sou · H8B337 · 2020-06-17 00:00:00 — Reglerna för deltidsföretagare som fortsätter att bedriva verk- samhet har därmed som primärt syfte att i begränsad form tillåta verksamhet, trots att en företagare som huvudregel inte har rätt till arbetslöshetsersättning. Det finns i det avseendet ingen skillnad mellan företag som bedrivs som bisyssla och s.k. begränsat företag. Även om reglerna utgår från olika förhållanden, anser utredningen att reglerna, i förenklingssyfte, bör slås ihop till en bestämmelse. bestämmelse bör regleras i samband med att företagares ersättnings- rätt tydliggörs i lag. Sammanslagningen av regler för företag som bisyssla respektive begränsat företag innebär kompromisser i fråga om bl.a. inkomst- krav och krav på tidigare verksamhet. När det gäller dagens regler för bisyssla medräknas t.ex. inte den arbetade tiden i arbetsvillkoret. Däremot kan arbetad tid inom ramen för ett begränsat företag med- räknas. Här föreslår utredningen att eventuella inkomster från en verksamhet som bedömts inte ska påverka rätten till ersättning inte heller ska kunna medräknas vid prövning av inkomstvillkoret. Om den sökande behöver medräkna inkomsterna från verksamheten för att uppfylla inkomstvillkoret, kan samma verksamhet därmed inte fort- sätta att bedrivas med arbetslöshetsersättning. Krav på tidigare verksamhet vid sidan av arbete motsvarande av heltidsarbete Syftet med särskilda regler för deltidsföretagare är att en sökande som inte har haft verksamhet som företagare som sin huvudsakliga sysselsättning ska kunna behålla och i begränsad utsträckning fort- sätta arbeta i verksamheten efter det att den sökandes anställning har upphört. Regeln gäller företagare som har kunnat påvisa att verk- samheten bedrivits som en sidoverksamhet på deltid till ett förvärvs- arbete. Syftet är inte att tillåta att arbetslöshetsersättning lämnas som en subvention till ett företag under en uppstartsfas. För att en verksamhet ska räknas som bisyssla krävs tolv månaders arbete i företaget vid sidan av heltidsarbete medan det för begränsat företag krävs sex månaders arbete med i den egna verksamheten och med lägst som anställd. Det innebär att utredningen har flera alternativ att beakta vid utformningen av regler för deltidsföretagare. Det är rimligt att utgå från förhållandena , eftersom de ut- gör grunden för rätten till ersättning samt ersättningens storlek och längd. Ett krav på att den sökande ska ha varit verksam inom ramtiden skulle motsvara den nuvarande bisyssleregeln, men innebär en förlängning av det som gäller för begränsat företag. I denna regel krävs att verksamheten har utförts vid sidan av för- värvsarbete som anställd . Utredningen menar att sex månaders verksamhet är en mer väl avvägd tidsperiod än tolv Detta skulle utgöra en anpassning till kombinatörsärenden som kan komma att bli vanligare . Detta har också att göra med kravet att den sökande ska kunna uppvisa att verksamheten utförts parallellt med pågående arbete inom ramen för en anställning. Det ska inte gå att uppfylla villkoren för deltidsföretag genom att bedriva verksamhet under en arbets- befriad uppsägningstid. Det kan även ses som en anpassning till utredningens förslag på förenklade regler vid överhoppningsbar tid, där enstaka månader inte längre kommer att kunna hoppas över för att förlänga ramtiden. I och med dessa regler kommer det att bli svårare än att uppfylla krav på verksamhet under ramtidens samtliga . Även om ett krav är lägre än vad som gäller för bisyssla, kan inte utanför ramtiden användas för att uppfylla villkoren för deltidsföretag. Utredningen menar vidare att ett krav på sex månaders arbete framstår som proportionerligt i förhållande till andra krav, t.ex. hur många månader som den sökande måste ha arbetat eller hur länge som den sökande måste ha bedrivit heltidsstudier vid sidan om arbete för att ha rätt till ersättning. Av liknande skäl föreslår utredningen att det ska krävas att den sökande har bedrivit verksamheten