sou · H8B312 · 2020-03-09 00:00:00 — Genom kapitaltäckningsdirektivet justerades reglerna om s.k. tidigt ingripande, dvs. en möjlighet för tillsynsmyndigheterna att kräva att Sanktioner och andra ingripanden instituten på ett tidigt stadium vidtar åtgärder för att komma till rätta med en situation som utvecklas i negativ riktning. är behörig myndighet enligt tillsynsförordningen och utövar tillsyn över att förordningen och tillsynslagen följs. I 8 kap. tillsynslagen finns bestämmelser om ingripanden.1 Av 1 § första stycket framgår att om ett företag inte uppfyller kraven i tillsynsförordningen, tillsynslagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, ska förelägga företaget att begränsa rörelsen i något avseende, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen. Finansinspek- tionen får förena ett föreläggande enligt tillsynslagen med vite (3 §). får också under vissa förutsättningar rikta förelägganden mot ett finansiellt holdingföretag, ett blandat finan- siellt holdingföretag eller ett holdingföretag med blandad verksam- het att rätta till brister i verksamheten (2 §). Försenad rapportering avseende upplysningar enligt föreskrifter meddelade med stöd av tillsynsförordningen kan leda till att Finans- inspektionen beslutar att företaget ska betala en förseningsavgift (4 §). beslut enligt tillsynslagen eller med stöd av föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen får överklagas (11 kap. 1 § första stycket). får bestämma att ett beslut ska gälla (11 kap. 1 § tredje stycket). Särskilt om kapitalbas- och likviditetskrav Enligt 2 kap. 1 § tillsynslagen ska under vissa förutsättningar ingripa mot ett värdepappersföretag med ett beslut om ett särskilt kapitalbaskrav, även kallat pelare 2-krav. Ett sådant kapitalbaskrav gäller utöver det grundläggande kapitalbaskravet enligt tillsynsförordningen och utöver kapitalbuffertkraven enligt kapital- täckningsdirektivet. 1Bestämmelserna motsvarar 12 kap. i den numera upphävda lagen (2006:1371) om kapital- täckning och stora exponeringar. Sanktioner och andra ingripanden Beslut om ett särskilt kapitalbaskrav ska fattas om värdepappers- bolaget inte uppfyller kraven i 8 kap. 3–8 §§ om bl.a. soliditet och lik- viditet, riskhantering och genomlysning. Efter en lagändring i samband med genomförandet av kapitaltäckningsdirektivet krävs det inte längre att andra åtgärder bedöms som otillräckliga för att få institutet att rätta till bristerna inom rimlig tid för att det ska vara möjligt att ålägga ett högre kapitalbaskrav. Det krävs inte heller att det har skett en faktisk överträdelse utan det är tillräckligt att det är sannolikt att värdepappersbolaget inte kommer att uppfylla de nämnda kraven. Ett särskilt kapitalbaskrav ska också åläggas om i samband med en översyn och utvärdering av värdepappersbolaget bedömer det nödvändigt för att täcka risker som bolaget är eller kan bli exponerat för och risker som institutet utsätter det finansiella systemet för. får med stöd av bemyndigande (10 kap. 2 § 4 tillsynslagen och 17 § 4 förordningen [2014:993] om särskild tillsyn och kapitalbuffertar) utfärda föreskrifter om de omständigheter som ska beaktas vid fastställandet av en lämplig nivå för kapitalbasen i samband med en översyn och utvärdering av ett institut. Några sådana föreskrifter har inte utfärdat. Enligt 2 kap. 1 § andra stycket tillsynslagen får Finansinspektio- nen avstå från att besluta om ett särskilt kapitalbaskrav, om en över- trädelse är ringa eller ursäktlig, om institutet gör rättelse eller om någon annan myndighet har vidtagit åtgärder mot institutet och dessa åtgärder bedöms tillräckliga. ska inte besluta om ett särskilt kapitalbaskrav, om överträdelsen är så allvarlig att verk- samhetstillståndet i stället ska återkallas (2 kap. 1 § tredje stycket). har möjlighet att ingripa med administrativa sanktioner enligt tillämplig sektorslagstiftning mot ett institut som inte uppfyller ett särskilt kapitalbaskrav (2 kap. 3 § första stycket). Vid