sou · H8B376 · 2020-12-15 00:00:00 — Myndigheterna är genom förordningen skyldiga att lämna uppgifter om ingångna hyresavtal och om förändringar i dessa till (). 2.1.3Kapitalförsörjningsförordningen (2011:210) Enligt kapitalförsörjningsförordningen (2011:210) ska i regel anläggningstillgångar som används i en myndighets verksamhet finansieras med lån i . För investeringar i fastigheter och markanläggningar ska i stället kreditramar enligt 7 kap. 6 § budgetlagen användas enligt SFV:s regleringsbrev. Sådana lån kräver godkännande. Vidare får en myndighets samlade lån, enligt förordningens 2 kap. 2 §, inte väsentligt avvika från motsvarande tillgångars bokförda värden. Genom ett undantag från det ekonomiadministrativa regelverket i sitt regleringsbrev ska inte tillämpa den regeln. Regeringen har genom SFV:s instruktion4 beslutat vilka uppgifter myndigheten ska ha. Myndigheten ska förvalta en viss del av statens fasta egendom och ska inom sitt uppdrag bidra till ett hållbart byggande och en hållbar förvaltning. Fastigheterna ska förvaltas så att en god resurshushållning och en hög ekonomisk effektivitet uppnås. Myndigheten ska också på uppdrag av regeringen genomföra nybyggnation och ombyggnation av fast egendom samt för statens räkning förvärva och avyttra fast egendom. 4Förordning (2007:757) med instruktion för . SFV har i regleringsbrev ett särskilt mål som endast gäller kostnadshyresfastigheterna. Målet är att , i väntan på en ny kostnadshyresmodell, uppnå full täckning för kostnaderna för ränta, avskrivningar, drift, underhåll och administration avseende de berörda fastigheterna. Räntesatsen ska motsvara den genomsnittliga räntan för myndighetens upplåning i föregående år. SFV har enligt regleringsbrev även generella mål för verksamheten 2020: –SFV ska uppnå ett resultat efter finansiella poster motsvarande en avkastning om på av myndighetens genomsnittliga lån för investeringar i fastigheter och anläggningar i . Bidragsfastigheter samt jord och skog utan avkastningsförmåga är inte belånade och är därför undantagna från avkastningskravet. –Fastigheternas värden ska bevaras på en för ägaren och brukaren långsiktigt lämplig nivå. –SFV ska tillhandahålla ändamålsenliga och konkurrenskraftiga lokaler, mark och anläggningar åt sina hyresgäster och uppfattas som en serviceinriktad hyresvärd. –SFV ska förvalta fastigheterna så att en god hushållning och en hög ekonomisk effektivitet uppnås. –SFV ska verka för att de nationella miljökvalitetsmålen uppnås. 2.1.5Styrning av de myndigheter som har hyresavtal med kostnadshyra hos SFV Regeringen har i instruktionen för varje myndighet beslutat vilka uppgifter Nationalmuseum5, och riksmuseet7 har. De är alla enrådighetsmyndigheter och saknar därmed styrelse. Vid och ska det enligt instruktionen finnas insynsråd. För finns inget sådant krav. I myndigheten ingår (), Livrustkammaren, , 5Förordning (2007:1175) med instruktion för . 6Förordning (2014:1079) med instruktion för . 7Förordning (2007:1176) med instruktion för . myntkabinettet – och . Regeringen införde i regleringsbrevet återrapporteringskrav för , och som innebär att kostnadshyran ska specificeras i redovisning av hyreskostnaderna. har myndigheterna endast haft krav på återrapportering av hyreskostnader8 och andra lokalkostnader. 2.1.6Styrning av och Kungliga Dramatiska teatern AB och Kungliga Dramatiska teatern AB ägs till av staten. Bolagen omfattas av aktiebolagslagen. Båda har av ägaren särskilt beslutade samhällsuppdrag. Det ekonomiska målet för respektive bolag är att ha ett eget kapital som ger en stabil ekonomisk grund för verksamheten9. Regeringen beslutar i särskild ordning om årliga riktlinjer för statens bidrag till bolagen. På extra bolagsstämmor antogs ägaranvisningar där tidigare i riktlinjerna återkommande krav på rapportering från bolagen framgår. Bland annat ska bolagen redovisa kostnader för hyra och specifikt även kostnadshyran. Finansiella villkor för bidragen beslutas i regleringsbrev till Kammarkollegiet för