vid sidan av ett arbete som mot- svarar av halvtid. Detta är mindre än vad som gäller för bisyssla, men det utgör en skärpning av villkoren för be- gränsat företagande. Liksom i övriga fall i detta kapitel, där undantag från huvudregeln medges, ska det krävas att den sökande ska stå till arbetsmarknadens förfogande, på samma sätt som gäller för alla arbetssökande. Det är alltså inte möjligt för en sökande att hänvisa till att han eller hon är förhindrad att åta sig arbete p.g.a. verksamhet i företaget. När det gäller deltidsföretagare med ett löpande åtagande i verksamheten, t.ex. ett uppdrag som tar i anspråk , gäller samma avvägningar som för deltidsanställda som söker arbetslöshetsersättning. Den som gör anspråk på arbetslöshetsersätt- ning och som redan förvärvsarbetar ska alltid anses vara beredd att lämna deltidsarbetet för ett arbete som bättre motsvarar den sökan- des arbetsutbud, oavsett om det rör sig om anställning eller egen verksamhet. Skillnaden för deltidsföretagare ska vara att om det sker, upphävs undantaget och den sökande anses vara företagare. Det bör finnas gränser för vilka inkomster som den sökande kan ha haft från verksamheten utan att den ska påverka rätten till ersättning. Enligt den nuvarande konstruktionen får inkomsterna från en bi- syssla inte överstiga sex grundbelopp () . För begränsat företag är gränsen den högsta dag- penning, dvs. Enligt gällande regelverk kan en sökande alltså tjäna mer på sin bisyssla eller begränsat företag än vad den sökande får i ersättning till följd av att han eller hon förlorat sin huvudsysselsättning. Utredningen menar att utfallet och inkomst- gränserna måste stå i proportion både till den sökandes tidigare inkomst och till den ersättning som han eller hon kan få ut. Utred- ningen föreslår att den sökandes inkomster från verksamheten inom ramtiden i genomsnitt inte får ha överstigit den minsta totala inkomst som krävs för att uppfylla inkomstvillkoret (se vidare kapitel 10) delat med tolv. På så sätt kopplas gränsen för ersättning till ersättningsgolvet inom arbetslöshetsförsäkringen. Verksamheten får inte utökas Som tidigare framhållits är inte syftet med bestämmelserna att vissa företagare ska kunna fortsätta bedriva verksamhet under tid med arbetslöshetsersättning att subventionera uppstartsfasen av en ny verksamhet. Därför får verksamheten inte utökas under arbetslös- heten. Det gäller både utökning och av inkomster. Det är svårt att i efterhand kontrollera om en verksamhet har utökats under arbetslösheten. Det gäller redan inom den nuvarande arbetslöshetsförsäkringen. Vissa utökade möjligheter för kontroll av inkomster från verksamheten under arbetslösheten finns genom arbetsgivardeklarationerna, eftersom inkomster från förvärvsarbete för alla som är anställda i eget aktiebolag ska framgå där. Utred- ningen vill framhålla att det är den sökande som är skyldig att anmäla ändrade förhållanden av betydelse för den sökandes rätt till arbets- löshetsersättning. Sanktionerna och påföljderna av att inte fullgöra sin uppgiftsskyldighet i förhållande till detta är stränga. Utredningen ser inte i detta fall, varken i förhållande till de krav som bör ställas på den sökande eller svårigheten att kontrollera sakförhållanden i efter- hand, något alternativ till de föreslagna reglerna. 9.7.6Särskilda regler för yrkesfiskare bör inte införas Bedömning: I det nya regelverket för arbetslöshetsförsäkringen bör det inte finnas särskilda regler om yrkesfiskares arbetslöshet. Skälen för bedömningen: I 6–6 c §§ ALFFo finns särskilda bestäm- melser om företagare som är yrkesfiskare. Enligt nuvarande ordning anses en yrkesfiskare som är medlem i en arbetslöshetskassa med yrkesfiske som verksamhetsområde vara arbetslös om det är till- fälligt avbrott i fiskeverksamheten och avbrottet beror på ishinder eller andra väderleksförhållanden. Rätten till ersättning under uppe- hållet är begränsat och olika för fiskare som bedriver bottengarns- fiske och andra fiskare. IAF