genomförandet av kapitaltäckningsdirektivet infördes en möj- lighet för att även besluta om ett särskilt lik- viditetskrav. Förutsättningarna för ett sådant beslut är att det är nöd- vändigt för att täcka de likviditetsrisker som ett institut är eller kan bli exponerat för och de risker som ett institut utsätter det finansiella systemet för (2 kap. 2 §).2 får med stöd av bemyndigande meddela före- skrifter om de omständigheter som ska beaktas, dels vid prövningen 2Ursprungligen 2 kap. 3 § tillsynslagen. Sanktioner och andra ingripanden av om ett institut ska uppfylla ett särskilt likviditetskrav, dels vid fastställandet av en lämplig nivå för ett sådant likviditetskrav i sam- band med en översyn och utvärdering av ett institut (10 kap. 2 § 5 tillsynslagen och 17 § 5 förordningen om särskild tillsyn och kapital- buffertar). får ingripa med administrativa sanktioner enligt tillämplig sektorslagstiftning mot ett institut som inte uppfyller ett särskilt likviditetskrav som inspektionen har beslutat om (2 kap. 3 § första stycket tillsynslagen). 11.1.3Ingripanden enligt lagen om värdepappersmarknaden Av 8 kap. 1 § andra stycket tillsynslagen framgår att Finansinspek- tionen, utöver de ingripandemöjligheter som tillsynslagen ger ut- rymme för, vid ett instituts överträdelse av tillsynsförordningen, till- synslagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, även får tillämpa sanktionsbestämmelser som finns i de lagar som reglerar institutens verksamhet. Bestämmelsen innebär alltså en möjlighet för att välja mellan sanktionerna i tillsynslagen och sektorslagstiftningen beroende på vilken sanktion som är lämpligast i det enskilda fallet (jfr prop. 2006/07:5 s. 423). För värdepappersbolagens del finns bestämmelser om ingripanden i 25 kap. lagen om värdepappersmarknaden. Enligt 1 § ska Finans- inspektionen ingripa (dvs. besluta om sanktioner eller andra åtgär- der) om ett värdepappersbolag har åsidosatt sina skyldigheter enligt lagen, andra författningar som reglerar företagets verksamhet, före- tagets bolagsordning, stadgar eller reglemente eller interna instruk- tioner som har sin grund i en författning som reglerar företagets verk- samhet. För att ska ha rätt att ingripa krävs inte att en överträdelse faktiskt har skett. Ingripande får ske redan om det är sannolikt att värdepappersbolaget kommer att bryta mot gällande regler. När det gäller ingripanden mot företaget i fråga innehåller, till skill- nad från strukturen i kapitaltäckningsdirektivet, lagen ingen upp- räkning av vilka överträdelser som ska leda till sanktioner. Finans- inspektionen har i stället en generell möjlighet att ingripa vid varje överträdelse av de regler som gäller för företaget. Sanktioner och andra ingripanden När en överträdelse har skett har möjlighet att välja vilken åtgärd som är mest ändamålsenlig i det enskilda fallet (se prop. 2002/03:139 s. 382). Valet av sanktion ska i första hand bero på hur allvarlig en överträdelse är. Om överträdelsen är allvarlig, ska företagets tillstånd återkallas eller, om det är tillräckligt, varning meddelas. Varning är alltså ett alternativ till återkallelse, och kan till- gripas när förutsättningarna för återkallelse i och för sig föreligger men varning i det enskilda fallet framstår som en tillräcklig åtgärd. Ett beslut om återkallelse får förenas med förbud att fortsätta rörel- sen (25 kap. 6 § andra stycket). Vid överträdelser som inte är så allvarliga att tillståndet ska åter- kallas kan ingripande ske genom att utfärdar ett föreläggande att begränsa eller minska riskerna i rörel- sen i något avseende, vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen eller med ett förbud att verkställa beslut. Ett föreläggande att vidta en åtgärd kan innebära både att något som företaget redan har gjort ska ändras och att en åtgärd som inte vidtagits ska genomföras. Vid genomförandet av kapitaltäckningsdirektivet för- tydligades 25 kap. 1 § på så sätt att det klargjordes att Finansinspek- tionen