anslaget 2:1 Bidrag till vissa scenkonstinstitutioner, inom utgiftsområde 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid. 2.1.7Prisomräkning av anslag för lokalkostnadsdelen Statens lokalkostnader finansierades via en post i respektive myndighets anslag. lämnade in ett underlag till regeringen för omräkning av dessa poster i anslagen. /infördes ramanslagsmodellen som anslagsform för anslag som används för myndigheternas verksamhetskostnader, s.k. förvaltningsanslag. Ett skäl var att förbättra statens ut- 8Den aviserade (beräknade) hyran enligt gällande avtal framgår av uppgifter som myndigheterna är skyldiga att lämna till enligt 7 § i förordningen (1993:528) om statliga myndigheters lokalförsörjning. De uppgifterna finns tillgängliga på . 9Skr 2019/2020:140. redogörelse för företag med statligtägande (bilaga Verksamhetsberättelse för bolag med statligt ägande 2019). giftskontroll genom att på förhand sätta myndigheternas utgiftsramar. Ett annat skäl var att minska statens detaljstyrning av myndigheternas verksamheter. Inom given ram skulle myndigheterna ges större handlingsfrihet att utföra sin verksamhet och fördela medel mellan kostnader för personal, lokaler och övriga förvaltningskostnader. När finansiering av lokalkostnaderna blev en del av i myndigheternas förvaltningsanslag fick i uppdrag att redovisa ett underlag för prisomräkning av lokalkostnadsdelen av anslagsbaserna. Efter avvecklingen av 1998 fick Statskontoret prisomräkningsuppdraget. Uppdraget fördes 2006 över till ESV. Viktiga principer för pris- och löneomräkningen (PLO) är dels att en myndighets verksamhet ska prövas som en helhet och anslagsnivån ska vara ett uttryck för den beslutade och förväntade ambitionsnivån i verksamheten, dels att den allmänna prisutvecklingen inom den konkurrensutsatta sektorn ska utgöra utgångspunkt vid fastställandet av kompensationen för kostnadsutvecklingen. Grunden för omräkningen är att förvaltningsanslag räknas om utifrån pris- och löneförändringar i övriga samhället med eftersläpning. För att skapa ett kontinuerligt produktivitets- och effektiviseringstryck infördes en PLO-modell som inkluderar ett produktivitetsavdrag vid uppräkning av lönekostnaderna. Hyror och övriga förvaltningskostnader räknas upp med separata index, men där görs inget produktivitetsavdrag. PLO-belopp beräknas på anslagsnivå. För vart och ett av de tre kostnadsslagen löner, lokalkostnader och övriga förvaltningskostnader beräknas ett PLO-belopp i form av: bas × andel × omräkningstal De separat beräknade beloppen för respektive kostnadsslag summeras sedan till ett totalt PLO-belopp. ESV:s prisomräkning av anslag för lokalkostnader och övriga förvaltningskostnader genomförs som en tidig del i budgetarbetet. Underlaget används sedan tillsammans med omräkningstalen för lönekostnader i det fortsatta budgetarbetet inom , tillsammans med kostnadsdelarnas andel av utfallet i statsredovisningen. Syftet med prisomräkningen av lokalkostnaderna är att justera för prisförändringar på hyresmarknaden så att myndigheternas ”köpkraft” bevaras. Avsikten är däremot inte att justera för till exempel ombyggnadskostnader på grund av ändrad verksamhet, eller kostnadsförändringar för ökade eller minskade lokaler. ESV samlar in nödvändiga uppgifter från myndigheter och andra institutioner och väger samman dem till ett omräkningstal på anslagsnivå, med något undantag. Underlaget för ESV:s prisomräkning grundar sig i huvudsak på uppgifter om vilka anslag som ska omräknas, de lokaler som myndigheterna disponerar, marknadshyrorna för kontorslokaler i olika kommuner och konsumentprisindex för oktober månad . I princip samtliga anslag som finansierar myndigheternas och vissa institutioners lokaler omfattas av uppdraget att prisomräkna lokalkostnadsandelen i anslagsbaserna. I normalfallet anpassas den delen av prisomräkningstalet till marknadshyrornas utveckling för kontor. ESV tillämpar de riktlinjer som regeringen angav i sitt beslut om metod för sammanställning av