sou · H8B349 · 2020-09-01 00:00:00 — har ansvar för tillsyn i fråga om kosmetiska pro- dukter enligt förordning (EG) nr 1223/2009 och förordningen om kosmetiska produkter, med undantag för frågor som rör produkter- nas brandfarliga, oxiderande eller explosiva egenskaper (2 kap. 23 § miljötillsynsförordningen). För brandfarliga och explosiva varors egen- skaper, utsläppande och tillhandahållande på marknaden har i stället Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning Myndigheten för samhällsskydd och beredskap marknadskontroll- ansvar (22 § lagen om brandfarliga och explosiva varor). Försvarsinspektören för hälsa och miljö eller en nämnd ska utföra vissa uppgifter enligt förordning (EG) nr 1223/2009 (2 kap. 34 § miljötillsynsförordningen). Det gäller till exempel att kräva att ansvariga personer vidtar åtgärder vid bristande överensstämmelse (artikel 25.1), vidta lämpliga åtgärder för att förbjuda eller begränsa kosmetiska produkters tillhandahållande på marknaden om det krävs omedelbara åtgärder vid allvarlig risk för människors hälsa (arti- kel 25.5 första stycket) samt vidta provisoriska åtgärder vid miss- tanke om att kosmetiska produkter som uppfyller förordningens krav kan utgöra en allvarlig risk (artikel 27.1). Tillsynsmyndigheternas befogenheter framgår dels i , dels i miljötillsynsförordningen. Genom hänvisning till förordning (EG) nr 765/2008 anges i miljötillsynsförordningen att tillsynsmyndig- heterna i vissa fall ska utföra uppgifter enligt förordning (EG) nr 765/2008. Någon uttrycklig hänvisning till befogenheterna i exem- pelvis artikel 19 eller ett tydligt utpekande som marknadskontroll- myndighet enligt EU-förordningen finns dock inte. Utredningens uppfattning är därför att tillsynsmyndigheterna inte har tilldelats befogenheter enligt EU-förordningen. ska på eget initiativ eller efter anmälan i nödvändig utsträckning kontrollera efterlevnaden av samt föreskrifter, domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken samt vidta de åtgärder som behövs för att åstadkomma rättelse (26 kap. 1 § ). En tillsynsmyndighet får i det en- skilda fallet besluta om de förelägganden och förbud som behövs för att och föreskrifter, domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken ska följas (26 kap. 9 § ). Mer ingripande åtgärder än vad som behövs i det enskilda fallet får inte tillgripas. Om ett sådant föreläggande eller förbud inte blir åtlytt får efter ansökan av tillsynsmyndigheten verkställa beslutet. I stället för att begära sådan verkställighet får till- synsmyndigheten besluta att rättelse ska vidtas på den felandes bekostnad (26 kap. 18 § ). Ett beslut om rättelse på den Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning felandes bekostnad får meddelas utan föregående föreläggande eller förbud, om tillsynsmyndigheten med hänsyn till risken för allvarliga skador finner att rättelse bör göras genast eller det finns andra sär- skilda skäl. får förelägga den som bedriver verksamhet eller vidtar en åtgärd att till myndigheten lämna de upp- gifter och handlingar som behövs för tillsynen (26 kap. 21 § miljö- balken). får förelägga den som saluför, överlåter, till för in eller från för ut en kosmetisk produkt att lämna de prover som behövs för tillsynen (1 kap. 26 § miljötillsyns- förordningen). Den som har lämnat ett sådant prov har rätt till ersättning för provet om det finns särskilda skäl för det (26 kap. 22b § ). En myndighet har, för att fullgöra sina uppgifter enligt eller EU-förordningar inom balkens tillämp- ningsområde, rätt att få tillträde till fastigheter, byggnader, andra anläggningar samt transportmedel och att där utföra undersökningar och andra åtgärder (28 kap. 1 § ). Rätten begränsas genom att tillträde till bostäder endast får ske i den utsträckning det behövs för att förebygga eller undanröja olägenheter för människors hälsa (28 kap. 6 § ). Vid tillträde ska lämna den hjälp som behövs (28 kap. 8 § ). beslut om förelägganden eller förbud får för- enas med vite (26 kap. 14 § ). Om det finns misstanke om brott ska en tillsynsmyndighet an- mäla överträdelser av bestämmelser i eller i föreskrifter som har meddelats med stöd av balken till eller (26 kap. 2 § ). 