sou · H8B363 · 2020-11-12 00:00:00 — Där- utöver finns det en stor mängd lagar som reglerar behandlingen av personuppgifter i specifika verksamheter, t.ex. skollagen (2010:800), patientdatalagen (2008:355), lagen (2001:454) om behandling av per- sonuppgifter inom , lagen (2001:182) om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet och lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brotts- datalagens område. Det finns också bestämmelser i marknadsförings- lagen (2008:486) som minskar möjligheten för näringsidkare att an- vända vissa personuppgifter i marknadsföringssyfte (se t.ex. 5 och 19 §§ marknadsföringslagen). Läs mer om skydd inom marknadsrätten i kapitlen om artiklarna 17 och 32. Bl.a. Datainspektionen utför tillsyn över personuppgiftshantering, både inom offentlig och privat verksamhet. Läs mer om Datainspek- tionens tillsyn i kapitlet om artikel 3.3. 1979/80:2 Del A s. 330. 43Europaparlamentets och rådets förordning (EU 2016/679) av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG. 44Bestämmelserna bygger på (dataskyddsdirektivet, dvs. och rådets direktiv (EU) 2016/680 av om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut /977/RIF. Artikel 16 – privat- och familjeliv Ett av syftena med dataskyddsförordningen är att skydda fysiska per- soners grundläggande rättigheter och friheter, särskilt deras rätt till skydd av personuppgifter. (Se artikel 1.2.) Med personuppgift avses varje upplysning som gäller en identifierad eller identifierbar fysisk per- son (artikel 4.1). Dataskyddsförordningen innehåller en mängd regler och krav för hur personuppgifter får behandlas. Dessa regler och krav kan något förenklat sägas bottna i några få grundläggande principer som gäller vid behandling av personuppgifter, bl.a. ska all datainsamling vara laglig, uppgifterna ska endast samlas in för särskilt angivna ända- mål och uppgifterna ska vara relevanta och korrekta. Principerna kom- mer till uttryck i artikel 5 i förordningen. Avsnitt III i dataskyddsförordningen behandlar den registrerades rättigheter. Något förenklat kan bestämmelserna om enskildas rättig- heter sägas innebära en rätt att veta vem som behandlar vilka uppgifter om personen och varför. Informationen ska vara klar och tydlig lik- som villkoren för utövandet av den registrerades rättigheter. I dataskyddsförordningen uttrycks att ett särskilt skydd för barns personuppgifter behövs, eftersom barn kan vara mindre medvetna om berörda risker, följder och skyddsåtgärder samt om sina rättig- heter när det gäller behandling av personuppgifter. Sådant särskilt skydd bör, enligt skälen till dataskyddsförordningen, i synnerhet gälla för bl.a. användningen av barns personuppgifter i marknadsföringssyfte eller för insamling av personuppgifter med avseende på barn när tjänster som erbjuds direkt till barn utnyttjas (se skäl 38).45 Särskilda regler för användning av bevakningskameror finns i kamera- bevakningslagen (2018:1200). Lagen kompletterar dataskyddsförord- ningen. Syftet med lagen är att tillgodose behovet av kamerabevak- ning för berättigade ändamål och att skydda fysiska personer mot otillbörligt intrång i den personliga integriteten vid sådan bevakning. (Se 1 och 2 §§ kamerabevakningslagen.) 45Den centrala delen av dataskyddsförordningen är de 99 artiklarna. Till dessa hör 173 be- aktandesatser (skäl). Artikel 16 – privat- och familjeliv Enligt tryckfrihetsförordningen har var och en som huvudregel rätt att ta del av allmänna handlingar (offentlighetsprincipen, 2 kap. 1 § TF). Sekretesslagstiftningen är en undantagsreglering i förhållande till offentlighetsprincipen. Sekretess ska därför gälla för uppgifter endast om det finns ett särskilt skyddsvärt intresse. I tryckfrihetsförord- ningen finns en uttömmande uppräkning av vilka intressen som får skyddas genom att allmänna handlingar hålls hemliga, de så kallade sekretessgrunderna. Rätten att ta del av allmänna handlingar får