sou · H8B347 · 2020-08-26 00:00:00 — Av särskild vikt bland dessa är artikel 12 i , som ger det barn som är i stånd att bilda egna åsikter rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör barnet. Reglerna om barnets bästa och barnets rätt att få framföra sina åsik- ter ska tolkas i förhållande till varandra. Det är grundläggande prin- ciper som kompletterar varandra. Den ena fastställer målet att uppnå det bästa för barnet, och den andra innehåller metoden för att nå målet, att barnet eller barnen ska bli hörda.22 Barnets åsikter är en viktig del i bedömningen av barnets bästa. För att denna koppling ska bli tydlig föreslår utredningen att det i bestämmelsen om barnets bästa ska anges att vid bedömningen av barnets bästa ska hänsyn tas till barnets åsikter. Barnets åsikter ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mog- nad. Det bör framhållas att det är fråga om en möjlighet för barnet att uttrycka sina åsikter, men ingen skyldighet. 2017/18:186 s. 95. 22CRC/C/GC/12, p. Artikel 12 i reglerar varje barns rätt att fritt ut- trycka sina åsikter i alla frågor som rör barnet, och att barnets åsikter ska tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. För att barnets rätt att fritt uttrycka sina åsikter ska förverkligas måste de som är ansvariga för att höra barnet, samt barnets föräldrar eller vårdnadshavare, informera barnet om de frågor det gäller, vilka valmöjligheter som finns och vilka beslut som kan komma att fattas, och vad de kan få för följder. Barnet måste också få veta under vilka omständigheter han eller hon kommer att få uttrycka sina åsikter. Denna rätt till information är av central betydelse eftersom det är själva förutsättningen för att barnet ska kunna göra ett informerat val. Särskild uppmärksamhet måste ägnas åt att tillhandahålla och leverera barnanpassad information som passar det enskilda barnets ålder och förmågor.23 Hur mycket barn förstår är inte på ett entydigt sätt knutet till barnets biologiska ålder. Forskning visar att information, erfarenhet, miljö, sociala och kulturella förväntningar samt omfattningen av stöd bidrar till utvecklingen av ett barns förmåga att bilda åsikter.24 Det är som regel inte tillräckligt att barnet får information endast i inledningsskedet av en utredning. Barnet bör också få fortlöpande information om sådant som är av betydelse i ärendet. För att barnet ska kunna framföra sina åsikter bör barnet få relevant information under ärendets handläggning, fram till det slutliga beslutet, liksom vid uppföljning av en påbörjad eller genomförd insats. Om barnet inte får information, blir det svårt för barnet att veta vad han eller hon ska uttrycka sina åsikter om.25 framhåller att informationen som ges till barnet ska anpassas till barnets ålder, mognad och andra indi- viduella förutsättningar. Med individuella förutsättningar menas t.ex. barnets förutsättningar att förstå och ta till sig det som sägs till följd av en funktionsnedsättning. Det kan också vara fråga om att barnet har erfarenheter av exempelvis en insats, att barnet har en språklig bakgrund som gör att han eller hon inte förstår det svenska språket fullt ut, liksom utbildningsbakgrund m.m.26 23CRC/C/GC/12, p. 25, p. 34 och p. 24CRC/C/GC/12, p. 25SOU 2016:19 s. 210. 26SOU 2016:19 s. 210. För att bestämmelsen om barnets bästa och barnets rätt att få uttrycka sina åsikter ska få genomslag krävs en dialog som bara kan komma till stånd om barnet förstår den information som ges. Den som ger informationen måste därför, så långt det är möjligt, försäkra sig om att barnet förstått såväl innehållet i som betydelsen av in- formationen. 