29 kap. innehåller bestämmelser om straff och förverkande. Till ansvar döms inte om gärningen är belagd med samma eller strängare straff i brotts- balken. Likaså döms inte till ansvar för en gärning som omfattas av ett överträtt vitesföreläggande enligt 29 kap. 11 § . De straffsanktioner som kan bli aktuella vid överträdelse är böter eller fängelse i högst (29 kap. 3, 5 och 9 §§ ). I 30 kap. regleras miljösanktionsavgifter. Sådan av- gift tas ut även om överträdelsen inte har skett uppsåtligen eller av oaktsamhet. Det är tillsynsmyndigheten själv som beslutar om miljö- Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning sanktionsavgift (30 kap. 3 § ). Förordningen (2012:259) innehåller närmare bestämmelser om miljösanktionsavgifter. Miljö- sanktionsavgift inte tas ut för en överträdelse som omfattas av ett överträtt vitesföreläggande (1 kap. 5 § nämnda förordning). Miljö- sanktionsavgift för överträdelser av förordning (EG) nr 1223/2009 och överträdelser av bestämmelser i förordningen om kosmetiska produkter regleras i 7 kap. 15 och 16 §§. En tillsynsmyndighet får bestämma att dess beslut ska gälla omedel- bart även om det överklagas (26 kap. 26 § ). Tillsynsmyndigheternas möjlighet till ersättning för kostnader i samband med tillsyn regleras i 27 kap. . regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgift för myndigheters kostnader för prövning och tillsyn (1 §). Kommunfullmäktige får meddela föreskrifter om sådana avgifter när det gäller en myndighets verksamhet. Bestämmelser om ersättning och avgifter finns i förordningen (1998:940) om avgifter för prövning och tillsyn enligt . har genom 52 § nämnda förordning bemyndigats att meddela föreskrif- ter om avgifter för prövning och tillsyn av kosmetiska produkter. Detta har också skett genom föreskrifter (LVFS 2013:10) om kosmetiska produkter. De som har tagit befattning med ärenden enligt eller EU-förordningar inom balkens tillämpningsområde eller i ett sådant ärende har utfört undersökningar får inte obehörigen röja eller utnyttja vad de då har fått veta om affärs- eller driftförhållanden eller förhållanden av betydelse för landets försvar (26 kap. 27 § miljö- balken). När det gäller det allmännas verksamhet ska i stället bestäm- melserna i offentlighets- och sekretesslagen tillämpas. Statliga myndigheters beslut får överklagas hos mark- och miljö- domstol (19 kap. 1 § ). Kommunala nämnders beslut i särskilda fall får överklagas hos . Beslut om miljösank- tionsavgifter överklagas till mark- och miljödomstol (30 kap. 7 § ). Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning EU:s marknadskontrollförordning är tillämplig på •Rådets direktiv /493/EEG av om tillnärm- ning av medlemsstaternas lagstiftning om kristallglas (se bilaga I punkt 1 i EU:s marknadskontrollförordning). Direktivet har genomförts i svensk rätt genom lagen (1996:1118) och förordningen (1996:1119) om marknadsföring av kristallglas. har gett ut föreskrifter på området.12 Direktiv /493/EEG anger att medlemsstaterna ska vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att förhindra att kristallglas som inte har vissa angivna egenskaper förses med särskilda beteckningar (artikel 3). Varken lagen eller förordningen om marknadsföring av kristallglas innehåller några bestämmelser som reglerar marknads- kontroll. Vid prövning av om föreskrifter meddelade med stöd av lagen har överträtts ska marknadsföringslagen (2008:486) tillämpas (6 § lagen om marknadsföring av kristallglas). ska se till att förordningen och de föreskrifter som har meddelats med stöd av förordningen följs (6 § förordningen om marknadsföring av kristallglas). Av marknadsföringslagen framgår att en näringsidkare kan förbjudas att fortsätta med otillbörlig marknadsföring eller åläggas att lämna väsentlig information i samband med sin marknadsföring (23 och 12KOVFS 1998:11 föreskrifter om marknadsföring av kristallglas och KOVFS 2007:15 föreskrifter om ändring i föreskrifter (KOVFS 1998:11) om marknadsföring av kristallglas. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning 24 §§). Sådana förbud eller ålägganden får också meddelas anställd hos näringsidkaren eller någon annan som handlar på näringsidkarens vägnar. I fall som inte är av större vikt får Konsumentombuds- mannen själv meddela sådana förbud och förelägganden (28 §). I andra fall fattas beslutet av domstol. Om ett förbud mot otillbörlig mark- nadsföring överträds får rätten besluta att en vilseledande framställ- ning som finns på en vara, förpackning, trycksak, affärshandling eller liknande ska utplånas eller ändras så att den är vilse- ledande. Om detta syfte inte kan uppnås på något annat sätt får rätten besluta att egendomen ska förstöras (39 §). har befogenhet att förelägga var och en att yttra sig och lämna upplysningar och tillhandahålla de hand- lingar som behövs i ett ärende om tillämpningen av marknadsförings- lagen. Vidare får förelägga näringsidkare att tillhandahålla varuprover och liknande som kan ha betydelse för utredningen i ärenden där förbud eller åläggande att lämna informa- tion kan bli aktuellt (42 §). Om det behövs för tillsynen i sådana ärenden får förelägga näringsidkaren att hålla de lokaler eller motsvarande utrymmen där näringsverksam- heten utövas tillgängliga för inspektion. I samband med inspektion får ta del av de handlingar som behövs för tillsynen och begära nödvändiga upplysningar på plats (44 §). får, om det är nödvändigt för tillsyn enligt marknadsföringslagen, köpa produkter under dold identitet (44 a §). Om en näringsidkares marknadsföring på internet är otill- börlig och inga andra effektiva medel är tillgängliga, får Konsument- ombudsmannen förelägga näringsidkaren, en värdtjänstleverantör eller en internetleverantör att upprätta ett varningsmeddelande som tydligt visas i samband med besök på webbplatsen (41 a §). Ett sådant föreläggande får bara meddelas om överträdelsen allvar moti- verar det och webbplatsen inte omfattas av tryckfrihetsförordningens eller yttrandefrihetsgrundlagens skydd. När ändrade förhållanden föranleder det, ska besluta att en skyldig- het att upprätta ett varningsmeddelande inte längre ska gälla (41 b §). Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning Förbud mot otillbörlig marknadsföring och ålägganden att lämna väsentlig information i samband med marknadsföring ska förenas med vite om det inte av särskilda skäl är obehövligt (26 § marknads- föringslagen). Detsamma gäller föreläggande att upprätta ett varnings- meddelande (41 a §). förelägganden om upplysningar, tillhandahållande av handlingar eller varuprover samt tillträde till lokaler får förenas med vite (45 §). får besluta att de förbuds- och informa- tionsförelägganden ombudsmannen själv meddelar ska gälla omedel- bart. När det gäller fall som är av större vikt, till exempel om rätts- läget är oklart, får endast rätten meddela interimistiska beslut (27 och 28 §§ marknadsföringslagen). får lämna ersättning för varuprover om det finns särskilda skäl för det (46 §). beslut och förelägganden får över- klagas till Patent- och (51 §). Samma domstol är rätt forum i mål om förbud mot otillbörlig marknadsföring, ålägganden att lämna väsentlig information och utdömande av vite. EU:s marknadskontrollförordning är tillämplig på •Europaparlamentets och rådets direktiv /48/EG av om leksakers säkerhet (se bilaga I punkt 29 i EU:s marknads- kontrollförordning). Direktivet har genomförts i svensk rätt genom lagen (2011:579) och förordningen (2011:703) om leksakers säkerhet. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning och Kemikalieinspektionen har gett ut föreskrifter på området.13 I artikel 40 i direktiv /48/EG uppställs ett allmänt krav på marknadskontroll. Där anges att medlemsstaterna ska organisera och genomföra kontroll av leksaker som släpps ut på marknaden i enlig- het med artiklarna 15–29 i förordning (EG) nr 765/2008 samt enligt artikel 41 i direktivet. I artikel 41 anges att en marknadskontroll- myndighet har rätt att begära information om EG-typintyg från de organ som fått i uppdrag att utföra bedömningar av överens- stämmelse samt att marknadskontrollmyndigheterna i vissa fall kan beordra organet att dra tillbaka eller se över EG-typintyget. Enligt artikel 42 måste medlemsstaternas marknadskontrollmyndigheter vidta åtgärder när de har tillräckliga skäl att anta att en leksak som omfattas av direktivet utgör en risk för människors hälsa eller säker- het. Om marknadskontrollmyndigheten kan konstatera att leksaken inte uppfyller kraven i direktivet ska den utan dröjsmål ålägga berörda ekonomiska aktörer att vidta lämpliga korrigerande åtgärder, dra till- baka leksaken från marknaden eller återkalla den. Om en medlems- stat konstaterar en formell bristande överensstämmelse ska den enligt artikel 45 ålägga den ekonomiska aktören att åtgärda den bristande överensstämmelsen eller, om den fortsätter, vidta lämpliga åtgärder för att begränsa eller förbjuda tillhandahållandet av leksaken på marknaden eller se till att den återkallas eller dras tillbaka från marknaden. I lagen om leksakers säkerhet hänvisas till artiklarna 15–29 i för- ordning (EG) nr 765/2008 för bestämmelser om marknadskontroll (24 §). I förordningen om leksakers säkerhet anges att marknads- kontrollmyndigheterna ska tillämpa artiklarna 17.2, 18.2, 18.5, 20–22, 23.2och 24.4 i förordning (EG) nr 765/2008 inom sina respektive områden (18 §). 13KOVFS 2011:5 föreskrifter om leksakers säkerhet, ELSÄK-FS 2011:1 föreskrifter om elektriska egenskaper för leksaker och Kemikalieinspek- tionens föreskrifter (KIFS 2017:8) om leksakers brännbarhet och kemiska egenskaper. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning Ansvaret för marknadskontroll av leksaker är uppdelat mellan , och . Iförordningen om leksakers säkerhet anges marknadskontrollansvaret dels enligt lagen om leksakers säkerhet, dels enligt förordning (EG) nr 765/2008 (13–15 §§ respektive 17 §). har det huvudsakliga ansvaret för marknadskontrollen medan Kemikalie- inspektionen utövar marknadskontroll när det gäller leksakers bränn- barhet och kemiska egenskaper och när det gäller leksakers elektriska egenskaper utom strålning. Marknadskontroll- myndigheterna ska enligt 16 § förordningen om leksakers säkerhet samordna sina åtgärder om kontrollen avser samma leksak eller om åtgärderna riktar sig mot samma ekonomiska aktör. Genom hänvisning till bland annat artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008 i lagen om leksakers säkerhet framgår att marknads- kontrollmyndigheterna får kräva att de ekonomiska aktörerna till- handahåller sådan dokumentation och information som myndig- heterna anser sig behöva för att utföra sin verksamhet, inbegripet tillträde till de ekonomiska aktörernas lokaler och rätt att ta nöd- vändiga provexemplar av produkterna. De får vidare förstöra eller på annat sätt göra produkter som utgör en allvarlig risk obrukbara, om de anser att det är en nödvändig åtgärd. Av marknadskontrollmyn- digheternas skyldighet att utföra uppgifter i bland annat artikel 20 i förordning (EG) nr 765/2008 följer att myndigheterna har befog- enhet att återkalla, dra tillbaka eller förbjuda tillhandahållandet av en produkt som utgör en allvarlig risk, även en allvarlig risk utan omed- elbar effekt. Genom hänvisning till artikel 29 i förordning (EG) nr 765/2008 följer vidare att myndigheterna har befogenhet att för- störa eller på annat sätt göra produkter som utgör en allvarlig risk och som ska föras in i landet men som ännu inte har släppts ut på den nationella marknaden obrukbara. Enligt lagen om leksakers säkerhet får marknadskontrollmyndig- heterna i vissa fall begära hjälp av när de utövar befogenheterna ovan (25 §). Marknadskontrollmyndigheterna får vidare begära att organ som fått i uppdrag att utföra bedömningar av Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning överensstämmelse lämnar uppgifter om EG-typintyg, tillhandahåller provrapporter, drar tillbaka