sou · H8B363d2 · 2020-11-12 00:00:00 — har bl.a. uttalat att medier har en central roll att spela, både när det gäller att främja de värden och syften som anges i artikel 29.1 och för att säkerställa att deras aktiviteter inte undergräver andras insatser för att främja dessa syften.28 I sammanhanget kan också nämnas att en stat enligt artikel 42 ska göra bestämmelser kända bland såväl vuxna som barn. Hur en stat ska uppmuntra till vad som anges i artikel 17 (a) fram- går inte, utan lämnas till respektive stat att avgöra. En uppmuntran förutsätter dock att en stat inte sätter upp orimliga hinder och att en stat på olika sätt stimulerar till spridning av information och material i enlighet med artikel 29.29 Som nämnts ovan förutsätter artikeln aktiva åtgärder av staten (jämför även artikel 4 om konventionens genomförande). 28CRC/GC/2001/1 p. 29Jämför (2019) s. 628 och 629. Artikel 17 – massmedia, information och böcker 20.1.4Uppmuntra internationellt samarbete (artikel 17 [b]) I artikel 17 (b) anges att en stat ska uppmuntra internationellt sam- arbete kring produktion, utbyte och spridning av sådan information och sådant material som åsyftas i inledningen till artikel 17, från olika kulturer samt från nationella och internationella källor. Av artikeln framgår inte hur en uppmuntran ska ske; det lämnas till respektive stat att avgöra. Att uppmuntra till ett internationellt samarbete förutsätter dock dels att det inte finns orimliga hinder för internationellt samarbete från en stat, dels att en stat på olika sätt stimulerar till samarbete.30 bl.a. i ljuset av artikel 4 behöver en stat vidta aktiva åtgärder och till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser även inom ramen för ett internationellt samarbete när så behövs. Vad gäller information och material från olika kulturer och natio- nella och internationella källor kan viss vägledning hämtas från andra bestämmelser i konventionen. I artikel 2 stadgas att en stat ska respek- tera och säkerställa rättigheterna i konventionen för varje barn inom dess jurisdiktion, utan åtskillnad. Det innebär bl.a. att samarbetet även ska avse material som är tillgängligt för t.ex. ett barn med en funk- tionsnedsättning eller ett barn som inte kan det svenska språket. En stat bör också uppmuntra till att material och information från olika kulturer blir tillgängligt för alla barn, utan åtskillnad. Av artikel 30 framgår särskilt att barn som tillhör etniska, religiösa eller språkliga minoriteter eller tillhör ett urfolk inte får förvägras rätten att tillsam- mans med andra medlemmar av sin grupp ha sitt eget kulturliv, att bekänna sig till och utöva sin egen religion eller att använda sitt eget språk. Läs även om punkten (d) nedan. 20.1.5Uppmuntra produktion och spridning av barnböcker (artikel 17 [c]) Produktion och spridning av barnböcker ska också uppmuntras. I denna punkt nämns barnböcker som en särskild form av massmedia. Någon annan form av massmedia nämns inte i artikel 17 i övrigt. Bakgrun- den ges av förarbetena till konventionen. Av dem framgår att böcker sågs som betydelsefulla för att uppmuntra till goda läsvanor och ökad läskunnighet.31 30Jämför (2019) s. 629. 31HR/PUB/07/1, artikel 17, C 11 p. 21–23. Jämför Detrick (1999) s. 286. Artikel 17 – massmedia, information och böcker Mot bakgrund av bl.a. artikel 2 bör en stat uppmuntra produktion och spridning även av t.ex. böcker med punktskrift eller som är sär- skilt anpassade till barn med vissa funktionsnedsättningar. Även barn som av olika anledningar placerats utanför hemmet bör ha till- gång till barnböcker. Av artikel 30 framgår särskilt att barn som till- hör etniska, religiösa eller språkliga minoriteter eller tillhör ett urfolk inte får förvägras rätten att utöva sitt kulturliv och använda sitt eget språk. Detta skulle t.ex. innebära att en stat bör uppmuntra produk- tion och spridning av barnböcker på olika språk. Sammanfattningsvis måste en stats uppmuntran riktas på ett sätt så att barnböcker