sou · H8B363d3 · 2020-11-12 00:00:00 — Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myn- digheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3.1). I en bedömning och prövning av barnets bästa ingår att ta hänsyn till samtliga grundläggande prin- ciper och konventionen i sin helhet. Vid en sådan bedömning får bar- nets upplevelser och åsikter om sin situation särskild betydelse, i för- hållande till barnets ålder och mognad (artikel 12). Syftet med begreppet barnets bästa är enligt barnrättskommittén att säkerställa att barn både fullt och faktiskt kan åtnjuta alla de rät- tigheter som erkänns i konventionen. Kommittén understryker att en vuxen persons personliga bedömning av ett (eller flera) barns bästa inte får ha företräde framför rättigheterna enligt konventionen; ingen rättighet ska kunna inskränkas av en skönsmässig tolkning av barnets bästa. Vidare framhåller kommittén att barnets bästa är ett dynamiskt koncept, som kräver att man gör bedömningar anpassade till det spe- cifika sammanhanget.14 13CRC/C/GC/12 p. 14CRC/C/GC/14 p. 1 och 4. Artikel 34 – skydd mot sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp Nedan redogörs i korthet för i vilka sammanhang principen om barnets bästa kan bli relevant i förhållande till artikel 34. Artikel 3.1 omfattar även lagstiftande organ. Principen om barnets bästa måste beaktas vid regleringen både av skyddet mot att ett barn utsätts för någon form av sexuellt utnyttjande eller övergrepp och av det stöd som ett utsatt barn behöver. Övriga rättigheter enligt barn- konventionen ska också beaktas i bedömningen av barnets bästa. Så- dana bedömningar bör till viss del även bygga på ett barns egna upp- levelser och åsikter i enlighet med artikel 12. I sin allmänna kommentar om barnets bästa lyfter barnrättskom- mittén särskilt fram den roll som lagstiftande organ har. Kommittén betonar att artikel 3.1 både gäller barn i allmänhet och barn som indi- vider. Det innebär, enligt kommittén, att varje gång en lag eller en bestämmelse antas eller en internationell överenskommelse ingås som berör ett barn bör beslutet styras av hänsyn till barnets bästa.15 Enligt artikel 3.1 ska det i varje beslut som rör ett barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa. Vid ett beslut och åtgär- der till skydd, stöd och vård för ett barn som utsatts för någon form av sexuellt utnyttjande eller sexuella övergrepp ska i första hand be- aktas vad som bedöms vara barnets bästa. I en bedömning av barnets bästa ska hänsyn tas till alla de rättig- heter som ett barn har enligt och som är relevanta i sammanhanget. Ett barn ska också ges möjlighet att uttrycka sin åsikt inför att ett beslut tas (jämför artikel 12). understryker att detta ska ske med utgångs- punkt i barnets specifika omständigheter. Fokus måste enligt kom- mittén ligga på att identifiera möjliga lösningar som ser till barnets bästa med full respekt för rättigheterna i konventionen och dess fakul- tativa protokoll.16 Ett barn ska ges möjlighet att uttrycka sin åsikt 15CRC/C/GC/14 p. 31, se även CRC/C/GC/12 p. 16CRC/C/GC/14 p. Artikel 34 – skydd mot sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp inför att ett beslut tas. Vidare är det enligt kommittén av vikt att följa upp åtgärder och beslut,17 dvs. ta reda på hur barnet upplevt insatserna och om de varit till barnets bästa. (Jämför artiklarna 3.2, 19, 20, 25 och 39). Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myn- digheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3.1). En åtgärd omfattar även själva förfarandet. Det innebär att straffrättsliga förfaranden, sociala utred- ningar, rehabiliterande åtgärder och andra stödjande eller förebyg- gande åtgärder omfattas i de fall ett barn har utsatts för någon form av sexuellt utnyttjande eller sexuellt övergrepp. Vägledning kan häm- tas från protokollet om försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi. I korthet framgår bl.a. att processuella förfaranden ska anpassas till ett barns särskilda behov, oavsett om det är offer eller vittne till ett brott samt att en stat ska tillhandahålla lämpligt stöd till barnet under hela rättsprocessen. Läs mer nedan i avsnittet om protokollet. Även barnrättskommittén lyfter i en allmän kommentar fram att för att ett barns rätt att få sitt bästa bedömt och beaktat ska förverk- ligas måste man införa och följa vissa barnanpassade förfaranden.18 Kommittén betonar i en annan kommentar att förutsättningarna för att ett barn ska kunna uttrycka åsikter är av betydelse. Hänsyn bör tas till barnets individuella och sociala situation och miljön bör vara sådan att barnet känner sig tryggt och respekterat. Det bör, enligt kommittén, inte hållas samtal med ett barn oftare än nödvändigt, särskilt inte när man utforskar händelser som skadat barnet. Vidare måste barnet informeras om vad saken gäller, vilka valmöjligheter som finns, vilka beslut som kan komma att fattas och vad de kan få för följder.19 En mer utvecklad beskrivning av barnanpassade förfaranden finns i kapitlet om artikel 3. 17CRC/C/GC/12 p. 134 (i) och CRC/C/GC/14 p. 18CRC/C/GC/14 p. 19CRC/C/GC/12 p. 22–25. Artikel 34 – skydd mot sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp 37.1.2Skydd mot alla former av sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp Genom artikel 34 åtar sig en stat att skydda ett barn mot alla former av sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp. Skyddet ska således om- fatta mer än bara de utnyttjanden och övergrepp som särskilt anges i artikel 34 (a–c). I artikel 34 definieras inte vad som avses med sexuella övergrepp. Begreppet förekommer även i artikel 19 och i artiklarna 9 och 39 används begreppet övergrepp. Men inte heller här ges en definition av vad som omfattas. Enligt barnrättskommittén omfattar sexuella övergrepp alla slags sexuella handlingar som en vuxen utsätter ett barn för, mot vilka bar- net är berättigat till skydd genom straffrätten. Sexuella handlingar betraktas, enligt barnrättskommittén, även som ett övergrepp när de begås av ett barn mot ett annat barn, om barnet som begår gärningen är betydligt äldre än offret eller använder tvång, hot eller andra på- tryckningsmedel. Kommittén har uttalat att sexuella handlingar mel- lan barn inte anses som sexuella övergrepp om båda barnen är äldre än den åldersgräns som konventionsstaten har definierat för frivilligt sexuellt umgänge.20 Vad som omfattas av begreppet sexuellt utnyttjande kan inte heller utläsas av artikel 34 förutom de former av utnyttjande som specifikt anges i artikel 34 (b och c). Begreppet utnyttjande (exploitation) an- vänds i flera andra artiklar (19, 32, 36 och 39). I artikel 19 anges att utnyttjande, enligt den artikeln, innefattar sexuella övergrepp. Av de övriga artiklarna framgår inte någon definition av utnyttjande. Det är således svårt att utifrån konventionstexten utläsa någon tydlig defi- nition av begreppet. Enligt barnrättskommittén kan ett sexuellt övergrepp eller utnytt- jande t.ex. utgöras av att ett barn används i barnpornografi, för pro- stitution, sexuellt slaveri, sexuellt utnyttjande i samband med resor och turism eller handel med barn för sexuella ändamål eller tvångs- äktenskap.21 (Om tvångsäktenskap, se även kapitlet om artikel 24.3.) Som framgått överlappar begreppen sexuellt utnyttjande och sexu- ella övergrepp varandra. Genom att bestämmelsen inte är begränsad till sexuella övergrepp framgår emellertid, enligt vår mening, att även 20CRC/C/GC/13 not 9. 