sou · H8B349 · 2020-09-01 00:00:00 — Rätten begränsas genom att tillträde till bostäder endast får ske i den utsträckning det behövs för att före- bygga eller undanröja olägenheter för människors hälsa (28 kap. 6 § ). Vid tillträde ska lämna den hjälp som behövs (28 kap. 8 § ). Ett beslut om förelägganden eller förbud får förenas med vite (26 kap. 14 § ). Om det finns misstanke om brott ska en tillsynsmyndighet an- mäla överträdelser av bestämmelser i eller i föreskrifter som har meddelats med stöd av balken till eller (26 kap. 2 § ). Bestämmelser om straff och förverkande finns i 29 kap. . Till ansvar döms inte om gärningen är belagd med samma eller strängare straff i brotts- balken. Likaså döms inte till ansvar för en gärning som omfattas av ett överträtt vitesföreläggande (9 kap. 11 § ). Flera av kapitlets bestämmelser straffbelägger hantering av avfall i strid med 15 kap. . Det är även straffsanktionerat att lämna orik- Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning tiga uppgifter med betydelse för en myndighets kontroll enligt arti- kel 19 i förordning (EG) nr 765/2008 (29 kap. 5 § ) Den som inte fullgör sina skyldigheter att märka batterier eller ta hand om batterier enligt gällande regler döms till böter (32 § förord- ningen om producentansvar för batterier). Även den som inte full- gör sina skyldigheter att märka elutrustning, ta hand om elavfall eller lämna viss information gällande regler döms till böter (76 § förord- ningen om producentansvar för elutrustning). Liksom den som inte fullgör sina skyldigheter att ta emot en uttjänt bil för skrotning eller att lämna vissa upplysningar (19 § förordningen om producent- ansvar för bilar) eller den som bryter mot bestämmelser i förord- ningen (52 § bilskrotningsförordningen). För samtliga dessa straff- bestämmelser gäller att det krävs uppsåt eller oaktsamhet för att straffansvar ska dömas ut, att den som har brutit mot ett vitesför- läggande eller vitesförbud enligt 26 kap. inte får dömas till straff för gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet, samt att straffansvaret är subsidiärt i förhållande till 29 kap. miljö- balken. I 30 kap. regleras miljösanktionsavgifter. Sådan av- gift tas ut även om överträdelsen inte har skett uppsåtligen eller av oaktsamhet. Det är tillsynsmyndigheten själv som beslutar om miljö- sanktionsavgift (3 §). Närmare bestämmelser om miljösanktionsav- gifter finns i förordningen om miljösanktionsavgifter. Miljösanktions- avgift inte tas ut för en överträdelse som omfattas av ett överträtt vitesföreläggande (1 kap. 5 § nämnda förordning). I 11 kap. finns bestämmelser om miljösanktionsavgifter för överträdelser av före- skrifter om avfall och producentansvar. En tillsynsmyndighet får bestämma att dess beslut ska gälla omedel- bart även om det överklagas (26 kap. 26 § ). I 27 kap. regleras avgifter. Regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgift för myndigheters kostnader för bland annat prövning och tillsyn och kommunfullmäktige får meddela föreskrifter om sådana avgifter när det gäller en myndighets verksamhet (1 §). Bestämmelser om ersättning och avgifter finns i förordningen om avgifter för Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning prövning och tillsyn enligt . Enligt 2 kap. ska tillsyns- avgift betalas av den som driver eller har tillstånd till en verksamhet som bland annat är tillståndspliktig enligt miljöprövningsförord- ningen. Av 7 kap. 8 e–8 h §§ framgår de närmare avgifter som ska betalas för tillsynsverksamhet enligt berörd lag- stiftning. Myndigheters kostnader för provtagning och undersök- ning av prov i samband med tillsyn i fråga om avfall enligt 15 kap. ska ersättas av den vars verksamhet provtagningen avser (8 kap. 3 §). De som har tagit befattning med ärenden enligt eller EU-förordningar inom balkens tillämpningsområde eller i ett sådant ärende har utfört undersökningar inte obehörigen röja eller utnyttja vad de då har fått veta om affärs- eller driftförhållanden eller för- hållanden av betydelse för