sou · H8B336 · 2020-06-24 00:00:00 — Som en del av tillsynen ska myndigheten också pröva klagomål mot hälso- och sjukvården och dess personal. Syftet med tillsynen är att granska att befolkningen får vård och omsorg som är säker, har god kvalitet och bedrivs i enlighet med lagar och andra föreskrifter. ansvarar för kontroll och tillsyn av läkemedel, narkotika, vissa andra produkter som står läkemedel nära, medicin- tekniska och kosmetiska produkter m.m. I myndighetens uppdrag ligger också att ge ut föreskrifter och allmänna råd samt lämna infor- mation till olika målgrupper inom myndighetens ansvarsområden. Myndigheten producerar kunskapsunderlag av olika slag, såsom be- handlingsrekommendationer. Myndigheten för delaktighet (MFD) har i uppdrag att främja ett systematiskt och effektivt genomförande av funktionshinderspoliti- ken på alla nivåer i samhället. Det betyder att myndigheten bl.a. ska ta fram metoder, riktlinjer och vägledningar till stöd för arbetet med tillgänglighet och delaktighet, men även arbeta med uppföljningar och analyser. Myndigheten ska bidra till kunskapsutveckling och sprida kunskap avseende sitt ansvarsområde. Vid myndigheten finns ett Kun- skapsråd som bl.a. ska identifiera och lämna förslag på lämpliga om- råden för uppföljning och analys. Myndigheten för vård och omsorgsanalys (Vårdanalys) är en analys- myndighet som ur ett patient-, brukar-, och medborgarperspektiv Statens arbete med kunskapsstyrning ska följa upp och analysera verksamheter och förhållanden inom hälso- och sjukvård, tandvård och omsorg samt även statliga refor- mer och initiativ. Myndigheten har ett särskilt uppdrag att bistå regeringen med underlag och rekommendationer för effektivisering av statlig verksamhet och styrning. har ett brett uppdrag att genom regler, kunskap och statsbidrag bidra med förutsättningar till verksamhet som rör hälso- och sjukvård och annan medicinsk verksamhet, tandvård, socialtjänst, stöd och service till vissa funktionshindrade samt frågor om alkohol och missbruksmedel. Centralt i uppdraget är att samordna, stödja, följa upp och utvärdera. Myndigheten ska följa, analysera och rapportera om sina ansvarsområden genom statistikframställning, uppföljning, utvärdering och epidemiologiska studier. har flera olika uppgifter som rör statlig styrning med kunskap. ska bl.a. förmedla kunskap och utveckla ny kunskap samt ta fram olika former av kunskapsstöd och föreskrifter. generaldirektör är ordförande för för styrning med kunskap. social utvärdering (SBU) ska vetenskapligt utvärdera tillämpade och nya medicinska metoder i hälso- och sjukvården och i den verksamhet som bedrivs med stöd av socialtjänstlagen och lagen om stöd och service till vissa funk- tionshindrade ur ett medicinskt perspektiv där så är tillämpligt, samt ur ett ekonomiskt, samhälleligt och etiskt perspektiv. Myndigheten ska systematiskt identifiera och aktivt informera om sådana metoder i hälso- och sjukvården och vars effekter det saknas tillräcklig kunskap om. () ska medverka till en ändamålsenlig och kostnadseffektiv läkemedelsanvändning och tandvård samt till en god tillgänglighet till läkemedel i samhället och en väl fungerande apoteksmarknad. TLV har också ett tillsynsuppdrag. Statens arbete med kunskapsstyrning Andra myndigheter av betydelse för kunskapsstyrningen inom hälso- och sjukvårdsområdet och högskolor har tre huvuduppgifter – utbild- ning, forskning och samverkan med det omgivande samhället. fanns det 17 universitet och 31 högskolor eller andra läro- säten. Statliga lärosäten är egna myndigheter. Inom ramen för en övergripande lagstiftning fattar lärosätena de flesta beslut själva. Det gäller bland annat organisation, intern fördelning av resurser, ut- bildningsutbud, utbildningens innehåll och utformning samt hur många studenter som antas. Regeringen beslutar om vilka examina som får förekomma och krav för examen, i form av omfattning och mål. Lärosätena beslutar också själva om vilken forskning de ska bedriva.3 Universitetssjukhus