genom föreläggande även kan begränsa eller helt förbjuda ett värdepappersbolag att genomföra utdelningar eller räntebetalningar. Enligt 25 kap. 29 § får förena ett föreläggande eller förbud med vite. Därutöver har möjlighet att ingripa genom att göra en anmärkning. Genom ett sådant beslut kan Finansinspek- tionen markera att det har skett en överträdelse. Genom implementeringen av kapitaltäckningsdirektivet reglera- des i lag vilka hänsyn som ska tas vid valet av sanktion (25 kap. 2 § första stycket3). Liksom tidigare ska överträdelsens allvarlighet och varaktighet utgöra utgångspunkten för valet av sanktion. Vidare ska särskild hänsyn tas till överträdelsens art och dess konkreta och potentiella effekter på det finansiella systemet, skador som uppstått och graden av ansvar. Utöver dessa omständigheter, som är hänför- liga till själva överträdelsen, anges i lag vilka omständigheter som ska beaktas i försvårande respektive förmildrande riktning. 3Ursprungligen 25 kap. 1 a § lagen om värdepappersmarknaden. Sanktioner och andra ingripanden omständigheter ingår huruvida överträdelse mot regelverket skett tidi- gare och agerandet efter att överträdelsen avslöjats (25 kap. 2 a §4). I förmildrande riktning ska beaktas om företaget (eller den fysiska personen) i väsentlig mån genom ett aktivt samarbete har underlättat utredning och, när anmälan gjorts till eller på- talats av inspektionen, företaget snabbt upphört med överträdelsen eller den fysiska personen snabbt verkat för att överträdelsen ska upphöra. får avstå från ingripande om en överträdelse är ringa eller ursäktlig, om företaget gör rättelse eller om den fysiska personen verkat för att företaget gör rättelse eller om någon annan myndighet eller något annat organ har vidtagit åtgärder mot före- taget eller den fysiska personen och dessa åtgärder bedöms tillräck- liga (25 kap. 2 § andra stycket). Utöver återkallelse av tillstånd på grund av en allvarlig överträ- delse av bolagets skyldigheter, ska tillstånd även återkallas i vissa sär- skilt angivna situationer som regleras i 25 kap. 5 §. Dessa återkal- lelsegrunder hör bl.a. samman med att bolaget inte har kommit igång med att driva sådan rörelse som tillståndet avser. Vidare ska ett företags tillstånd under vissa förutsättningar återkallas, om den som ingår i styrelsen eller är verkställande direktör eller styrelsen i dess helhet inte uppfyller vissa krav (25 kap. 4 §). Utöver de sanktioner som nämnts har enligt 25 kap. 11 § möjlighet att besluta om en förseningsavgift om högst , om ett värdepappersbolag underlåter att lämna föreskrivna upplysningar om sin verksamhet till . En anmärkning eller varning, och i några fall även beslut om åter- kallelse av tillstånd, får förenas med en sanktionsavgift (25 kap. 8 §). Avsikten med sanktionsavgiften är att den ska tillföra en ekonomiskt kännbar sanktion och ge möjlighet att gradera en överträdelse (se prop. 2002/03:139 s. 387). När ska fastställa sanktionsavgiftens storlek för juridiska personer finns det tre alternativa beräkningssätt. Avgif- ten ska fastställas till högst det högsta av ett belopp som per den 4Ursprungligen 25 kap. 1 b § lagen om värdepappersmarknaden. Sanktioner och andra ingripanden i kronor motsvarade , av företagets omsättning eller, i förekommande fall, motsvarande om- sättning på koncernnivå närmast föregående räkenskapsår, eller två gånger den vinst som företaget gjort till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa. Sanktionsavgiften får inte understiga Den får inte vara så stor att företaget därefter inte upp- fyller lagens krav på soliditet och likviditet. I 25 kap. 10 § regleras vilka hänsyn som särskilt ska tas när sank- tionsavgiftens storlek fastställs. Utöver de omständigheter som ska beaktas vid valet av sanktion ska t.ex. företagets finansiella ställning beaktas. Ingripanden mot fysiska personer hade inom ramen för sin tillsyn möjlighet att rikta vissa åtgärder direkt mot fysiska personer i in- stitutets