görs tillgängliga för alla barn, utan åtskillnad. Hur en stat ska uppmuntra till produktion och spridning framgår inte av artikeln, utan lämnas till respektive stat att avgöra. Som nämnts ovan krävs det att staten inte sätter upp orimliga hinder och att staten genom aktiva åtgärder stimulerar till såväl produktion som spridning (jämför artikel 4).32 20.1.6Uppmuntra massmedier att ta hänsyn till språkliga behov hos ett barn som tillhör en minoritetsgrupp eller ett urfolk (artikel 17 [d]) En stat ska uppmuntra massmedier att ta särskild hänsyn till de språk- liga behoven hos ett barn som tillhör en minoritetsgrupp eller ett urfolk. Punkten (d) bör särskilt tolkas utifrån artikel 30, om rättigheter för barn om tillhör en minoritetsgrupp eller ett urfolk. I den artikeln anges att i en stat där det finns etniska, religiösa eller språkliga mino- riteter, eller personer som tillhör ett urfolk, ska ett barn som tillhör en sådan minoritet eller ett sådant urfolk inte förvägras rätten att an- vända sitt eget språk. I artikel 2 stadgas dessutom att en stat ska respek- tera och säkerställa rättigheterna i konventionen för varje barn inom dess jurisdiktion, utan åtskillnad. I artikel 29, om syftet med ett barns utbildning, nämns bl.a. respekt för olika nationella värden, kulturer och språk. Även i inledning (preambel) fram- hålls vikten av varje folks traditioner och kulturella värden. Hur en stat ska uppmuntra till detta framgår inte, utan lämnas till respektive stat att avgöra. På samma sätt som för övriga punkter i artikeln krävs det emellertid att staten vidtar någon form av aktiva 32Jämför (2019) s. 628 och 629. Artikel 17 – massmedia, information och böcker åtgärder; det är inte tillräckligt att staten avstår från att förhindra att särskild hänsyn tas till ett barns språkliga behov (jämför artikel 4). 20.1.7Uppmuntra utvecklingen av riktlinjer för att skydda mot skadlig information (artikel 17 [e]) Enligt artikel 17 (e) ska en stat uppmuntra utvecklingen av lämpliga riktlinjer för att skydda ett barn mot information och material som är till skada för barnets välfärd, med beaktande av bestämmelserna i artiklarna 13 och 18. Det framgår inte vem som ska utfärda riktlin- jerna, utan endast att en stat ska uppmuntra till utvecklingen av lämpliga riktlinjer. Vilket innehåll sådana riktlinjer ska ha framgår inte utöver att de ska syfta till att ge barnet skydd och att bestämmelserna i artiklarna 13 och 18 ska beaktas. Riktlinjerna ska syfta till att skydda barnet mot information och mate- rial som är till skada för barnets välfärd. Som vi nämnde inledningsvis framgår det av förarbetena till att det ursprung- liga förslaget till artikel 17 handlade om att skydda ett barn från allt eventuellt skadligt inflytande som massmedier kan ha på ett barns psykiska och moraliska utveckling.33 Vad som kan vara skadligt för ett barns välfärd (well-being) kan inte utläsas av artikeln. Av förarbe- tena framgår dock att det ursprungliga förslaget handlade om skad- ligt material och information genom radio, film, television, tryckt mate- rial och utställningar.34 Punkten (e) i artikel 17 ska som alla andra bestämmelser i kon- ventionen tolkas i relation till konventionen som helhet. För att kunna bedöma vad som är skadligt för ett barns välfärd bör en bedömning och prövning av vad som är ett barns eller en grupp barns bästa göras i enlighet med artikel 3.1. Ett barns egna åsikter ska också beaktas, utifrån ålder och mognad enligt artikel 12.1. Vägledning kan också ges utifrån det skydd som ska ges mot våld, övergrepp, narkotika och olika former av utnyttjande enligt artiklarna 19 och 32–36. har i sina rekommendationer från Discussion on Digital Media and Children’s Rights t.ex. pekat på riskerna med digi- tal media vad gäller nätmobbning, diskriminering, sexuell exploatering 33HR/PUB/07/1, artikel 17, C 3 p. 34HR/PUB/07/1, artikel 17, C 1 och 3. Artikel 17 – massmedia, information och böcker av barn, gromning och tillgång till våldsamt