19.3.1Barnets rätt till information i Rätten för barn att få relevant information när en åtgärd rör dem regleras i 11 kap. 10 § SoL. Av förarbetena till bestämmelsen framgår att med uttrycket relevant information avses vederhäftig informa- tion som är av betydelse för barnet i ärendet eller målet. Detta om- fattar inte bara faktauppgifter i utredningen utan även information om följderna av den unges inställning och möjliga resultat av utred- ningen eller utgången i målet. Informationens relevans ska inte be- dömas enbart i förhållande till informationen som sådan utan även i förhållande till barnet, dvs. vara lämplig för barnet med beaktande av t.ex. hans eller hennes ålder, mognad, förmåga att tillgodogöra sig information, psykiska hälsa och tidigare kunskaper.27 Det är som regel inte tillräckligt att barnet får information endast i inledningsskedet av en utredning28. Det krävs stor lyhördhet från den som ska informera barnet och det är angeläget att sättet som informationen ges på inte är olämpligt. Att informera barnet kräver därför förmåga att lyssna till och förstå barnet och att leva sig in i hans eller hennes situation. Informationen måste anpassas på ett sådant sätt att barnet kan ta till sig den. Det är viktigt att ta reda på om den unge kunnat ta emot och förstå den information som lämnats. Information behöver ges kontinuerligt under hela den tid som ett ärende pågår.29 I föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2014:5) om dokumentation i verksamhet som bedrivs med stöd av SoL, LVU, LVM och LSS regleras att vid handläggning av ärenden som rör barn ska det av dokumentationen framgå vilken information som har lämnats till barnet, när och på vilket sätt informationen har läm- nats, och namn och befattning eller titel på den som har lämnat in- 2006/07:129 s. 39. 28SOU 2016:19 s. 487. 2006/07:129 s. 38. Detsamma gäller vid genomförande och uppföljning av insatser till barn. 19.3.2Rätten till information förtydligas i socialtjänstlagen Utredningens förslag: Bestämmelsen om barns rätt till informa- tion i nuvarande 11 kap. 10 § första stycket socialtjänstlagen kom- pletteras med en bestämmelse om att informationen ska anpassas till barnets ålder, mognad och hans eller hennes individuella för- utsättningar. Den som lämnar informationen ska så långt det är möjligt försäkra sig om att barnet har förstått informationen. Barnets rätt till information är en förutsättning för att han eller hon ska kunna uttrycka sina åsikter i frågan. Detta är i sin tur en för- utsättning för att barnet ska kunna vara delaktigt och få inflytande. Trots att det framgår av förarbetena till 11 kap. 10 § första stycket SoL – som reglerar barnets rätt till information – att hänsyn ska tas till barnets ålder, mognad och individuella förutsättningar när in- formationen lämnas, visar flera rapporter och studier på området att barn ändå inte är fullt delaktiga vid förhandsbedömningar, utred- ningar och under insatser.30 Det framgår t.ex. i en uppföljning som har gjort av ändringar i socialtjänstlagen att barnsamtal alltid in- rymmer ett visst mått av obalans. Samtalet sker inte på lika villkor och barn kan ha svårt att förutse konsekvenserna av vad de berättar, i synnerhet yngre barn.31 Vidare framgår det av en tillsynsrapport från , som avser en nationell tillsyn rörande barn som är placerade på hem för vård eller boende (HVB), att det i flera fall saknades doku- menterade uppgifter om att barnet hade fått relevant information samt att barnet hade getts möjlighet att framföra sina åsikter och sin inställning, under utredning, genomförande och uppföljning av pla- ceringen.32 30Vårdanalys (2018). Lika läge för alla? – Om omotiverade skillnader inom den sociala barn- och ungdomsvården, s. 11, (2018). Får barn som bor på HVB tillräckligt stöd av social- tjänsten? Nationell tillsyn av uppföljningar gällande vården av barn som bor i , s. 21 f., , (2016) och (2011). 31Socialstyrelsen (2015). Nya bestämmelser för den sociala barn. Och ungdomsvården – Upp- följning av ändringar av SoL och LVU, s. 17. 