landets försvar (26 kap. 27 § ). När det gäller det allmännas verksamhet ska i stället bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen tillämpas. och statliga myndigheters beslut får överklagas hos mark- och miljödomstol (19 kap. 1 § ). Kommunala nämn- ders beslut i särskilda fall får överklagas hos . Beslut om miljösanktionsavgifter överklagas till mark- och miljödomstol (30 kap. 7 § ). EU:s marknadskontrollförordning är tillämplig på •Europaparlamentets och rådets direktiv /53/EU av om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om till- handahållande på marknaden av radioutrustning och om upp- hävande av direktiv /5/EG (se bilaga I punkt 56 i EU:s mark- nadskontrollförordning). Direktivet har genomförts i svensk rätt genom radioutrustnings- lagen (2016:392) och radioutrustningsförordningen (2016:394). har gett ut föreskrifter på området.30 30PTSFS 2016:5 Post- och föreskrifter om krav m.m. på radioutrustning. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning Kapitel V i direktiv /53/EU innehåller bestämmelser om mark- nadskontroll. I artikel 39 anges att artiklarna 15.3 och 16–29 i för- ordning (EG) nr 765/2008 ska tillämpas på radioutrustning. Enligt artikel 40 måste medlemsstaternas marknadskontrollmyndigheter vidta åtgärder när de har tillräckliga skäl att anta att radioutrustning som omfattas av direktivet utgör en risk för människors hälsa eller säkerhet eller andra aspekter av skydd i allmänhetens intresse. Om marknadskontrollmyndigheten konstaterar att radioutrustningen inte uppfyller kraven i direktivet ska den utan dröjsmål ålägga den be- rörda ekonomiska aktören att vidta alla lämpliga korrigerande åtgär- der, dra tillbaka utrustningen från marknaden eller återkalla den. Om den ekonomiska aktören inte vidtar lämpliga korrigerande åtgärder ska i stället marknadskontrollmyndigheten vidta åtgärder för att förbjuda eller begränsa tillhandahållandet av radioutrustningen, dra tillbaka eller återkalla den. Även för radioutrustning som uppfyller kraven i direktivet men som utgör en risk för människors hälsa eller säkerhet eller skydd av andra samhällsintressen, ska den ekonomiska aktören åläggas skyldighet att vidta åtgärder (artikel 42). Om en medlemsstat konstaterar en formell bristande överensstämmelse ska den ålägga den ekonomiska aktören att åtgärda den bristande över- ensstämmelsen eller, om den fortsätter, vidta lämpliga åtgärder för att begränsa eller förbjuda tillhandahållandet av motsvarande radio- utrustning på marknaden eller se till att den återkallas eller dras tillbaka från marknaden (artikel 43). I 11 § radioutrustningslagen hänvisas till artiklarna 15.3 och 16– 29 i förordning (EG) nr 765/2008 för bestämmelser om marknads- kontroll. Enligt 10 § radioutrustningsförordningen ska marknads- kontrollmyndigheterna inom sitt ansvarsområde tillämpa förordning (EG) nr 765/2008 genom att 1.inrätta lämpliga förfaranden enligt artikel 18.2, 2.utföra de uppgifter som följer av artiklarna 20–22 och 23.2, och 3.samarbeta med andra enligt artikel 24.4. Enligt samma bestämmelse får en marknadskontrollmyndighet för- störa eller på annat sätt göra radioutrustning obrukbar enligt arti- kel 29.4 i förordning (EG) nr 765/2008. När det gäller bestämmelser Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning om information och samarbete mellan myndigheter avseende mark- nadskontroll hänvisas till förordningen om marknadskontroll av varor och annan närliggande tillsyn. utövar marknadskontroll enligt radioutrust- ningslagen och är marknadskontrollmyndighet enligt förordning (EG) nr 765/2008 i fråga om radioutrustning som omfattas av radio- utrustningslagen (9 § radioutrustningsförordningen). När det gäller radioutrustnings egenskaper som avser elsäkerhet är det dock El- säkerhetsverket som är marknadskontrollmyndighet. Genom hänvisning till bland annat artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008 i radioutrustningslagen framgår att marknadskontroll- myndigheten får kräva att de ekonomiska aktörerna tillhandahåller