sou · H8B36 · 2020-01-31 00:00:00 — gäller de ökade volymerna som förväntas bli ett resultat av utred- ningens förslag kan vi konstatera att har hanterat motsvarande volymer tidigare. Vi bedömer att behöver prioritera stödet till individen och samordningsuppdraget, i enlighet med det särskilda regeringsuppdrag som myndigheten har fått.8 En prioritering av detta uppdrag står i samklang med och kan förstärka effekterna av vårt förslag om att ge fler försäkrade möjligheter till arbetslivsinriktad rehabilitering. Vi föreslår dock ingen förändring av Försäkringskas- sans samordningsuppdrag. Övriga förslag bedöms inte påverka resurs- behov utöver sedvanliga implementeringskostnader vid förändrad lagstiftning. Mot bakgrund av bedömning av ökat resurs- behov uppskattar vi de ökade kostnaderna för handläggning till . Förslaget att förmågan att försörja sig ska bedömas mot angivet normalt förekommande arbete innebär att förutsättningarna att för- stå ett avslagsbeslut ökar hos dem som varit sjukskrivna eller längre. Förslagen om att skjuta upp bedömningen mot angivet normalt förekommande arbete vid vissa situationer ökar individens möjlig- heter för återgång till arbetsgivaren vid sjukfrånvaro längre än . Förslagen bedömas också gynna tidiga insatser och reha- biliteringsåtgärder eftersom de strikta tidsgränserna hämmar dessa insatser och åtgärder. Rehabiliteringskedjan förutsätter att individen tar ansvar för sin rehabilitering och omställning. Utan väl anpassade insatser från andra aktörer blir det en omöjlig uppgift för den enskilde. Våra för- slag avser att minska risken för att fler stannar i sjukförsäkringen. Förslagen syftar också till att de försäkrade som kan återgå i arbete ges möjlighet till det i högre utsträckning. Om fler försäkrade får ett förbättrat stöd från sjukförsäkringen kan detta skapa ökade förut- 8Uppdrag till angående förstärkt arbete med att stödja individen i sjuk- skrivnings-och rehabiliteringsprocessen. sättningar för att övriga aktörer i högre utsträckning än upp- fyller sin roll och bidrar till en mer hållbar återgång i arbetslivet för den sjukskrivna personen. För individen kan det bli stor skillnad om hen får ökade möj- ligheter att återgå i sitt arbete. Det handlar om ekonomisk trygghet vid sjukdom. I ett större perspektiv handlar det dessutom om tilltron till sjukförsäkringen, det vill säga om sjukförsäkringens legitimitet. I de fall det tidigt är klarlagt att en sjukskriven person inte kan återgå i arbete hos arbetsgivaren är det inte motiverat att fortsätta arbetet med återgång till arbete hos arbetsgivaren. Även ur detta perspektiv är det viktigt att tidigt i sjukfallen klarlägger rehabiliteringsbehovet. I de fall den försäkrade inte bedöms kunna återgå i sitt tidigare arbete är det viktigt att de strukturer som finns i samhället tidigt underlättar den enskildes omställning till ett nytt arbete. En konsekvens av våra förslag är att fler personer kan omfattas av tidiga rehabiliteringsinsatser inom ramen för en pågående anställ- ning. Detta bedöms underlätta Arbetsförmedlingens arbete med stöd till individer i omställning i de fall återgång i arbetet inte visar sig möjlig. Detta genom att behov av rehabiliteringsåtgärder tidigare identifierats och redan prövats i anslutning till arbetsplatsen. Förslaget att rehabiliteringsersättning ska bedömas oberoende av tidsgränsen vid dag 180 innebär ett ökat fokus på rehabiliterings- ersättning och arbetslivsinriktad rehabilitering. Det innebär i sin tur ett ökat fokus på uppdrag att klarlägga de för- säkrades rehabiliteringsbehov tidigt i sjukfallet. Vi bedömer därför att behovet ”gemensam kartläggning” (åtgärd i det pågående sam- arbetet mellan och Arbetsförmedlingen) sanno- likt kommer att uppmärksammas för fler försäkrade. Förslagen bedöms även skapa förbättrade förutsättningar för samarbetet mellan Arbetsförmedlingen och . Det har inte varit möjligt inom ramen för vårt uppdrag att, där- utöver, bedöma i vad mån förslagen påverkar de personer som får insatser inom ramen för det samarbete som finns mellan de nämnda myndigheterna eller om resurserna i övrigt inom myndig- heten påverkas. Förslagen som syftar