32IVO (2018). Får barn som bor på HVB tillräckligt stöd av ? Nationell tillsyn av uppföljningar gällande vården av barn som bor i , s. 21. Vid intervjuer med barn har även fram- kommit att det finns barn som inte förstår varför agerat på ett visst sätt och att några barn uppfattar att de blir straf- fade utan att de förstår varför. Upplevelsen av att vara utlämnad åt en socialtjänst som man inte förstår skapar enligt ett motstånd hos barnen mot att alls delta i vården. Barnombuds- mannen föreslår därför att det bör utredas hur lagstiftningen vad gäller barnets rätt till delaktighet och rätten till information bäst kan för- tydligas.33 Utredningen har under sitt arbete också träffat ett antal barn- rättsorganisationer som tydligt framhållit vikten av att barn blir in- formerade om vad som händer i frågor och åtgärder som rör dem.34 Detta för att barnet ska kunna uttrycka sin åsikt men också för att skapa förtroende och tillit i relation med . För att det inte ska råda någon tvekan om att barn alltid har rätt till relevant information i åtgärder som rör barnet samt att denna information ska vara anpassad till barnets ålder, mognad och indi- viduella förutsättningar, anser utredningen att detta bör komma till uttryck i socialtjänstlagen. Den nuvarande bestämmelsen i 11 kap. 10 § första stycket SoL bör därför kompletteras med en skrivning om att den information som barnet får ska anpassas till barnets ålder, mognad och hans eller hennes individuella förutsättningar. Här bör särskilt uppmärksammas att för barn som har funktionsnedsättningar som på olika sätt försvårar kommunikationen är det särskilt viktigt att samtalen noga förbereds så att den information barnet får anpassas till hans eller hennes förutsättningar. För att barnet ska kunna ha nytta av den information som lämnas och kunna ta ställning till densamma är det en förutsättning att barnet förstår informationen. Först då kan artikel 3 och 12, om bar- nets bästa och barnets rätt att komma till tals, få genomslag i prak- tiken. Utredningen anser därför att det även bör införas ett tillägg om att den som lämnar informationen till barnet så långt det är möj- ligt ska försäkra sig om att barnet har förstått informationen. 33BO (2019). Vem bryr sig – när samhället blir föräldrar. Barns röster om att växa upp i den sociala barnavården, s. 8 och s. 34. 34Utredningen har bl.a. haft dialoger med , Maskrosbarn, Rädda barnen, all- männa barnahusen och . 19.4Rätt att framföra sina åsikter Principen om barnets rätt till delaktighet finns i artikel 12 i barnkon- ventionen. Där anges att barnet ska beredas möjlighet att, direkt eller genom företrädare, höras i alla domstolsförfaranden och administra- tiva förfaranden som rör barnet. Det finns ingen nedre åldersgräns för när barn ska få komma till tals och uttrycka sina åsikter. Bestämmelsen om att barnet ska få uttrycka sina åsikter infördes i socialtjänstlagen 1998, som bestämmelsen om barnets bästa, och förtydligades därefter genom lagändringar 2013. Enligt 11 kap. 10 § första stycket SoL ska ett barn ges möjlighet att fram- föra sina åsikter i frågor som rör barnet. Om barnet inte framför sina åsikter, ska hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klar- läggas på annat sätt. Barnets åsikter och inställning ska tillmätas bety- delse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad. För att ge barnet förutsättningar att uttrycka sina åsikter ska an- svariga aktörer, enligt regeringens strategi för att stärka barnets rättig- heter i , ha kunskap om hur denna rättighet ska förverkligas i den egna verksamheten.35 Det innebär att det måste finnas kunskap om och utarbetade arbetssätt för hur barnets åsikter på bästa sätt kan inhämtas, utifrån barnets ålder och mognad. Det är viktigt att miljön känns trygg för barnet och att metoder och arbetssätt är väl anpas- sade till barnets förutsättningar.36 I förarbetena till 11 kap. 10 § SoL understryker regeringen att barnet aldrig ska vara skyldigt att framföra sina åsikter, utan bara ges möjlighet att göra det. Förhållandet i det enskilda fallet kan vara sådant att barnet av någon anledning inte kan, dvs. inte är i stånd att bilda egna åsikter, eller inte vill framföra sina