sådan dokumentation och information som myndigheten anser sig behöva för att utföra sin verksamhet, inbegripet tillträde till de eko- nomiska aktörernas lokaler och rätt att ta nödvändiga provexemplar av produkterna. Myndigheten får vidare förstöra eller på annat sätt göra produkter som utgör en allvarlig risk obrukbara, om de anser att det är en nödvändig åtgärd. Av marknadskontrollmyndighetens skyldighet att utföra uppgifter i bland annat artikel 20 i förordning (EG) nr 765/2008 följer att myndigheten har befogenhet att åter- kalla, dra tillbaka eller förbjuda tillhandahållandet av en produkt som utgör en allvarlig risk, även en allvarlig risk utan omedelbar effekt. Genom hänvisning till artikel 29 i förordning (EG) nr 765/2008 följer vidare att myndigheten har befogenhet att förstöra eller på annat sätt göra produkter som utgör en allvarlig risk och som ska föras in i landet men som ännu inte har släppts ut på den nationella marknaden obrukbara. får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att lagen, föreskrifter som har meddelats med stöd av den och direkt tillämpliga rättsakter som har meddelats med stöd av direktiv /53/EU ska följas (12 § radioutrustningslagen). När det gäller radioutrustning som uppfyller föreskrivna krav men Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning som ändå utgör en risk för människors hälsa eller säkerhet eller för andra intressen som de väsentliga kraven avser att skydda, får mark- nadskontrollmyndigheten meddela förelägganden och förbud som begränsar eller förbjuder tillhandahållande av utrustningen på mark- naden eller som avser att utrustning ska dras tillbaka eller återkallas från marknaden. På begäran av marknadskontrollmyndigheten ska lämna den hjälp som behövs i samband med åtgär- der enligt artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008 (14 § radioutrust- ningslagen). De sanktionsmöjligheter som finns enligt radioutrustningslagen är vite och sanktionsavgift. Ett föreläggande eller förbud ska förenas med vite, om det inte av särskilda skäl är obehövligt (13 §). Om en ekonomisk aktör eller någon som handlar på den ekonomiska aktör- ens vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot säkerhets- krav för radioutrustning ska den ekonomiska aktören åläggas att betala en sanktionsavgift. Sanktionsavgift får inte åläggas någon för en överträdelse av ett förbud eller en underlåtelse att följa ett före- läggande som har förenats med vite. Genom hänvisning till 37 § andra stycket och 39–43 §§ produktsäkerhetslagen framgår vidare att sanktionsavgiften ska fastställas till lägst och högst , att avgiften inte får överstiga av när- ingsidkarens årsomsättning, att hänsyn ska tas till hur allvarlig över- trädelsen är och betydelsen av den bestämmelse som överträdelsen avser, att någon avgift inte ska dömas ut i ringa fall samt att avgiften får efterges om det finns synnerliga skäl för det. Avgiften tillfaller staten och prövas av allmän förvaltningsdomstol efter ansökan av myndigheten. får bestämma att dess beslut om före- läggande eller förbud enligt 12 § radioutrustningslagen eller enligt artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008 ska gälla (13 § radioutrustningslagen). Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning I 15 § radioutrustningslagen finns bestämmelser om avgifter och ersättning. För att täcka kostnaderna för en marknadskontrollmyn- dighets uppgifter enligt lagen ska den som är anmäld enligt 2 kap. 1 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation eller som har till- stånd enligt 3 kap. 1 § samma lag betala en avgift. Avgiften ska betalas enligt grunder som leder till att kostnaderna med skälig andel fördelas på dem som bedriver anmäld verksamhet eller har tillstånd. När det gäller ersättning för sådan utrustning som tillhandahålls en marknadskontrollmyndighet för kontroll anges i 8 kap. 1 § PTSFS 2016:5 att ersättning ska utgå. Ersättningen utgår endast om utrust- ningen har försämrats genom kontrollen och om utrustningen vid kontrollen uppfyller gällande krav. Ersättningen ska bestämmas till inköpspriset eller, om utrustningen endast försämrats i mindre mån, till ett skäligt belopp. beslut enligt radioutrustnings- lagen får överklagas till allmän förvaltningsdomstol (17 §). 