till att ge fler försäkrade utökade möjligheter för behandling och rehabilitering innan prövning mot normalt före- kommande arbete sker bedöms underlätta arbetsgivarnas arbete med anpassning och rehabilitering. Förslagen bedöms ge utökade möjlig- heter att långsiktigt få anställda tillbaka i arbete och motverkar rekryteringsbehov och kostnader som hänger samman med detta. Kostnaderna för sjuklön kan öka något om fler får sjukpenning, som kostnaderna för lön vid rehabilitering i anslutning till arbetsplatsen kan minska om fler får rehabiliteringsersättning. Förslaget att förmågan att försörja sig ska bedömas mot angivet normalt förekommande arbete bedöms inte påverka arbetsgivarna. Förslaget om att äldre försäkrade ska få sin arbetsförmåga bedömd mot arbete hos arbetsgivaren kan dels förlänga arbetsgivaransvaret för sjukskrivna personer dels ge utökade möjligheter för de anställda med kvarvarande sjukdomsbesvär att ändå arbeta partiellt och där- med öka antalet arbetade timmar. Vi bedömer att cirka 700 personer , som nekas sjukpenning, kan beviljas förmånen ytterli- gare . För enskilda arbetsgivare kommer det sistnämnda för- slaget inte att påverka verksamheten mer än i enstaka fall med tanke på det begränsade antalet i den aktuella målgruppen. Det kan på- pekas att arbetsgivarens ansvar för anpassning- och omplacerings- skyldigheter inte kommer att påverkas av våra förslag. Vi bedömer att förslagen inte har någon annan påverkan på små- företagen än vad framkommer ovan. Förslagen som skapar utökade möjligheter till sjukpenning och reha- biliteringspenning under pågående rehabilitering bedöms, förutom att de ger individen förbättrade förutsättningar, gynna samarbetet mellan , arbetsgivare och hälso- och sjukvård kring dessa individer. Detta gäller särskilt då rehabiliteringskoordi- natorer i sjukvården är involverade i planeringen av individens åter- gång i arbete. Förslagen bedöms i övrigt inte påverka hälso- och sjukvårdens arbete. Fler kvinnor än män är sjukskrivna. Av alla sjukfall som blir längre än är kvinnor och män. Våra förslag skapar fler möjligheter för rehabilitering under tid med sjukpenning och/eller rehabiliteringspenning i syfte att öka möjligheterna för återgång i arbete. Förslagen ger också bättre för- utsättningar för en mer hållbar återgång i arbete. Eftersom kvinnor är sjukskrivna i högre grad än män träffar våra förslag i högre grad kvinnor. Förslagen skapar också bättre förutsättningar för begrip- lighet av beslut för både kvinnor som män. Förslagen bedöms därigenom bidra till ökad ekonomisk jäm- ställdhet mellan kvinnor och män. Våra förslag bedöms sakna betydelse för den kommunala självstyr- elsen. De bedöms inte heller få några konsekvenser för offentlig service i olika delar av landet, för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Inte heller när det gäller miljöaspekter finns det anledning att tro att det kommer att bli några konsekvenser. Förslagen bedöms heller inte påverka internationella åtaganden. Utredningens förslag till åtgärder inom sjukförsäkringen föreslås finansieras inom Utgiftsområde 10. Vi föreslår att de ökade utgifterna finansieras med omfördelning av medel från anslag 1:7 Ersättning för höga sjuklönekostnader. Ersättning för höga sjuklönekostnader är en förmån som Försäk- ringskassan administrerar. Ersättningen ska kompensera den del av sjuklönekostnaden som överstiger en viss andel av arbetsgivarens totala lönekostnad. uppgick de totala utgifterna till 1 084 mil- joner kronor för förmånen. Syftet med förmånen är att kompensera främst mindre arbetsgivare för deras sjuklönekostnader. Ersättnings- modellens utformning medför att kontrollmöjligheterna är mycket begränsade och förmodligen leder till felaktiga utbetalningar. Vi kan dock konstatera att endast något mer än hälften av det utbetalda beloppet gick till mindre arbetsgivare, det vill säga. arbetsgivare med lönekostnader understigande 6 miljoner kronor.9 Det finns således utrymmer för besparingar vad gäller de större arbets- givare, utan att syftet med förmånen ändras. Delegationen för korrekta utbetalningar från välfärdssystemet har uppskattat de felaktiga utbetalningarna från ersättningssystemet till 2018. uppskattades de för lågt ut- betalda ersättningar till 10,5 miljoner kronor.10 Ytterligare besparingar kan göras genom att minska felaktigheterna i utbetalningarna. 