åsikter. I sådana fall behöver barnets inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt. Detta kan ske genom inhämtande av uppgifter från barnets när- stående eller någon annan företrädare för barnet. Vidare kan inställ- ningen klarläggas genom dokumentation av vad barnet har framfört, t.ex. till . Med hänsyn till principen om bar- nets bästa är det angeläget att barnets inställning klargörs på ett sätt som iakttar respekten för barnets integritet och självbestämmande- rätt.37 Företrädaren måste i denna situation vara medveten om att han eller hon enbart företräder barnets intressen och inte andra per- 2009/10:232. 2012/13 :10 s. 37 f. 2012/13 :10 s. 37 f. soners (exempelvis föräldrars/en förälders), och inte heller institu- tioners eller organs intressen (som familjehem, myndigheter eller samhället).38 19.4.1Om barnet inte vill framföra sina åsikter ska detta respekteras Utredningens bedömning: Om barnet väljer att inte framföra sina åsikter, ska hans eller hennes vilja i detta avseende respekteras. Utredningens förslag: Bestämmelsen i nuvarande 11 kap. 10 § första stycket tredje meningen socialtjänstlagen – som anger att om barnet inte framför sina åsikter, ska hans eller hennes inställ- ning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt – ska upphävas. Av artikel 12 i framgår att barn har rätt att ut- trycka sin mening och höras i alla frågor som rör barnet och att hän- syn ska tas till barnets åsikter, utifrån barnets ålder och mognad. Där- emot anges inte att om barnet inte vill framföra sina åsikter så ska dess åsikter klarläggas på annat sätt. föreslår att det i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) införs en bestäm- melse om att ett barn ska ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör barnet. Där väljer man dock ett annat förhållningssätt när barnet inte vill framföra sina åsikter än vad som kommer till utryck i socialtjänstlagen . menar att om barnet inte har förmåga att framföra några åsikter bör dessa klar- läggas på annat sätt. Om barnet däremot väljer att avstå från att framföra några åsikter ska detta respekteras och inte klarläggas på annat sätt. Vidare menar att då insatser enligt socialtjänstlagen kan tänkas bli nödvändiga även vid beviljad insats enligt LSS bör detta nya förhållningssätt beaktas i det fortsatta lagstiftningsarbetet även beträffande socialtjänstlagen.39 Dessutom föreslår att det i förvaltnings- lagen (1986:223) och i förvaltningsprocesslagen (1971:291) införs en ny bestämmelse enligt vilken barnets bästa ska utredas och särskilt 38CRC/C/GC/12. 39SOU 2016:19 s. 211. beaktas i ärenden och mål som rör barn. Ett barn ska få relevant information och ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör barnet. Barnets åsikter ska tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. I de föreslagna bestämmelserna saknas reglering av att om barnet inte framför sina åsikter, ska hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt.40 Barnets rätt till relevant information är en förutsättning för att han eller hon ska kunna uttrycka sina åsikter i en fråga. Informatio- nens relevans ska inte bedömas enbart i förhållande till informatio- nen som sådan utan även i förhållande till barnet, dvs. vara lämplig för barnet med beaktande av t.ex. hans eller hennes ålder, mognad, förmåga att tillgodogöra sig information, psykiska hälsa och tidigare kunskaper. Informationen måste anpassas på ett sådant sätt att barnet kan ta till sig den. Det är viktigt att ta reda på om barnet kunnat ta emot och förstå den information som lämnats. Det kan finnas många skäl till att ett barn väljer att inte framföra sin åsikt. Ett barn kan till exempel hamna i en svår lojalitetskonflikt i förhållande till sina föräldrar. Oavsett skäl, väljer barnet att avstå från att uttrycka sina åsikter ska detta respekteras. Däremot innebär rättigheten en skyldighet för dem som utreder ett ärende att skapa förutsättningar för barnet att utöva sin