och pornografiskt inne- håll.35 Massmedia kan också utgöra ett hot mot ett barns välfärd när det gäller ett barns privat- och familjeliv (artikel 16). I artikel 16 nämns även att ett barn inte får utsättas för olagliga angrepp på sin heder och sitt anseende. Sådana angrepp kan bl.a. förekomma genom mass- medier. Det kan också röra sig om nätmobbning eller att privata bilder sprids genom internet.36 Av artikel 40.2, om barn som misstänks eller åtalas för brott, framgår att ett barns privatliv till fullo ska respekteras under alla stadier i det polisiära och rättsliga förfarandet. Även Peking- reglerna, som omnämns i inledningen (preambeln) till barnkonven- tionen, tar upp att ett barns privatliv ska respekteras under alla delar av processen (regel 8). har uttalat att en stat ska säkerställa att rätten till privatliv för ett barn som misstänks för eller åtalas för brott respekteras i alla typer av medier, även sociala medier.37 Enligt artikel 17 (e) ska bestämmelserna i artiklarna 13 och 18 sär- skilt beaktas vid utvecklingen av riktlinjerna. Av artikel 13 framgår att ett barn ska har rätt att söka, ta emot och sprida information och tankar av alla slag, i tal, skrift eller tryck, i konstnärlig form eller genom annat uttrycksmedel som barnet väljer. Som nämns ovan får rätten begränsas genom lag, om det är nödvändigt för vissa angivna intressen. Det är således viktigt att en stat inte uppmuntrar riktlinjer som strider mot ett barns yttrandefrihet (informationsfrihet) enligt artikeln. Enligt artikel 18 har föräldrarna huvudansvaret för barnets uppfostran och utveckling. Vidare ska föräldrarna låta sig vägledas av vad som bedöms vara barnets bästa och enligt artikel 5 ska de ge sitt barn stöd och vägledning när barnet utövar sina rättigheter. Genom artikel 18 ges också staten ett ansvar att stödja föräldrarna när de full- gör sitt föräldraansvar. Det innebär att föräldrar och andra vårdnads- havare har det primära ansvaret att skydda barnet mot skadligt infly- tande från massmedier. En stat bör därför respektera att detta ansvar i första hand är föräldrarnas (eller andra vårdnadshavares). Snarare än censur kan det därför finnas anledning att ge föräldrarna stöd för detta ändamål. Av förarbetena till framgår att för- äldrarnas ansvar att skydda sitt barn från skadlig information och 35Barnrättskommittén, General on ”Digital media and children’s rights” (2014), Recommendations p. 36CRC/C/GC/13 p. 30 och 31. Jämför (2007) s. 211. 37CRC/C/GC/24 p. Artikel 17 – massmedia, information och böcker material fanns med redan i det ursprungliga förslaget till artikel 17.38 har uttalat att både barn och föräldrar ska få in- formation om t.ex. riskerna med internet och sociala medier.39 I detta avsnitt redovisas översiktligt den svenska lagstiftningen som syftar till att säkerställa att ett barn har tillgång till information och material från olika källor. Vidare beskrivs vad staten och andra offent- liga aktörer gör för att uppmuntra till produktion och spridning av information och litteratur till barn. Slutligen redogörs i stora drag för den lagstiftning som syftar till att skydda ett barn mot information och material som är till skada för barnets välfärd. Här beskrivs bl.a. bestämmelserna i radio- och tv-lagen (2010:696), marknadsförings- lagen (2008:486), alkohollagen (2010:1622) och lagen (2018:2022) om tobak och liknande produkter. Vi redogör även kortfattat för den tillsyn som bedrivs av myndigheter inom dessa områden. När det gäller information och stöd till föräldrar, se även kapitlen om artiklarna 18 och 24. Även kapitlet om artikel 42 rör spridande av information (om ). Det finns olika medier som ett barn kan få information genom, bl.a. tidningar, radio, tv och litteratur. Därtill finns bl.a. sociala medier och andra nätbaserade medier. I traditionella medier finns en tydlig avsändare och en stor publik. I de sociala medierna har alla användare möjlighet att själva välja vilken roll de vill ha och att växla mellan rollerna.40 Barn använder internet i stor utsträckning och många av de mark- nadsföringskanaler som finns är sådana som barn lätt tar till sig såsom sociala medier, spel och appar. Barn använder internet regel- bundet och i allt lägre åldrar. Enligt en studie använde tvååringar internet lika mycket som fyraåringar gjorde . Mer än vart fjärde spädbarn (barn ) använder internet 38HR/PUB/07/1, artikel 17, C 1. 