21CRC/C/GC/13 p. Artikel 34 – skydd mot sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp barn som uppnått åldern för sexuellt självbestämmande omfattas av skyddet, t.ex. när det är fråga om sexuellt utnyttjande mot betalning eller annan form av ersättning. Det blir också tydligt att skyddet inte är begränsat till framtvingade sexuella handlingar; även ett barn som uttrycker sitt samtycke till den sexuella handlingen kan av olika an- ledningar vara utnyttjad.22 37.1.3Alla lämpliga nationella, bilaterala och multilaterala åtgärder Artikel 34 innebär ett åtagande att vidta alla lämpliga nationella, bi- laterala och multilaterala åtgärder för att förhindra att ett barn förmås eller tvingas delta i en olaglig sexuell handling eller utnyttjas för prosti- tution, annan olaglig sexuell verksamhet eller pornografi (34 [a–c]). Iljuset av artikel 4 innebär det att en stat bl.a. ska vidta lagstiftnings- åtgärder, administrativa åtgärder och andra åtgärder för detta ända- mål. Vid behov ska staten vidta sådana åtgärder inom ramen för det internationella samarbetet. Av artikel 19.2 i , som bl.a. rör utnyttjande och sexuella övergrepp av ett barn medan det är i en förälders eller annan persons vård, framgår att en stat ska vidta skyddsåtgärder som inne- fattar bl.a. förebyggande åtgärder och sociala stödprogram. Vidare ska staterna vidta åtgärder för identifiering, rapportering, remitter- ing, undersökning, behandling och uppföljning av fall där ett barn utsatts för ett sexuellt övergrepp eller utnyttjande. (Se kapitlet om artikel 19.) Enligt artikel 3.2 åtar sig en stat att tillförsäkra ett barn ett sådant skydd och sådan omvårdnad som behövs för dess välfärd genom lämpliga lagstiftningsåtgärder och administrativa åtgärder. Artikel 3.2 omfattar även barn som berövats sin familjemiljö. Att en stat har ett särskilt ansvar för barn som tillfälligt eller varaktigt berö- vats sin familjemiljö framgår också av artikel 20. En del av skyddet mot övergrepp och utnyttjande kan bestå i att en stat vidtar lämpliga rehabiliteringsåtgärder för ett barn som ut- satts för sexuellt utnyttjande eller övergrepp. Även sjukvårdsinsatser är en del av skyddet för ett barn som utsatts för eller riskerar att ut- sättas för sexuellt övergrepp eller utnyttjande (artikel 24). 22Se även in on Sexual Exploitation on Children, Terminology Guidelines for the Protection of Children from Sexual Exploitation and Sexual Abuse (2016) s. 18, 19 och 25. Artikel 34 – skydd mot sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp handling, vård eller skydd som ett barn får ska också följas upp vilket framgår av artiklarna 3.3 och 25. Läs mer i kapitlen om respektive artikel. Protokollet om försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi Genom protokollet om försäljning av barn, barnprostitution och barn- pornografi utökades, eller i vart fall förtydligades, de åtgärder som staterna bör vidta för att garantera ett barn sådant skydd som avses i artikel 34. Nedan redogör vi för de åtgärder som rör artikeln och som nämns i protokollet (hänvisningar i detta avsnitt avser artiklar i proto- kollet om inte annat anges). Tillämpningsområde, ansvar och sanktioner Enligt artikel 1 ska en stat förbjuda försäljning av barn, barnprostitu- tion och barnpornografi. Förbudet konkretiseras närmre i artikel 3. Av artikeln framgår att statens straffrättsliga lagstiftning i vart fall ska omfatta följande gärningar, oavsett om brotten begås inom ett land eller är gränsöverskridande och oavsett om de begås av enskilda eller i organiserad form: –bjuda ut, leverera eller ta emot ett barn, på vilket sätt det än sker, i syfte att barnet ska utnyttjas sexuellt eller att barnets organ ska överlåtas i vinstsyfte eller att barnet ska sättas i tvångsarbete –som mellanhand otillbörligt framkalla samtycke till adoption av ett barn i strid med tillämpliga internationella rättsliga instrument om adoption –bjuda ut, ta emot, skaffa fram eller tillhandahålla ett barn för barn- prostitution –producera, distribuera, sprida, importera, exportera, bjuda ut, sälja eller, för sådant syfte, inneha barnpornografi. Även försök, medhjälp och annan medverkan till ovanstående gär- ningar ska vara brottsliga, om inte annat följer av den nationella lag- stiftningen. Artikel 34 – skydd mot sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp Brotten ska enligt artikeln bestraffas med lämpliga påföljder som beaktar gärningarnas allvarliga beskaffenhet. När det är