rättighet, bl.a. genom att skydda barnet i dess deltagande. Har detta gjorts och barnet ändå väljer att inte framföra sina åsikter anser utredningen att detta ska respekteras och inte vidare klarläggas på annat sätt. Bestämmelsen i 11 kap. 10 § första stycket tredje meningen ska därför inte föras över till den nya lagen. Att barnets vilja att inte framföra sina åsikter ska respekteras innebär ingen inskränkning i socialnämndens utred- ningsskyldigheter i övrigt och nämnden ska fortfarande beakta bar- nets bästa även om barnets åsikt inte är en del av beslutsunderlaget. I det enskilda fallet kan omständigheterna vara sådana att barnet inte har förmåga att ge uttryck för sina åsikter, inte ens med hjälp av kommunikationsverktyg. Åsikterna får i sådana fall så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt. Det kan ske genom inhämtande av uppgifter från barnets närstående eller genom någon annan företrä- dare för barnet. Vidare kan åsikterna klarläggas t.ex. genom doku- mentation av vad barnet har framfört. Med hänsyn till prin- cipen om barnets bästa är det angeläget att barnets åsikter klargörs på ett sätt som iakttar respekten för barnets integritet och självbestäm- 2017/18:186 s. 123. mande.41 Företrädaren måste i denna situation vara medveten om att han eller hon enbart företräder barnets intressen. Principen om barnets rätt till delaktighet finns i artikel 12 i barn- konventionen. Där anges att barnet ska beredas möjlighet att, direkt eller genom företrädare, höras i alla domstolsförfaranden och admi- nistrativa förfaranden som rör barnet. Det finns ingen nedre ålders- gräns för när barn ska få komma till tals och uttrycka sina åsikter. Enligt 11 kap. 10 § första stycket SoL ska ett barn ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör barnet. Barnets åsikter och inställning ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad. infördes en bestämmelse om att ett barn får höras utan vårdnadshavarens samtycke och utan att vårdnadshavaren är närva- rande (11 kap. 10 § tredje stycket SoL). Bestämmelsen är begränsad till två situationer: vid en utredning om ett barns behov av skydd eller stöd respektive vid en utredning på socialnämndens initiativ om överflyttning av vårdnaden enligt 6 kap. 7 och 8 §§ . I bestämmelsens förarbeten anförs att denna utökade möjlighet att höra barnet innebär förbättrade möjligheter att ta hänsyn till barnets vilja och ligger i linje med artikel 12 i barnkonventionen.42 konstaterades att möjligheten att tala med ett barn utan vårdnadshavarnas samtycke innebär ett ingrepp i principen om vård- nadshavarnas beslutanderätt. Ur ett rättssäkerhetsperspektiv är det därför viktigt att vårdnadshavarna informeras om åtgärden innan samtalet sker.43 En utredning av om socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd ska enligt 11 kap. 2 § SoL bedrivas så att inte någon onödigt utsätts för skada eller olägenhet. Ett samtal bör till exempel inte hållas om barnets inställning inte kan klarläggas utan att det sätts i en svår lojalitetskonflikt gentemot föräldrarna eller någon av dem.44 41SOU 2016:19 s. 208. 2009/10:192 s. 17 f. 2009/10:192 s. 19. 2009/10:192 s. 18 f. 19.5.1Samtal med barn utan vårdnadshavarens samtycke Vissa myndigheter, anställda och yrkesverksamma är enligt 14 kap. 1 § SoL skyldiga att anmäla till socialnämnden om de i sin verksam- het får kännedom om eller misstänker att ett barn far illa. För övriga, yrkesverksamma och privatpersoner, finns en rekommendation att anmäla i 14 kap. 1 c § SoL. Lagen anger inte närmare i vilka situationer eller vid vilken miss- tankegrad ett barn kan misstänkas fara illa och enligt förarbetena är det inte heller möjligt att närmare fastställa detta. Förarbetena ger ändå viss vägledning om vilka situationer som kan förekomma i an- mälningar. Det kan t.ex. avse barn som i hemmet utsätts för fysiskt eller psykiskt våld, sexuella övergrepp, kränkningar, fysisk eller psykisk försummelse eller som har allvarliga