sou · H8B349 · 2020-09-01 00:00:00 — Det finns någon utpekad marknadskontrollmyndighet för direktivet men har alltjämt bemyndigande att meddela föreskrifter om be- styrkande av överensstämmelse med gällande krav på värmepannor och anordningar till värmepannor (10 kap. 16 § plan- och byggför- ordningen). har framfört att det inte finns behov av till- synsansvar över direktiv /42/EEG eftersom direktivet inte inne- håller några produktkrav. Produktkraven finns i stället i genomför- andeförordning (EU) nr 813/2013, som antagits med stöd av direk- tiv 2009/125/EG. Som framgår av avsnitt 6.8.1 är Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning tillsynsmyndighet enligt lagen om ekodesign och ska se till att lagen, de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen samt föreskrif- ter i en genomförandeåtgärd enligt artikel 15 i direktiv /125/EG följs. EU:s marknadskontrollförordning är tillämplig på •förordning (EG) nr 1222/2009 av om märk- ning av däck vad gäller drivmedelseffektivitet och andra väsentliga parametrar (se bilaga I punkt 34 i EU:s marknadskontrollförord- ning) och •förordning (EU) 2017/1369 av om fastställande av en ram för energimärkning och om upphävande av direktiv /30/EU (se bilaga I punkt 68 i EU:s marknadskontrollför- ordning). Förordningarna har kompletterats i svensk rätt genom lagen (2018:551) med kompletterande bestämmelser till EU:s däckmärk- ningsförordning och lagen (2018:550) med kompletterande bestäm- melser till EU:s energimärkningsförordning. Förordning (EG) nr 1222/2009 använder i den svenska språkversionen ordet marknadsövervakning i stället för marknadskontroll. I för- ordningens artikel 12 anges att medlemsstaterna i enlighet med för- ordning (EG) nr 765/2008 ska säkerställa att de myndigheter som ansvarar för marknadsövervakning kontrollerar överensstämmelsen avseende däck-/fordonsleverantörers och däck-/fordonsdistributörers ansvarsområden. Artikel 8 i förordning (EU) 2017/1369 innehåller bestämmelser om marknadskontroll. Där anges att artiklarna 16–29 i förordning (EG) nr 765/2008 ska tillämpas på produkter som omfattas av förordningen. Vidare anges att marknadskontrollmyndigheterna ska ha rätt att åter- Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning kräva kostnaderna för inspektion av handlingar och provning av fysiska produkter från leverantörerna vid bristande överensstämmelse. Enligt artikel 9 måste medlemsstaternas marknadskontrollmyndig- heter vidta åtgärder när de har tillräckliga skäl att anta att en produkt som omfattas av förordningen utgör en risk för aspekter av skyddet av allmänintresse, till exempel miljöskydds- och konsumentskydds- aspekter. Lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s däckmärk- ningsförordning innehåller en hänvisning till artiklarna 15–29 i förord- ning (EG) nr 765/2008 avseende bestämmelser om marknadskontroll. Motsvarande bestämmelse finns även i lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s energimärkningsförordning, med den skill- naden hänvisningen avser artiklarna 16–29. är marknadskontrollmyndighet enligt lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s energimärkningsförordning och lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s däckmärk- ningsförordning (3 § 16 förordningen [2014:520] med instruktion för ). Genom hänvisning till förordning (EG) nr 765/2008 i såväl lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s däckmärkningsförordning som lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s energimärk- ningsförordning framgår att i egenskap av mark- nadskontrollmyndighet har de befogenheter som framgår ibland annat av artikel 19 och 29 i förordning (EG) nr 765/2008. Energimyn- digheten får därmed kräva att de ekonomiska aktörerna tillhandahåller sådan dokumentation och information som myndigheten anser sig behöva för att utföra sin verksamhet, inbegripet tillträde till de eko- nomiska aktörernas lokaler och rätt att ta nödvändiga provexemplar av produkterna. Myndigheten får vidare förstöra eller