sou · H8B381 · 2020-12-15 00:00:00 — Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet (artikel 20.1). Samma datum upphör föräldraledig- hetsdirektivet1 att gälla, och hänvisningar till det ska anses vara hän- visningar till balansdirektivet i enlighet med dess bilaga. De före- slagna lagändringarna bör alltså träda i kraft . 16.2Övergångsbestämmelse avseende reserverade grundnivådagar Förslag: Äldre föreskrifter i socialförsäkringsbalken ska fortfa- rande gälla för en anmälan om att avstå dagar med föräldrapen- ning som görs före ikraftträdandet. Barnets födelsedatum är normalt utgångspunkten för förändringar av bestämmelserna inom föräldraförsäkringen eftersom detta ger föräldrarna goda förutsättningar för planering. Det är därför inte ovanligt att olika bestämmelser för föräldrapenning gäller i en familj om föräldrarna har flera barn. Eftersom det är fråga om att genom- föra ett EU-direktiv bör bestämmelserna få genomslag genast. 1Rådets direktiv /18/EU av om genomförandet av det ändrade ramavtalet om föräldraledighet som ingåtts av BUSINESSEUROPE, UEAPME, ECPE och EFS och om upphävande av direktiv /34/EG. bör därför gälla i förhållande till alla barn från och med ikraftträ- dandet, oavsett när barnet är fött. Bestämmelserna bör dock inte på- verka möjligheten att avstå dagar före ikraftträdandet. Äldre före- skrifter i socialförsäkringsbalken ska därför fortfarande gälla för en anmälan om att avstå dagar som görs före ikraftträdandet. 16.3Det behövs inte några övergångsbestämmelser avseende övriga förslag Bedömning: Det behövs inte några övergångsbestämmelser i för- hållande till övriga förslag. På arbetsrättens område är det relativt vanligt att tvingande regler till skydd för arbetstagare får genomslag även i förhållande till befintliga avtal. De nya bestämmelserna bör tillämpas på alla anställningar oavsett när de ingåtts. Skulle bestämmelserna i stället gälla endast anställningsavtal som ingås efter ikraftträdandet skulle det ta alltför innan de får genomslag. Någon särskild övergångsbestäm- melse för att åstadkomma det behövs inte enligt utredningens be- dömning. De nya bestämmelserna som föreslås innebär att arbetstagare till- förs nya rättigheter och omfattas av nya skyddsbestämmelser. Dessa bör bara tillämpas på förhållanden som inträffar från och med ikraft- trädandet. Bestämmelserna som reglerar en arbetstagares begäran om flexibla arbetsformer av omsorgsskäl bör alltså gälla i förhållande till en sådan begäran om flexibla arbetsformer som görs från och med ikraftträdandet. Även anställningstid före ikraftträdandet bör få till- godoräknas i kvalifikationstiden . Repressalieförbudet bör tillämpas på repressalier som vidtas från och med ikraftträdandet. Det bör dock inte finnas något hinder mot att förbudet får gälla repressalier på grund av en arbetstagares åtgärd före ikraftträdandet för det fall att arbetstagaren påtalat eller väckt talan om förhållanden som skyddades av bestämmelserna då. Efter- som repressalieförbudet förutsätter att det finns rättigheter att genomdriva eller ta i anspråk kommer det i praktiken inte att kunna avse t.ex. en begäran om flexibla arbetsformer som gjorts före ikraft- trädandet, däremot kan det tänkas tillämpas i förhållande till en talan som väckts avseende föräldraledighet. Bevisbörderegeln bör tillämpas i förhållande till uppsägningar eller avskedanden som vidtas från och med ikraftträdandet, detsam- ma gäller bestämmelsen om rätt att under vissa förutsättningar få besked om skälen för åtgärden. De nya bestämmelserna om utvidgad talerätt för Diskriminer- ingsombudsmannen bör gälla agerande från arbetsgivarens sida från och med ikraftträdandet, eftersom det är först då de nya bestämmel- ser som talerätten ska omfatta träder i kraft. För att ovanstående ska gälla bör det enligt utredningens bedöm- ning inte krävas några övergångsbestämmelser. 