EG-typintyg m.m. (26 §). Marknads- kontrollmyndigheterna får meddela de förelägganden och förbud som behövs i ett enskilt fall för att lagen om leksakers säkerhet samt föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen ska efterlevas (27 §). De sanktionsmöjligheter som finns enligt lagen om leksakers säker- het är vite och sanktionsavgift. Ett föreläggande eller förbud eller ett beslut om åtgärd enligt artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008 ska förenas med vite om det inte av särskilda skäl är obehövligt (28 §). Vid uppsåtliga eller oaktsamma brott mot bland annat säkerhets- krav för leksaker eller mot skyldigheter vid bristande överensstäm- melse ska en ekonomisk aktör åläggas att betala en sanktionsavgift (32 §). Sanktionsavgift får inte åläggas någon för en överträdelse av ett förbud eller en underlåtelse att följa ett föreläggande som har förenats med vite. Genom hänvisning till 37 § andra stycket och 39– 43 §§ produktsäkerhetslagen framgår vidare att sanktionsavgiften ska fastställas till lägst och högst , att avgiften inte får överstiga av näringsidkarens årsomsätt- ning, att hänsyn ska tas till hur allvarlig överträdelsen är och bety- delsen av den bestämmelse som överträdelsen avser, att någon avgift inte ska dömas ut i ringa fall samt att avgiften får efterges om det finns synnerliga skäl för det. Avgiften tillfaller staten och prövas av allmän förvaltningsdomstol efter ansökan av myndigheten. Marknadskontrollmyndigheterna får bestämma att deras beslut om förbud eller föreläggande eller ett beslut om åtgärd enligt artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008 ska gälla (29 § lagen om leksakers säkerhet). Om det vid kontroll av en leksak framgår att den inte uppfyller uppställda säkerhetskrav, ska en ekonomisk aktör ersätta marknads- kontrollmyndigheten för kostnader för provtagning och undersök- ning av prov (19 § förordningen om leksakers säkerhet). Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning bestämmelse framgår att en ekonomisk aktör ska få ersättning från marknadskontrollmyndigheten för varuprover eller liknande, om det finns särskilda skäl för det. Den som har tagit befattning med ett ärende som gäller marknads- kontroll enligt samma lag åläggs tystnadsplikt (31 § lagen om lek- sakers säkerhet). När det gäller det allmännas verksamhet hänvisas istället till offentlighets- och sekretesslagen. Marknadskontrollmyndigheternas beslut om förelägganden och förbud samt om kostnader för provtagning eller ersättning för varu- prov får överklagas till allmän förvaltningsdomstol (33 § lagen om leksakers säkerhet respektive 20 § förordningen om leksakers säker- het). Övriga beslut av marknadskontrollmyndigheterna får inte över- klagas. EU:s marknadskontrollförordning är tillämplig på •Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2018/1139 av om fastställande av gemensamma bestämmelser på det civila luftfartsområdet och inrättande av Europeiska unionens byrå för luftfartssäkerhet, och om ändring av och rådets förordningar (EG) nr 2111/2005, (EG) nr 1008/2008, (EU) nr 996/2010, (EU) nr 376/2014 och direktiv /30/EU och 2014/53/EU, samt om upphävande av och rådets förordningar (EG) nr 552/2004 och (EG) nr 216/2008 och rådets förordning (EEG) nr 3922/91, i den mån det rör sig om konstruktion, produktion och utsläppande på marknaden av luft- fartyg som avses i artikel 2.1 a och b, när det gäller obemannade luftfartyg och deras motorer, propellrar, delar och utrustning för kontroll av luftfartyg på distans (se bilaga I punkt 70 i EU:s marknadskontrollförordning). Enligt artikel 58 i förordningen har kommissionen befogenhet att anta delegerade akter för bland annat konstruktion, produktion och utsläppande på marknaden av luftfartyg som avses i artikel 2.1 a och b, när det gäller obemannade luftfartyg och deras motorer, propell- Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning rar, delar och utrustning för kontroll av luftfartyg på distans. Tillsyn enligt förordningen omfattar såväl krav i