är ett sjukhus som förutom hälso- och sjukvård också bedriver medicinsk forskning och utbildning av olika yrkes- grupper inom hälso- och sjukvård. I finns det universitets- sjukhus i varje sjukvårdsregion, sammanlagt sju stycken. •Skånes universitetssjukhus, i och Statens arbete med kunskapsstyrning är största statliga forskningsfinansiär och ger stöd till forskning inom alla vetenskapsområden. stödjer myndigheten svensk forskning med nästan 7 miljarder kronor.4 Enligt sin instruktion5 ska myndigheten bl.a. främja den svenska grund- forskningens kvalitet och förnyelse, stödja forskarinitierad forskning och initiera och stödja ämnesövergripande satsningar på forskning. Verket för innovationssystem () Verket för innovationssystem () ska enligt sin instruktion6 främja hållbar tillväxt genom finansiering av behovsmotiverad forsk- ning och utveckling av effektiva innovationssystem. Med innova- tionssystem avses nätverk av offentliga och privata aktörer där inno- vationer och ny kunskap tas fram, sprids och används. För att uppnå hållbar tillväxt och stärka konkurrenskraft ska myndigheten verka för nyttiggörande av forskning och främjande av innovation. arbetar också för att stimulera samverkan mellan före- tag, universitet och högskolor, offentlig verksamhet, civilsamhället och andra aktörer. Som ett exempel kan nämnas att och Kommuner och Regioner (SKR) 2018 slöt en överenskom- melse för att genom samarbete stärka innovationsförmågan i offent- lig verksamhet. Samarbetet ska bidra till ökad kvalitet och bättre service i de tjänster som kommuner och regioner erbjuder medbor- gare, näringsliv och civilsamhälle.7 satsar på att främja innovation.8 Merparten fördelas genom utlysningar där företag, offent- liga aktörer och andra organisationer kan söka finansiering. 4www.vr.se, (hämtad 20.04.24). 5Förordning (2009:975) med instruktion för . 6Förordning (2009:1101) med instruktion för Verket för innovationssystem. Överenskommelse mellan Verket för innovationssystem () och Kom- muner och Landsting (SKL) om stärkt innovationsförmåga i offentlig verksamhet. Dnr 2017- 05430. 8Vinnovas årsredovisning 2019. Statens arbete med kunskapsstyrning Det finns några olika samordningsorgan inom kunskapsstyr- ningsområdet mellan statliga myndigheter samt mellan statliga myn- digheter och företrädare för regioner eller kommuner. Samtliga organ syftar till att genom samordning uppnå en mer ändamålsenlig verk- samhet. I det följande avsnittet följer en beskrivning av Rådet för styrning med kunskap, Partnerskapet för stöd till kunskapsstyrning inom , Partnerskapet till stöd för kunskapsstyrning inom hälso- och sjukvård samt Nationell samverkansgrupp för kun- skapsstyrning i (NSK-S). Rådet för styrning med kunskap bildades Rådet för styrning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och socialtjänst, kallat Rådet. Regeringen gjorde bedömningen i budgetpropositionen för 20159 att den statliga kun- skapsstyrningen behövde förändras genom att bli effektivare och mer samordnad. Med statlig kunskapsstyrning avsåg regeringen att föreskrifter och olika former av kunskapsstöd som statliga myndig- heter tar fram och som riktar sig till huvudmän och olika profes- sioner. För att uppnå detta föreslogs att Rådet skulle bildas. Departe- mentsskrivelsen En samlad kunskapsstyrning för hälso- och sjukvård och socialtjänst10 utgjorde grund för detta ställningstagande. Rådets arbete styrs av förordning11 om statlig styrning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och socialtjänst, och har till uppgift att säkerställa att styrningen med kunskap avseende hälso- och sjukvård och socialtjänst som statliga myndigheter ansvarar för utgör ett stöd för regioner och kommuner samt olika professioner. Styrningen med kunskap sker enligt förordningen genom de icke bindande kunskapsstöd och föreskrifter som syftar till att bidra till att hälso- och sjukvård och socialtjänst bedrivs i enlighet med vetenskap och beprövad erfarenhet. Rådet ska vara ett forum för samverkan kring strategiska frågor om kunskapsutveckling och nyttiggörandet av 2014/15:1 Budgetpropositionen , utgiftsområde 9, Hälso- och sjukvårdspolitik. 