17 Uppföljning av direktivet Utredningen har i uppdrag att analysera och lämna förslag på hur uppföljning av balansdirektivet ska säkerställas. Artikel 18 i direk- tivet ålägger medlemsstaterna att över- lämna all information som behövs om direktivet för att Europeiska kommissionen ska kunna skriva en rapport. Informationen ska inne- fatta tillgängliga aggregerade uppgifter om hur män och kvinnor använt sig av de olika typerna av ledighet och flexibla arbetsformer i direktivet. Detta för att möjliggöra en ordentlig uppföljning och ut- värdering av hur direktivet genomförts, framför allt ur ett jämställd- hetsperspektiv. Redan före antagandet av balansdirektivet sammankallades kom- missionens () och skydd (SPC) indikatorgrupper (IG:s) för att bilda en gemen- sam arbetsgrupp. Syftet med arbetsgruppen var att arbeta med frågor rörande balans mellan arbete och privatliv genom att utveckla indika- torer för uppföljning av uttag av ledighet för pappor och motsvarande medförälder, föräldraledighet och ledighet för vård av anhörig i linje med kraven i balansdirektivet. enades den gemen- samma indikatorgruppen om att förlänga arbetsgruppens mandat till slutet av 2020 och utvidgade även uppdraget till att omfatta utveckling av indikatorer för flexibla arbetsformer. Arbetsgruppen består av representanter från , , , , och . Även har tidigare ingått i gruppen. Ett syfte med arbetsgruppen är att ta fram en stödja en strukturerad och jämförande in- samling av statistik om uttagandet av ovan nämnda vårdrelaterade ledigheter samt flexibla arbetsformer för att möjliggöra en framtida uppföljning och analys av resultatet av införandet av balansdirektivet. Arbetsgruppen har även diskuterat möjligheten att samarbeta med och Eurofound för att anpassa deras undersökningar för att bättre förstå tillgången till och utnyttjandet av flexibla arbets- former för direktivets målgrupp. En pilotundersökning kommer att genomföras av arbetsgruppen . 17.3Hur kan direktivet följas upp? Direktivet föreskriver att all information om genomförandet av direktivet ska överlämnas till kommissionen för att möjliggöra en ordentlig uppföljning och utvärdering, framför allt ur jämställdhets- synvinkel, av hur direktivet genomförts. I skäl 13 till balansdirektivet anges att kommissionen och medlemsstaterna bör samarbeta med varandra för att ta fram jämförbar könsuppdelad statistik. Direktivet föreskriver inga specifika krav på tidsserielängd eller statistik för specifika referensår. Utredningen uppfattar därför att det vilar på medlemsstaterna själva att använda tillgänglig statistik på bästa möjliga sätt. För att följa upp resultatet av direktivets genomförande är det viktigt att studera utvecklingen . Det är därmed önsk- värt att överlämna årlig statistik som mäter utvecklingen både före och efter direktivets införande fram . I de fall det saknas kontinuerlig årlig statistik är det önskvärt att identifiera periodiska undersökningar som överlappar genom att följa upp gemensamma indikatorer för att dels möjliggöra redovisning före och efter direk- tivets genomförande, dels för att reducera antalet år som det saknas statistik för. För att följa upp i vilken utsträckning arbetstagare med omsorgs- ansvar tagit ut någon av de ledigheter som föreskrivs i balansdirek- tivet, eller använt sig av bestämmelserna om flexibla arbetsformer, bör någon form av nyttjandegrad användas. Nyttjandegraden skulle kunna följas upp genom att mäta hur stor andel av de personer som är berättigade till respektive ledighet eller till bestämmelserna om flexibla arbetsformer som faktiskt gjort bruk av sina rättigheter under ett kalenderår. Nyttjandegraden kan följas för att studera utveck- lingen samt för att framöver även kunna jämföra medlems- stater i EU med varandra. Det kan även vara av värde att följa upp varaktigheten i de uttagna ledigheterna, för jämförelse med de maxgränser som anges i direk- tivet samt med specifika nationella gränser. Varaktigheten i de ut- tagna ledigheterna skulle kunna mätas genom att beräkna genom- snittligt uttagen ledighet per person under ett kalenderår. 