bl.a. begränsas om det krävs med hänsyn till skyddet för enskildas per- sonliga eller ekonomiska förhållanden. En begränsning av rätten att ta del av allmänna handlingar ska anges noga i en bestämmelse i en sär- skild lag eller, om det anses lämpligare i ett visst fall, i en annan lag som den särskilda lagen hänvisar till. (Se 2 kap. 2 § TF.) Den särskilda lag som avses är offentlighets- och sekretesslagen (2009:400, OSL). OSL innehåller bestämmelser om myndigheters och vissa andra organs handläggning vid registrering, utlämnande och övrig hanter- ing av allmänna handlingar (1 kap. 1 § OSL). Lagen innehåller också bestämmelser om tystnadsplikt i det allmännas verksamhet och för- bud mot att lämna ut allmänna handlingar, gemensamt betecknat som sekretess. I vissa fall behöver emellertid myndigheter kunna få del av eller lämna ut sekretessbelagda uppgifter för att kunna utföra sina uppgifter. Även enskilda kan ha ett berättigat behov av att ta del av uppgifter som omfattas av sekretess. I OSL finns därför särskilda sekretessbrytande bestämmelser. De är utformade efter en intresse- avvägning mellan myndigheternas eller enskildas behov av att ta del av uppgifterna och de intressen de aktuella sekretessbestämmelserna avser att skydda. Exempelvis hindrar inte sekretess till skydd för en- skild att en uppgift lämnas till en annan enskild eller till en myndig- het, om den enskilde samtycker till det (10 kap. 1 § OSL. Vissa begräns- ningar följer dock av 12 kap. OSL). De materiella sekretessbestämmelserna i , dvs. de som anger när sekretess gäller för en uppgift, är sorterade utifrån vem de skyddar. Bestämmelser som skyddar enskilda intressen finns i 21–40 kap. OSL. T.ex. gäller inom hälso- och sjukvård som huvudregel sekretess för uppgift om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållan- den, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men (25 kap. 1 § OSL). Artikel 16 – privat- och familjeliv svarande sekretesskydd gäller för uppgift om enskilds personliga för- hållanden inom och annan därmed jämställd verksam- het (26 kap. 1 § OSL). En liknande sekretessbestämmelse gäller för uppgifter om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden t.ex. om uppgiften förekommer i en förundersökning i brottmål (35 kap. 1 § OSL). Bestämmelser om sekretess till skydd för enskild i utbildningsverksamhet, forskning m.m. finns i 23 och 24 kap. OSL. Läs även ovan om sekretess gentemot vårdnadshavare. Bestämmelserna om sekretess, som inte gäller privat verksamhet, kompletteras i viss mån av bestämmelserna om tystnadsplikt i annan lagstiftning. Se t.ex. 6 kap. 12–16 §§ patientsäkerhetslagen (2010:659) och 15 kap. SoL. Läs mer om sekretess och tystnadsplikt i förhållande till åtgärder för att skydda ett barn mot våld och andra övergrepp i kapitlet om artikel 19. När det särskilt gäller skyddade personuppgifter, läs mer i kapitlet om artikel 8. I 4 kap. BrB finns straffbestämmelser som kan aktualiseras vid olika typer av integritetskränkande brott. Det finns exempelvis straff- bestämmelser som tar sikte på att skyddet för hem, korrespondens, heder och anseende. Dessa behandlas i avsnitten nedan. Vidare finns det bl.a. bestämmelser om olaga tvång, grov fridskränkning, olaga hot och ofredande. Det finns också ett antal brott som rör den fysiska integriteten, t.ex. i 3 och 6 kap. BrB och brott mot familjen i 7 kap. BrB. Läs mer om det straffrättsliga skyddet mot olika former av fysiskt och psykiskt våld, sexuella övergrepp och frihetsberövan- den i bl.a. kapitlen om artiklarna 11, 19, 34 och 37. Nedan redogörs närmre för några av de straffrättsliga bestämmelser som kan hänföras till privat- och familjelivet. Brottet kränkande fotografering straffbelägger den som i hemlig- het tar upp bild av någon som befinner sig inomhus i en bostad eller på en toalett, i ett omklädningsrum eller ett annat liknande utrymme (4 kap. 6 a § BrB). Bestämmelsen tar sikte på sådan