10DS 2014:9 En samlad kunskapsstyrning för hälso- och sjukvård och socialtjänst. 11Förordning (2015:155) om statlig styrning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och socialtjänst. Statens arbete med kunskapsstyrning forskning och innovationer avseende hälso- och sjukvård och socialtjänst. Förordningen föreskriver att patienters och brukares synpunkter och erfarenheter ska beaktas i myndigheternas styrning med kunskap. Rådets arbete ska anpassas till de behov som huvud- män och professioner har. I Rådet ingår nio myndigheter. Dessa är , , Forte, , , , Social- styrelsen, SBU samt TLV. Syftet med Rådet är att myndigheternas styrning ska vara samordnad, effektiv och behovsanpassad. Sjukvårdshuvudmännen har en huvudmannagrupp Enligt förordningen om statlig styrning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och socialtjänst ska det finnas en s.k. huvudmanna- grupp. Den består av politiska företrädare för regioner och kommu- ner och består av sexton ledamöter, varav sex ledamöter företräder regionerna och tio ledamöter företräder kommunerna. Huvudman- nagruppen har till uppgift att dels informera Rådet om områden där huvudmännen har behov av statlig styrning med kunskap, dels hur styrningen bör utformas och kommuniceras. I rapporterna Statlig styrning med kunskap – årsrapport och 2019 konstaterar ordförande för , general- direktör, att arbetet i Rådet har tagit ytterligare viktiga steg framåt. Rådet har bl.a. stärkt arbetet med patient- och brukarmedverkan. Stödet till den kommunalt finansierade hälso- och sjukvården utveck- las ytterligare med utgångspunkt i den åtgärdsplan som togs fram . Former för samverkan mellan Rådets och regionernas system för kunskapsstyrning sker i form av Partnerskap för hälso- och sjukvård, se vidare nedan. Till Rådet finns det knutet en beredningsgrupp och två nätverk; ett för kommunikationschefer och ett för chefsjurister/rättschefer. Nätverken utbyter framför allt erfarenheter men agerar även i gemen- sam sak när det till exempel handlar om evenemang och den gemen- samma författningssamlingen. Statens arbete med kunskapsstyrning Rådet genomförde en egen undersökning, ut- ifrån ett antal frågeställningar, om hur myndigheterna upplever hur samverkan har utvecklats och fungerar sedan förordningens ikraft- trädande 2015.12 Sammanställningen visar att flera myndigheter pekar på en stärkt samordning inom exempelvis e-hälsa och psykisk ohälsa bland äldre. och har utvecklat samarbetet kring de nationella riktlinjerna och även tecknat en särskild avsiktsförklar- ing om samverkan mellan myndigheterna. och Läke- medelsverket har tecknat en liknande avsiktsförklaring och utvecklat samverkan kopplat till läkemedelsrekommendationer och nationella riktlinjer. De båda nätverken, för kommunikationschefer respektive rättschefer, som finns kopplade till Rådet upplevs vara givande för erfarenhetsutbyte och har bidragit till ökad samordning mellan myndigheterna. När det gäller Rådets förmåga till att ta till vara patienter och bru- kares synpunkter lyfts den gemensamma patient- och brukarpolicy fram som ett mycket gott exempel från alla myndigheter. Utvärdering av en samlad styrning med kunskap följde och utvärderade Statskontoret Rådets verksamhet. Myndigheten lämnade en delrapport till regeringen i april 2016.13 I delrapporten pekade Statskontoret på att det krävs förhållandevis stora förändringar i myndigheternas arbete om kun- skapsstyrningen ska kunna anpassas till de behov som finns inom hälso- och sjukvården och . Ett exempel som anges är att arbetet med att anpassa kunskapsstyrningen till mottagarnas behov. Enligt Statskontoret behövs det ett perspektivskifte från myn- digheternas sida som innebär att professionerna ges mer utrymme och det måste ske mer dialog mellan aktörerna. Annars riskerar kunskapsstöden inte bli något stöd för professionerna