lokalkostnadsandelarna i anslag. Anpassningen görs för varje hyresavtal det år ett nytt avtal tecknas. ESV tar fram prognoser för marknadshyresutveckling för kontorslokaler i s.k. B-läge, som representerar ett läge nära men inte i kommunens centrala delar. Varje kommun hör till en av sju s.k. rikthyresgrupper med en rikthyra för varje grupp. är ett undantag, där kommunen delas upp i två områden som hör till skilda grupper. För varje avtals mellanliggande år, dvs. under löpande avtal görs en intermediär prisomräkning. Då räknas prisomräkningstalet om av konsumentprisindex (KPI) mellan oktober och oktober än året omräkningstalet påverkar anslaget. Denna intermediära prisomräkning dras sedan bort från den prisomräkning som sker när nya avtal tecknas, för att inte kompensation ska ske dubbelt. Det är vanligt förekommande att hyresavtal indexeras av KPI-utvecklingen (se tabell 4.1) men inte med samma fördröjning som prisomräkningen. Regeringen bedömde inför övergången till kostnadshyra för de fem kulturinstitutionernas huvudbyggnader att det fanns en risk för att hyrorna i vissa fall inte skulle kompenseras som avsett vid omförhandling av hyresavtalen. 200110 att Statskontoret skulle föreslå en ny metod för prisomräkning av lokalkostnadsandelarna i anslag för kulturinstitutioner som nyttjar ändamålslokaler. Statskontoret skulle särskilt uppmärksamma de fem fastigheter som skulle övergå till kostnadsbaserad hyressättning. Statskontoret lämnade förslag på hur prisomräkningsmetoden för vissa kulturinstitutioner kunde utformas. Metoden för de aktuella huvudbyggnaderna med kostnadsbaserad hyra skulle enligt förslaget tills vidare grundas på av förändringen av KPI mellan . Det är samma metod som används för marknadsmässiga hyresavtal av gällande avtal. Anledningen till att ingen ny metod hade tagits fram var att inga avtal för de aktuella byggnaderna hade omförhandlats till kostnadshyra. Regeringen beslutade 200312 att metoden i Statskontorets förslag skulle användas tills tillräckligt underlag fanns för Statskontoret att lämna ett nytt förslag till lämplig metod för prisomräkning. Statskontoret återkom med en skrivelse till regeringen 200513. Där framkommer att det första avtalet om kostnadshyra tecknades mellan SFV och . Det var ett treårigt avtal som började gälla . fanns omförhandlade avtal med kostnadsbaserad hyra för huvudbyggnaderna för Operan, , och . För saknade Statskontoret uppgifter om avtal med kostnadsbaserad hyra. För de kulturinstitutioner som Statskontoret hade uppgifter om omförhandlade hyresavtal framkom att hyresmodellen hade utformats så att avtalen var tvååriga () respektive treåriga (de övriga). Kostnaderna var uppdelade på drifts-, underhålls-, administrations- och kapitalkostnader. För de fyra avtalen gällde att en avstämning skulle göras vid avtalstidens slut mot verkliga kostnader och eventuella avvikelser skulle fördelas ut under nästkom- 10Uppdrag till Statskontoret att föreslå metod för anslagsomräkning med anledning av kulturinstitutioners kostnader för ändamålslokaler. Fi2001/3908. 11Förslag till metod för anslagsomräkning med anledning av kulturinstitutioners kostnader för ändamålslokaler. Diarienummer 2001/406-5. 12Metod för sammanställning och beräkning av underlag för prisomräkning av lokalkostnadsandelarnas anslag. Fi2003/3033. 13Uppdrag att föreslå metod för anslagsomräkning med anledning av kulturinstitutionernas kostnader för ändamålslokaler. Statskontorets skrivelse till regeringen . Diarienummer 2005/496-5. I två av avtalen användes varje enskilt års beräknade kostnader som hyresnivå utan att jämna ut nivån mellan åren, vilket gjorde att hyrorna varierade betydligt. I några av avtalen skulle kostnader för investeringar beställda av hyresgästen som inte skrivits av under föregående avtalsperiod läggas till hyran för närmast följande avtalsperiod. Statskontorets konstaterade att det med sådana hyresavtal inte gick att förutsäga hyrorna för nästkommande period. Hyrorna för nästkommande period skulle dessutom