6.19Reglerad mätteknik och färdigförpackningar EU:s marknadskontrollförordning är tillämplig på •Rådets direktiv /107/EEG av om flaskor som tjänar som mätbehållare (se bilaga I punkt 3 i EU:s marknads- kontrollförordning), •Rådets direktiv /211/EEG av om tillnärm- ning av medlemsstaternas lagstiftning om färdigförpackning av vissa varor efter vikt eller volym (se bilaga I punkt 5 i EU:s mark- nadskontrollförordning), •Rådets direktiv /181/EEG av om tillnärm- ning av medlemsstaternas lagstiftning för måttenheter och om upphävande av direktiv /354/EEG (se bilaga I punkt 6 i EU:s marknadskontrollförordning), •Europaparlamentets och rådets direktiv /45/EG av den 5 sep- tember 2007 om fastställande av bestämmelser för färdigförpackade varors nominella mängder, om upphävande av rådets direktiv /106/EEG och 80/232/EEG samt om ändring av rådets direk- Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning tiv 76/211/EEG (se bilaga I punkt 24 i EU:s marknadskontroll- förordning), •Europaparlamentets och rådets direktiv /34/EG av om gemensamma föreskrifter för både mätdon och metro- logiska kontrollmetoder (se bilaga I punkt 28 i EU:s marknads- kontrollförordning), •Europaparlamentets och rådets direktiv /31/EU av den 26 feb- ruari 2014 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om tillhandahållande på marknaden av icke-automatiska vågar (se bilaga I punkt 50 i EU:s marknadskontrollförordning), och •Europaparlamentets och rådets direktiv /32/EU av den 26 feb- ruari 2014 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om tillhandahållande på marknaden av mätinstrument (se bilaga I punkt 51 i EU:s marknadskontrollförordning). Direktiven har genomförts i svensk rätt genom lagen (1992:1514) om måttenheter, mätningar och mätdon och förordningen (1993:1066) om måttenheter, mätningar och mätdon. Nämnda författningar har karaktären av ramlagstiftning och innehåller inte några närmare be- stämmelser om krav på eller kontroll av färdigförpackningar eller mätdon. Sådana föreskrifter har i stället meddelats av Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (Swedac) efter bemyndigande. Bemyndigande för Swedac finns dels i förordningen om måttenheter, mätningar och mätdon, dels i flera förordningar som rör specifika typer av mätdon.31 Swedac har meddelat ett stort antal föreskrifter på området.32 31Se exempelvis 18 § naturgasförordningen (2006:1043), 7 § förordningen (1994:99) om vatten- och värmemätare och 14 § avgasreningsförordningen (2011:345). 32Se exempelvis 2014:3 föreskrifter om ändring i 2007:2 om återkommande kontroll av vatten- och värmemätare 2016:1 om mätinstrument, 2016:2 före- skrifter om vattenmätare, 2016:3 föreskrifter och allmänna råd om gasmätare och volym- omvandlare, 2016:4 föreskrifter om mätare för aktiv elenergi, 2016:7 om auto- matiska vågar, 2016:8 föreskrifter om taxametrar, 2016:9 föreskrifter om längdmått och volymmått för utskänkning, 2016:10 föreskrifter om dimensionsmät- instrument, 2016:11 föreskrifter om avgasmätare, 2016:12 om icke-automatiska vågar, 2017:1 föreskrifter om färdigförpackade varor, 2018:5 föreskrifter om ändring i föreskrifter och allmänna råd (2016:12) om icke-automatiska vågar, 2017:15 föreskrifter om tillsynsavgifter för vatten- och värmemätare, 2017:16 föreskrifter om tillsynsavgifter för mätare av aktiv energi, 2018:4 föreskrifter om änd- ring i föreskrifter (2016:7) om automatiska vågar, 2018:5 föreskrifter om änd- ring i föreskrifter och allmänna råd (2016:12) om icke-automatiska vågar. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning Direktiven /107/EEG, 76/211/EEG, 80/181/EEG, 2007/45/EG och 2009/34/EG innehåller inte några bestämmelser om hur mark- nadskontroll av de produkter som omfattas av direktiven ska utföras. Direktiven /31/EU och 2014/32/EU innehåller liknande be- stämmelser om marknadskontroll. I båda direktiven åläggs medlems- staterna en generell skyldighet att säkerställa att endast produkter som uppfyller direktivens krav tillhandahålls på marknaden eller tas i bruk (artikel 3 respektive artikel 7). Direktiven hänvisar till artik- larna 15.3 och 16–29 i förordning (EG) nr 765/2008 för bestäm- melser om marknadskontroll. Medlemsstaternas marknadskontroll- myndigheter ska agera om de har tillräckliga skäl att anta att en produkt som omfattas av direktiven utgör en risk för aspekter av skydd i allmänhetens intresse (artikel 37 respektive artikel 42). Om marknadskontrollmyndigheterna kan konstatera att produkten inte uppfyller kraven i direktivet ska de ålägga den ekonomiska aktören att vidta alla lämpliga korrigerande åtgärder för att produkten ska uppfylla kraven, dra tillbaka den från marknaden eller återkalla den. Även när det gäller produkter som uppfyller kraven men utgör en risk ska medlemsstaten agera genom att ålägga den ekonomiska aktören att vidta åtgärder (artikel 39 respektive artikel 44). Om en medlemsstat konstaterar en formell bristande överensstämmelse ska den ålägga den ekonomiska aktören att åtgärda den bristande över- ensstämmelsen eller, om den kvarstår, vidta lämpliga åtgärder för att begränsa eller förbjuda tillhandahållandet av produkten på markna- den eller se till att den återkallas eller dras tillbaka från marknaden (artikel 40 respektive artikel 45). I lagen om måttenheter, mätningar och mätdon regleras tillsyn över efterlevnaden av lagen och föreskrifter meddelade med stöd av den. I förordningen om måttenheter, mätningar och mätdon finns en hänvisning till förordning (EG) nr 765/2008 (7 a–7 b §§). Swedac ska, när det gäller icke-automatiska vågar och mätinstrument som omfattas av direktiven /31/EU och 2014/32/EU33 tillämpa för- ordning (EG) nr 765/2008 och 33Exempelvis vattenmätare, gasmätare, volymomvandlare, aktiva elenergimätare, värmeenergi- mätare, mätsystem för kontinuerlig och dynamisk mätning av mängder av andra vätskor än vatten, automatiska vågar, taxametrar, längdmått, dimensionsmätinstrument och avgasmätare. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning 1.inrätta lämpliga förfaranden enligt artikel 18.2, 2.utföra de uppgifter som följer av artiklarna 20–22 och 23.2, och 3.samarbeta med andra enligt artikel 24.2 och 24.4. Swedac är utpekad både som tillsynsmyndighet över lagen om mått- enheter, mätningar och mätdon samt föreskrifter meddelade med stöd av lagen och marknadskontrollmyndighet över icke-automatiska vågar och mätinstrument som omfattas av direktiven /31/EU och 2014/32/EU (7 och 7 a §§ förordningen om måttenheter, mät- ningar och mätdon). När det gäller tillsyn över lagen om mått- enheter, mätningar och mätdon undantas tillsyn över föreskrifter om färdigförpackade livsmedel från Swedacs ansvar. Det ansvaret ligger i stället på och den kommunala nämnd som utövar offentlig kontroll. Genom att Swedac pekas ut som marknadskontrollmyndighet enligt förordning (EG) nr 765/2008 i förordningen om måttenheter, mät- ningar och mätdon har Swedac tilldelats de befogenheter som fram- går ibland annat artikel 19 och 29 i förordning (EG) nr 765/2008. Swedac får därmed kräva att de ekonomiska aktörerna tillhandahåller sådan dokumentation och information som myndigheten anser sig behöva för att utföra sin verksamhet, inbegripet tillträde till de eko- nomiska aktörernas lokaler och rätt att ta nödvändiga provexemplar av produkterna. Myndigheten får vidare förstöra eller på annat sätt göra produkter som utgör en allvarlig risk obrukbara, om den anser att det är en nödvändig åtgärd. Myndigheten får även förstöra eller på annat sätt göra produkter som utgör en allvarlig risk och som ska föras in i landet men som ännu inte har släppts ut på den nationella marknaden obrukbara. I egenskap av tillsynsmyndighet enligt lagen om måttenheter, mät- ningar och mätdon har Swedac befogenhet att meddela de förelägg- anden och förbud som behövs för