och den stat- liga styrningen får därmed inte något reellt genomslag. presenterade Statskontoret sin slutrapport.14 Statskontorets sam- lade bedömning var att det skett framsteg, men att det finns mer att 12Rådet för styrning med kunskap – årsrapport . Utvärdering av en samlad styrning med kunskap för hälso- och sjukvård och socialtjänst – delrapport. Utvärdering av en samlad styrning med kunskap för hälso- och sjukvård och socialtjänst – slutrapport. Statens arbete med kunskapsstyrning I rapporten skriver Statskontoret att samverkan mellan myn- digheterna i Rådet och mellan Rådet och huvudmännen i kommuner och regioner har fördjupats . Myndigheterna samordnar nu sina kunskapsunderlag bättre och underlagen är mer anpassade utifrån vad huvudmännen behöver. pekar Statskontoret på att det återstår utmaningar innan kunskapsstyrningen är tillräckligt samordnad, effektiv och behovsanpassad. Statskontoret menade bl.a. att myndigheterna i bör ta fram en strategi och arbetsplan för sitt fortsatta arbete samt utarbeta en gemensam terminologi och klassificering av sina kunskapsprodukter. Statskontoret föreslår också att myndigheterna tar fram en gemensam policy för hur professio- nerna inom hälso- och sjukvården och kan involveras på ett bättre sätt i arbetet med att ta fram nya kunskapsprodukter. När det gäller huvudmannagruppen föreslår Statskontoret modi- fierade arbetsformer för att öka deltagandet, som under den tiden som utvärderingen pågick var förhållandevis lågt. Statskontoret bedömer att huvudmannagruppen har en viktig funktion även . Utredningen noterar att Statskontoret inte har beaktat de båda partnerskapen inom hälso- och sjukvårdsområdet respektive social- tjänstområdet i sin samlade bedömning. Partnerskap till stöd för kunskapsstyrning inom har tillsammans med Kommuner och Regio- ner (SKR) och de regionala samverkans- och stödstrukturerna (RSS) bildat ett partnerskap som hanterat frågor som rör kunskapsstyrning inom socialtjänst och hälso- och sjukvård. Partnerskapet kallas, , Partnerskapet till stöd för kunskapsstyrning inom socialtjänsten.15 Partnerskapet är en modell för långsiktig samverkan mellan regional och nationell nivå. En viktig utgångspunkt för modellen är betänkandet Evidens- baserad praktik inom – Till nytta för brukaren16. Betän- kandet mynnade ut i den gemensamma plattform för en evidens- baserad praktik som utgjort ramen för flera av de överenskommelser som slöts mellan SKR, som då benämndes Kommuner och Landsting, och regeringen –2016. 15Partnerskapet för stöd till kunskapsstyrning inom – Verksamhetsberättelse . 16SOU 2008:18 Evidensbaserad praktik inom – till nytta för brukaren. Statens arbete med kunskapsstyrning överenskommelser har varit stödet till uppbyggnad av regionala sam- verkans- och stödstrukturer och utvecklingsarbete inom dessa. Det finns regionala samverkans- och stödstrukturer i alla län där samtliga kommuner (och oftast regioner) ingår och är uppdragsgivare. Det långsiktiga målet för partnerskapet är att brukare som är i behov av insatser inom verksamhetsområde ska er- bjudas vård, service och omsorg där forskning och bästa tillgängliga kunskap används medvetet och systematisk tillsammans med de pro- fessionellas expertis. Den berörda personens situation, erfarenhet och önskemål ska tillvaratas, dvs. arbetet ska bedrivas evidens- baserat. Parterna har ett ömsesidigt ansvar för nyttan i gemensamma dialoger och i de aktiviteter som parterna kommer överens om. Par- terna arbetar var för sig och tillsammans för att uppnå visionen om att partnerskapet ska bidra till ökad samverkan, dialog och samord- ning av initiativ som kan bidra till behovsanpassad kunskapsutveck- ling, bättre stöd för implementering och effektivare kunskapsstöd. Parterna ses på dialogmöten . Mötena förbereds av en arbetsgrupp som består av representanter för alla tre parter. Som stöd till arbetsgruppen finns en styrgrupp kopplad till partner- skapet, även denna består av representanter för alla tre parter. Mellan mötena