasons. Den senare delen av meningen ströks sedan, eftersom det ansågs omfattas av den dåvarande versionen av den nuvarande artikel 4 i konventionen.28 25Sverige är medlem i WHO och WHO var också med vid utarbetandet av artikel 24 i barn- konventionen. Se t.ex. HR/PUB/07/1, artikel 24, B 2 (k) och D 2. 26Ur preambeln i WHO:s författning, antagen . 27Jämför m.fl. (2016) s. 198. Jämför även (2019) s. 908 och 909. 28HR/PUB/07/1, artikel 24, särskilt C 7 p. 12–18, C 8, D 3, E 2 p. Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård I någon mån ger diskussionerna vid utformningen av konventions- texten stöd för att såväl den enskildes som statens ekonomiska för- måga bör beaktas vid bedömningen av hur tillgänglig vården är för barnet men att det inte finns något generellt krav på kostnadsfri vård.29 27.1.3Strävan efter att förverkliga rätten (artikel 24.2) Som nämnts ovan ligger fokus i artikel 24.1 i på rätten till hälso- och sjukvård och rehabilitering. Enligt 24.2 ska en konventionsstat sträva efter att till fullo förverkliga denna rätt och ska särskilt vidta lämpliga åtgärder. Genom formuleringarna sträva efter och lämpliga skapas ett utrymme för en stat att bedöma vilka konkreta åtgärder som är lämpliga att utföra för att förverkliga rättig- heten. Vad som avses med sådan hälso- och sjukvård kan indirekt ut- läsas av 24.2 (a–f). Det är emellertid inte en uttömmande lista, vilket framgår av att en stat särskilt ska vidta vissa åtgärder, vilka behandlas var för sig nedan. Minska spädbarns- och barnadödligheten (artikel 24.2 [a]) En stat ska enligt artikel 24.2 (a) i sin strävan att förverkliga rätten till hälsa och hälso- och sjukvård och rehabilitering vidta lämpliga åtgärder för att minska spädbarns- och barnadödligheten. En stat har också en skyldighet, enligt artikel 6.2, att till det yttersta av sin för- måga säkerställa barnets överlevnad och utveckling. Vad som stadgas i artikel 24.2 (a) kan ses om en vidareutveckling av artikel 6.2. I barn- konventionens inledning (preambel) anges därtill särskilt en hänvis- ning till deklarationen om barnets rättigheter30 vad gäller att barnet behöver särskilt skydd och särskild omvårdnad såväl före som efter födelsen. Som framgår av ordalydelsen är det inte endast dödligheten i sam- band med eller strax efter födelsen som ska minskas, utan dödlig- heten under hela barndomen, . Orsakerna till späd- barns- och barnadödlighet kan var olika och staternas skyldighet att åtgärda dessa utvecklas i det följande underpunkterna i artikel 24.2 och i andra artiklar i konventionen t.ex. att ge föräldrarna tillräckligt 29Jämför (2019) s. 921–923. 30Antagen av genom resolution 14/1386 . Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård stöd (artikel 18) och att skydda barn från olika former av våld, ut- nyttjande och övergrepp (artikel 19 och 32–38). uppmanar i en allmän kommentar staterna att ägna särskild uppmärksamhet vad gäller dödligheten bland ny- födda, mot bakgrund av att den, när kommentaren skrevs , utgjorde en ökande andel av dödligheten bland barn . betonar kommittén att staterna också bör ta sig an dödlig- heten bland ungdomar, som enligt kommittén brukar underprioriteras. I kommentaren nämns ett antal fokusområden som rör det nyfödda barnet som t.ex. komplikationer vid tidig födsel, låg födelsevikt, undernäring och andra effekter av felaktigt näringsintag, men även att interventionerna bör ha fokus på t.ex. olyckor, våld och självmord.31 Säkerställa att alla barn tillhandahålls nödvändig vård (artikel 24.2 [b]) En stat ska vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att alla barn till- handahålls nödvändig hälso- och sjukvård med tonvikt på utveck- lingen av primärvården. Det är upp till varje stat att välja på vilket sätt tillgången ska säkerställas, men det ska ske genom att en stats till- gängliga resurser tillfullo utnyttjas (jämför artikel 4). Det är bara nödvändig vård som omfattas av kravet (enligt denna punkt). En stat ska dock vidta lämpliga åtgärder för att även i övrigt förverkliga rätten till bästa möjliga hälsa. Vad som är att betrakta som nödvändig hälso- och sjukvård framgår inte av bestämmelsen. Om bestämmelsen läses tillsamman med artikel 6.2 framgår att en stat till det yttersta ska säkerställa barnets överlevnad och utveck- ling, vilket innebär att sådan hälso- och sjukvård som bidrar till ett barns överlevnad och utveckling skulle kunna betraktas som nödvän- dig. I övrigt är det upp till respektive stat att bedöma vad som anses vara nödvändig hälso- och sjukvård. Tonvikten ska enligt artikeln ligga på utvecklingen av primärvården. Varför särskild tonvikt ska ligga på primärvården framgår inte av be- stämmelsen. I den internationella konventionen om ekonomiska, 31CRC/C/GC/15 p. 33–35. Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård sociala och kulturella rättigheter finns det inget uttryckligt fokus mot primärvården. I stället anges att staterna ska förbättra alla aspek- ter av samhällets hälsovård (artikel 12.2 [b]). gör avseende primärvården en hänvisning till Alma-Ata-deklarationen där ett synsätt på primärvår- den formulerades som sedan har förstärkts av Världshälsoförsam- lingen (WHA). Primärhälsovård definieras i deklarationen som väsentlig hälso- och sjukvård som baseras på praktiska, veten- skapligt sunda och socialt accepterade metoder och teknologi som gjorts tillgänglig för samhällets enskilda individer och familjer genom deras deltagande och till en kostnad som det lokala samhället och landet har råd att upprätthålla på varje stadium av landets utveckling i en anda av självständighet och självbestämmande.32 Synsättet betonar, enligt kommittén, behovet av att avskaffa utanförskap och minska sociala skillnader i hälsa, att organisera hälso- och sjukvård utifrån människors behov och förväntningar samt att öka intressenternas deltagande i bl.a. hur hälso- och sjukvården lämpligen bör nyttjas.33 har i sin allmänna kommentar till artikeln uttalat att primärvården bör finnas i så nära anslutning som möjligt till barnens och deras familjers hem. Vidare noterar kommittén att tjänsternas exakta utformning och innehåll kommer att variera län- derna emellan men att det krävs effektiva hälsovårdssystem med en välutbildad och skäligt avlönad arbetsstyrka, logistiksystem som leve- rerar mediciner och teknik av god kvalitet och starkt ledarskap och styrning. Kommittén poängterar också att tillhandahållandet av hälso- och sjukvård i skolorna skapar en viktig möjlighet för hälsofräm- jande arbete och screening för sjukdomar samt ökar tillgängligheten till vård för skolbarn. Kommittén har vidare uttryckt att staterna har en skyldighet att göra alla väsentliga mediciner på WHO:s listor över oumbärliga läkemedel tillgängliga, åtkomliga och prismässigt över- komliga.34 32Jämför (2007) s. 345 och 346. 33CRC/C/GC/15 p. 34CRC/C/GC/15 p. 36 och 37. Om åtgärder mot hiv, se även kommentar CRC/GC/2003/3. Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård Bekämpa sjukdom och undernäring (artikel 24.2 [c]) En stat ska vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa sjukdom och under- näring, bl.a. inom ramen för primärvården, genom utnyttjande av lätt- tillgänglig teknik och tillhandahållande av lämpliga och näringsrika livs- medel och rent dricksvatten, med beaktande av de faror och risker som miljöförstöring innebär. Denna del av artikeln är generellt uttryckt och uttrycker ramarna för bl.a. primärvården. Som tidigare nämnts bygger artikel 24 på och konkretiserar bar- nets rätt till liv, överlevnad och utveckling som stadgas i artikel 6. Artikeln ska också förstås utifrån artikel 27som ger varje barn rätt till den levnadsstandard som krävs för barnets fysiska, psykiska, and- liga, moraliska och sociala utveckling. En stat ska också när så behövs tillhandahålla materiellt bistånd och utarbeta stödprogram, särskilt när det gäller mat, kläder och bostäder (se även artikel 27). I arti- kel 11.1 i den internationella konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter erkänns på liknande sätt rätten för var och en till en tillfredställande levnadsstandard och däribland tillräckligt med mat och en grundläggande rätt att vara tryggad mot hunger. Denna punkt bör också läsas tillsammans med punkt 2 (e) i denna artikel om information och undervisning om barnhälsovård och när- ingslära. lyfter fram exempel på olika åtgärder i sin all- männa kommentar, bl.a. att det är viktigt med fullgod kontroll av näringstillförsel och utveckling under tidig barndom. Vidare nämns att helamning av barn bör skyddas och främjas och vikten av näringsrelaterade insatser för gravida kvinnor. Staterna bör enligt kommittén också arbeta för att åtgärda barnfetma. Vidare har de uttryckt att det är önskvärt att elever får tillgång till skolbespisning då en sådan åtgärd enligt kommittén kan förbättra barns uppmärksamhet vid inlärning och studiemotivation. Kommittén har också uttryckt oro över den ökande psykiska ohälsan bland ungdo- mar, bl.a. depression, ätstörningar, ångest, psykologiska trauman p.g.a. övergrepp, vanvård, våld eller utnyttjande, bruk av alkohol, tobak och droger, tvångsbeteende såsom överdrivet användande av internet och annan teknik samt självskador och självmord.35 När det gäller rent dricksvatten har kommittén förtydligat att en stats skyldigheter även gäller när tillhandahållandet av vatten är pri- 35CRC/C/GC/15 p. 38 och 46. Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård Angående miljöförstöringar nämner kommittén bl.a. kli- matförändringar och den miljöpåverkan som företag kan bidra till och som kan äventyra bl.a. tillgången till rent vatten och sanitet.36 Säkerställa tillfredsställande vård för mödrar (artikel 24.2 [d]) I sin strävan att förverkliga rätten till hälsa och vård ska staterna vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa tillfredsställande hälsovård för möd- rar före och efter förlossningen. Vad som avses med en tillfredsställande hälsovård anges inte i punkten och är i viss mån upp till respektive stat att avgöra. Artikel 24, i likhet med i övrigt, tar upp rättig- heter och skyldigheter som rör barn. Det är barnets rätt till bästa möjliga hälsa och tillgång till vård som en stat ska sträva efter att förverkliga. Av det kan utläsas att den vård som avses i 24.2 (d) ska syfta till att förverkliga ett barns rätt till bästa möjliga hälsa. Moderns hälsa, både före och efter en förlossning påverkar barnets möjligheter till bästa möjliga hälsa.37 En gravid kvinna och en ammande moder behöver även få tillgång till näringsrik diet och rent dricksvatten så att fostret eller barnet utvecklas väl. Hon behöver också vara fri från sjukdomar som kan skada fostret eller barnet.38 Som nämns ovan anges det i inledning (preambel) särskilt en hänvisning till att det i deklarationen om barnets rättigheter anges att barnet behöver särskilt skydd, såväl före som efter födelsen. Skyddet tas även upp i den internationella konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, i vilken det anges att mödrar bör åtnjuta särskilt skydd före och efter förlossning (artikel 10.2). En stats skyldighet att tillförsäkra kvinnor lämplig vård före och efter förlossning finns också uttryckt som en av kvinnors rättigheter i konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor (artikel 12.2). Dessa konventioner går i viss mån längre än barnkon- ventionen vad gäller t.ex. socialförsäkringsförmåner.39 lämnar i sin allmänna kommentar om bar- nets rätt till bästa uppnåeliga hälsa en del rekommendationer till sta- terna. Bl.a. nämner kommittén vissa sjukdomar som bör förebyggas 36CRC/C/GC/15 p. 48 och 49. 37Jämför t.ex. rätten till liv i artikel 6, rätten till sina föräldrar i artikel 9 i . 38Jämför artikel 24.2 (a) och (c) samt artikel 6.2 i . 39Jämför (2019) s. 949 och 950. Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård och understryker vikten av sexuella och reproduktiva hälsoåtgärder samt familjeplanering och tillgång till säkra aborter. Vidare rekom- menderar kommittén att sociala trygghetsinsatser inbegriper att alla omfattas av eller har ekonomisk tillgång till vård, betald föräldraledighet och andra socialförsäkringsförmåner och lagstiftning som begränsar marknadsföringen och främjandet av bröstmjölksersättning.40 Information och undervisning och hälsovård m.m. (artikel 24.2 [e]) En stat ska vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att alla grupper i samhället, särskilt föräldrar och barn, får information om och har till- gång till undervisning om barnhälsovård och näringslära, fördelarna med amning, hygien och ren miljö och förebyggande av olycksfall och får stöd vid användning av sådana grundläggande kunskaper. Det framgår inte på vilket sätt detta ska göras men, som barn- rättskommittén har uttryckt det, bör informationen vara fysiskt till- gänglig, begriplig och även anpassad till barns ålder och utbildnings- nivå. Som framgår av artikeltexten ska informationen nå alla grupper i samhället, särskilt barnen själva. har uttryckt att undervisningen bör finnas som en central del av skolans läroplan och även erbjudas genom hälsovården och andra sammanhang för barn som inte går i skolan. Vidare har kommittén uttryckt