sou · H8B347 · 2020-08-26 00:00:00 — –tillgodose alla människors grundläggande behov och att de mänsk- liga rättigheterna säkerställs –bidra till att alla människor är inkluderade –anpassas och utformas utifrån de grupper som har störst behov.86 Hållbarhet har inte bara betydelses för det samlade arbetet på sam- hällsnivå. De samhällsfunktioner som deltar i det arbetet behöver själva utföra sina uppgifter så att de både tillgodoser behov och säkerställer möjligheterna att tillgodose framtida behov. Hållbarhet i den meningen har kopplats till en rad verksamheter inom bl.a. infra- struktur, arbetsliv, utbildning och handel. När det gäller vård och omsorg har särskilt hälso- och sjukvår- dens hållbarhet uppmärksammats. 2001/02:72 s. 49. 85Prop.2017/18:249 s. 10. 86Mötesplats social hållbarhet, Vad är social hållbarhet för oss? : /motesplats-social-hallbarhet/social-hallbarhet/ (hämtad ). Övergripande utveckling och förändringsbehov ökad förståelse för de hälsofrämjande processerna som drivkraft för hållbar utveckling bör kunna stärka motiven för ökade satsningar för att utveckla hälso- och sjukvårdens hälsofrämjande dimensioner.87 På systemnivå har förslag om god och nära vård presenterats som en väg till ett hållbart hälso- och sjukvårdssystem.88 är en viktig aktör för arbetet med hållbar utveckling i . Vad som gäller för social hållbarhet överensstämmer i hög grad med de övergripande mål som gäller för socialtjäns- ten, dvs. att främja ekonomisk och social trygghet, jämlikhet i lev- nadsvillkor och ett aktivt deltagande i samhällslivet (1 kap. 1 § SoL). Den samhällsutveckling som beskrivs ovan ger delvis nya förutsätt- ningar för möjligheterna att uppnå de övergripande målen, men visar att de är fortsatt relevanta och aktuella för den enskilde och för sam- hället som helhet. Flera av de områden som tas upp i Agenda förutsätter också arbete inom . –Mål 1 om avskaffande av fattigdom –Mål 3 om att säkerställa hälsosamma liv och främja välbefinnande för alla i alla åldrar –Mål 5 om jämställdhet och alla kvinnors och flickors egenmakt –Mål 10 om minskad ojämlikhet inom och mellan länder –Mål 11 om att göra städer och bosättningar inkluderande, säkra, motståndskraftiga och hållbara –Mål 16 om att främja fredliga och inkluderande samhällen för hållbar utveckling.89 Vidare berörs av målområdena för folkhälsopolitiken, särskilt barns och ungas uppväxtvillkor, människors delaktighet och 87Socialstyrelsen (2018). Bästa möjliga hälsa och en hållbar hälso-och sjukvård – med fokus på vården vid kroniska sjukdomar. Lägesrapport , s. 49. 88Se SOU 2020:19. 89Socialstyrelsen (2017). Genomförandet av Agenda 2030 – underlag från , s. 7. Övergripande utveckling och förändringsbehov försörjning samt tillgången till stöd och vård för en jämlik och jäm- ställd hälsa.90 uppgifter och möjligheter att tillsammans med andra delar av samhället främja en hållbar utveckling ställer också krav på att eget arbete bedrivs på ett sätt som stäm- mer med den inriktningen. Med ledning av hur hållbar utveckling brukar definieras så kan en hållbar socialtjänst sägas tillgodose befint- liga stödbehov som den bidrar till att förebygga sådana be- hov i ett senare skede. Det förebyggande arbetet ska alltså inte ställas emot den verksamhet som bedriver för att möta indi- viduella behov . Det handlar tvärtom om sammanhängande delar av den helhetssyn som är en bärande del av . I det ingår att arbetar så att den främjar tilliten till den egna verksamheten bland människor som behöver ha kontakt med den om stöd och hjälp. Förmåga till innovationer och anpassning efter snabbt förändrade yttre omständigheter är också en del av social- tjänstens egen hållbarhet. En del av arbetet med att utveckla en hållbar socialtjänst är att kon- kretisera vad begreppet kan betyda och skapa samsyn om det. Håll- barhet har inte varit ett centralt begrepp inom och inte uppmärksammats vid tidigare översyner av socialtjänstlagen. Den aka- demiska kopplingen mellan