ledning. Sådana åtgärder hör till stor del samman med den lednings- och ägarprövning5 som är skyldig att göra inför ett beslut om tillstånd att bedriva värdepappersrörelse (se prop. 2014/15:57 s. 34). Om någon som ingår i ett instituts styrelse eller är verkställande direktör inte uppfyller lagens krav på lämplighet får , i stället för att återkalla företagets tillstånd, besluta att personen i fråga inte får ha kvar sitt uppdrag (25 kap. 4 § tredje stycket). Genom införandet av bestämmelserna i kapitaltäckningsdirektivet om administrativa sanktioner mot fysiska personer gavs Finansinspek- tionen rätt att ingripa mot en enskild styrelseledamot eller verk- ställande direktör i ett institut, eller ersättare för någon av dem, för vissa överträdelser som institutet har gjort sig skyldigt till. Till skill- nad från ingripanden mot institut räknas de överträdelser som kan föranleda sanktioner mot personerna i fråga uttryckligen upp i lagen (25 kap. 1 d §6). Bland de överträdelser som omfattas kan nämnas underlåtenhet att uppfylla kraven avseende soliditet och likviditet, 5Enligt 3 kap. 1 § lagen om värdepappersmarknaden får tillstånd att driva värdepappersrörelse ges endast om den som har eller kan förväntas komma att få ett kvalificerat innehav i bolaget bedöms lämplig att utöva ett väsentligt inflytande över ledningen av ett värdepappersbolag (ägarprövning), och om den som ska ingå i styrelsen för bolaget eller vara verkställande direk- tör i det, eller vara ersättare för någon av dem, har tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen av ett värdepappersbolag och även i övrigt är lämplig för en sådan uppgift (led- ningsprövning). 6Ursprungligen 25 kap. 1 a § lagen om värdepappersmarknaden. Sanktioner och andra ingripanden riskhantering och rörlig ersättning och underlåtenhet att uppfylla rapporteringsskyldighet i vissa avseenden. Utgångspunkten i svensk rätt är att sanktioner i första hand bör riktas mot institut och ska därför ingripa mot en fysisk person endast om en överträdelse som ett institut har gjort sig skyldigt till är allvarlig (se prop. 2014/15:57 s. 38). Vidare krävs att personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet har orsakat överträdelsen. Ett ingripande mot en styrelseledamot eller verkställande direk- tör i ett institut, eller en ersättare för någon av dem, kan ske genom beslut att personen i fråga av tre till inte får vara styrelseledamot eller verkställande direktör i ett institut, eller ersät- tare för någon av dem. För vissa upprepade, allvarliga överträdelser kan ett sådant beslut gälla permanent. Ingripande mot en fysisk person kan också ske genom beslut om sanktionsavgift. För en fysisk person ska sanktionsavgiften fast- ställas till högst det högsta av ett belopp som per i kronor motsvarade eller två gånger den vinst som den fysiska personen gjort till följd av regelöverträdelsen, om belop- pet går att fastställa (25 kap. 9 a §). De omständigheter som ska ligga till grund för valet av sanktion och för sanktionsavgiftens storlek för juridiska personer gäller även i fråga om sanktioner mot fysiska personer. I förmildrande riktning ska beaktas om personen snabbt verkat för att överträdelsen ska upp- höra, sedan den anmälts till eller påtalats av . Enligt 25 kap. 10 a § ska frågor om ingripanden mot fysiska per- soner tas upp av genom ett sanktionsföreläg- gande. Det innebär att den fysiska personen föreläggs att inom godkänna ett ingripande. Om ett sanktionsföreläggande inte har godkänts, får ansöka hos förvaltningsrätt om att sanktion ska beslutas (25 kap. 10 c §). Ingripanden mot en styrelseledamot eller verkställande direktör i ett som ett värdepappersinsti- tut har begått kan även under vissa förutsättningar ske med stöd av 25 kap. 1 a § (överträdelser mot bestämmelser som genomför vissa regler i MiFID II) eller 1 b § (åsidosättande av vissa skyldigheter enligt MiFIR). Det gäller om värdepappersbolaget t.ex. har åsidosatt regler om styrelsens uppgifter