konstaterar i rapporten av branschspecifik specialreglering (2017:2) att ersättningsrätten i dessa fall inte beror på att yrkesfiskaren är arbetslös, utan på att den sök- ande p.g.a. väderförhållanden inte kan bedriva sin verksamhet. Före- komsten av sådana regler innebär, enligt IAF, i praktiken att arbets- löshetsförsäkringen blir en yrkesförsäkring. Det stämmer inte överens med de villkor som ställs på övriga sökanden inom arbetslöshets- försäkringen. Dagens branschspecifika bestämmelser om rätt till arbetslöshets- ersättning i vissa fall för företagare som är yrkesfiskare frångår enligt utredningens uppfattning den grundläggande principen om att arbets- löshetsförsäkringen är en allmän omställningsförsäkring, dvs. inte en omställning mellan arbeten inom ett specifikt yrkesområde, utan om- ställning till vilket (lämpligt) arbete som helst. Reglerna om yrkes- fiskares arbetslöshet riktar sig vidare till medlemmar i en viss arbets- löshetskassa. Utredningen menar att det inte är lämpligt att rätten till ersättning beror på medlemskapet i en viss arbetslöshetskassa. Det är också tveksamt utifrån ett statsstödsperspektiv att reglerna så riktat vänder sig till en viss typ av företagare, eftersom de i prak- tiken fungerar som ett branschstöd. Anledningen till att det kan be- dömas som ett branschstöd, är att andra typer av företagare som kan ha motsvarande avbrott i sin verksamhet inte har rätt att kunna kom- pensera dessa inkomsttapp med arbetslöshetsersättning. Arbetslös- hetsförsäkringen bör inte innehålla stöd av den typen. Sammantaget bedömer utredningen därför att en motsvarande reglering inte bör införas i en ny arbetslöshetsförsäkring. 9.8Sökande som deltar i utbildning 9.8.1Den som deltar i utbildning har som huvudregel inte rätt till ersättning Förslag: En sökande som deltar i utbildning ska inte ha rätt till arbetslöshetsersättning, utom i vissa fall. Sökande som deltar i utbildning bör som huvudregel inte har rätt till arbetslöshetsersättning Enligt den nu gällande ordningen lämnas som huvudregel inte arbets- löshetsersättning till en sökande som deltar i utbildning (10 § ). I det betänkande som låg till grund för den nu gällande lagen26 ut- talades bl.a. att studier som inkräktar på möjligheten att söka och anta erbjudet arbete inte är förenligt med kravet på att stå till arbets- marknadens förfogande. I betänkandet framförs också att rättvise- skäl mellan olika grupper av studerande talade för att arbetslöshets- ersättning inte bör kunna betalas ut i samband med studier. I äldre förarbeten27 anges det att det i och för sig inte är fel att den arbets- sökande tillvaratar tiden genom att studera i syfte att förbättra sina möjligheter på arbetsmarknaden, men att finansieringen av studierna normalt ska vara skild från arbetslöshetsersättningen. Enligt utred- ningen saknas det skäl att föreslå en annan ordning än den som gäller för studenters rätt till arbetslöshetsersättning. Det gäller även rätten till arbetslöshetsersättning under uppehåll i utbildning. Den som avbryter sina studier och inte har för avsikt att fullfölja sin utbildning kan sägas ha avbrutit studierna definitivt. Det kan jämställas med att ha avslutat utbildningen. Det innebär nor- malt inte ett hinder för ersättning, medan tillfälliga uppehåll, som t.ex. ferieuppehåll, kan jämställas med att delta i utbildning. Med hänsyn till utredningens uppdrag och försäkringens syfte att ge ersättning till den som är under omställning mellan arbeten, ser utredningen ingen anledning att frångå nuvarande ordning när det gäller arbetslöshets- ersättning under studieuppehåll, t.ex. uppehåll vid ferier. 26SOU 1987:56, s. 42 f. 1987/88:114 s. 34–35. Regelverket kan däremot enligt utredningens mening bli mer över- skådligt. Av den anledningen bör både den uttryckliga förbudsregeln och de undantag som gäller regleras tillsammans på samma normgiv- ningsnivå. 