hållbarhet och vård- och omsorgsområdet är relativt svag eftersom hållbar utveckling är ett brett tvärveten- skapligt fält med kopplingar till flera ämnesområden.91 er- bjuder begreppet hållbar socialtjänst nya möjligheter att formulera de syften som var aktuella när socialtjänstlagen först infördes utifrån dagens och morgondagens utmaningar. Ytterst handlar det om att bevara och utveckla roll i den generella välfärdspoli- tiken under de delvis nya samhällsförhållanden som beskrivs ovan. egen hållbarhet lyfts fram i direktiven till denna ut- redning. Under rubriken ”Hållbar socialtjänst” anger regeringen att utredningen ska lämna förslag som främjar långsiktigt strukturellt förebyggande arbete och bidrar till hållbarhet samt minskar behovet 2017/18:249 s. 30. 91Socialstyrelsen (2018). Bästa möjliga hälsa och en hållbar hälso-och sjukvård – med fokus på vården vid kroniska sjukdomar. Lägesrapport , s. 50. Övergripande utveckling och förändringsbehov av individuella insatser. Dessa uppgifter hörde till de ursprungliga syftena med införandet av socialtjänstlagen, men har fått stå tillbaka för mer akuta och individinriktade uppgifter. En hållbar socialtjänst aktualiserar flera av de mål, principer och krav som länge gällt inom , såsom mänskliga rättighe- ter och rättssäkerhet för den enskilde, god kvalitet i verksamheten, samverkan med andra verksamheter och aktörer samt en effektiv resursanvändning. Dessutom måste frågor om personalens förut- sättningar, kompetens och kompetensförsörjning samt olika sätt att styra, leda och organisera verksamheten uppmärksammas för en håll- bar socialtjänst. Den framtida utvecklingen av kommer att påverkas av en rad pågående och kommande samhällsförändringar. Den eko- nomiska politiken inklusive skattepolitiken, arbetslösheten, migra- tionen och demografin i stort, skillnader i livsvillkor som utmanar jämlikheten och jämställdheten, utbildningspolitiken, utvecklingen inom hälso- och sjukvården – på något sätt har alla dessa områden bäring på . I detta sammanhang har socialtjänstlagens utformning och inne- håll en avgörande betydelse. Utredningen lämnar därför ett antal för- slag som tillsammans gör att lagstiftningen bättre stärker och stödjer en hållbar socialtjänst som bidrar till en hållbar samhällsutveckling. Vissa av förslagen avser grundläggande förutsätt- ningar och ansvar, såväl för förebyggande arbete som för att till- godose befintliga behov: –en tydligare lag med mer enhetliga begrepp som är lättare att för- stå och tillämpa –en mer enhetlig värdestruktur med kompletteringar av social- tjänstens övergripande mål och inriktningar samt ett tydligare barnrättsperspektiv, –en nedtoning i lagtexten av målgrupper och sam- lade krav på utformningen av insatser till enskilda –tydligare krav på kvalitetsarbetet genom respektfullt bemötande, användning av vetenskap och beprövad erfarenhet, uppföljning och förbättrad officiell statistik. Övergripande utveckling och förändringsbehov Andra förslag avser den del av hållbarhet som särskilt avser före- byggande arbete och som betonas i direktiven. Det handlar om att –aktivt arbetar för att människor ska ha kunskap om verksamheten och enkelt ska kunna ta och ha kontakt med den –förebygger och motverkar sociala problem och genom förebyg- gande insatser bidrar till att tidpunkten för mer ingripande vård- och omsorgsinsatser kan skjutas fram eller i bästa fall förhindras –utformar sina insatser till enskilda med ett förebyggande per- spektiv, bl.a. genom att främja möjligheterna till ett självständigt liv genom stöd till förmågan till självbestämmande, aktivitet och delaktighet –planerar sitt arbete, samverkar vid behov med andra delar av sam- hället och medverkar i samhällsplaneringen –enkelt kan nå och erbjuda insatser till enskilda som annars inte skulle ta del av stöd som kan förebygga senare och mer omfat- tande insatser, t.ex. på grund av bristande tillit till myndigheter. För en fortsatt utveckling av en hållbar socialtjänst måste statens och kommunernas samlade styrmedel användas samlat och systematiskt. Inte minst har den samordnade kunskapsstyrningen en viktig roll för att alla delar av bedrivs i överensstämmelse med veten- skap och beprövad erfarenhet, också de som avser förebyggande per- spektiv och planering. I avsnitt 7.5 föreslår utredningen även vissa utvecklingsinsatser med fokus på tillämpningen av några av de förslag som tillsammans kan bidra till att stärka hållbarhet genom att före- bygga stödbehov. 