39CRC/C/GC/13 p. 40SOU 2018:1 s. 55. Artikel 17 – massmedia, information och böcker och varannan tvååring spelar spel via internet. Från skolåldern blir det vanligt att barnen använder internet för att söka information och göra skolarbete. Ungefär hälften av tioåringarna besöker sociala medier, trots att många tjänster har högre åldersgränser än så.41 I kursplan för samhällskunskap anges att syftet med undervisningen i ämnet bl.a. är att eleverna ska utveckla sin förmåga att söka information om samhället från medier, internet och andra källor och värdera deras relevans och trovärdighet. Det finns flera myndigheter som har till uppdrag att sprida infor- mation och kunskap inom olika områden. Flera av dessa beskrivs närmre i andra kapitel. En sådan myndighet är Forum för levande historia, som ska främja arbete med demokrati, tolerans och mänsk- liga rättigheter med utgångspunkt i Förintelsen. Myndigheten har sär- skilt till uppgift att informera om Förintelsen och kommunismens brott mot mänskligheten. Forumet ska sträva efter att stärka männi- skors vilja att aktivt verka för alla människors lika värde. I sin verk- samhet ska myndigheten integrera ett jämställdhets-, mångfalds- och barnperspektiv, liksom ett internationellt och interkulturellt utbyte och samarbete. (Se förordningen, 2007:1197, med instruktion för Forum för levande historia.) I är rätten att ta del av information, exempelvis genom mass- media, grundlagsskyddad genom regeringsformen. Även reglerna i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen är relevanta i detta sammanhang. Rättigheterna enligt grundlagen gäller alla oavsett t.ex. ålder; uttrycket var och en i regeringsformen är ett förtydli- gande av den principiella utgångspunkten att fri- och rättighetsskyd- det gäller lika för både svenska medborgare och andra som vistas här.42 41Internetstiftelsens rapport och internet (2018) s. 61. Rapporten är en sammanställ- ning av 597 barns internetanvändning. Svaren om barnens internetanvändning kommer från de 397vuxna deltagarna i undersökningen som är föräldrar till barn i åldern 0–. 2009/10:80 s. 248. Artikel 17 – massmedia, information och böcker Allmänna bestämmelser om yttrandefrihet Var och en är gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet, dvs. frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplys- ningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor, och informations- frihet, dvs. frihet att inhämta och ta emot upplysningar samt i övrigt ta del av andras yttranden (2 kap. 1 § RF). Yttrande- och informations- friheten får under vissa förutsättningar begränsas genom lag (2 kap. 20–23 §§ RF). Läs vidare om yttrandefriheten och möjligheterna till begränsning i kapitlet om artikel 13. I , som är svensk lag, stadgas också en rätt till yttrandefrihet (artikel 10). Denna rätt innefattar åsiktsfrihet samt frihet att ta emot och sprida uppgifter och tankar utan offentlig myn- dighets inblandning och oberoende av territoriella gränser. Även denna yttrandefrihet får underkastas vissa villkor och inskränkningar, om de är föreskrivna i lag och nödvändiga med hänsyn till vissa angivna intressen, t.ex. den nationella säkerheten, förebyggande av oordning och skydd för hälsa, moral eller annans rättigheter. En rätt till yttrande- frihet, liknande den i , finns också föreskriven i EU:s rättighetsstadga. Ett barns rätt till yttrande- och informationsfrihet beskriver vi närmre i kapitlet om artikel 13. Tryckfrihet och yttrandefrihet genom massmedia I tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen regleras