9.8.2Rätt till ersättning vid vissa typer av utbildning Förslag: Arbetslöshetsersättning får lämnas till en sökande som deltar i utbildning eller annan aktivitet som syftar till att ge en orientering om olika yrken och utbildningsvägar, eller underlätta omställning från ett arbete till ett annat. Arbetslöshetsersättning får lämnas för högst inom samma ersättnings- period. Arbetslöshetsersättning får även lämnas till en sökande som deltar i en utbildning av heltid om det tidigare arbetet inte har upphört på grund av utbildningen, och utbild- ningen inte finansieras eller har finansierats med någon form av studiestöd. Kravet på att utbildningen inte finansieras eller har finansierats med någon form av studiestöd gäller inte om utbild- ningen inom ramtiden har bedrivits vid sidan av ett arbete inom ramtiden. Arbetslöshetsersättning får läm- nas inom samma ersättningsperiod. Arbetslöshetsersättning får också lämnas till en sökande som fortsätter att delta i en utbildning upp till heltid om det tidigare arbetet inte har upphört på grund av utbildningen, utbildningen inte finansieras eller har finansierats med någon form av studie- stöd, och utbildningen har bedrivits vid sidan av ett heltidsarbete inom ramtiden. Arbetslöshetsersättning får lämnas inom samma ersättningsperiod. Ersättning kan medges i vissa fall Enligt 14–16 §§ ALFFo kan en sökande under vissa förutsättningar studera med bibehållen arbetslöshetsersättning. Dessa regler är undan- tag från förbudsregeln som finns i 10 § . Enligt utredningens uppfattning stämmer undantagsreglerna överens med försäkringens syfte, dvs. att bidra till omställning till ett nytt arbete. Det gäller inte minst den möjlighet som finns för kortare studier som syftar till att ge en orientering om olika yrken och utbildningsvägar eller att under- lätta omställning från ett arbete till ett annat. Utredningen har övervägt om de gränser som i den nuvarande ordningen uttrycks i veckor ska omarbetas eftersom utredningen föreslår en arbetslöshetsförsäkring som i högre grad utgår från ett månadsmått. Utredningen kan konstatera att även den nuvarande för- säkringen utgår från en ramtid . De hänvisningar till hur länge studierna ska ha bedrivits innan arbetslösheten som gäller bedöms därför kunna tillämpas även i fortsättningen. Utred- ningen anser däremot att det ska framgå att studierna ska ha bedrivits inom ramtiden, i stället för att som reglerna är formulerade , ha bedrivits före arbetslöshetens inträde. Förändringen syftar till att för- tydliga regelverket. En annan fråga som har koppling till dagens vecko- försäkring är frågan om hur länge studier av olika slag får bedrivas. Utredningen föreslår inte heller här någon förändring av gällande veckomått. Det är utredningens uppfattning att det inte ligger i uppdraget att föreslå några ändringar i andra avseenden än vad utredningen här redogjort för. En sökande bör därmed även i ett nytt regelverk kunna delta i utbildning med bibehållen arbetslöshetsersättning på mot- svarande sätt som . Utredningen anser dock att det finns skäl att förändra i vilken omfattning som den sökande kan fortsätta studier som bedrivits innan arbetslösheten. I den nuvarande ordningen kan endast den sökande som bedrivit heltidsstudier vid sidan av ett heltidsarbete fortsätta att studera med arbetslöshetsersättning. Utred- ningen anser att det inte finns skäl att begränsa detta till just heltids- studier. Även den som bedrivit studier i lägre omfattning bör kunna omfattas av detta undantag. Det bör därför vara möjligt att fortsätta studier som har bedrivits upp till heltid. Bestämmelserna i bör i övrigt, med vissa redaktionella änd- ringar, föras över till en ny lag om arbetslöshetsförsäkring. Krav på att stå till arbetsmarknadens förfogande Möjligheten att bedriva studier som den sökande får ersätt- ning är ett undantag från huvudregeln att den som deltar i utbildning inte har rätt till arbetslöshetsersättning. Utredningen anser att den sökande som medges ersättning enligt en undantagsbestämmelse av detta slag i övrigt ska uppfylla de allmänna