4 En ny socialtjänstlag Utredningens förslag: En ny socialtjänstlag ska ersätta den nu- varande lagen. Nuvarande socialtjänstlag (2001:453) trädde i kraft och bygger till stora delar socialtjänstlag (1980:620). Genom socialtjänstlag samlades tidigare vårdlagar – lagen (1956:2) om socialhjälp, barnavårdslagen (1960:97), lagen (1954:579) om nykterhetsvård och lagen (1976:381) om barnomsorg – i en gemen- sam lag för hela det sociala området. Syftet var bl.a. att skapa en hel- hetssyn på människans behov och förutsättningar i det sociala arbetet. I och med nuvarande socialtjänstlag blev lagen kapitelindelad och språkligt moderniserad. Vissa materiella förändringar gjordes men dessa var i huvudsak av strukturell och språklig karaktär. Socialtjänstlagen är tänkt att vara en målinriktad ramlag med både skyldigheter för kommunen och rättigheter för den enskilde. Lagen ska ge kommunerna ett förhållandevis stort utrymme vid tillämp- ningen och möjliggöra anpassning till lokala förutsättningar. Den ska också ge frihet vid val av tillvägagångssätt och möjliggöra hänsyns- tagande till den enskildes behov och önskemål. har lagen ändrats ett flertal gånger. Vissa bestämmel- ser har upphört och nya bestämmelser har tillkommit. Ändringarna har lett till ökad detaljstyrning och minskat utrymme för såväl den kommunala självstyrelsen som professionen. Ändringarna har även bidragit till att lagen upplevs svår att förstå och överblicka. Vidare har språket i lagtexten kommit att bli något föråldrat och begrepps- användningen är inte enhetlig. I syfte att underlätta tillämpningen och göra lagen lättare att för- stå anser utredningen att en ny socialtjänstlag ska ersätta den nuva- rande lagen. 4.1.2Den nya lagens struktur Socialtjänstlagen är, som sagt, tänkt att vara en målinriktad ramlag. Lagens karaktär av ramlag har emellertid luckrats upp allteftersom nya detaljerade bestämmelser har tillkommit. I proposition 1996/97:124 redogör regeringen för vissa för- och nackdelar med ramlagstekniken. Bland annat anförs att myndigheter som ska tillämpa lagen ges större frihet att välja en tolkning som är anpassad till det individuella fallet. Vidare underlättas lösningar på problemen i samråd med den enskilde och den enskildes intressen kan tillvaratas på ett bättre sätt än om lagen i detalj bestämmer vad som ska göras. Ramlagen kan också, enligt regeringen, ge bättre möj- ligheter att utveckla metoder och arbetssätt på basis av egen kunskap och egna erfarenheter. Användningen av ramlagstekniken är emeller- tid inte utan problem. Regeringen anför att det finns risk för utveck- ling av en praxis som inte står i överensstämmelse med lagstiftarens intentioner och lagens anda. Risken är också större för att lagen kommer att tillämpas på olika sätt i olika delar av landet. Detta pro- blem kan dock med tiden minskas genom utveckling av rättspraxis och tillsynsmyndigheternas insatser.1 De senaste årens utveckling mot en alltmer detaljreglerad social- tjänstlag talar, enligt utredningen, för att det framöver kan vara svårt att upprätthålla lagens karaktär av ramlag. är det angeläget att socialtjänstlagen är flexibel och möjliggör individuella anpass- ningar. Utredningens ambition har därför varit att lagen i större ut- sträckning ska återfå karaktären av ramlag och därmed även lämna större utrymme för helhetssyn på individen. Som ett led i detta arbete har utredningen övervägt att ta bort de bestämmelser för olika grup- per som finns i nuvarande 