och skyldighet att ha rutiner för intern kon- troll och effektiva metoder för riskbedömning. Sanktioner och andra ingripanden Bestämmelser om administrativa sanktioner och andra administra- tiva åtgärder finns i artikel 18 i värdepappersbolagsdirektivet. Enligt bestämmelsen ska medlemsstaterna fastställa regler för administra- tiva sanktioner och andra administrativa åtgärder och säkerställa att deras behöriga myndigheter får införa sådana sanktioner och åtgärder vid överträdelser av nationella bestämmelser som införlivar direktivet och värdepappersbolagsförordningen. I artikeln exemplifieras vilka överträdelser som kan åtföljas av en sanktion. Här ingår t.ex. under- låtenhet att uppfylla kraven när det gäller skyldigheten att ha interna styrningssystem och att lämna information i vissa avseenden. Sanktionerna och åtgärderna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Bland dessa ska ingå ett offentligt utlåtande angå- ende vem som bär ansvaret och om överträdelsens karaktär, möjlighet att förelägga den ansvariga att upphöra med agerandet och att införa ett tillfälligt förbud för en person att utöva uppdrag i värdepappers- företaget. Vidare ska såväl en juridisk som fysisk person kunna åläggas en sanktionsavgift. Medlemsstaterna ska säkerställa att myndigheten kan tillämpa sank- tioner på ledamöter i ledningsorganet och andra fysiska personer som enligt nationell lagstiftning är ansvariga för värdepappersbolagets över- trädelse av nationella bestämmelser som införlivar värdepappersbolags- direktivet och värdepappersbolagsförordningen. Enligt artikel 54 ska medlemsstaterna vidare säkerställa att admi- nistrativa sanktioner eller andra administrativa åtgärder som syftar till att stoppa eller minska effekterna av överträdelser eller åtgärda orsakerna till dem kan vidtas mot värdepappersinriktade holding- företag, blandade finansiella holdingföretag och holdingföretag med blandad verksamhet eller mot deras ledning. Artikel 20 innehåller bestämmelser om att medlemsstaterna ska säkerställa att myndigheter på sin officiella webbplats offentliggör beslut om administrativa sanktioner och åtgärder och hur detta ska ske (i vissa fall i anonymiserad form). Myndigheterna ska också under- rätta om beslutade sanktioner och vidtagna åtgärder (artikel 21). Enligt artikel 23 ska medlemsstaterna säkerställa att beslut och åt- gärder kan överklagas. Om ett värdepappersföretag inte uppfyller kraven i värdepappers- bolagsdirektivet eller värdepappersbolagsförordningen, eller sanno- Sanktioner och andra ingripanden likt kommer att bryta mot kraven i detta regelverk, ska myndigheterna enligt artikel 38 kräva att värdepappersföretaget i ett tidigt skede vidtar nödvändiga åtgärder. I artikel 39 anges vilka befogenheter som myndigheterna ska ha vid översyns- och utvärderingsprocessen7. Här ingår bl.a. att ålägga företag särskilda kapitalbaskrav8 och likviditetskrav9, kräva en för- stärkning av företagets styrning och rutiner för bedömning av kapital- behov, kräva att värdepappersföretaget lägger fram en plan för att upp- fylla tillsynskraven, begränsa företagets verksamhet och begränsa eller förbjuda utdelningar och räntebetalningar. När det gäller ett värdepappersföretag som inte anses litet och icke-sammanlänkat får myndigheterna enligt artikel 41 under vissa förutsättningar10 kräva att företaget har en kapitalnivå som överstiger vad som krävs, dels enligt värdepappersbolagsförordningen, dels enligt ett sådant särskilt kapitalbaskrav som nämnts i föregående stycke. Syftet med åtgärden ska vara att säkerställa att konjunktursvängningar inte leder till överträdelser av kapitalbaskraven eller riskerar företa- gets förmåga att avveckla verksamheten på ett ordnat sätt. 7Vid tillämpning av artiklarna 36, 37.3 och 38 i värdepappersbolagsdirektivet och av värde- pappersbolagsförordningen. 