lämpligt ska även en juridisk persons ansvar kunna fastställas. Beroende på en stats rättsliga principer kan ett sådant ansvar vara straffrättsligt, civilrätts- ligt eller administrativt. Artikel 4 rör åtgärder en stat ska vidta för att ha behörighet att ut- reda och döma över de brott som anges i artikel 3.1 (se strecklistan ovan). En stat ska således vidta åtgärder för att vara behörig att döma över brotten när de begås inom statens territorium eller ombord på ett fartyg eller flygplan som är registrerat i staten. Vidare får (may) en stat vidta nödvändiga åtgärder för att fastställa sin behörighet om den misstänkte är medborgare eller stadigvarande bosatt i staten eller om offret är medborgare i staten. Artikeln behandlar även den särskilda situationen att en med- lemsstat begär att få en misstänkt utlämnad, men det vägras av den stat där den misstänkte befinner sig, med grund i att han eller hon är medborgare där. I sådana fall ska det finnas behörighet att döma över brotten i den stat där den misstänkte befinner sig. Ärendet ska då överlämnas till behöriga myndigheter för åtal, enligt artikel 5.5. Bestämmelsen i artikel 4 utgör inte någon uttömmande lista av be- hörigheter. Den hindrar således inte en stat från att grunda sin behö- righet även på andra omständigheter än dem som anges i artikel 4. Utlämning till en annan medlemsstat Av artikel 5 följer att de brott som anges i artikel 3.1 (se ovan) ska vara sådana brott som en misstänkt kan utlämnas för, enligt varje utlämningsavtal mellan medlemsstaterna. I artikeln finns även andra bestämmelser om hur en stat ska agera vid en annan medlemsstats framställan om utlämning för dessa brott. Artikel 34 – skydd mot sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp Rättslig hjälp och tvångsmedel I artiklarna 6 och 7 regleras rättslig hjälp och användningen av vissa tvångsmedel. Staterna ska ge varandra största möjliga bistånd i sam- band med brottsutredningar, lagförings- eller utlämningsförfaran- den med anledning av brott som anges i artikel 3.1 (se ovan). En stat ska bl.a. bistå med att anskaffa bevis som den förfogar över och som är nödvändiga för utredningen. Om inte annat följer av den natio- nella lagstiftningen ska en stat även vidta åtgärder för att möjliggöra beslag och förverkande av brottshjälpmedel och utbyte av brott, an- tingen på eget initiativ eller efter en framställan från en annan stat. Det ska också vara möjligt att stänga lokaler som använts för brott av aktuellt slag. Stöd till brottsoffer och vittnen under det straffrättsliga förfarandet En stats åtgärder för att ge brottsoffer och vittnen stöd regleras i artikel 8 i protokollet. Enligt artikeln ska en stat besluta om lämpliga åtgärder för att, under alla stadier av det straffrättsliga förfarandet, skydda de rättigheter och intressen som en minderårig målsägande eller ett minderårigt vittne har. Detta konkretiseras genom ett antal åtgärder som staterna särskilt ska vidta. Förfarandet ska anpassas till ett barns särskilda behov. Ett barn ska upplysas om sina rättigheter och sin roll i förfarandet. Det ska få information om omfattningen, utvecklingen och den fortsatta hand- läggningen av förfarandet. Ett barn ska också få information om de avgöranden som berör honom eller henne. Vidare ska barnet kunna framföra sina synpunkter, behov och intressen. Dessa ska beaktas i förfaranden som berör barnets personliga intressen, på ett sätt som är förenligt med den nationella processlagstiftningen. Onödiga för- seningar av ärendet ska undvikas. Detsamma gäller vid verkställighets- ärenden avseende ersättning till barnet. En stat ska säkerställa att osäkerhet i fråga om offrets verkliga ålder inte hindrar inledande av brottsutredningar. Under hela rättsprocessen ska ett barn, oavsett om det är mål- sägande eller vittne, ges lämpligt stöd. När det är lämpligt ska barnets privatliv och identitet skyddas. Åtgärder ska vidtas för att hindra otill- börlig spridning av uppgifter som kan leda till att