fotografering som innebär ett intrång i den fredade sfär som enskilda bör ha rätt till i förhållande till andra enskilda.46 2012/13:69 s. 39. Artikel 16 – privat- och familjeliv För att förstärka det straffrättsliga skyddet för den personliga integriteten och för att anpassa skyddet till teknik- och samhällsut- vecklingen infördes brottet olaga integritetsintrång (4 kap. 6 c § BrB). Brottet innebär att det är olagligt att göra intrång i någon annans privatliv genom att sprida integritetskänsliga bilder, såsom t.ex. nakenbilder.47 För straffansvar krävs att spridningen är ägnad att medföra allvarlig skada för den som bilden eller uppgiften rör. Se även nedan om förtalsbrottet (5 kap. 1 och 2 §§ BrB). En större genomgång av det straffrättsliga skyddet för integritet gjordes åren 2014–2016 av Utredningen om ett modernt och starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten.48 Bl.a. ledde ut- redningens förslag till att brottet olaga integritetsintrång infördes. Staten använder sig av olika former av tvångsmedel gentemot enskilda. Användandet av tvångsmedlen utgör ofta inskränkningar i enskildas rätt till privat- och familjeliv, hem eller korrespondens. kan de vidtas i syfte att direkt eller indirekt skydda enskilda gentemot andras ingrepp i samma rättighet. Det finns därför anledning att närmare redogöra för ett antal av de tvångsmedel som finns i svensk rätt. De brottsbekämpande myndigheterna har tillgång till flera straff- processuella tvångsmedel. Straffprocessuella tvångsåtgärder företas i myndighetsutövning och kan sägas innebära ett intrång i en persons rättssfär utan att personen har lämnat sitt samtycke till det och utan att åtgärden utgör ett straff eller en sanktion.49 Regler om straffpro- cessuella tvångsmedel finns framför allt i . Exempel på sådana tvångsmedel är husrannsakan, kroppsvisitation, kroppsbe- siktning, beslag, gripande, anhållande, häktning samt de hemliga tvångs- medlen, däribland hemlig övervakning och avlyssning av elektronisk kommunikation och hemlig kameraövervakning. I detta avsnitt redo- gör vi kortfattat för bestämmelserna om kroppsvisitation och kropps- besiktningen samt beslag. Husrannsakan behandlas under avsnittet om hem och korrespondens nedan. I samma avsnitt redogör vi för bestämmelserna om hemliga tvångsmedel. Gripande, anhållande och häktning redogör vi för främst i kapitlet om artikel 37. 2016/17:222 s. 34–37, 97 och 98. 48Se utredningens betänkande Integritet och straffskydd (SOU 2016:7). 49Se t.ex. prop. 2013/14:237 s. 43. Artikel 16 – privat- och familjeliv När det gäller barn finns det en bestämmelse i 36 f § LUL som reglerar vilka straffprocessuella tvångsmedel som får användas. Genom bestämmelsen görs det klart att endast straffprocessuella tvångsmedel som är angivna antingen i LUL, i 23 kap. 7–9 a §§ RB eller i någon annan författning där det uttryckligen föreskrivs att åt- gärden omfattar den som är , får användas. Hemliga tvångs- medel är inte tillåtna mot barn . Utöver de straffprocessuella tvångsmedlen finns det tvångsåtgär- der som används mot barn och föräldrar till skydd för ett barn. Det är t.ex. möjligt att tvångsvis flytta ett barn från sin familjemiljö enligt LVU. Detta beskriver vi närmre i kapitlen om artiklarna 9, 19 och 20.I LVU och ett flertal andra lagar ges det därutöver tillgång till särskilda tvångsåtgärder, som kan riktas mot barn i samband med vissa frihetsberövanden. Dessa beskrivs bl.a. nedan under avsnittet om hem och korrespondens samt i kapitlen om artiklarna 13, 17 och 31.I skollagen ges det möjligheter för bl.a. rektorer och lärare att om- händerta föremål från elever i skolan. Detta skriver vi om nedan samt i kapitlet om artikel 28. Villkoren för att använda ett tvångsmedel skiljer sig åt beroende på vilket slags åtgärd som avses och för vilket ändamål den vidtas. För all användning av tvångsmedel gäller dock fyra allmänna principer: legalitets-, ändamåls-, behovs- och