att infor- mationsmaterial till barn bör utformas i samarbete med barn. har i sin kommentar till artikel 24.2 (e) även uttalat sig om sexualundervisning och vad den bör innefatta.41 Sexualunder- visning nämns visserligen inte uttryckligen i artikeln, men det är rim- ligt att anta att undervisning i ett ansvarsfullt sexuellt beteende får positiva följder både för den psykiska och fysiska hälsan samt bidrar till att förbereda barnet för ett ansvarsfullt liv. Det utgör också sådan information som är relevant för sådan familjeplanering som avses i artikel 24.2 (f). Enligt artikeltexten ska det också ges stöd vid användningen av kunskapen. Vad det innebär framgår inte tydligt. I tidigare utkast till artikeltext stod det ”ensure the provision of information and training for parents and children in basic health care …”. Varför det sedan kom 40CRC/C/GC/15 p. 51–57. 41Se CRC/C/GC/15 p. 58–60. Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård att bytas ut till den nuvarande formuleringen framgår inte av för- arbetena till konventionen.42 har inte heller ut- talat sig om den delen av artikeln i sin allmänna kommentar. Enligt vår mening får stadgandet antas innebära att det inte bara ska vara fråga om att statisk information finns tillgänglig utan att individerna ska kunna vända sig till t.ex. primärvården för att få hjälp med att amma på rätt sätt, stöd vid utarbetandet av en näringsplan eller en brandsäker hemmiljö eller dylikt. En sådan tolkning stämmer även överens med artikel 18.2 i konventionen, som ålägger staterna att dels ge lämpligt stöd till föräldrar i sin barnuppfostran, dels säker- ställa utvecklingen av inrättningar och tjänster för omvårdnad av barn. Vilka åtgärder som är lämpliga är i första hand upp till varje stat att bedöma. Artikeln innebär ingen rätt för den enskilde att få in- dividanpassat stöd av visst slag. Utveckla förebyggande vård och familjerådgivning (artikel 24.2 [f]) En stat ska vidta lämpliga åtgärder för att utveckla förebyggande hälso- och sjukvård, föräldrarådgivning samt undervisning om och hjälp i familjeplaneringsfrågor. Vilka lämpliga åtgärder som ska utföras och till vilken nivå vården och rådgivningen ska utvecklas framgår inte utan är i princip en fråga för respektive stat. Förebyggande hälso- och sjukvård bör enligt barnrättskommittén inriktas på de huvudsakliga hälsoriskerna barn utsätts för i sina lokal- samhällen och landet som helhet, vilket innefattar sjukdomar, olyckor, våld, drogmissbruk samt psykosociala och psykiska hälsoproblem. För att minska förekomsten av skador hos barn krävs det enligt kommittén strategier och åtgärder för att reducera drunkningar, bränn- skador och andra olyckor. I den allmänna kommentaren om barnets rätt till bästa uppnåeliga hälsa ger kommittén exempel på vad som bör ingå i sådana strategier, bl.a. att anpassa miljöer och produkter, utbildning, ambulansvård och akutvård, främja användning av bil- bälte, tillgång till säkra transporter och att hänsyn tas till barn vid väg- och trafikplanering. Vidare betonar kommittén behovet av att skapa en miljö som skyddar barn från våld och att reglera våldsskild- ringar i massmedia. Staterna bör också skydda barn från lösnings- 42HR/PUB/07/1, artikel 24, C 7 p. 32 och C 13 och 14. Artikel 24 – hälsa, hälso- och sjukvård medel, alkohol, tobak och olagliga substanser bl.a. genom att reglera reklam för och försäljning av lösningsmedel, alkohol, tobak och olagliga substanser.43 När det gäller vägledning för föräldrar framgår det även av arti- kel 18.2 i konventionen att sådant stöd ska ges. Kommittén under- stryker föräldrarnas centrala roll för att främja bl.a. en sund utveck- ling hos barn, skydda från faror i form av olyckor, skador och våld. Staterna bör enligt kommittén använda evidensbaserade insatser för att stödja ett gott föräldraskap, t.ex. genom föräldrautbildning, stöd- grupper och familjerådgivning, i synnerhet för familjer som ställts inför utmaningar vad gäller barnets hälsa och andra sociala förhållan- den. Här nämns särskilt frågan om aga.44 Frågan om familjeplanering är kontroversiell, vilket också fram- går av förarbetena till konventionen. Enligt kommittén bör familje- planering ingå i ett paket med vård av sexuell och reproduktiv hälsa, som bl.a. omfattar sexualundervisning. Tillgången till varor och tjäns- ter ska vara konfidentiell och gälla både pojkar och flickor, enligt kommittén.