tryckfriheten och motsvarande frihet att yttra sig i bl.a. radio, tv och tekniska upptagningar. Dessa grundlagar ger ett särskilt skydd för yttrandefriheten i de medier som faller inom lagarnas tillämpnings- område. Tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen bygger på samma bärande principer. Dessa principer är meddelar- och anskaf- farfrihet, censurförbud, etableringsfrihet och ensamansvar. Därtill finns det i båda lagarna en särskild brottskatalog och en särskild rättegångs- ordning. Tryckfriheten syftar till att säkerställa ett fritt meningsutbyte, en fri och allsidig upplysning och ett fritt konstnärligt skapande. Den innebär en frihet för var och en att i tryckt skrift uttrycka tankar, åsikter och känslor samt att offentliggöra allmänna handlingar och i Artikel 17 – massmedia, information och böcker övrigt lämna uppgifter i vilket ämne som helst. Tryckfriheten inne- bär också en rätt för var och en att ge ut skrifter utan att en myn- dighet eller ett annat allmänt organ hindrar detta i förväg. (Se 1 kap. 1 § TF.) Yttrandefrihetsgrundlagen ger den enskilde en rätt gentemot det allmänna att i bl.a. radio och tv offentligen uttrycka tankar, åsikter och känslor och i övrigt lämna uppgifter i vilket ämne som helst. Ända- målet med yttrandefriheten är att säkra ett fritt meningsutbyte, en fri och allsidig upplysning och ett fritt konstnärligt skapande. I den får inga andra begränsningar göras än de som följer av grundlagen. (Se 1 kap. 1 § YGL.) Läs mer om bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen och yttran- defrihetsgrundlagen i kapitlet om artikel 13. Allmänt om radio- och tv-sändningar Den grundläggande lagstiftningen för svenska medier finns i tryckfri- hetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen och bygger bl.a. på principen om etableringsfrihet och förbudet mot censur. Etablerings- friheten innebär att det är tillåtet för vem som helst att sända program genom tråd, t.ex. kabel-tv, ip-tv, webb-tv eller webbradio. När det gäller sändningar genom etern, t.ex. mark- eller satellitsändningar, är det där- emot tillåtet att begränsa etableringsfriheten. (Se 3 kap. Radio- och tv-lagen är den lag som reglerar när det krävs tillstånd för radio- och tv-sändningar och beställ-tv. Lagen innehåller även regler om innehållet i sändningarna. Det finns bl.a. bestämmelser om reklam, sponsring och produktplacering samt regler för att öka möjlig- heten för personer med funktionsnedsättning att ta del av sändningar. En leverantör av tv-tjänster ska se till att programverksamheten som helhet präglas av det demokratiska statsskickets grundidéer och prin- cipen om alla människors lika värde (5 kap. 1 § radio- och tv-lagen). När det gäller reklam berörs leverantörer av medietjänster också av bestämmelser i marknadsföringslagen (2008:486), alkohollagen (2010:1622), lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter, läke- medelslagen (2015:315) och spellagen (2018:1138). Nedan redogörs närmre för bestämmelserna i dessa lagar. Den europeiska lagstiftningen på tv-området utgörs av direktivet om audiovisuella medietjänster (AV-direktivet 2010/13/EU och änd- Artikel 17 – massmedia, information och böcker ringsdirektivet 2018/1808/EU). Direktivet är ett inre marknadsdirek- tiv vars huvudsakliga syfte är att underlätta för tv-sändningar mellan medlemsländerna. Direktivet innehåller ett antal minimiregler för inne- hållet i sändningarna. Det har genomförts främst genom radio- och tv-lagen.43 Allmänt om elektronisk kommunikation I lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation (LEK) finns be- stämmelser som syftar till att enskilda och myndigheter ska få till- gång till säkra och effektiva elektroniska kommunikationer och största möjliga utbyte vad gäller urvalet av elektroniska kommunikations- tjänster samt deras pris och kvalitet (1 kap. 1 § LEK). Lagen innehåller t.ex. bestämmelser om krav på anmälan för att tillhandahålla allmänna kommunikationsnät och allmänt