17.3.1Ledighet för medföräldrar i samband med barns födelse I balansdirektivet föreskrivs en rätt för pappor eller motsvarande medföräldrar att i samband med barnets födelse ta ut s.k. pappa- ledighet med ersättning i . För att få en bild av omfattningen av uttaget av pappaledighet är det rimligt att försöka uppskatta hur många fäder eller motsvarande medföräldrar som tagit ut sin berättigade ledighet under ett kalen- derår, och sätta det i relation till det totala antalet nyblivna fäder eller medföräldrar . På så sätt redovisas inte bara antalsupp- gifter utan även andelen som utnyttjar sin rätt till pappaledighet. Andelen fäder och medföräldrar säger mer om nyttjandet av rätten samt förenklar internationella jämförelser, än rena antalsuppgifter. Detta mått skulle kunna kompletteras med en skattning av antalet uttagna s.k. pappadagar i relation till antalet totalt tillgängliga pappa- dagar. Antalet totalt tillgängliga pappadagar skulle då kunna beräk- nas genom att multiplicera antalet barn som fötts med de som föreskrivs i direktivet. För att följa upp varaktigheten i uttagen ledighet under ett refe- rensår kan den mätas som den genomsnittliga tid, i antal dagar, som tas ut i samband med barns födelse . Den genomsnittliga ledig- hetsperioden beräknas genom kvoten av totalt antal uttagna pappa- dagar under ett kalenderår och antalet personer, fäder eller motsva- rande medförälder, som tagit ut pappaledighet . Arbetstagare som är föräldrar garanteras enligt balansdirektivet minst fyra månaders individuell rätt till ledighet, vilken ska tas ut innan barnet når en viss ålder som ska vara högst . Gränsen för uttag av föräldraledighet i är för barn som är födda eller framåt. Ersättning för föräldraledighet betalas ut för ledig- het på heltid eller för olika omfattning av deltid. På samma sätt som vid pappaledighet bör uttaget av föräldraledig- het följas upp genom att mäta andelen föräldrar som tar ut ledighet innan barnet nått den högsta åldern enligt svensk rätt, redovisat . Andelen föräldrar, redovisat per kön, som tagit ut föräldraledig- het skulle då kunna beräknas genom att sätta antalet föräldrar som tagit ut föräldraledighet under referensåret i relation till det totala antalet föräldrar med barn . Direktivet ger medlemsstaterna rätt att bestämma åldersgräns för rätt till föräldraledighet, . För internationella jämförelser vore det därför lämpligt att följa upp andelen föräldrar som tagit ut föräldraledighet under det första eller till och med och sätta det i relation till antalet barn yngre än eller upp till , eftersom det kan antas att större delen av föräldra- ledigheten tas ut under barnets två första år. Det utesluter dock inte att uppföljning i stället genomförs . För att följa upp varaktigheten i uttagen ledighet vore det tänk- bart att mäta den genomsnittliga längden på ledigheten per förälder, uppdelat på kön. Den genomsnittliga längden på ledigheten under referensåret beräknas då som antalet uttagna dagar per förälder under ett kalenderår i relation till antalet berättigade föräldrar under ett kalenderår, redovisat per kön. 17.3.3Ledighet för vård av anhörig I balansdirektivet föreskrivs en möjlighet för arbetstagare med om- sorgsansvar att ta ut ledighet för vård av anhörig med per kalenderår. Utredningen gör bedömningen att direk- tivet i den här delen är genomfört genom rätten till ledighet för när- ståendevård som följer av rätten till närståendepenning, se avsnitt 7. I det följande kommer därför begreppet ledighet för närståendevård att användas. För att mäta nyttjandet av ledighet för närståendevård är det rim- ligt att skatta antalet arbetstagare som tagit ut denna ledighet under referensåret och relatera det till totala antalet personer i målgruppen. Målgruppen utgörs av samtliga arbetstagare samt arbetstagare som är närstående till någon som är svårt sjuk. I gällande rätt om närståendepenning och där till knuten rätt till ledighet, finns inget