5 kap. socialtjänstlagen. Detta har emeller- tid inte bedömts vara praktiskt genomförbart och i avsnitt 8 föreslår utredningen att lagen i stället ska strukturerats så att nuvarande grupp- indelning tonas ner. För att ändå minska lagens detaljeringsgrad före- slår utredningen att vissa bestämmelser som enbart gäller för 1996/97:124 s. 42 f. särskilda grupper ska gälla alla (se avsnitt 10.2.4, 11.2.1, 18.3 och 18.4). Lagar som är mycket omfattande delas ibland in i avdelningar. Av- delningar kan även användas i andra fall, t.ex. om lagen behandlar åtskilda frågor eller om avdelningar annars leder till ökad tydlighet. En indelning av socialtjänstlagen i avdelningar skulle, enligt utred- ningen, göra lagen mer pedagogisk och överblickbar. Eftersom social- tjänstlagen dessutom ändras relativt ofta skulle en sådan indelning underlätta införandet av nya bestämmelser utan att den befintliga strukturen går förlorad. Utredningen anser därför att den nya lagen ska delas in i följande avdelningar: –Avdelning I innehåller inledande bestämmelser om lagens inne- håll (1 kap.), mål (2 kap.) och kommunens ansvar (3 kap.). Även bestämmelser om kvalitet har placerats här (4 kap.) eftersom kvalitet är av grundläggande betydelse i hela socialtjäns- tens verksamhet och därför bör framhållas redan inledningsvis. Bestämmelserna om barns rättigheter är i nuvarande socialtjänst- lag delvis placerade i kapitlet om handläggning av ärenden. Barns rättigheter är emellertid relevanta i alla delar av verksamhet och har därför placerats bland lagens inledande be- stämmelser (5 kap.). –Avdelning II innehåller bestämmelser om över- gripande uppgifter. I avdelningen finns bestämmelser om allmänt förebyggande insatser såsom medverkan i samhällsplaneringen, uppsökande verksamhet och förebyggande arbete mot missbruk och beroende (6 kap.). Bland de övergripande uppgifterna finns även bestämmelser om planering och samverkan (7 kap.), bostäder och omsorg (8 kap.) samt vård utanför det egna hemmet (9 kap.). Det rör sig i huvudsak om uppgifter som kommunen eller socialnämn- den ansvarar för, men i 9 kap. finns även vissa bestämmelser som rör (SiS). –Avdelning III innehåller bestämmelser om insatser till enskilda. Där regleras socialnämndens ansvar att erbjuda insatser till en- skilda (10 kap). De bestämmelser som i nuvarande socialtjänstlag avser kommunens eller socialnämndens särskilda ansvar för olika grupper har i den nya lagen delvis omformulerats till att avse vilka insatser som ska erbjudas. Dessa bestämmelser har placerats i bok- stavsordning utifrån insatsernas namn. I avdelningen finns även bestämmelser om insatser efter individuell behovsprövning – bi- stånd (11 kap.) och insatser utan föregående individuell behovs- prövning (12 kap.). Därutöver finns bestämmelser om utformning och genomförande av insatser, med bl.a. bestämmelser om vård- och genomförandeplan och samordnad individuell plan (13 kap.). –Avdelning IV innehåller bestämmelser om handläggning och dokumentation (14 kap.), uppgiftsskyldighet (15 kap.) och gallring (16 kap.). I avdelningen finns även bestämmelser om dokumenta- tion, gallring och tystnadsplikt i enskild verksamhet (17 kap.). –Avdelning V innehåller bestämmelser om skydd och stöd för barn och unga. I socialtjänstlagen finns ett förhållandevis stort antal bestämmelser som enbart gäller barn och unga. För att underlätta förståelsen av vilka bestämmelser som är generellt tillämpliga sam- tidigt som barnperspektivet tydliggörs, har flertalet bestämmelser om barn och unga placerats i förevarande avdelning. Avdelningen innehåller dock inte alla bestämmelser som rör barn och unga, t.ex. finns bestämmelser om barns rättigheter i avdelning I. Be- stämmelserna gäller huvudsakligen barn men i vissa fall även unga. Vem som räknas som ung eller varför unga omfattas av vissa be- stämmelser men inte andra är inte helt tydligt. Utredningen har emellertid inte haft utrymme att göra en genomgång i dessa delar, varför