påverkas av investeringar för hyresgästens verksamhetsanpassningar. Det senare gick emot principen för prisomräkningsmodellen att inte kompensera för verksamhetsanpassningar av lokalerna. Inte heller fann Statskontoret att det fanns någon koppling mellan kostnadshyrornas förändring mellan åren i de kända avtalen och förändringen mellan åren av de marknadshyror som ligger till grund för de flesta övriga hyresavtal. Statskontorets slutsats var att en metod för anslagsomräkning som bygger på de verkliga kostnaderna strider mot de grundläggande principerna i prisomräkningsmodellen. Därför ansåg Statskontoret det vara omöjligt att föreslå en prisomräkning av aktuella delar av anslagen för de aktuella huvudbyggnaderna som bygger på generella principer. Statskontoret förespråkade att behov av ytterligare medel för verksamhetsanpassningar skulle hanteras inom ramen för den ordinarie budgetprocessen i stället för att läggas in som en del av hyran. Även om regeringen i ett nytt beslut 201114 angav riktlinjer för pris- och löneomräkning gäller det särskilda förfarandet för de fem kulturinstitutionerna huvudbyggnader oförändrat. Den tillfälliga metod för prisomräkning av lokalkostnadsandelen för de fem huvudbyggnaderna som Statskontoret föreslog 2001 och regeringen beslutade skulle gälla intill dess att en lämplig metod föreligger gäller därför än . Vi gör en uppföljning av metoden i avsnitt 3.2.2. 2.1.8Skydd av kulturhistoriska värden Ikulturarvspropositionen (prop. 2016/17:116) presenteras regeringens strategi för statens förvaltning av kulturhistoriskt värdefulla fastigheter. Strategin anger bland annat att de av beslutade 14Metod för sammanställning av lokalkostnadsandelarna i anslag. Fi2011/5349. riktlinjerna ligger fast. Regeringen för fram att statens fastighetsförvaltning bör bedrivas med ett så långt som möjligt marknadsmässigt krav. Vidare påpekas att staten har ett ansvar för helhetsperspektiv i bevarandet och för att skapa goda förutsättningar för att förvalta och utveckla kulturarvet. För att uppnå generella kulturpolitiska mål ska den statliga fastighetsförvaltningen främja ett levande kulturarv som bevaras, används och utvecklas. Regeringen slår även fast att statliga kulturfastigheter som har ett synnerligen högt kulturhistoriskt värde ska vara skyddade som statliga byggnadsminnen enligt förordningen (2013:558) om statliga byggnadsminnen. I propositionen Politik för en gestaltad livsmiljö (prop. 2017/18:110) föreslog regeringen att då gällande mål för en statlig politik för arkitektur, formgivning och design skulle ersättas med nya mål. antog med anledning av propositionen följande nationella arkitektur-, form- och designpolitiska mål: Arkitektur, form och design ska bidra till ett hållbart, jämlikt och mindre segregerat samhälle med omsorgsfullt gestaltade livsmiljöer, där alla ges goda förutsättningar att påverka utvecklingen av den gemensamma miljön. Detta ska uppnås genom att: –hållbarhet och kvalitet inte underställs kortsiktiga ekonomiska överväganden –kunskap om arkitektur, form och design utvecklas och sprids –det offentliga agerar förebildligt –estetiska, konstnärliga och kulturhistoriska värden tas till vara och utvecklas –miljöer gestaltas för att vara tillgängliga för alla –samarbete och samverkan utvecklas, inom landet och internationellt. Det nationella målet ska vara styrande för statens initiativ när det gäller arbetet med gestaltade livsmiljöer, arkitekturform- och design och kan vara vägledande för kommuner och landsting. Målet kompletterar andra nationella mål som berör den gestaltade livsmiljön (prop. 2017/18:110, bet. 2017/18:CKrU1, rskr. 2017/18:316). Huvudbyggnaderna för Operan (2), (3), (3:1), Historiska (Krubban 18) och (del av 1:115) skyddas enligt förordningen om statliga byggnadsminnen. Regeringen har fastställt skyddsbestämmelser för respektive huvudbyggnad16. I skyddsbestämmelserna anges bland annat på vilket sätt varje byggnadsminne ska vårdas och underhållas. utför tillsyn av statliga