villkoren precis på samma sätt som andra sökanden. Det gäller samtliga fall där den sökande deltar i utbildning, men kan beviljas arbetslöshetsersättning. Det är inte en förändring i sak jämfört med vad som gäller , men det påverkar lagens formuleringar. Enligt nuvarande ordning får ersättning lämnas till en sökande som bedriver studier på del- eller heltid givet att utbildningen inte hindrar honom eller henne från att söka och ta ett heltidsarbete. Detta förtydligande behövs inte om den som får arbetslöshetsersätt- ning ska stå till arbetsmarknadens förfogande på samma premisser som andra arbetssökande, oavsett om han eller hon studerar eller inte. Utredningen anser därför att en formulering som hänvisar till att studierna inte får utgöra ett hinder från att ta heltidsarbete inte behövs. Det bör därför inte föras över till den nya försäkringen. Utredningens avsikt är alltså att alla som får arbetslöshetsersättning ska stå till arbetsmarknadens förfogande, oavsett om de deltar i utbild- ning eller inte. I förhållande till en sådan utbildning som syftar till att ge en orientering om olika yrken och utbildningsvägar, eller underlätta omställning från ett arbete till ett annat, bör det framhållas att studierna i sig oftast får antas innebära att den sökande står till arbetsmarkna- dens förfogande. Med tanke på utbildningens längd och syfte bör de grundläggande kraven på att den sökande ska stå till arbetsmark- nadens förfogande kunna uppfyllas för alla som i realiteten är arbets- sökande. Förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela före- skrifter om att arbetslöshetsersättning ska kunna lämnas under uppehåll i utbildning. Skälen för förslaget: Av 10 § framgår att den som deltar i utbild- ning inte har rätt till ersättning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela undantag från bestämmelsen om att den som deltar i utbildning saknar rätt till ersättning. Regeringen har i 18 § ALFFo föreskrivit att ersättning under uppehåll i utbild- ning får lämnas om det är fråga om uppehåll i en arbetsmarknads- utbildning inom det reguljära utbildningsväsendet. IAF får meddela föreskrifter angående villkoren för arbetslöshetsersättning under uppe- håll i en arbetsmarknadsutbildning. Utredningen anser att det finns skäl att frångå den nuvarande ordningen som innebär att det finns en bestämmelse i lag som anger att sökande som deltar i utbildning inte har rätt till ersättning, sam- tidigt som regeringen får utfärda undantag från bestämmelsen i för- ordning. Utredningen föreslår därför att både grundbestämmelsen och eventuella undantag ska framgå av lag. Ferieuppehåll och andra uppehåll i utbildningar där den sökande tillfälligt avbrutit sina studier med avsikt att återuppta dem har i tillämpningen ansetts innebära att den sökande deltar i utbildning. Det har från tid till annan funnits särbestämmel- ser om rätt till ersättning vid längre ferieuppehåll. finns det bestämmelser i förordning som tydliggör att ersättning får lämnas vid studieuppehåll om det rör sig om en arbetsmarknadsutbildning inom det reguljära utbildningsväsendet. Det ska även i fortsättningen vara möjligt för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att, vid behov, meddela föreskrifter om rätt till arbetslös- hetsersättning under uppehåll i utbildning. Det kan t.ex. tillämpas vid generella bestämmelser om rätt till ersättning vid längre ferie- uppehåll eller för att tydliggöra att en sökande har rätt till ersättning mellan perioder som han eller hon är inskriven i arbetsmarknadspoli- tiska program, även om insatsen skulle bestå av studier. 