nuvarande uppdelning förs vidare till den nya lagen. Avdel- ningen har av kronologiska skäl placerats efter avdelningen om handläggning, dokumentation och behandling av uppgifter, efter- som den avdelningen innehåller bestämmelser om bl.a. utredning och dokumentation som kompletteras i denna avdelning. I avdel- ningen regleras socialnämndens ansvar för barn och ungas upp- växtförhållanden (18 kap.), utredning av barn och ungas behov av skydd och stöd (19 kap.) samt vård av barn och unga utanför det egna hemmet (20 kap.). Vidare finns bestämmelser om uppfölj- ning av ett barns situation (21 kap.), ärenden som rör vissa inter- nationella förhållanden såsom placering över nationsgränserna och internationella adoptioner (22 kap.) samt anmälan om oro för ett barn (23 kap.). –Avdelning VI innehåller bestämmelser om tillstånds- och anmäl- ningsplikt (24 kap.), tillsyn (25 kap.) och missförhållanden (26 kap.). –Avdelning VII innehåller övriga bestämmelser. Här finns bestäm- melser om ansvarsfördelning mellan kommuner (27 kap.). Att dessa bestämmelser har placerats här innebär att de inte längre kommer att ligga i anslutning till den inledande bestämmelsen om kommunens ansvar, som anger att varje kommun svarar för social- tjänsten inom sitt område och har det yttersta ansvaret för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver. Den bestäm- melsen kommer även fortsättningsvis att vara placerad bland lagens inledande bestämmelser. Utredningen har övervägt att i stället placera dessa bestämmelser i anslutning till varandra, på motsva- rande sätt som i nuvarande socialtjänstlag. Det som emellertid talar emot detta är att bestämmelserna om ansvarsfördelning har hög detaljeringsgrad och reglerar ansvarsfördelningen i enskilda ärenden, vilket passar mindre bra bland de inledande, mer över- gripande bestämmelserna. Utredningens bedömning är därför att de bör placeras längre bak i lagen. En liknande uppdelning har även gällt tidigare, innan bestämmelserna om ansvarsfördelning sam- manfördes i nuvarande 2 a kap. SoL. Liksom ska det emeller- tid, i anslutning till bestämmelsen om kommunens ansvar, finnas en upplysning om var man hittar bestämmelserna om ansvarsför- delning mellan kommuner. I avdelningen finns även bestämmelser om socialnämndens organisation och delegering av vissa ärenden (28 kap.), avgifter (29 kap.) och återkrav (30 kap.). Bestämmelser om överklagande och verkställighet av beslut har också placerats i denna avdelning (31 kap.). I lagens sista kapitel finns övriga be- stämmelser (32 kap.) om böter, bemyndiganden och förbud mot förvandling. Den nya socialtjänstlagen har delats in i fler kapitel. Detta syftar, i likhet med indelningen i avdelningar, till att göra lagen mer pedago- gisk och överblickbar. För att underlätta läsningen och förståelsen har vissa paragrafer även delats upp i fler stycken eller separata paragrafer. 5.1Vad avses med socialtjänst? Begreppet socialtjänst infördes i samband med att den ursprungliga socialtjänstlagen (1980:620) trädde i kraft. Vad som avsågs med social- tjänst framgick inte uttryckligen av lagen eller dess förarbeten, men viss vägledning gick att hämta av lagens inledande bestämmelser. Dessa bestämmelser, som har förts över till nuvarande socialtjänstlag (2001:453), anger att samhällets socialtjänst på demokratins och soli- daritetens grund ska främja människornas ekonomiska och sociala trygghet, jämlikhet i levnadsvillkor och aktiva deltagande i samhälls- livet. Det heter vidare att under hänsynstagande till människans ansvar för sin och andras sociala situation ska inriktas på att frigöra och utveckla enskildas och gruppers egna resurser. Verk- samheten ska bygga på respekt för människornas självbestämmande- rätt och integritet. Varje kommun ska svara för inom sitt område. För att fullgöra kommunens uppgifter inom socialtjäns- ten ska det i varje kommun finnas en socialnämnd. Dessa bestämmelser bildar ramen för socialtjänsten.1 I socialtjänst- lagen finns