styrmedel som balanserar uttaget av ledighet mellan kvinnor och män i samma hushåll. Det är därför värdefullt att följa upp hur uttaget av denna ledighet fördelas mellan könen, för att mäta direktivets jämställdhetseffekt. Jämställdhetsaspekten i detta fall skulle kunna mätas genom att beräkna kvoten mellan antalet män och antalet kvinnor, som tagit ledigt för närståendevård under refe- rensåret. I syfte att följa upp varaktigheten på uttagen ledighet för närstå- endevård kan den mätas med den genomsnittliga längden på ledig- hetsuttag per vårdare . Den genomsnittliga längden per vårdare beräknas genom att sätta antalet totalt uttagna dagar i relation till summan av totala antalet vårdgivare som tagit ledigt . Varaktigheten på ledighet ska redovisas nedbrutet på kön. Artikel 9 i balansdirektivet föreskriver en rätt för arbetstagare att begära flexibla arbetsformer av omsorgsskäl. Bestämmelsen gäller för både arbetstagare med barn upp till och de som är anhörigvårdare. I direktivet definieras flexibla arbetsformer som en möjlighet för arbetstagare att anpassa sitt arbetsmönster, t.ex. genom distansarbete, flexibla arbetstider eller deltidsarbete. Deltidsarbete i detta sammanhang regleras av bestämmelserna om pappa- och för- äldraledighet och om ledighet för närståendevård. Arbetsgivaren ska inom skälig tid besvara begäran och vid avslag eller senareläggning av begäran ska arbetsgivaren motivera sitt beslut. Indikatorer för uppföljning av direktivets genomförande skulle i teorin behöva mäta hur många som omfattas av rättigheterna, hur ofta en begäran ställs samt hur ofta begäran beviljas eller nekas. Indikatorgruppernas gemensamma arbetsgrupp har identifierat ett antal källor för att följa upp flexibla arbetsformer. Statistiska central- byråns arbetskraftsundersökningarnas, , reguljära årsvisa insam- lingar och Eurostat-LFS s.k. ad hoc-moduler, vilka redovisar statistik för ett specifikt område som rör arbetsmarknaden med en periodicitet på 5–per område. Eurostat-LFS redovisar statistik för samtliga medlemsstater i EU. Eurofound, europeiska ring av levnads- och arbetsförhållanden, är en trepartsbyrå inom EU vars roll är att tillhandahålla kunskap för att hjälpa till att utveckla en bättre social-, sysselsättnings- och arbetsrelaterad politik. Euro- found publicerar tre separata uppföljningar på flexibla arbetsformer. Från dessa källor kan flera indikatorer härledas för att mäta till- gänglighet och arbetstagarnas faktiska användning av flexibla arbets- former. Även om det inte alltid är möjligt att identifiera de arbets- tagare som vårdar ett barn eller en närstående, är det möjligt att mäta detta indirekt via t.ex. arbetstagare med små barn eller med äldre släktingar i samma hushåll. Indikatorerna som presenteras nedan ger information om tillgänglighet och användning av olika typer av flexibla arbetsformer, för arbetstagare med eller utan barn eller en närstående som är svårt sjuk. •Andel anställda för vilka det är i allmänhet möjligt att ändra arbets- tidens start-/sluttid för att vårda barn eller anhörig. •Andel anställda med flexibilitet för att ta hela lediga dagar för att vårda barn eller anhörig. •Andel anställda med flexibilitet i arbetstid (arbetstidsbank, variabel start, fastställande av eget schema). •Andel anställda med flexibilitet för att fastställa eget schema. •Andel anställda med svårigheter att ta ledigt eller två. •Andel deltidsanställda på grund av familjeansvar eller personligt ansvar (20–). •Andel anställda med barnomsorgsansvar som minskade arbets- tiden eller tog mindre krävande uppgifter på grund av vård av barn. •Andel anställda som vanligtvis arbetar hemifrån. I detta avsnitt redovisas tillgången på statistik för att beräkna respek- tive indikator som redovisas i avsnitt 17.3. Tillgång till registerbaserad statistik är god i . Utbetalningar för pappa-, föräldraledighet och ledighet för närståendevård administreras av . Ur register över utbetalningar av ersättning för nämnda ledigheter finns uppgifter om antal personer som erhållit er- sättning och antal utbetalda dagar för respektive ledighet. I övrigt kan uppgifter från användas samt SCB:s befolkningsregister. 