att lag eller föreskrifter meddelade med stöd av lagen efterlevs (6 §). Swedac har vidare rätt att få till- Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning träde till områden och lokaler där mätdon finns eller varor förpackas, förvaras eller säljs. Den hos vilken kontroll eller tillsyn sker är skyl- dig att underlätta tillsynsmyndighetens arbete. Om det behövs har tillsynsmyndigheten då rätt till handräckning av Kronofogdemyndig- heten (5 §). De sanktionsmöjligheter som finns enligt lagen om måttenheter, mätningar och mätdon är vite och sanktionsavgift. får förena de förelägganden och förbud som den meddelar med vite (6 § andra stycket). En tillverkare, en till- verkares representant, en importör eller en distributör ska åläggas att betala en sanktionsavgift, om en sådan ekonomisk aktör eller någon som handlar på aktörens vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot föreskrifter som har meddelats om krav på mätningar och mättekniska metoder samt krav på kontroll av mätdon (6 a §). Sank- tionsavgift får inte åläggas någon för en överträdelse av ett förbud eller en underlåtelse att följa ett föreläggande som har förenats med vite. Genom hänvisning till 37 § andra stycket och 39–43 §§ produkt- säkerhetslagen framgår vidare att sanktionsavgiften ska fastställas till lägst och högst , att avgiften inte får överstiga av näringsidkarens årsomsättning, att hänsyn ska tas till hur allvarlig överträdelsen är och betydelsen av den be- stämmelse som överträdelsen avser, att någon avgift inte ska dömas ut i ringa fall samt att avgiften får efterges om det finns synnerliga skäl för det. Avgiften tillfaller staten och prövas av allmän förvalt- ningsdomstol efter ansökan av myndigheten. Swedac får besluta om avgifter för kontroll av mätdon och färdig- förpackade varor som omfattas av tillsynen. Avgifterna ska bestäm- mas så att de täcker kostnaderna för denna tillsyn (8 § förordningen om måttenheter, mätningar och mätdon). Föreskrifter om sådana avgifter meddelas av styrelsen efter samråd med Ekonomistyrnings- verket. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning Beslut enligt lagen om måttenheter, mätningar och mätdon eller föreskrifter meddelade med stöd av lagen får överklagas till allmän förvaltningsdomstol (7 §). EU:s marknadskontrollförordning är tillämplig på •Europaparlamentets och rådets direktiv /11/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra för- fattningar beträffande märkning av material som används i huvud- beståndsdelarna av skodon som saluförs i detaljistledet (se bilaga I punkt 8 i EU:s marknadskontrollförordning). Direktivet har genomförts i svensk rätt genom lagen (1995:669) och förordningen (1995:670) om märkning av skor. har gett ut föreskrifter på området.34 Enligt direktiv /11/EG ska medlemsstaterna vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att alla de skodon som släpps ut på marknaden uppfyller märkningskraven i direktivet. När sko- don som inte uppfyller bestämmelserna om märkning släpps ut på marknaden, ska medlemsstaten vidta lämpliga åtgärder enligt sin natio- nella lagstiftning (artikel 2). I direktivet förutsätts att medlemsstaterna aktivt övervakar att de skor som finns på marknaden uppfyller direk- tivets krav. Lagen om märkning av skor innehåller bestämmelser om tillsyn av skor som i näringsverksamhet säljs till konsumenter. 34KOVFS 1995:2 om märkning av skor. Översyn av berörd svensk sektorslagstiftning är utpekad tillsynsmyndighet och ska se till att de föreskrifter som meddelats med stöd av förordningen om märkning av skor följs (6 § förordningen om märkning av skor). får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att föreskrifter som meddelas med stöd av lagen om märk- ning av kor följs (4 § lagen om märkning av skor). Regeringen har bemyndigats att meddela föreskrifter om att en näringsidkare bland annat är skyldig att lämna upplysningar, handlingar, varuprover och liknande till tillsynsmyndigheten (5 §). Sådana föreskrifter finns i förordningen om märkning av skor.