relationsproblem i förhållande till sin familj. Vidare ingår barn som far illa på grund av sitt eget bete- ende, exempelvis på grund av missbruk, kriminalitet och annat själv- destruktivt beteende eller som utsätts för hot, våld eller andra övergrepp från jämnåriga. Barn med stora problem i skolsituationen föranledda av en social problematik kan också anses ingå i målgruppen.45 En anmälan leder inte alltid till att inleder en utred- ning om barnets behov av skydd eller stöd. När en anmälan kommer in ska enligt 11 kap. 1 a § första stycket SoL genast göra en bedömning av om barnet eller den unge är i behov av omedel- bart skydd, en s.k. skyddsbedömning. Skyddsbedömningen ska göras som anmälan kommer in eller senast dagen efter om an- mälan kommer in sent. I normalfallet bör informationen i anmälan ge tillräckligt med information för skyddsbedömningen. Handläg- garen kan i vissa fall behöva ta kontakt med den som berörs av an- mälan och eventuellt även med anmälaren.46 ska besluta om en utredning ska in- ledas eller inte, en s.k. förhandsbedömning. Om det i anmälan eller under en förhandsbedömning framkommer uppgifter om att ett barn kan ha utsatts för våld eller andra övergrepp av en närstående eller bevittnat våld eller andra övergrepp av eller mot en närstående ska en utredning alltid inledas utan dröjsmål.47 En förhandsbedömning är inte en mindre utredning utan just en bedömning av om en utredning ska inledas eller inte. 2012/13:10. s. 47. 2012/13:10, s. 60. 47Se t.ex. 6 kap. 1 § i SOSFS 2014:4. grunden ska nämnden inte vidta några utredningsåtgärder. Inom ramen för förhandsbedömningen ska socialnämnden t.ex. inte hämta in uppgifter från någon utomstående. En förhandsbedömning ska i första hand grundas på innehållet i anmälan och nämndens tidigare kännedom om barnet eller familjen, t.ex. uppgifter i en personakt eller tidigare anmälningar. Emellertid får nämnden under förhands- bedömningen ta kontakt med det barn och de vårdnadshavare som anmälan rör.48 () har uttalat att om ett barn på grund av sin ålder eller mognad själv kan avgöra om han eller hon vill tala med så behövs inte vårdnadshavarens godkännande för att samtalet ska få äga rum under en förhandsbedömning.49 Samtal med barn som inte har nått sådan ålder eller mognad att de själva kan bestämma om sin medverkan kan däremot inte hållas utan vårdnadshavarens samtycke. Den möjlighet som socialnämn- den har att med stöd av 11 kap. 10 § tredje stycket SoL höra barnet utan vårdnadshavarnas samtycke är begränsad till de situationer då nämnden har inlett en utredning om bl.a. barnets behov av skydd eller stöd. Det förslag som anges nedan tar sikte på situationer i vilka bar- nets eget samtycke inte är tillräckligt för att samtal ska kunna hållas. Det rör sig alltså främst om sådana situationer då barnet inte uppnått sådan ålder och mognad att hans eller hennes inställning är av av- görande betydelse för om samtal ska äga rum. Om barnet självt kan ta ställning i frågan behöver den föreslagna bestämmelsen således inte tillämpas. 2012/13:10 s. 58 och JO:s beslut , dnr 3091-2014. 49JO:s beslut , dnr 3091-2014. 19.5.2Utökad möjlighet för att samtala med barn utan vårdnadshavarens samtycke Utredningens förslag: Ett barn ska få höras utan vårdnadshava- rens samtycke och utan att vårdnadshavaren är närvarande inför ett beslut om att inleda eller inte inleda en utredning av om socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd. Barnets vårdnadshavare ska, om inte särskilda skäl talar mot det, genast underrättas om att barnet har hörts. I artikel 12 i anges att ett barn ska beredas möj- lighet att höras i alla domstolsförfaranden och administrativa för- faranden som rör barnet. Det finns ingen nedre åldersgräns för när ett barn ska få komma till tals och uttrycka sina åsikter. Utifrån gällande regelverk kan ett barn dock förhindras av sina vårdnads- havare att tala med under förhandsbedömningen. Samtal med barn under förhandsbedömningen