på annat sätt göra produkter som utgör en allvarlig risk obrukbara, om den anser att det är en nödvändig åtgärd. Myndigheten får även förstöra eller på annat sätt göra produkter som utgör en allvarlig risk och som ska Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning föras in i landet men som ännu inte har släppts ut på den nationella marknaden obrukbara. får besluta om de förelägganden och förbud som behövs i ett enskilt fall för att EU-förordningarna ska följas (4 § lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s däck- märkningsförordning och lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s energimärkningsförordning). På begäran av marknads- kontrollmyndigheten ska ge den hjälp som behövs som behövs när marknadskontrollmyndigheten vidtar åtgärder en- ligt artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008 (7 § samma lagar). får förena ett föreläggande eller för- bud eller ett beslut enligt förordning (EG) nr 765/2008 med vite (5 § lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s däckmärknings- förordning respektive lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s energimärkningsförordning). får bestämma att dess beslut om före- läggande eller förbud eller beslut enligt förordning (EG) nr 765/2008 ska gälla (6 § lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s däckmärkningsförordning respektive lagen med komplet- terande bestämmelser till EU:s energimärkningsförordning). En leverantör ska ersätta marknadskontrollmyndigheten för kost- nader för granskning av handlingar samt för provtagning och under- sökning av prov, om det vid kontrollen visar sig att produkten inte uppfyller kraven enligt den aktuella förordningen. Om det finns särskilda skäl för det, ska marknadskontrollmyndigheten ersätta en leverantör för varuprover och liknande (8 och 9 §§ ovan nämnda lagar). Respektive lag innehåller en bestämmelse om tystnadsplikt för den som har befattat sig med ett ärende som gäller marknadskontroll enligt EU-förordningarna (10 §). När det gäller det allmännas verk- samhet hänvisas till offentlighets- och sekretesslagen. Överklagande ska ske till allmän förvaltningsdomstol (11 § i respek- tive lag). Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning EU:s marknadskontrollförordning är tillämplig på •Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 66/2010 av om ett EU-miljömärke (se bilaga I punkt 36 i EU:s marknadskontrollförordning). Förordningen har kompletterats i svensk rätt genom lagen (2013:849) och förordningen (2013:850) om EU-miljömärket. I artikel 10 i förordning (EG) nr 66/2010 regleras marknadsöver- vakning och kontroll av EU-miljömärket. Där anges att ett behörigt organ som har utsetts av medlemsstaten regelbundet ska kontrollera att produkter som tilldelats EU-miljömärket uppfyller kriterier och bedömningskrav. Kontroller ska även genomföras efter klagomål. I samma artikel ges det behöriga organet vissa befogenheter vid ut- övandet av marknadsövervakning och kontroll. Den svenska regleringen av EU-miljömärket innehåller inte några bestämmelser om marknadskontroll. är det behöriga organ som prövar ansökningar om tilldelning av EU-miljömärket och villkoren för att använda detta samt utför marknadsövervakning och kontroll av an- vändningen av EU-miljömärket (2 § förordningen om EU-miljö- märket). ska vid handläggning samt marknadsövervakning och kontroll tillämpa vissa angivna be- stämmelser i förvaltningslagen (3 § samma förordning). I förarbe- tena till lagen om EU-miljömärket anges att vissa av de befogenheter som tilldelas det behöriga organet, till exempel undersökningar av produkter och tillträde till lokaler, utgör sådana offentligrättsliga åtgärder som också innebär myndighetsutövning8. I 2 § lagen om 2012/13 :179 EU-miljömärket, s. 9. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning EU-miljömärket finns lagstöd för regeringen att delegera förvalt- ningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning till privaträtts- liga organ. Befogenheterna vid marknadsövervakning och kontroll av EU- miljömärket framgår av artikel 10 i förordning (EG) nr 66/2010. Enligt artikeln ska användaren av EU-miljömärket ge det behöriga organ som tilldelat produkten möjlighet att genom- föra alla erforderliga undersökningar för att övervaka att användaren fortlöpande uppfyller relevanta kriterier. Användaren av EU-miljö- märket ska på begäran av det behöriga organ som tilldelat produkten ge tillträde till de lokaler där den berörda produk- ten produceras. Begäran får framställas vid varje rimlig tidpunkt och utan varsel. Ett behörigt organ får förbjuda användningen av ett EU- miljömärke om produkten inte uppfyller relevanta kriterier. Förbudet mot falsk eller vilseledande reklam eller användning av märken eller logotyper som leder till förväxling av EU-miljömärket i artikel 10 i förordning (EG) nr 66/2010 är i svensk rätt sanktionerat genom marknadsföringslagens (2008:486) bestämmelser om förbud mot otillbörlig marknadsföring9. En näringsidkare vars marknads- föring är otillbörlig får förbjudas att fortsätta med denna vid äventyr av vite (23 och 26 §§ marknadsföringslagen). Det kan i vissa fall bli aktuellt med marknadsstörningsavgift eller utplånande av vilseledande framställningar (29 och 39 §§ marknadsföringslagen). Talan om förbud och vite enligt marknadsföringslagen får väckas av , en näringsidkare som berörs av mark- nadsföringen eller en sammanslutning av konsumenter, näringsidkare eller löntagare. Någon möjlighet för Miljömärkning Aktie- bolag att använda vite vid förbud med stöd av artikel 10 i förordning (EG) nr 66/2010 finns inte. 9Se Ds 2012:58 EU-miljömärket, s. 29 ff. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning I4 § lagen om EU-miljömärket regleras tystnadsplikt. Enligt be- stämmelsen får den som har befattat sig med ett ärende som gäller ansökan om tilldelning av EU-miljömärket och villkoren för att an- vända detta eller marknadsövervakning och kontroll av användningen av EU-miljömärket inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon har fått veta om någons affärs- eller driftförhållanden. När det gäller det allmännas verksamhet tillämpas i stället offentlighets- och sekretesslagen. Miljömärkning Aktiebolags beslut om tilldelning samt för- bud mot att använda EU-miljömärket får överklagas till allmän för- valtningsdomstol (5 § lagen om EU-miljömärket). Andra beslut av bolaget får inte överklagas. När det gäller sanktioner enligt marknadsföringslagen ska talan väckas vid Patent- och (46 a § marknadsförings- lagen). EU:s marknadskontrollförordning är tillämplig på •Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/426 av om anordningar för förbränning av gasformiga bräns- len och om upphävande av direktiv /142/EG (se bilaga I punkt 63 i EU:s marknadskontrollförordning). Förordningen har kompletterats i svensk rätt genom lagen (2018:1178) och förordningen (2018:1179) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gasanordningar. Kapitel V i förordning (EU) 2016/426 reglerar marknadskontroll i EU, kontroll av anordningar och tillbehör som förs in på unions- marknaden samt EU:s förfarande i fråga om skyddsåtgärder. I arti- kel 36 anges att artiklarna 15.3 och 16–29 i förordning (EG) nr 765/ Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning 2008 ska tillämpas på anordningar och tillbehör som omfattas av förordningen. Medlemsstaternas marknadskontrollmyndigheter ska vidta åtgärder när de har tillräckliga skäl att anta att en anordning eller ett tillbehör utgör en risk för människors hälsa eller säkerhet eller för husdjur eller egendom. ska ålägga den berörda ekonomiska aktören att vidta korrigerande åt- gärder, dra tillbaka anordningen från marknaden eller återkalla den (artikel 37). Även när anordningen uppfyller kraven i förordningen men ändå utgör en risk ska den ekonomiska aktören åläggas att vidta åtgärder (artikel 39). Om en medlemsstat konstaterar en formell bristande överensstämmelse ska den enligt artikel 40 ålägga den ekonomiska aktören att åtgärda den