proportionalitetsprincipen. Lega- litetsprincipen innebär att det måste finnas ett uttryckligt lagstöd för tvångsåtgärden. Ändamålsprincipen innebär att det allmännas befo- genhet att använda tvångsmedel är bundet till det ändamål för vilket tvångsmedlet har beslutats. Behovsprincipen innebär att det allmänna får använda tvångsmedlet bara när det finns ett påtagligt behov av att använda just det tvångsmedlet och en mindre ingripande åtgärd inte är tillräcklig. Proportionalitetsprincipen innebär att en tvångsåtgärd i fråga om art, styrka, räckvidd och varaktighet ska stå i en rimlig pro- portion till vad som kan vinnas med åtgärden. Proportionalitetsprin- cipen finns lagstadgad i t.ex. 27 kap. 1 § RB men anses gälla vid all tvångsanvändning även utan lagstöd. Vid bedömningen av om åtgär- den är proportionerlig ska det intrång eller annat men som tvångs- Artikel 16 – privat- och familjeliv medlet innebär för den misstänkte eller för något annat motstående intresse beaktas.50 För vissa brottsbekämpande myndigheter gäller därutöver vissa särskilda allmänna principer. Nedan beskrivs några av dem. De grundläggande reglerna om polisens (och Säkerhetspolisens) uppgifter, organisation och befogenheter är sam- lade i polislagen (1984:387). I 8 § polislagen finns ändamåls-, behovs- och proportionalitetsprinciperna för polisingripanden. Av bestäm- melsens första stycke framgår att en polisman som ska verkställa en tjänsteuppgift ska, under iakttagande av vad som föreskrivs i lag eller annan författning, ingripa på ett sätt som är försvarligt med hänsyn till åtgärdens syfte och övriga omständigheter. Om tvång måste till- gripas ska detta ske endast i den form och den utsträckning som behövs för att det avsedda resultatet ska uppnås. Av bestämmelsens andra stycke framgår att ett ingripande som begränsar någon av de grundläggande fri- och rättigheter som avses i 2 kap. RF inte får grun- das enbart på bestämmelserna i första stycket. Behovsprincipen inne- bär i detta sammanhang att ett polisingripande endast får ske då det är nödvändigt för den aktuella farans eller störningens avvärjande eller undanröjande. Proportionalitetsprincipen innebär att de skador och olägenheter som ingripandet kan medföra för ett motstående intresse inte får stå i missförhållande till syftet med ingripandet.51 Tullagen (2016:253) innehåller bl.a. vissa bestämmelser om tullkon- troll och tullövervakning vid in- och utförsel av varor till eller från det svenska tullområdet. Enligt 4 kap. 1 § tullagen gäller som allmän princip att ett beslut om en kontrollåtgärd enligt tullagstiftningen endast får fattas om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den enskilde. Lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen innehåller bestämmelser om befogen- 50Se t.ex. SOU 2018:61 s. 41 och 42. 51Berggren m.fl., Polislagen. En kommentar, Zeteo, kommentaren till 8 § polislagen. Artikel 16 – privat- och familjeliv heter vid införsel eller utförsel över gräns mot ett annat EU- land. Av lagens 2 § följer att kontroller enligt den lagen inte får utfor- mas på sådant sätt att urvalet av vad och vem som kontrolleras sker slumpmässigt. Lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär över- vakning gäller när bedriver övervakning bl.a. till havs och i kustvattnen, för att hindra brott mot föreskrifter i lagar och andra författningar som gäller bl.a. fiske, trafikregler och säkerhets- anordningar för sjötrafiken eller åtgärder mot vattenföroreningar från fartyg (1 § i lagen). Av lagen framgår att en kustbevakningstjänsteman inte får använda strängare medel än förhållandena kräver för att verk- ställa en åtgärd enligt lagen. Straffprocessuella och andra tvångsmedel Nedan beskrivs bestämmelserna kring några av de tvångsmedel som är aktuella bl.a. under förundersökning i brottmål men även i helt andra sammanhang. Tvångsmedel som specifikt riktar sig mot barn i vård och frihetsberövade