tillgängliga kommunikationstjäns- ter (2 kap. Det regleras också en möjlighet att förplikta aktö- rer att i vissa fall tillhandahålla samhällsomfattande tjänster, såsom anslutning till ett allmänt kommunikationsnät (t.ex. internetanslut- ning) till ett överkomligt pris (5 kap. 1 § LEK). Lagen innehåller också bestämmelser om bl.a. integritetsskydd och tillsyn. För att främja utbyggnaden av bredbandsnätet finns lagen (2016:534) om åtgärder för utbyggnad av bredbandsnät. Lagen reglerar bl.a. till- träde till fysisk infrastruktur och samordning av bygg- och anlägg- ningsprojekt. Det finns också andra författningar som syftar till att säkerställa tillgången till och skydda elektroniska kommunikationer och it-infrastruktur. T.ex. ska se till att privat- personer som saknar funktionell tillgång till internet får stöd för åt- gärder som ger sådan tillgång.44 För att kunna få tillgång till information och material från bl.a. mass- medier och myndigheter är det av vikt att förstå språket. Enligt språk- lagen (2009:600) ansvarar det allmänna för att var och en som är bo- satt i ges möjlighet att lära sig, utveckla och använda svenska. En person som är döv, hörselskadad eller som av andra skäl har be- 43Se 1 kap. 2 § radio- och tv-lagen samt prop. 2014/15:118 s. 1. 44Se t.ex. SFS 2012:39, 2018:20 och 2018:1300. Artikel 17 – massmedia, information och böcker hov av att lära sig, utveckla och använda det svenska teckenspråket ska ges möjlighet till det. En person som tillhör en nationell mino- ritet ska ges möjlighet att lära sig, utveckla och använda minoritets- språket. Myndigheter ska skriva på ett vårdat, enkelt och begripligt språk och de har ett särskilt ansvar för att svensk terminologi inom deras olika fackområden finns tillgänglig, används och utvecklas. (Se 11, 12, 14 och 15 §§ språklagen.) Den svenska minoritetslagstiftningen föreskriver att språk och kultur ska stärkas och barns utveckling av en kulturell identitet och användning av det egna minoritetsspråket ska främjas särskilt. Det finns också en rätt för enskilda att kommunicera på finska, meänkieli respektive samiska vid sina muntliga och skriftliga kontakter med bl.a. vissa förvaltningsmyndigheter och domstolar samt i vissa fall i förskolan och annan pedagogisk verksamhet. (Se lagen, 2009:724, om nationella minoriteter och minoritetsspråk samt 8 kap. 12 a § och 25 kap. 5 a § skollagen, 2010:800.) Läs mer om barn och minoriteter i kapitlet om artikel 30. För att alla barn, oavsett förutsättningar, ska kunna ha tillgång till information kan det krävas t.ex. att ett barn förses med lämplig teknik, att materialet finns i punktskrift och på teckenspråk eller att andra åtgärder vidtas. I regeringsformen anges att det allmänna ska verka för allas delaktighet och jämlikhet i samhället och för att barns rätt tas tillvara. Det allmänna ska även motverka diskriminering på grund av omständigheter som gäller den enskilde som person, bl.a. hänförligt till funktionshinder och ålder. (Se 1 kap. 2 § RF.) I detta avsnitt redogör vi för några av bestämmelserna som syftar till att säkerställa att barn med en funktionsnedsättning har tillgång till in- formation. I kapitlet om artikel 23 redogör vi närmre för de rättig- heter som ett barn med en funktionsnedsättning har. Radio- och tv-sändningar samt elektronisk kommunikation En leverantör som tillhandahåller tv-tjänster ska utforma tjänsten på ett sådant sätt att den blir tillgänglig för personer med funktionsned- sättning genom textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik Artikel 17 – massmedia, information och böcker (5 kap. 12 § radio- och tv-lagen). I radio- och tv-lagen finns även en möjlighet att ställa upp villkor om krav på att sända program vars inne- håll är särskilt anpassat för personer med funktionsnedsättning (4 kap. 9 § radio- och tv-lagen). och tv ()45 och Myndigheten för press, radio och tv övervakar efterlevnaden av bestämmelserna om tillgänglighet (16 kap. 2 och 3 §§ radio- och tv-lagen).