9Försäkringskassan, Svar på regeringsuppdrag Rapport – Återrapportering Ersättning för höga sjuklönekostnader till arbetsgivare, 2018. 10Läckaget i välfärdssystemen, del 2 Omfattningen av felaktiga utbetalningar från välfärds- systemen, rapport 6, . 14.1Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringsbalken Bedömningen av arbetsförmågan ska göras gentemot angivet förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbets- marknaden eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för honom eller henne. Med angivet förvärvsarbete avses yrkesgrupp i Standard för svensk yrkesklassificering (SSYK). Ändringen innebär att be- dömningen ska göras mot normalt förekommande förvärvsarbeten som ingår i en sådan yrkesgrupp. Eftersom lagtexten kompletteras med ordet angivet gäller fortfarande den praxis som utvecklats kring begreppet normalt förekommande arbete. Det innebär att arbetena som finns i yrkesgruppen inte får vara mycket udda eller sällan förekommande utifrån en nationell arbetsmarknad. Arbetena i yrkesgruppen ska vara vanliga arbeten som den för- säkrade trots sin sjukdom kan utföra med ringa eller inga krav på anpassning med hänsyn till hans eller hennes medicinska besvär. Arbetena ska finnas på den öppna arbetsmarknaden. Anställningar som på något sätt subventioneras av det allmänna ingår inte i be- greppet. För att den försäkrade ska bedömas kunna försörja sig själv i angivet förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbets- marknaden ska han eller hon kunna tillgodose alla sådana krav som ett arbete på den öppna arbetsmarknaden ställer. Den försäkrades kvarvarande arbetsförmåga måste således kunna anses vara tillräcklig för att leva upp till de krav och förväntningar som arbetsgivare på den öppna arbetsmarknaden allmänt sett har när det gäller till exem- pel arbetsprestationer och arbetstakt. Det tredje stycket är nytt. Från och med den tidpunkt då den för- säkrade har uppnått den ålder då hen som tidigast kan ta ut inkomst- grundad ålderspension ska hans eller hennes arbetsförmåga bedömas mot arbete hos arbetsgivaren. Bedömningen kan göras till och med den tidpunkt då den försäkrade som tidigast kan ta ut garantipen- sion. Bedömningen enligt detta stycke gäller oavsett rehabiliterings- kedjans tidsgränser vid dag 180 och dag 365. Den bortre tidsgränsen vid dag 550 gäller inte heller den som omfattas av denna bedöm- ningsgrund. Däremot gäller tidsgränsen vid dag 90 (27 kap. 47 §) även när en försäkrad, som har en anställning, har uppnått den ålder då han eller hon som tidigast kan ta ut inkomstgrundad ålders- pension. Det innebär att den som har haft nedsatt arbetsförmåga och som erbjuds ett annat arbete hos arbetsgivaren inte har rätt att få arbetsförmågan bedömd enligt detta stycke. Sjukpenning enligt detta stycke kan bara beviljas för den som har ett arbete. Bestämmelsen gäller både den som är anställd och den som är egenföretagare. Den som är egenföretagare bedöms mot sitt arbete.1 Det innebär att gränsen vid dag 90 inte gäller egenföretagare. Personer som är arbetslösa bedöms alltid mot angivet förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbets- marknaden eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för honom eller henne och omfattas därför inte av bestämmelsen. Om en försäkrad, som fyllt och som arbetar och är arbetslös på resterande del, blir helt sjukskriven kan sjukpenning enligt detta stycke bara beviljas för den del som den försäkrade nor- malt arbetar. Resterande del bedöms mot angivet normalt förekom- mande arbete. Om en person som är anställd och uppbär sjukpenning enligt detta stycke blir arbetslös ska bedömningen av arbetsförmågan göras mot angivet normalt förekommande arbete. Bedömning av arbetsförmågan enligt detta stycke aktualiseras inte för den som uppbär sjukpenning i särskilda fall eftersom den 2007/08:136 s. 59. försäkrade då alltid bedöms mot angivet normalt förekommande arbete, se kommentaren