barnet identifieras. Artikel 34 – skydd mot sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp Barnet och dess familj ska få skydd mot hotelser och vedergällning när det behövs. En stat ska säkerställa att barnets bästa kommer i första hand vid rättsväsendets behandling av ett barn som blivit offer för de brott som protokollet rör. Personer som arbetar med dessa brottsoffer ska ges lämplig utbildning, särskilt i juridik och psykologi. Vidare ska säkerheten och integriteten skyddas för de personer och organisa- tioner som arbetar med att förhindra, skydda eller rehabilitera dessa brottsoffer. I artikel 8 förtydligas att ingenting i artikeln får tolkas så att det påverkar eller är oförenligt med den misstänktes rätt till en rättvis och opartisk rättegång. (När det i övrigt gäller rättigheter som ett barn som är misstänkt för brott har, läs mer i kapitlen om artiklarna 37 och 40 i .) Förebyggande åtgärder och bistånd En stats åtgärder för att förebygga de brott som protokollet rör be- handlas främst i artikel 9. Enligt artikeln ska staterna anta eller för- stärka, genomföra och sprida lagar och administrativa åtgärder, social politik och program för att förebygga de brott som avses i proto- kollet. Särskild uppmärksamhet ska ägnas åt att skydda barn som är särskilt sårbara för att utsättas för sådan brottslig verksamhet. Genom information på alla lämpliga sätt, utbildning och vidare- utbildning, ska en stat hos allmänheten (inklusive barn) främja med- vetenheten om förebyggande åtgärder mot brotten och om brottens skadliga effekter. Staterna ska uppmuntra samhällets medverkan till detta, särskilt medverkan från barn som blivit offer för brotten och barn i övrigt. Åtgärder ska vidtas för att förbjuda produktion och spridning av marknadsföring för sådan brottslig verksamhet som om- fattas av protokollet. Vidare ska en stat vidta alla genomförbara åtgärder för att lämp- ligt bistånd ska kunna ges till brottsoffren. Sådant bistånd ska bl.a. syfta till fullständig återanpassning i samhället och fullständig fysisk och psykisk återhämtning. Ett brottsoffer ska genom lämpliga för- faranden kunna söka skadestånd från dem som är juridiskt ansvariga. Artikel 34 – skydd mot sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp Av artikel 10 framgår att en stat ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att stärka det internationella samarbetet kring förebyggande, upptäckt, utredning, åtal och bestraffning av försäljning av barn, barnprosti- tution, barnpornografi och barnsexturism. Det ska ske genom multi- laterala, regionala och bilaterala arrangemang. En stat ska också främja internationellt samarbete och samverkan mellan myndigheter samt nationella och internationella organisationer. Det ska också finnas ett internationellt samarbete för att bistå barn som blivit offer för den brottsliga verksamheten i deras fysiska och psykiska återhämtning, återanpassning i samhället och eventu- ellt återvändande till hemlandet. Vidare ska en stat främja ett ökat internationellt samarbete för att angripa de grundorsaker, till exempel fattigdom och underutveck- ling, som bidrar till att barn riskerar att utsättas för försäljning pro- stitution, barnpornografi och sexturism. De stater som har möjlig- het ska tillhandahålla bistånd i olika former. 37.1.4Förhindra att ett barn förmås eller tvingas delta i en olaglig sexuell handling (artikel 34 [a]) Av artikel 34 (a) framgår att en stat ska vidta alla lämpliga nationella, bilaterala och multilaterala åtgärder för att förhindra att ett barn för- mås eller tvingas att delta i en olaglig sexuell handling. Vad som avses med en olaglig sexuell handling framgår inte av kon- ventionen. Av inledningen till artikel 34 framgår dock att en stat ska skydda ett barn mot alla former av sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp. Med barn avses i varje omyndig människa under (artikel 1). Varken definitionen i artikel 1 eller artikel 2, om att rättigheterna omfattar alla