bristande överensstämmelsen eller, om den kvarstår, vidta lämpliga åtgärder för att begränsa eller förbjuda tillhandahållandet av anordningen eller tillbehöret på mark- naden eller se till att de återkallas eller dras tillbaka från marknaden. Även lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s för- ordning om gasanordningar hänvisar till artiklarna 15.3 och 16–29 i förordning (EG) nr 765/2008 avseende bestämmelser om marknads- kontroll. Marknadskontrollmyndigheterna ska på sina respektive områden fullgöra de uppgifter som följer av artiklarna 18.2, 20–22, 23.2 och 24.4i förordning (EG) nr 765/2008 (6 § förordningen med kom- pletterande bestämmelser till EU:s förordning om gasanordningar). Likaså anges i 7 § samma förordning att marknadskontrollmyndig- heterna ska fullgöra de uppgifter som följer av artiklarna 37.6, 37.8, 38.1, 38.2, 39.1, 39.3, 39.4 och 40 i förordning (EU) 2016/426. När det gäller information och samarbete mellan myndigheterna hän- visas till förordningen (2014:1039) om marknadskontroll av varor och annan närliggande tillsyn. Ansvaret för marknadskontroll enligt förordning (EU) 2016/426 är uppdelat mellan Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, och . Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap har det huvudsakliga ansvaret för marknads- kontroll men utövar marknadskontroll när det gäller gasrelaterade risker som orsakas av faror av elektriskt eller Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning elektromagnetiskt ursprung och när det gäller material och delar som används vid tillverkningen av en anordning och som kan komma i kontakt med livsmedel eller dricksvatten (2– 4 §§ förordningen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gasanordningar). Myndigheten för samhällsskydd och beredskap har en samordnande funktion när det gäller marknads- kontroll av anordningar och tillbehör (5 § samma förordning). Genom hänvisning till bland annat artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008 framgår att marknadskontrollmyndigheterna får kräva att de ekonomiska aktörerna tillhandahåller sådan dokumentation och information som myndigheterna anser sig behöva för att utföra sin verksamhet, inbegripet tillträde till de ekonomiska aktörernas lokaler och rätt att ta nödvändiga provexemplar av produkterna. De får vidare förstöra eller på annat sätt göra produkter som utgör en allvarlig risk obrukbara, om de anser att det är en nödvändig åtgärd. Av marknadskontrollmyndigheternas skyldighet att utföra upp- gifter i bland annat artikel 20 i förordning (EG) nr 765/2008 följer att myndigheterna har befogenhet att återkalla, dra tillbaka eller förbjuda tillhandahållandet av en produkt som utgör en allvarlig risk, även en allvarlig risk utan omedelbar effekt. Genom hänvisning till artikel 29 i förordning (EG) nr 765/2008 följer vidare att myndig- heten har befogenhet att förstöra eller på annat sätt göra produkter som utgör en allvarlig risk och som ska föras in i landet men som ännu inte har släppts ut på den nationella marknaden obrukbara. Marknadskontrollmyndigheterna får i vissa fall begära hjälp av när de vidtar åtgärder enligt artikel 19 i förord- ning (EG) nr 765/2008 (3 § lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gasanordningar). Marknadskontrollmyn- digheterna får vidare meddela de förelägganden och förbud som behövs för att förordning (EU) 2016/426 ska följas (4 § samma lag). Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning De sanktionsmöjligheter som finns enligt lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om gasanordningar är vite och sanktionsavgift. Ett föreläggande eller förbud enligt 4 § eller ett beslut om åtgärd enligt förordning (EG) nr 765/2008 ska förenas med vite om det inte av särskilda skäl är obehövligt (5 §). En eko- nomisk aktör ska åläggas att betala en sanktionsavgift, om aktören eller någon som handlar för dennes räkning uppsåtligen eller av oakt- samhet har brutit mot de skyldigheter som gäller för ekonomiska aktörer enligt förordning (EU) 2016/426 (9 §). Sanktionsavgift får inte åläggas någon för en överträdelse av ett förbud eller en under- låtelse att följa ett föreläggande som har förenats med vite. Genom hänvisning till 37 § andra stycket och 39–43 §§ produktsäkerhets- lagen framgår vidare att sanktionsavgiften ska fastställas till lägst och högst , att avgiften inte får över- stiga av näringsidkarens årsomsättning, att hänsyn ska tas till hur allvarlig överträdelsen är och betydelsen av den bestäm- melse som överträdelsen avser, att någon avgift inte ska dömas ut i ringa fall samt att avgiften får efterges om det finns synnerliga skäl för det. Avgiften tillfaller staten och prövas av allmän förvaltnings- domstol efter ansökan av myndigheten. Marknadskontrollmyndigheterna får bestämma att deras beslut om förbud eller föreläggande enligt 4 § eller ett beslut enligt förordning (EG) nr 765/2008 ska gälla (6 § lagen med komplet- terande bestämmelser till EU:s förordning om gasanordningar). Om det vid en kontroll visar sig att en anordning eller ett till- behör inte uppfyller uppställda krav ska en ekonomisk aktör ersätta marknadskontrollmyndigheten för provtagning och undersökning av prov (7 §). Av samma bestämmelse framgår att en ekonomisk aktör ska få ersättning från marknadskontrollmyndigheten för varuprover eller liknande, om det finns särskilda skäl för det. För den som har tagit befattning med ett ärende som gäller mark- nadskontroll enligt förordning (EU) 2016/426 gäller tystnadsplikt (8 §). När det gäller det allmännas verksamhet hänvisas i stället till offentlighets- och sekretesslagen. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning Marknadskontrollmyndigheternas beslut om förelägganden och förbud samt om ekonomisk ersättning får överklagas till allmän för- valtningsdomstol (10 §). EU:s marknadskontrollförordning är tillämplig på •Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2003/2003 av om gödselmedel (se bilaga I punkt 14 i EU:s marknadskontrollförordning). Förordningen upphör att gälla och ersätts då av och rådets förordning (EU) 2019/1009 om fast- ställande av bestämmelser om tillhandahållande på marknaden av EU- gödselprodukter och om ändring av förordningarna (EG) nr 1069/2009 och (EG) nr 1107/2009 samt om upphävande av förordning (EG) nr 2003/2003. , , har på upp- drag av regeringen analyserat behovet av lag- och förordningsänd- ringar följd av den nya förordningen. redovisade sitt uppdrag och föreslog då en ny lag och förordning om tillhandahållande på marknaden av EU-gödselprodukter. De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft . Förordning (EG) nr 2003/2003 har kompletterats i svensk rätt genom lagen (1992:1684) och förordningen (2004:13) om EG-gödsel- medel. har gett ut föreskrifter på området.10 Enligt artikel 15 i förordning (EG) nr 2003/2003 får medlems- staterna tillfälligt förbjuda utsläppande på marknaden av EG-gödsel- medel som trots att de uppfyller kraven i förordningen, om medlems- staten har skälig anledning att misstänka att medlet utgör en risk för säkerhet och hälsa eller miljön. 10SJVFS 2004:39 Statens jordbruksverks föreskrifter om EG-gödselmedel. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning Lagen om EG-gödselmedel innehåller bestämmelser om tillsyn över efterlevnaden av förordning (EG) nr 2003/2003. Marknads- kontroll nämns inte specifikt. utövar tillsyn över efterlevnaden av förordning (EG) nr 2003/2003, lagen om EG-gödselmedel och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen (4 § lagen om EG-gödselmedel). Jord- bruksverket får överlåta viss tillsyn åt . har rätt att få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen där gödselmedel hanteras och där göra undersök- ningar och ta prover (5 § lagen om EG-gödselmedel). Tillsynsmyn- digheten har vidare rätt att på begäran få de upplysningar och hand- lingar som behövs för tillsynen. ska på begäran lämna den hjälp som behövs vid tillsynen. med- dela de förelägganden eller förbud som behövs för att förordning (EG) nr 