till 28 a kap. 8 §. var undantagen från att prövas mot angivet normalt före- kommande arbete generellt utformade genom begreppen särskilda skäl och oskäligt. De särskilda skälen tas nu bort. I stället anges ut- tryckligen vilka beviskrav som gäller för att bedömningen av arbets- förmågan ska skjutas upp på den grunden att den försäkrade från och med dag 181 kan återgå i arbete hos arbetsgivaren. Begreppet oskäligt kvarstår oförändrat. Övervägande skäl för återgång i arbete hos arbetsgivaren före dag 366 Att övervägande skäl ska tala för återgång i arbete hos arbetsgivaren innebär inte, som det tidigare begreppet särskilda skäl, ett krav på stor sannolikhet för återgång i arbete. Det räcker att mer talar för en återgång i arbete än emot för att övervägande skäl ska finnas. En grundläggande förutsättning för att övervägande skäl ska finnas är att en läkare i läkarintyget gjort bedömningen att den försäkrade kan återgå före dag 366. Vidare gäller att det måste röra sig om återgång i arbete hos arbetsgivaren i samma omfattning som den försäkrade arbetade före sjukfallet. I avsnitt 12.5.3 redogörs för några utgångspunkter för bedöm- ningen av om övervägande skäl finns. Vidare finns i avsnitt 12.5.4 tre situationer angivna där övervägande skäl bör tala för återgång i arbete. Vad gäller situationen att åtgärder för återgång i arbete pågår bör följande framhållas. Om det finns en plan för återgång i arbete och planen tagits fram av arbetsgivaren och arbetstagaren i sam- arbete med företagshälsovård eller motsvarande sakkunnig hjälp eller hälso- och sjukvården bör utgångpunkten vara att åtgärderna är verksamma och att övervägande skäl talar för återgång i arbete. Om det pågår åtgärder men någon expertis inte medverkat till planen, eller om någon plan inte finns, bör en försäkringsmedicinsk råd- givare anlitas inför bedömningen av om övervägande skäl finns. Återgång i arbete hos arbetsgivaren men först efter dag 365 Övervägande skäl kan, liksom dagens särskilda skäl, bara tillämpas till och med dag 365 i rehabiliteringskedjan. framgår det av den medicinska utredningen vid prövning- en efter dag 180 att övervägande skäl inte talar för att den sjuk- skrivna kommer att återgå i arbete hos arbetsgivaren före dag 366 men att hen möjligen kommer att göra det från och med dag 366. Då krävs redan från och med dag 181 att hög grad av sanno- likhet talar för återgång i arbete hos arbetsgivaren senast dag 550 för att bedömningen av arbetsförmågan mot angivet normalt förekom- mande arbete ska kunna skjutas upp från och med dag 181. Natur- ligtvis kan bedömningen av arbetsförmågan mot angivet normalt förekommande arbete i denna situation också skjutas upp om det kan anses oskäligt med en sådan bedömning. Vad som avses med hög grad av sannolikhet framgår av kommen- taren till 49 a §. Dagens bestämmelser gör det möjligt att både från och med dag 181 och dag 366 skjuta upp bedömningen av arbetsförmågan mot nor- malt förekommande arbete om en sådan bedömning kan anses vara oskälig. Denna möjlighet behålls. Någon förändring av vad som är oskäligt föreslås inte. Begränsningen att bedömningen av arbetsför- mågan gentemot arbete hos arbetsgivaren bara kan göras till och med dag 550, se kommentaren till 49 a §, gäller inte begreppet oskäligt. I den nya lydelsen av 49 § uttrycks huvudregeln att bedömningen av arbetsförmågan från och med dag 366 ska göras i förhållande till angivet normalt förekommande arbete. Undantagen från huvudregeln regleras i övrigt i den nya paragrafen 49 a §. Den som fyllt har dock en särskild möjlighet att oavsett tidsgränser få arbetsförmågan bedömd mot arbete hos arbetsgivaren (se kommentaren till 48 § tredje stycket). Hög grad av sannolikhet för återgång i arbete hos arbetsgivaren efter dag 365 I förarbetena till rehabiliteringskedjan angavs att det krävdes stor sannolikhet för återgång i arbete hos arbetsgivaren före dag 366 för att det skulle finnas särskilda skäl för att från och med dag 181 skjuta upp bedömningen av arbetsförmågan mot normalt förekommande arbete. Med ett undantag, se nästa stycke, motsvaras det föreslagna begreppet ”hög grad av sannolikhet” av det tidigare