barn utan åtskillnad, hindrar dock en stat från att ha olika åldersgränser i bestämmelser som aktuali- serar rättigheterna i konventionen. Det beror på att ett barn med stigande ålder stegvis kan föras in i vuxenlivet. Hinder finns inte heller för att barn med stigande ålder och mognad får bestämma mer över sitt liv, t.ex. sin sexualitet.23 Beroende på omständigheterna kan så- ledes en sexuell handling utgöra ett utnyttjande om den utförs med 23Jämför SOU 1997:116 s. 61 och 62. Artikel 34 – skydd mot sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp ett ungt barn men inte med ett äldre. Detta blir även tydligt genom att det är en olaglig sexuell handling som ett barn ska skyddas mot. Artikel 34 ska också ses i ljuset av artikel 17 (e) om att staterna ska uppmuntra utvecklingen av lämpliga riktlinjer för att skydda ett barn mot information och material som är till skada för barnets väl- färd. Ett barn ska således skyddas från att ta del av t.ex. övergrepp och barnpornografi via massmedia, internet eller andra kommunikations- verktyg. Vidare ska ett barn skyddas från t.ex. sexuella kränkningar och s.k. gromning, dvs. att en vuxen person tar kontakt med ett barn på internet i syfte att stämma möte för en sexuell kontakt.24 Läs mer i avsnittet om artikel 34 (c) nedan. Åldersgräns för sexuellt självbestämmande I artikel 34 anges inte någon särskild ålder för frivilligt sexuellt um- gänge.25 Av förarbetena till konventionen framgår att det inte fanns någon enighet mellan staterna om vid vilken ålder ett barn lagligen kan ha sexuellt umgänge. Några delegater ville att begreppet olaglig skulle tas bort ur artikeln, eftersom de ansåg att ett barns sexuella hand- lingar aldrig kunde anses vara lagliga. Andra delegater menade att det var nödvändigt att ha begreppet kvar, eftersom konventionen avsåg personer upp till . Därför var det enligt dessa delegater inte möjligt att betrakta alla sexuella handlingar som olagliga. En del dele- gater underströk att de redan hade en åldersgräns för frivilligt sexu- ellt umgänge som var lägre än . Enighet uppnåddes kring att olag- lig fick vara kvar i artikel 34 (a) och (b). Detta mot bakgrund av att det skulle förstås som att ett sexuellt utnyttjande aldrig skulle kunna ses som lagligt oavsett i vilken form och att varje stat har att besluta om en åldersgräns för frivilligt sexuellt umgänge.26 har inte uttalat sig om någon specifik ålders- gräns för när frivilligt sexuellt umgänge är tillåtet, men har i de fall någon stat har en särskilt låg åldersgräns rekommenderat att ålders- gränsen höjs. Kommittén har i sina kommentarer till olika stater t.ex. ansett att både 12 och är låga åldersgränser.27 24Jämför CRC/C/GC/13 p. 30 och 31. 25Interagency in on Sexual Exploitation on Children, Termino- logy Guidelines for the Protection of Children from Sexual Exploitation and Sexual Abuse (2016) s. 7 och 8. 26HR/PUB/07/1, artikel 34, C 7 p. 85–89. 27Benim CRC/C//CO/2 p. CRC/C/15/Add. Artikel 34 – skydd mot sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp Genom artikel 19 tydliggörs att ett barn ska skyddas mot sexuella övergrepp och utnyttjande medan barnet är i en förälders eller annan persons vård. En vårdnadshavare har huvudansvaret för barnets upp- fostran och utveckling och ska vägledas av vad som bedöms vara bar- nets bästa (artiklarna 5 och 18). Detta innebär att föräldrar och andra personer med juridiskt ansvar för ett barn måste skydda barnet från övergrepp och utnyttjande. Vidare finns det en korresponderande skyl- dighet för en stat att på lämpligt sätt stödja dessa personer i uppgiften med att skydda barnet (jämför artiklarna 18.2 och 24.2 [f]). 37.1.5Förhindra att barn utnyttjas för prostitution och annan olaglig sexuell verksamhet (artikel 34 [b]) Av artikel 34 (b) framgår att en stat särskilt ska vidta alla lämpliga nationella, bilaterala och multilaterala åtgärder för att förhindra att ett barn utnyttjas för prostitution eller annan olaglig sexuell verksamhet.