arbetar parterna i mindre arbetsgrupper där man tillsammans bedömt att samverkan kan göra nytta. För mer information om RSS och partnerskapet, se kapitel 8. Partnerskap till stöd för kunskapsstyrning inom hälso- och sjukvård Partnerskapet till stöd för kunskapsstyrning inom hälso- och sjuk- vård bildades . Det är en modell för långsiktig samverkan mellan statliga myndigheter och regionföreträdare på nationell nivå i kunskapsstyrningsfrågor. Partnerskapet är reglerat som en överens- kommelse.17 Det innebär att parterna har ett ömsesidigt ansvar för nyttan i gemensamma dialoger och i de aktiviteter som parterna kommer överens om. Parterna arbetar var för sig och tillsammans för att uppnå målen med partnerskapet. I de fall beslut fattas i partner- skapet är de inte bindande, utan ska betraktas som gemensamma ställ- 17Överenskommelse om samarbete i ett partnerskap för stöd till kunskapsstyrning inom hälso- och sjukvården. Statens arbete med kunskapsstyrning Bindande beslut kan endast fattas av respektive part inom ramen för partens egen verksamhet. I partnerskapet ingår vissa myndigheter från Rådet för styrning med kunskap och Styrgruppen för Nationellt system för kunskaps- styrning i hälso- och sjukvård (SKS), se kapitel 7. De medverkande myndigheter i partnerskapet är , , Läkemedels- verket, TLV, och . Enligt det gemensamma styr- och ledningsdokumentet syftar partnerskapet till ökad samverkan, dialog och samordning av initiativ som kan bidra till behovsanpassad kunskapsutveckling, bättre stöd för implementering och effektivare kunskapsstöd samt att resurserna i vården används på bästa sätt och för att bästa möjliga kunskap ska finnas tillgänglig vid varje möte mellan vårdpersonal och patient för att uppnå en effektiv och jämlik vård med hög kvalitet. Partnerskapet har som mål att vården ska vara kunskapsbaserad, säker, individanpassad, jämlik, tillgänglig och effektiv, dvs. en god vård. NSK-S – Nationell samverkansgrupp för kunskapsstyrning i Kommunerna har tillsammans med fem18 av de nio myndigheter som ingår i Rådet för styrning med kunskap och SKR skapat en strategisk grupp som kallas Nationell samverkansgrupp för kunskapsstyrning isocialtjänsten (NSK-S). Uppdraget är i första hand att utgöra ett forum på nationell nivå där huvudmän och berörda myndigheter kan föra dialog, samordna sig och söka samsyn i strategiska frågor i syfte att utveckla kunskapsstyrning och evidensbaserad praktik i och hälso- och sjukvård. Se vidare kapitel 8. 5.3Samordnad och effektiv kunskapsstyrning Utredningen tillfrågade myndighetscheferna i Rådet för styrning med kunskap och myndighetschefen för om vad de anser att myndigheterna behöver göra tillsammans för att kun- skapsstyrningen ska vara samordnad och effektiv. 18Representanterna från Rådet för styrning med kunskap kommer från , Folk- hälsomyndigheten, SBU, Forte och . Statens arbete med kunskapsstyrning utifrån vad myndighetscheferna bedömde behöver göras ur dels ett helhetsperspektiv av kunskapsstyrningssystemet, dels ur sin egen myndighets perspektiv. I svaren från myndighetscheferna särskildes inte de båda perspektiven, varför vi inte heller gör det i vår samman- fattning av svaren. Vi har identifierat tre olika utvecklingsområden som är gemensamma i flera av svaren. Ett område handlar om roller och ansvar, vilka behöver tydliggöras, förstås eller utvecklas. Ett exempel på svar är: ”Myndigheterna ska tillföra respektive myndighetsunika kunskap till systemet, inte dubbelarbeta. Det är önskvärt att myndigheterna samordnar , budskaps innehåll och efter behov i kommuner och regioner m.m.” Några andra myndighetschefer är också inne på frågan om huruvida de statliga myndigheterna ska göra allt det som de gör . Kanske ska myndigheterna vara mer stödjande snarare än att producera skriftligt material? Ytterligare en synpunkt är att instruktionerna inte är tydliga avseende hur myndigheterna ska kunna samverka i pro- cesser. Ett annat utvecklingsområde som flera lyfter är att agera utifrån behov. En