förordningen som krav i sådana delegerade akter som antagits på grundval av den. Kommis- sionen har exempelvis antagit delegerade förordning (EU) 2019/945 om obemannade luftfartygssystem och om tredjelandsoperatörer av obemannade luftfartygssystem (så kallade drönare). I den delegerade förordningen finns de närmare bestämmelserna om marknadskontroll av obemannade luftfartyg. Förordning (EU) nr 2018/1139 kompletteras i svensk rätt av luft- fartslagen (2010:550) och luftfartsförordningen (2010:770). Transport- styrelsen har gett ut föreskrifter på området.14 Kapitel IV i förordning (EU) nr 2018/1139 innehåller bestämmelser om tillsyn och kontroll av att förordningen efterlevs. I artikel 62 anges att nationella behöriga myndigheter bland annat ska genom- föra nödvändiga utredningar och inspektioner samt vidta alla nöd- vändiga åtgärder för kontroll av efterlevnad, däribland ändring, be- gränsning, tillfällig indragning eller återkallelse av certifikat som de utfärdat, startförbud för luftfartyg och åläggande av påföljder, i syfte att få konstaterade överträdelser att upphöra. Som anges ovan finns bestämmelser om marknadskontroll i kommissionens delegerade förordningar. I förordning (EU) 2019/945 hänvisas till artiklarna 15.3, 15.5och 16–29 i förordning (EG) 765/2008 avseende bestämmelser om marknadskontroll (artikel 35). Det finns även bestämmelser om förfarande för att hantera produkter som utgör en risk eller som brister i formellt hänseende (artiklarna 36–39). Varken luftfartslagen eller luftfartsförordningen innehåller några bestämmelser som specifikt rör marknadskontroll. Transportstyrelsen ska utföra de uppgifter som åligger enligt förordning (EU) 2018/1139 (2 § 54 förordningen [1994:1808] om behöriga myndigheter på den civila luftfartens område). 14TSFS 2017:110, Transportstyrelsens föreskrifter om obemannade luftfartyg. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning styrelsen har även i uppdrag att utöva tillsyn över att luftfartslagen efterlevs (12 kap. 1 § luftfartsförordningen). I 12 kap. luftfartslagen regleras tillsyn över att lagen och föreskrifter meddelade med stöd av den följs. En utsedd tillsynsmyndighet ska för tillsynen ges tillträde till luftfartyg, flygplatser, anläggningar, lokaler och andra objekt, dock inte till bostäder (1 §). Vidare har tillsynsmyndigheten rätt att meddela föreskrifter om att den som står under tillsyn enligt lagen ska lämna de uppgifter som tillsynsmyndigheten behöver för att kunna utöva tillsyn (3 §). Genom att Transportstyrelsen ansvarar för att utföra de uppgifter som åligger enligt förordning (EU) 2018/1139 får myndig- heten anses ha befogenhet att i enlighet med förordningens artikel 62 utföra inspektioner och vidta åtgärder för bestämmelsernas efter- levnad. Transportstyrelsen får förena de förelägganden och förbud som myndigheten meddelar med stöd av förordning (EU) nr 2018/1139 med vite (13 kap. 7 § luftfartsförordningen). I 13 kap. luftfartslagen straffbeläggs överträdelser av vissa av lagens bestämmelser. De flesta överträdelserna saknar samband med mark- nadskontroll. Även enligt 13 kap. luftfartsförordningen är vissa över- trädelser straffsanktionerade. Till ansvar döms inte om gärningen är belagd med straff enligt , annan lag, eller om gärningen utgör överträdelse av ett föreläggande eller förbud som förenats med vite. Beslut enligt luftfartslagen gäller om inte annat anges i beslutet (12 kap. 6 § luftfartslagen). En förvaltningsmyndighets beslut enligt luftfartslagen eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen får överklagas hos Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning allmän förvaltningsdomstol (12 kap. 4 §). Det finns vissa undantag för exempelvis militär luftfart då överklagande i stället ska göras hos regeringen (14 kap. 15 §). EU:s marknadskontrollförordning är tillämplig på •Europaparlamentets och rådets direktiv /79/EG av den 27 okto- ber 1998 om medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik (se bilaga I punkt 11 i EU:s marknadskontrollförordning),