8De närmare förutsättningarna för åläggande av ett särskilt kapitalbaskrav anges i artikel 40. När det gäller små och icke-sammanlänkade värdepappersbolag krävs, utöver de förutsätt- ningar som gäller för alla värdepappersbolag, att myndigheten i det enskilda fallet bedömer att ett särskilt kapitalbaskrav är motiverat. 9Reglerna om särskilda likviditetskrav gäller inte för små och icke-sammanlänkade värde- pappersbolag som den behöriga myndigheten har beslutat att undanta från tillsynsförord- ningens likviditetskav enligt artikel 43.1 andra stycket i den förordningen. De närmare förut- sättningarna för när ett värdepappersbolag kan åläggas ett särskilt likviditetskrav framgår av artikel 42. 10Vid sin bedömning ska myndigheten tillämpa proportionalitetsprincipen och ta hänsyn till storleken, systemviktigheten, arten, omfattningen och komplexiteten i företagets verksamhet. Sanktioner och andra ingripanden 11.3Genomförande i svensk rätt 11.3.1Värdepappersbolagen och fysiska personer i ledningen Förslag: För att genomföra bestämmelserna om sanktioner i artikel 18 i värdepappersbolagsdirektivet ersätts punkterna 13–21 i 25 kap. 1 d § första stycket lagen om värdepappersmarknaden med nya punkter som motsvarar artikel 18.1 b–i direktivet. För värdepappersbolag som ska tillämpa tillsynsförordningen tas en bestämmelse in i 8 kap. lagen om värdepappersmarknaden om att sanktionsbestämmelserna i 15 kap. 1 a–1 c och 8 a–9 d §§ lagen om bank- och finansieringsrörelse ska gälla för styrelseledamöter, verkställande direktör och ersättare för någon av dem i sådana bolag. Hänvisningen till 8 kap. 8 f § lagen om värdepappersmark- naden utgår ur 25 kap. 1 d § första stycket 4. Systematiken i artikel 18 i värdepappersbolagsdirektivet om sanktio- ner är densamma som i kapitaltäckningsdirektivet; sanktionerna ska kunna riktas mot både företaget och fysiska personer i ledningen och sanktioner mot både juridiska och fysiska personer ska offentlig- göras, innefatta sanktionsavgifter på en viss nivå samt en möjlighet att förelägga någon att upphöra med ett visst agerande. Fysiska per- soner ska också tillfälligt kunna förbjudas att utöva vissa uppdrag i ett värdepappersbolag. Båda direktiven innehåller en katalog över de överträdelser som ska kunna leda till sanktioner och vilka omstän- digheter som ska vara styrande vid valet av sanktion och sanktions- avgifternas storlek. Man kan sammanfatta det så att regleringen är i stort sett densamma och den enda förändringen är att katalogen över överträdelser ändras något, eftersom de regler på förordningsnivå som ett värdepappersbolag kan bryta mot kommer att finnas i värde- pappersbolagsförordningen i stället för i tillsynsförordningen. För värdepappersbolagens del finns i svensk rätt en generell regel i 25 kap. 1 § lagen om värdepappersmarknaden, om att Finansinspek- tionen kan ingripa mot ett värdepappersbolag som har åsidosatt sina skyldigheter enligt lagen eller andra författningar som reglerar bola- gets verksamhet. Möjligheterna att ingripa mot bolag som överträ- der sina skyldigheter enligt värdepappersbolagsförordningen och de svenska regler som genomför värdepappersbolagsdirektivet finns såle- des redan i svensk rätt. Även de sanktionsmöjligheter som anges i Sanktioner och andra ingripanden artikel 18.2 i direktivet är tillgängliga i svensk rätt; möjligheten enligt artikel 18.2 b att förelägga bolaget att upphöra med ett visst age- rande finns i 25 kap. 1 § andra stycket lagen om värdepappersmark- naden och möjligheten att besluta om sanktionsavgifter på de nivåer som anges i artikel 18.2 d finns i 25 kap. 8 och 9 §§ samma lag. Kravet på offentliggörande av sanktionsbeslut (se artiklarna 18.2 a och 20 i värdepappersbolagsdirektivet) har reglerats på förordningsnivå,11 och på samma sätt bör kraven på offentliggörande enligt de nya reglerna hanteras. Även de omständigheter som enligt artikel 18.3 ska beak- tas vid valet av sanktion och sanktionsavgifternas storlek är redan angivna i svensk rätt (se 25 kap. 2, 2 a och 10 §§ lagen om värdepappers- marknaden). Några lagstiftningsåtgärder för att genomföra artikel 18.2,