17.4.1Ledighet för medföräldrar i samband med barns födelse och föräldraledighet För att följa upp i vilken utsträckning som ledighet för medföräldrar i samband med barns födelse eller föräldraledighet gjorts bruk av under ett kalenderår, krävs antalsuppgifter om dels hur många per- soner som totalt tagit ut respektive ledighet, dels hur många som ingår i målgruppen av arbetstagare berättigade till respektive ledighet under ett kalenderår. Direktivet föreskriver att ersättning för ledigheten i samband med barns födelse, s.k. pappaledighet, ska utgå och minst motsvara nivån på ersättning vid arbetsavbrott av hälsoskäl. I är rätten till ovan nämnda ledigheter delvis knuten till rätten till ersättning. uppgifter om antalet personer, fäder eller mot- svarande medförälder, som erhållit ersättning för pappaledighet utgör därmed exakta siffor för uppföljning av det totala antalet per- soner som tagit ut pappaledighet , enligt direktivet. Vid föräldraledighet får uppgifter om antalet personer, uppdelat på kvin- nor och män, som erhållit ersättning för föräldraledighet gälla som uppskattning av det totala antalet föräldrar som tagit ut föräldra- ledighet . Exakta uppgifter om målgruppen, alltså det totala antalet arbets- tagare som är berättigade till pappa- eller föräldraledighet saknas. Någon form av skattning av denna grupp, baserad på registerdata är därmed önskvärd. För att mäta målgruppen som är berättigad till pappaledighet kan uppgifter om antalet barn användas som ett indirekt mått på antalet fäder eller motsvarande medförälder. Dessa uppgifter kan hämtas från SCB:s befolkningsregister. delen med denna statistik är att den inte delar upp målgruppen på arbetstagare och egenföretagare. Det är även problematiskt att uppskatta det totala antalet per- soner som är berättigade till föräldraledighet. Även i detta fall kan uppgifter om antal barn, upp till , fungera som ett mått på antalet berättigade föräldrar uppdelat på kvinnor och män. Metoden att utnyttja uppgifter om antal barn upp till en viss ålder för att mäta dels antalet i målgruppen av föräldrar berättigade till pappa- respektive föräldraledighet kan innebära en viss överskatt- ning av antalet föräldrar. Det är emellertid rimligt att anta att över- skattningen inte bör påverka resultaten nämnvärt, samt att den är relativt sett till , vilket därmed inte bör försvåra jämförelser . För att skatta den genomsnittliga tiden i ledighet för pappa- respektive föräldraledighet behövs uppgifter om totalt antal uttagna dagar och totalt antal personer som tagit ut motsvarande ledighet , uppdelat på kvinnor och män. Det saknas uppgifter om totalt antal utnyttjade dagar för pappa-, respektive föräldraledighet. Ett bra mått på antal uttagna dagar utgörs av totalt antal utbetalda dagar enligt registerbaserad statistik från . Antalsupp- gifter om personer som tagit ut motsvarande ledighet kan skattas med de antalsuppgifter om föräldrar som erhållit ersättning, vilka används för att beräkna nyttjandet av respektive ledighet. 17.4.2Ledighet för vård av anhörig För att beräkna nyttjandet av ledighet för närståendevård kan register- baserade antalsuppgifter från över personer som erhållit närståendepenning användas som mått på antal arbetstagare som tagit ut ledighet för närståendevård. Det är dock något besvärligt både att definiera och mäta antalet personer i målgruppen, vilken kan sägas utgöras av samtliga arbetstagare som har barn alternativt har en närstående eller familjemedlem som behöver vård. Det är dock möj- ligt att indirekt mäta gruppen av samtliga arbetstagare berättigade till ledighet för närståendevård utifrån uppgifter från SCB:s arbets- kraftsundersökningar som skattar det totala antalet arbetstagare i . skattar antalet sysselsatta i uppdelat