9.9Sökande som vistas utomlands har inte rätt till ersättning Förslag: En sökande som, mer än tillfälligt, vistas utomlands ska inte ha rätt till arbetslöshetsersättning Frågan om vilken betydelse vistelse i ska ha för rätten till arbetslöshetsersättning hanteras i tillämpningen huvudsakligen som en fråga om att stå till arbetsmarknadens förfogande. Den som be- finner sig utomlands anses oftast inte kunna stå till arbetsmarkna- dens förfogande och har därför inte rätt till arbetslöshetsersättning. Denna tolkning är inte självklar eller konsekvent tillämpad. Rätts- praxis finns, men är inte tillräckligt utarbetad för att ge god ledning för arbetslöshetskassornas beslut. Det leder till att sökande kan ha svårt att förutse vilka krav som ställs på vistelse i för rätt till arbetslöshetsersättning. Utredningen menar att detta bör tydliggöras. Vistelsekrav i våra grannländer I är det ett krav att en sökande ”har bopæl og opholder sig i ”28 för att få dagpenning. I norsk lagstiftning anges ”For å ha rett til dagpenger må medlemmet oppholde seg i ”29. Arbeids- og velferdsdirektoratet anger i undantaget till regeln att ”Vilkåret til opphold i er begrunnet med at man blant annet skal være disponibel for kontakt med NAV og kunne tiltre arbeid raskt”.30 Där- efter medges vissa undantag från vistelsekravet för specifika grupper som vissa asylsökande, arbetstagare i norsk utrikestjänst och arbets- sökande på . Vissa långtidsarbetslösa kan dessutom få ersätt- ning under semester, och kan då också få ersättning trots att de befinner sig utomlands. I Finland31 finns inget strikt krav på vistelse i landet, men väl att den sökande ska vara bosatt i . För en person som varken är bosatt i eller är finsk medborgare finns vissa vistelsekrav32. I övrigt gäller att ”(som) arbetssökande betraktas de som meddelar sin postadress och eventuella andra kontaktuppgifter till arbets- och 10, 62 § 6 punkten, Lov om arbejdsløshedsforsikring, nr 784. 29Del III, kap. 4, 4–2 § Lov om folketrygd (folketrygdloven). 30Arbeids- og velferdsdirektoratet, Ytelsesavdelingen, Regelverkskontoret, 2.4. Rett til dag- penger under ferie (Tilføyd). 31Lag om utkomstskydd för arbetslösa, 30.12.2002/1290. 32Se 1 kap. 8 a § lag om utkomstskydd för arbetslösa, 30.12.2002/1290. näringsbyrån för att ta emot arbetserbjudanden och för eventuell annan kontakt så att de kan nås utan dröjsmål.”33 Vistelse i landet ska vara en utgångspunkt, men strikt vistelsekrav bör inte införas Ett grundläggande krav för att en sökande ska ha rätt till arbetslös- hetsersättning är att han eller hon står till arbetsmarknadens för- fogande. Det bör därför också kunna ställas krav på att den sökande som huvudregel befinner sig i för att han eller hon ska kunna anses stå till den svenska arbetsmarknadens förfogande. Frågan är om det ska införas ett strikt vistelsekrav för att ha rätt till ersättning från den svenska arbetslöshetsförsäkringen. Utred- ningen menar att det inte skulle vara ändamålsenligt. Ett skäl är att det finns en gemensam arbetsmarknad såväl inom som inom EU. Svenska domstolar har ansett att arbeten utomlands kan vara lämpliga (RÅ 2008 ref. 45) vilket medför att det kan vara aktuellt med sanktioner om ett erbjudande om arbete i ett annat land inte accepteras. Arbetsförmedlingen kan vidare ge resebidrag till sökande som kan uppvisa att han eller hon blivit kallad till en arbetsintervju i ett annat land inom EU/EES-området. En annan orsak till att utredningen anser att ett strikt vistelsekrav inte är ändamålsenligt är att det skulle vara problematiskt för sökan- den som bor i gränsområden. En sökande som t.ex. behöver uträtta ett kort ärende på andra sidan en landsgräns behöver kunna göra det utan att ersättningsrätten ifrågasätts. Ett strikt vistelsekrav bör därför inte införas. Att vistas utomlands tillfälligt för att söka arbete Det ska vara möjligt för en sökande som tillfälligt befinner sig utomlands för att söka arbete att beviljas ersättning, så länge den sökande kan visa att han eller hon står till den svenska arbetsmark- nadens förfogande. Det ska ske på samma vis som om den sökande befann sig inom landets gränser. Med tillfälligt kan t.ex. avses en sökande som befinner sig utomlands för att delta i en arbetsintervju. Det är nödvändigt att här ta hänsyn både till den 331 kap. 1 §, lag om utkomstskydd för arbetslösa, 30.12.2002/1290.