byggnadsminnen för att kontrollera att förordningen om statliga byggnadsminnen efterlevs. Syftet med tillsynsansvaret är enligt myndigheten17 bland annat att kontrollera att förvaltningen av byggnaderna uppfyller de krav som följer av förordning, skyddsbestämmelser och beslut. Regeringen tog 1996 initiativ till en utvärdering av reformen av lokalförsörjningen och fastighetsförvaltningen. En särskild utredare utsågs som i betänkandet Lokalförsörjning och fastighetsägande (SOU 1997:96) redovisade ett antal förslag, bland annat om principer för hur hyreskontrakt för s.k. ändamålsfastigheter borde utformas. Utredaren ansåg att kontrakten skulle vara långsiktiga och kunna förlängas med oförändrade principiella villkor. Kapitalkostnaden skulle bestämmas enligt en nominell modell där hyran faller över tiden om inga nya investeringar gjordes. Rikskomponenten i hyran skulle begränsas till de delar som avser risker knutna till byggnadens tekniska utformning. Hyran skulle utformas som en komponenthyra, där komponenterna bestod av kapitalkostnader, driftskostnader och underhållskostnader. På så sätt skulle oklarheter om hur hyresavtal för ändamålsfastigheter som uppkommit i förhandlingar lösas. I propositionen Förvaltning av statens fastigheter och statliga myndigheters lokalförsörjning (prop. 1997/98:137) tog regeringen ställning till utredarens förslag. När det gällde ändamålsfastigheter anförde regeringen bland annat att: –statliga bolag och verk som förvaltar ändamålsfastighet ska driva sin verksamhet på ett kostnadseffektivt sätt 15Fastigheten 1:1 omfattar även de statliga byggnadsminnena fiskarstuga vid , Kungliga borgen, , och Stora skuggan. 16Bland annat genom regeringsbeslut om skyddsföreskrifter , , och . 17Riksantikvarieämbetets vägledning för tillämpning av förordningen om statliga byggnadsminnen . –verksamheten ska generera avkastning på det av staten tillskjutna kapitalet med hänsyn till risktagande, utan att högre hyror behöver tas ut än vad marknaden i övrigt betalar för motsvarande lokaler –inte kundnyttan kan drivas dithän att det i fastigheterna investerade kapitalet inte genererar erforderlig avkastning och på så sätt urholkas i värde. Med hänsyn till att en rad olika situationer kan behöva regleras mellan hyresgäst och hyresvärd förde regeringen fram att det inte var lämpligt att införa den detaljerade hyres- och kontraktsmodell som utredaren hade föreslagit. tillkännagav regeringen i enlighet med finansutskottets bedömningar i betänkandet 1997/98:FiU25, rskr. 1997/98:252 att direktiven till aktuella verk och bolag för ändamålsfastigheter skulle utformas så att fastighetsverksamheten är ett stöd till den verksamhet som bedrivs i lokalerna med beaktande av effektivitetskrav i fastighetsförvaltningen. Utskottets ställningstagande innebar att hyressättningen för ändamålsfastigheter skulle få en flexibel tillämpning. påpekade utskottet att när hyresgästen har begränsade alternativ och därmed är beroende av en statlig hyresvärd är det naturligt att utgångspunkten för hyressättningen är självkostnad. Så blev det inte generellt (se avsnitt 2.3.2 om revisorers förslag enligt 2001/02:RR12). 2.2.1Finansdepartementets arbetsgrupp för översyn av hyressättningen i vissa statliga ändamålsfastigheter Chefen för beslutade bland annat som en följd av tillkännagivandet ovan att tillsätta en arbetsgrupp med uppdraget att se över hyressättning i vissa statliga ändamålsfastigheter. Utgångspunkten skulle vara regeringens bedömningar i propositionen Förvaltning av statens fastigheter och statliga myndigheters lokalförsörjning (prop. 1997/98:137) och finansutskottets bedömningar i betänkandet 1997/98:FiU25. Representanter från () och berörda kulturinstitutioner skulle biträda arbetsgruppen. –att för ett antal äldre byggnader skulle kostnadsbaserade hyror tillämpas i stället för marknadsanpassade. –att statens utgifter skulle minska med samma belopp som inkomsterna försvagades. Beloppet motsvarade minskade hyreskostnader med totalt . –att SFV iakttar