på an- ställda och egenföretagare. Antalet anställda enligt kan därmed användas som en skattning av gruppen av behöriga arbetstagare. Beräkning av den genomsnittliga ledigheten per vårdare och år baseras helt på registeruppgifter från . Totalt antal uttagna dagar skattas med uppgifter om antalet utbetalda dagar och antal personer som är lediga för närståendevård skattas med antalet personer som erhållit närståendepenning enligt den beräkning som beskrivs ovan av nyttjandegraden av denna ledighet. Tillgänglig statistik hos kan presenteras ned- bruten på kön samt uppdelat på arbetstagare och egenföretagare. Angående möjligheten att skatta arbetstagares rätt att begära flexibla arbetsformer av omsorgsskäl föreligger vissa begränsningar. Det saknas framför allt indikatorer som mäter denna rättighet. Därut- över saknas registerbaserad statistik. Tillgänglig statistik som mäter tillgång och användande av flexibla arbetsformer baseras på urvals- undersökningar. Ytterligare begränsningar utgörs av möjligheten att identifiera och avgränsa de personer som är avsedda att följas upp enligt balansdirektivet. Vid uppföljning av genomförandet av direk- tivet avseende flexibla arbetsformer utgörs den berättigade gruppen av arbetstagare med barn samt arbetstagare som vårdar en närstående som är svårt sjuk om personen som vårdas är en son, dotter, mor, far, make, maka eller registrerad partner till arbetstaga- ren eller bor i samma hushåll som arbetstagaren. Målet med upp- följningen är att skatta antalet berättigade i befolkningen, enligt ovan, och mäta deras möjlighet att anpassa sina arbetsformer. De viktigaste datakällorna är undersökningar från arbets- kraftsundersökningsstatistik, Eurostat-LFS och Eurofound. Ett pro- blem med dessa undersökningar är den låga publiceringsfrekvensen. Dock är vissa frågeställningar överlappande mellan undersökningarna, viket innebär att de skulle kunna kombineras för att presentera resultat på en mer frekvent basis. Eurostat-LFS kan på olika sätt användas för att uppskatta till- gängligheten och användningen av flexibla arbetsformer för föräld- rar och vårdgivare. statistik har även fördelen att den är baserad på ett mycket större urval än Eurofounds undersökningar, vilket möjliggör bättre precision i skattningarna. De Eurostat-LFS periodiska ad hoc-moduler som är relevanta för mätning av flexibla arbetsformer är: •Om arbetsorganisation och arbetstidsarrangemang (WTA). Tidi- gare publicerad 2004. Pågående undersökning som publiceras . Nästa undersökning planeras med uppgifter som sannolikt kommer att finnas till- gängliga . •Om balans mellan arbete och familjeliv (RWF). publi- cerad , 2010 och 2018. Nästa undersökning planerad med publicering planerad . kan också användas för att indirekt följa upp vårdgivares användning av flexibla arbetsformer. Till exempel kan använ- das för att mäta orsak till inaktivitet och deltid, uppdelat på ålder, kön och arbetsstatus. Eurofound publicerar tre separata uppföljningar på flexibla arbets- former: •Europeiska undersökningen om arbetsvillkor (EWCS), publi- ceras och senast för . Resultaten kom- mer att publiceras 2021. Resultat bör kunna publiceras 2026. •Europeiska företagsundersökningen (ECS), publiceras vart 5:e– och resultaten publiceras . Nästa undersökning planeras till 2025. •Undersökningen av livskvaliteten i (EQLS), publiceras och senast för . EWCS är den undersökning som närmast uppfyller statistikkraven för att mäta användning av flexibla arbetsformer eftersom den samlar information om arbetsförhållanden och kvaliteten på anställningarna. Men relevanta indikatorer kan också härledas från ECS, som ger en överblick över rutiner på arbetsplatserna. Den bygger på information från både chefer och arbetstagarrepresentanter. Dessa undersökningar ger två mått på flexibla arbetsformer, distansarbete och flexibla arbets- Även för den tredje typen av flexibla arbetsformer, redu- cerad arbetstid, kan viss information erhållas från ECS.