2003/2003, lagen om EG-gödselmedel eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen ska efterlevas (6 § lagen om EG-gödsel- medel). De sanktionsmöjligheter som finns enligt lagen om EG-gödselmedel är vite och straffansvar. får förena sina före- lägganden eller förbud med vite (6 §). Den som med uppsåt eller av oaktsamhet marknadsför handelsgödsel under betäckningen EG- gödselmedel utan att villkoren för detta är uppfyllda döms till böter (9 §). Till ansvar döms dock inte i ringa fall, om gärningen omfattas av ett överträtt vitesföreläggande eller vitesförbud samt om gär- ningen är belagd med straff i . Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning har bemyndigats att föreskriva att särskilda avgifter får tas ut för kontroll som utövas enligt förordning (EG) 2003/2003, lagen om EG-gödselmedel eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen (8 § nämnda lag). Sådana förskrifter finns i SJVFS 2004:39. beslut i fråga om tillsyn överklagas hos allmän förvaltningsdomstol (10 § lagen om EG-gödselmedel). EU:s marknadskontrollförordning är tillämplig på •Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1223/2009 av om kosmetiska produkter (se bilaga I punkt 35 i EU:s marknadskontrollförordning). Förordningen kompletteras i svensk rätt genom , miljö- tillsynsförordningen (2011:13), förordningen (2013:413) om kosme- tiska produkter och förordningen om kemiska produkter och bio- tekniska organismer. har gett ut föreskrifter på området.11 I den svenska språkversionen av förordning (EG) 1223/2009 används uttrycket marknadsövervakning i stället för marknadskontroll. I artikel 22 åläggs medlemsstaterna att utföra adekvata kontroller av kosmetiska produkter och ekonomiska aktörer i lämplig omfattning, med hjälp av produktinformationsdokument och vid behov fysiska undersökningar och laboratorieundersökningar. Medlemsstaterna ska ge sina marknadskontrollmyndigheter de befogenheter, resurser och kunskaper som krävs för att de ska kunna utföra sina uppgifter på rätt sätt. Om en produkt inte uppfyller förordningens krav ska 11LVFS 2013:10 om kosmetiska produkter, LVFS 2014:1 om ändring i (LVFS 2013:10) och LVFS 1997:4 om analysmetoder för kontroll av sammansättningen av kosmetiska och hygie- niska produkter. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning behöriga myndigheter kräva att ansvarig person vidtar lämpliga åt- gärder, inklusive korrigerande åtgärder för att bringa produkten i överensstämmelse. Om det krävs omedelbara åtgärder vid allvarlig risk för människors hälsa, eller den ansvariga personen inte vidtar nödvändiga åtgärder, ska den behöriga myndigheten vidta alla lämp- liga åtgärder för att förbjuda eller begränsa den kosmetiska pro- duktens tillhandahållande på marknaden (artikel 25). Även för pro- dukter som uppfyller förordningens krav ska myndigheterna vidta provisoriska åtgärder, om de kan konstatera eller har skälig anled- ning att misstänka att produkten utgör en allvarlig risk för männi- skors hälsa (artikel 27). 26 kap. innehåller allmänna bestämmelser om tillsyn. Tillsynen ska säkerställa syftet med och de föreskrifter som har meddelats med stöd av den. Miljötillsynsförordningen ska tillämpas vid tillsyn enligt miljö- balken och innehåller bestämmelser om tillsynsmyndigheternas upp- gifter enligt 26 kap. 3 § . Miljötillsynsförordningen hän- visar till förordning (EG) nr 765/2008 när det gäller marknadskontroll (1 kap. 5 §). En myndighet som enligt miljötillsynsförordningen ut- övar tillsyn ska, när bestämmelserna om marknadskontroll i förord- ning (EG) nr 765/2008 är tillämpliga, utföra de uppgifter som enligt den förordningen ankommer på en marknadskontrollmyndighet och får inte vidta tillsynsåtgärder som strider mot den förordningen (1 kap. 5 a §). ska dessutom ska fullgöra de upp- gifter som följer av artiklarna 18.2, 18.5–18.6, 20.1, 22.1–22.2, 23.2, 24.1, 25.3 och 26.2 (2 kap. 35 §). Förordningen om kosmetiska produkter hänvisar i fråga om till- syn till bestämmelserna i och miljötillsynsförordningen.