barn beskrivs längre ned. Beslag innebär att en brottsutredande myndighet tar hand om egendom som tillhör någon annan. Beslag kan avse lösa saker (föremål) eller en skriftlig handling (27 kap. 1 § RB). Den som äger föremålet har kvar äganderätten till föremålet, men inte längre möjlighet att förfoga över det som han eller hon vill. Beslag regleras i 27 och 36 kap. RB och i viss specialstraffrättslig lagstiftning. har ansett att en hårddisk som tagits i beslag utgjort en allmän handling från att beslaget verkställts av Polismyn- digheten. Hårddisken var då att anse som inkommen till myndig- heten.52 52Rättsfallet HFD 2018 ref. 17. Artikel 16 – privat- och familjeliv En grundläggande förutsättning för att över huvud taget få an- vända tvångsmedel enligt är att en förundersök- ning har inletts (se 23 kap. 16 § RB). I 23 kap. RB anges fyra undan- tag från denna huvudregel. Exempelvis får beslag användas vid en förenklad utredning.53 De övriga undantagen rör inte beslag.54 Ytter- ligare en förutsättning för beslag enligt är att egen- domen måste vara tillgänglig.55 Det är alltså inte möjligt att använda beslag som ett sätt att söka efter föremål. För det ändamålet tillämpas i stället husrannsakan, kroppsvisitation och kroppsbesiktning. När det särskilt gäller beslag av skriftliga handlingar, se nedan under av- snittet om hem och korrespondens. har föreslagit vissa ändringar i bestämmelserna om beslag. Förslagen bereds inom Regeringskansliet.56 I vissa fall kan, om det är särskilt reglerat, föremål tillfälligt tas om- hand. Ett föremål kan omhändertas för olika ändamål, t.ex. för att förhindra att en brottsutredning försvåras eller för att förhindra brott. Ett exempel på omhändertagande är bestämmelsen i 23 kap. 9 a § RB. En person som ska förhöras är skyldig att på tillsägelse tillfälligt lämna ifrån sig elektronisk kommunikationsutrustning som han eller hon bär med sig eller har på sig, om det kan antas att utredningen annars försvåras. Om han eller hon vägrar får en polisman tillfälligt om- händerta utrustningen. Ändamålet med åtgärden är att undanröja risken för att brottsutredningen försvåras genom att en förhörsper- son i anslutning till förhöret utnyttjar sin kommunikationsutrust- ning t.ex. till att ringa upp eller skicka meddelanden till andra som också ska förhöras.57 53En förenklad utredning innebär att brottsutredningen i okomplicerade fall genomför utred- ningen på ett mer summariskt sätt än vid en formell förundersökning (23 kap. 22 § RB). 54En polisman får i omedelbar anslutning till ett brott ta med en person till förhör, även om en behörig tjänsteman ännu inte har tagit ställning till om förundersökning ska inledas 23 kap. En polisman får också med stöd av 23 kap. 9 a § RB tillfälligt omhänderta kommuni- kationsutrustning som förhörspersonen bär på sig eller med sig, om det kan antas att utred- ningen annars försvåras. Slutligen får tvångsmedel användas utan att förundersökning har in- letts vid brott som har begåtts inför rätten (23 kap. 22 § och 45 kap. 2 § RB). 55Se NJA II 1943 s. 359. 2015/16:68 s. 73 och 85. Artikel 16 – privat- och familjeliv Ytterligare exempel på regler om omhändertagande finns i 5 kap. 22 och 23 §§ skollagen. Rektorn eller en lärare får från en elev om- händerta föremål som används på ett sätt som är störande för ut- bildningen eller som kan utgöra en fara för säkerheten i denna. I dessa situationer är det inte föremålet i sig utan sättet på vilket det används i skolan som utgör grunden för omhändertagandet. Det kan exem- pelvis röra sig om en mobiltelefon eller en leksak som används under lektionstid och som stör undervisningen eller ett provtillfälle.58 Om eleverna i förebyggande syfte ges möjlighet att lämna ifrån sig t.ex. mobiltelefoner i samband med lektionspassets början är det, enligt förarbetena, inte att betrakta som ett omhändertagande från skolans sida, eftersom ett sådant överlämnande sker på frivillig