full öppenhet vid förhandlingar om hyresavtal och i fråga om drift- och underhållsåtgärder . –att SFV ska visa beredvillighet att tillmötesgå hyresgästens önskemål om hur ansvaret för drift och underhåll av fastigheten ska fördelas. Detta bör dock ske inom ramen för SFV:s ansvar för en fastighets långsiktiga och kulturhistoriska värde. –att Statskontoret ges i uppdrag att lämna underlag för en tillfredsställande prisomräkning ska kunna göras av anslagen i samband med att hyresavtalen tecknas om. Skälen till att arbetsgruppen ansåg att just ändamålsbyggnaderna för Operan, , , och skulle ha kostnadsbaserad hyra var att: –det är byggnader som i hög grad formats för den verksamhet som bedrivs där, –byggnaderna har blivit välkända symboler för verksamheten, –byggnaderna utgör en omistlig del av huvudstadens stadsbild och –det saknas lokalhyror som kan användas i en övertygande marknadsliknande jämförelse. Arbetsgruppen ansåg att en kostnadsbaserad hyra som omfattar drift-, underhålls- och kapitalkostnader stämmer väl med tillkännagivande (bet. 1997/98:FiU25, rskr. 1997/98:252) att för hyresgäster med begränsade alternativ som därmed är beroende av en statlig hyresvärd är självkostnad en naturlig utgångspunkt för hyressättningen. Arbetsgruppen anförde också att frånvaron av lokalhyror som kunde användas i en övertygande marknadsliknande jämförelse gjorde det svårt att få tillräcklig förståelse för en marknadsliknande hyresmodell. 2.2.2Fem kulturinstitutioners huvudbyggnader fick kostnadshyra Regeringen följde i princip arbetsgruppens rekommendationer och aviserade i den ekonomiska vårpropositionen att kostnadsbaserade i stället för marknadsanpassade hyror bör tillämpas för ett antal äldre byggnader som i hög grad formats för sitt ändamål och kommit att bli symboler för en kulturinstitutions verksamhet. Regeringen pekade också ut Operans, , , och Historiska museets huvudbyggnader som aktuella för kostnadshyra. Åtgärden beräknades fortsatt minska hyreskostnaden med . Regeringen ansåg vidare att SFV, med de begränsningar som följer av verkets ansvar för en fastighets långsiktiga och kulturhistoriska värde, ska visa beredvillighet att tillmötesgå en hyresgästs önskemål om hur ansvaret för drift och underhåll av fastigheten ska fördelas. Regeringen noterade också en brist i det underlag som används för prisomräkning av lokalkostnaderna i vissa anslag. Statskontoret skulle därför ges i uppdrag att lämna det underlag som var nödvändigt för att en tillfredsställande prisomräkning skulle kunna göras av anslagen i samband med att hyresavtalen för kulturinstitutionernas ändamålslokaler tecknas om, se avsnitt 2.1.7. Regeringen beslutade i enlighet med vad som aviserats i den ekonomiska vårpropositionen att: –SFV skulle omförhandla befintliga hyresavtal för de fem byggnaderna –hyran skulle, förutom drift- och underhållsåtgärder, täcka kostnaden för det i fastigheterna bundna kapitalet –kapitalkostnaden skulle definieras som SFV:s anskaffningsvärde 1993 med tillägg för därefter gjorda investeringar och avdrag för gjorda avskrivningar –kapitalkostnadsdelarna för huvudbyggnaderna skulle minska med och regeringen specificerade hur beloppet skulle fördelas per byggnad. –parterna i förhandlingarna skulle iaktta ömsesidig öppenhet i fråga om beräkningsunderlag, behovsanalys m.m. avseende kostnadstäckning för drifts- och underhållsåtgärder. Mot bakgrund av de förändrade principerna för hyressättning sänktes anslagen för de fem kulturinstitutionerna i enlighet med arbetsgruppens förslag (avsnitt 2.2.1) . Det innebar att kulturinstitutionernas anslag sänktes med (Operan), (), (), () respektive ()18. 2.2.3Riksdagen om kulturinstitutionernas möjlighet att vara jämbördig förhandlingspart I ett tillkännagivande (bet. 2005/06:KrU1, rskr. 2005/06:84), angav bland annat att regeringen borde överväga om det är en rimlig ordning att myndigheter som museer och andra kulturinstitutioner förutsätts kunna uppträda som jämbördiga motparter i hyresförhandlingar med .