myndighetschef uttrycker det som att myndigheterna i större utsträckning behöver anlägga ett nyttoperspektiv utifrån det uppdrag som man har. Frågor som myndigheterna bör ställa sig är: Vilka finns vi till för? Vilka behov har dessa aktörer? Vad är nytta och för vem? Hur bidrar vi till nytta? Ett annat svar på samma tema är att det är viktigt att myndigheterna, förstår sina roller och kan mejsla ut sin kunskapsstyrning så att den anpassas till de behov som föreligger inom sektorn och hos andra myndigheter. Statens arbete med kunskapsstyrning Hur myndigheterna kan bli mer samordnade Det tredje området handlar om hur myndigheterna mer konkret bör arbeta för att bli mer samordnade. Någon myndighetschef menar att det bör finnas en parallell process inom varje myndighet där man relaterar till systermyndigheternas uppdrag och ansvar samt tar ställ- ning till om vissa uppgifter kan/bör genomföras av någon annan. En annan lyfter en rad olika faktorer för en bättre samverkan, såsom att: –ha en gemensam begreppsapparat. –kalla olika publikationer samma sak beroende på hur de styr (föreskrift, riktlinjer, allmänna råd etc.). –myndigheter inför framtagandet av ett nytt kunskapsstöd eller stimulanssatsning baserad på kunskapsunderlag är skyldiga att kartlägga om liknande redan finns hos andra myndigheter och om så är fallet, hantera detta gemensamt. –myndigheter som tar fram kunskapsunderlag bör involvera andra myndigheter som remiss och referens. –kunskapsunderlag systematiskt bör ”remitteras” i en begränsad krets. –det är bra med en gemensam och enhetlig struktur för kontakt och diskussion med huvudmännen. –samordna sina brukarkontakter om möjligt för att inte lägga för tung börda på intresseorganisationerna. –det behövs en gemensam kunskapsportal där man lätt kan komma åt och hitta kunskapsunderlag från olika myndigheter under en gemensam struktur. Slutligen lyfter några myndighetschefer fram Rådet som en viktig funktion. Befintliga nätverk, såsom myndigheternas chefsjurist- och kommunikationschefsnätverk, lyfts också fram som viktiga för att de skapar förutsättningar för en kunskapsbaserad vård. 6 Samverkan i staten •Utredningens uppdrag om en statlig funktion för nationell upp- följning ska bidra till ett mer sammanhållet agerande i staten. Samverkan är centralt för att möjliggöra detta. •Det finns ett flertal lagar som styr myndigheters arbete generellt där det slås fast att myndigheter ska samverka med varandra. Därutöver finns det kompletterande bestämmelser som t.ex. rör enskilda myndigheter. •Mycket samverkan sker också frivilligt, dvs. initierat av myn- digheterna själva. •Det finns många olika funktioner för samverkan och sam- ordning i staten, t.ex. olika råd samt nationella samordnare. I kapitlet presenteras några olika exempel. Detta kapitel handlar om samverkan i staten och ger några exempel på hur denna kan vara organiserad. Beskrivningen gör vi mot bak- grund av vårt uppdrag om en statlig funktion för nationell uppfölj- ning, vilken enligt direktivet ska bidra till ett mer sammanhållet agerande i staten. Samverkan är centralt för att möjliggöra ett mer sammanhållet agerande. Vi börjar med en kort beskrivning av be- greppen samverkan, samordning och samarbete, varför aktörer sam- verkar och vad myndigheter har för ansvar. Därefter beskriver vi några exempel på samordning och samverkan, främst med fokus på uppdrag som är reglerade, och särskilda statliga ”funktioner” med ansvar för samordning. 6.1Samverkan är vanligt bland myndigheter I Statskontorets antologi samverkan mellan myndigheter – några exempel1 ges några exempel på samverkan inom staten, främst med fokus på frivillig samverkan. I förordet konstateras att defini- tionen av samverkan inte alltid är helt självklar eller entydig, men att ordet är positivt laddat och ett ”nyckelord i det moderna myndig- hetsspråket”. Vidare ges denna beskrivning av vad samverkan kan vara: Ett sätt att sortera begreppen är att utgå från de tre orden samordning, samarbete och samverkan.