grund.59 Ett föremål som har omhändertagits ska som huvudregel återlämnas till eleven senast skoldagen är slut för eleven. Det gäller emellertid inte t.ex. vapen och narkotika. Omhändertagandet ska då i stället skyndsamt anmälas till . Åtgärden får bara vidtas endast om den står i rimlig proportion till sitt syfte och övriga omständigheter (5 kap. 6 § skollagen). Om föremålet inte lämnas till- baka till eleven efter lektionens slut ska åtgärden dokumenteras (5 kap. 24 § skollagen). Andra exempel på regleringar som avser omhändertagande är 7 § lagen (1981:1064) om säkerhetskontroll i domstol, 7 § lagen (1988:144) om säkerhetskontroll i och 7 § lagen (2010:294) om säkerhetskontroll vid offentliga sammanträden i kommuner och regioner. Bestämmelser om tillfälligt omhändertagande av egendom i syfte att förhindra rattfylleribrott finns i 24 a–24 d §§ polislagen och i 9–11 §§ lagen (2008:322) om och befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott. En polis får t.ex. till- fälligt omhänderta fordonsnycklar och annat som behövs för färden eller fordonet. 2006/07:69 s. 15 och 16. 2006/07:69 s 16. Artikel 16 – privat- och familjeliv Kroppsvisitation innebär en undersökning av kläder och annat som någon bär på sig samt av väskor, paket och andra föremål som någon har med sig (28 kap. 11 § RB). Den som utför visitationen får känna såväl utanpå kläderna som inuti fickor och liknande.60 En kropps- visitation av mera väsentlig omfattning ska verkställas inomhus och i ett avskilt rum (28 kap. 13 § RB). Kroppsvisitation tillåts enligt flera lagar, bl.a. och LVU. Kroppsvisitation enligt LVU berörs närmre nedan, under avsnittet om tvångsåtgärder mot barn i vård. Regleringen i rättegångs- balken fungerar som en utgångspunkt för tillämpningen av övriga bestämmelser. Om det finns avvikande regler i specialförfattning, exempelvis angående förutsättningarna för kroppsvisitation, gäller emellertid dessa.61 Syftet med en kroppsvisitation och förutsättningarna för att vidta den varierar mellan de olika regleringarna. I 28 kap. RB finns bestäm- melser om kroppsvisitation i brottsutredande syfte. Kroppsvisitation i detta syfte får även göras enligt lagen (1976:1090) om alkoholutand- ningsprov och lagen (1999:216) om ögonundersökning vid misstanke om vissa brott i trafiken. Motsvarande bestämmelser finns även i lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning, lagen (2000:1225) om straff för smuggling och lagen (2008:322) om och befogenheter att ingripa mot ratt- fylleribrott. Kroppsvisitation kan komma i fråga också för andra ändamål än brottsutredning. Åtgärden kan exempelvis syfta till att förhindra att narkotika, vapen eller andra farliga eller otillåtna föremål förs in på slutna institutioner eller i andra lokaler. Möjlighet att vidta sådana åt- gärder finns enligt fängelselagen (2010:610) och häkteslagen (2010:611). Andra exempel på lagar som ger möjlighet till kroppsvisitation är LPT, smittskyddslagen (2004:168) och lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll62. Vidare kan säkerhetsskäl motivera att kropps- visitation vidtas enligt t.ex. polislagen, skyddslagen (2010:305) och lagen (2010:294) om säkerhetskontroll vid offentliga sammanträden i kommuner och regioner. När det gäller säkerhetskontroller vid flyg- 1993/94:24 s. 40. Se även förarbetena till regeringsformen SOU 1975:75 s. 199–200 och prop. 1975/76:209 s. 147. 1993/94:24 s. 38 och 40. 62Lagen om särskild utlänningskontroll är under översyn, se SOU 2020:16. Artikel 16 – privat- och familjeliv platser regleras det bl.a. i lagen (2004:1100) om luftfartsskydd och och rådets förordning (EG) nr 300/2008 av om gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten och om upphävande av förordning (EG) nr 2320/2002. Enligt får kroppsvisitering ske om det finns anledning att anta att ett brott har begåtts på vilket fängelse kan följa och personen i fråga är skäligen misstänkt för brottet.