emellertid ingen beskrivning av vilken verksamhet som av- ses med begreppet socialtjänst och därmed avgränsar lagens tillämp- ningsområde. Klart är dock att begreppet socialtjänst inte bara avser verksamhet enligt socialtjänstlagen utan även närliggande verksamhet som regleras i annan lagstiftning. Reglerna i socialtjänstlagen tilläm- pas i den mån dessa lagar saknar särskilda bestämmelser i frågan.2 I termbank anges att begreppet socialtjänst i första hand avser den verksamhet som regleras genom bestämmelser i social- tjänstlagen (2001:453), lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU), lagen (1988:870) om vård av missbrukare i 1979/80:1 Del A s. 1 f. 2000/01:80 s. 136. vissa fall (LVM) och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) samt personlig assistans som utförs med assistansersättning som regleras i 51 kap. socialförsäkringsbalken (2010:110). Socialtjänst avser även handläggning av ärenden som rör adoptioner, faderskap, vårdnad, boende och umgänge enligt föräldra- balken. Socialtjänst bedrivs som eller enskild verksamhet. Även staten bedriver socialtjänst när vård enligt LVU och LVM genom- förs på vårdinstitutioner som drivs av (SiS).3 5.1.1Definitioner av begreppet socialtjänst i annan lagstiftning Begreppet socialtjänst definieras i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, och lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom (SoLPuL). Begreppet används då i vidare bemärkelse än i definition. Definitionerna gäller vid tillämpning av respektive lag. I 26 kap. 1 § andra–fjärde styckena OSL, som behandlar sekretess inom , anges att med socialtjänst förstås i den lagen 1.verksamhet enligt lagstiftningen om socialtjänst, 2.verksamhet enligt den särskilda lagstiftningen om vård av unga och av missbrukare utan samtycke, och 3.verksamhet som i annat fall enligt lag handhas av socialnämnd eller av (SiS). 3http://termbank.socialstyrelsen.se/, (hämtad ). Till socialtjänst räknas också 1.verksamhet hos annan myndighet som innefattar omprövning av socialnämnds beslut eller särskild tillsyn över nämndens verksam- het, och 2.verksamhet hos invandrarbyrå. 1.ärenden om bistånd åt asylsökande och andra utlänningar, 2.ärenden om tillstånd till parkering för rörelsehindrade, 3.ärenden hos patientnämnd om allmän omvårdnad, och 4.verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Lagen om behandling av personuppgifter inom Definitionen i 2 § SoLPuL har utformats med utgångspunkt i defi- nitionen i 26 kap 1 § OSL.4 I bestämmelsen anges att i denna lag av- ses med socialtjänst 1.verksamhet enligt lagstiftningen om socialtjänst och den särskilda lagstiftningen om vård utan samtycke av unga eller av missbrukare, 2.verksamhet som i annat fall enligt lag handhas av socialnämnd, 3.verksamhet som i övrigt bedrivs av SiS, 4.verksamhet hos invandrarbyrå, 5.verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktionshindrade, 6.handläggning av ärenden om bistånd som lämnas av socialnämnd enligt lagstiftning om mottagande av asylsökande m.fl., 7.handläggning av ärenden om tillstånd till parkering för rörelse- hindrade, och 8.verksamhet enligt lagen (2007:606) om utredningar för att före- bygga vissa skador och dödsfall. 2000/01:80 s. 136. Med socialtjänst avses även tillsyn, uppföljning, utvärdering, kvali- tetssäkring och administration av verksamhet som avses i första stycket 1–9. Vilka verksamhetsområden ingår? Verksamhet enligt lagstiftningen om socialtjänst LVU och LVM Med lagstiftningen om socialtjänst åsyftas först och främst social- tjänstlagen. Till lagstiftningen om socialtjänst räknas också verksam- het enligt LVU och LVM. LVU och LVM anges emellertid också särskilt i både offentlighets- och sekretesslagen och lagen om behand- ling av personuppgifter inom . Dessa lagstiftningar till- lämpas som ett komplement till socialtjänstlagen i de fall det är nöd- vändigt att vidta tvångsåtgärder. Verksamhet enligt dessa lagar kan bedrivas av både socialnämnd och SiS.