beviskravet ”stor sannolikhet”. införs en bortre gräns vid dag 550. Efter denna tidpunkt kan bedömningen av arbetsförmågan mot angivet normalt förekommande arbete inte skjutas upp på den grunden att hög grad av sannolikhet för återgång i arbete hos arbetsgivaren finns. För att man från och med dag 366 ska kunna skjuta upp bedöm- ningen av arbetsförmågan mot angivet normalt förekommande arbete ska det finnas en välgrundad anledning att anta att återgången ska kunna ske senast vid dag 550. Återgången ska ske i arbete i samma omfattning som den försäkrade arbetade före sjukfallet. Det krävs en tidsplan för återgången. Prognosen måste vara tydlig för att kravet på hög grad av sannolikhet ska vara uppfyllt. Däremot kan hög grad av sannolikhet finnas vid alla typer av diagnoser. Den avgränsning som i fråga om de särskilda skälen gjorts mot diffusa diagnoser gäller alltså inte längre (se avsnitt 12.5.3). Arbetsförmågan hos den som ansöker om sjukpenning i särskilda fall bedöms alltid mot normalt förekommande arbete.2 Bestämmel- sen ändras så att bedömningen ska ske gentemot angivet förvärvs- arbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden. Vad som avses med angivet normalt förekommande förvärvsarbete och hur prövningen ska göras framgår av kommentaren till 27 kap. 48 § första stycket. 2011/12:1, utgiftsområde 10, s. 67 f. Avsikten med ändringen är att tydliggöra att bedömningen av arbetsförmågan ifråga om rehabiliteringspenning inte ska göras mot angivet normalt förekommande arbete. Detta gäller oavsett hur länge den försäkrade har haft nedsatt arbetsförmåga. En försäkrad som före dag 180 ansöker om rehabiliteringspenning för arbetslivs- inriktad rehabilitering som sträcker sig över dag 180 kan inte nekas rehabiliteringspenning på den grunden att han eller hon från och med dag 181 kan försörja sig i angivet normalt förekommande arbete. I den föreslagna bestämmelsen anges att vid bedömningen av om arbetsförmågan är nedsatt ska 27 kap. 46 och 47 §§ tillämpas. För den som har haft nedsatt arbetsförmåga under färre än ska arbetsförmågan bedömas enligt 27 kap. 46 §. En anställd försäkrad som har haft nedsatt arbetsförmåga ska få sin arbets- förmåga bedömd mot 27 kap. 47 §. Rehabiliteringspenning kan där- för inte beviljas om den försäkrade får ett konkret erbjudande om omplacering till annat arbete. Det bör framhållas att bedömningen enligt 27 kap. 47 § i detta sammanhang inte är begränsad till och med dag 180 i rehabiliter- ingskedjan. Även den som har haft nedsatt arbetsförmåga ska, när rätten till rehabiliteringspenning bedöms, få sin arbetsförmåga bedömd mot arbete som avses i 27 kap. 46 och 47 §§. Detta eftersom den föreslagna bestämmelsen utesluter prövning mot angivet normalt förekommande arbete. Den begränsning vid dag 550 för hur länge det ska vara möjligt att skjuta upp bedöm- ningen av arbetsförmågan mot angivet normalt förekommande arbete gäller inte i fråga om rehabiliteringspenning. En försäkrad som är arbetslös kan ha rätt till rehabiliterings- penning om hen deltar i arbetslivsinriktad rehabilitering. Den som är arbetslös omfattas inte av rehabiliteringskedjan utan bedöms mot normalt förekommande arbete.3 En arbetslös för- säkrad som bedöms kunna försörja sig i angivet normalt förekom- mande arbete har därför inte rätt till rehabiliteringspenning. 2007/08:136 En reformerad sjukskrivningsprocess för ökad återgång i arbete, s. 59. försäkrade är arbetslös på halvtid och arbetar på halvtid och ansöker om rehabiliteringspenning för arbetslivsinriktad rehabilitering på den del hen arbetar ska dennes arbetsförmåga bedömas enligt 27 kap. 46 eller 47 §§ beroende på var i rehabiliteringskedjan hen är. Den som är egenföretagare och ansöker om rehabiliterings- penning ska få sin arbetsförmåga bedömd mot sitt eget arbete oav- sett hur hen har haft nedsatt arbetsförmåga. Bedömnings- grunden vid dag 90 gäller inte egenföretagare.4 En försäkrad kan uppbära sjukpenning och rehabiliter- ingspenning. Bestämmelsen innebär att bedömningen av arbetsför- mågan i dessa fall kan komma att göras utifrån olika bedömnings- grunder. 2007/08:136 En reformerad sjukskrivningsprocess för ökad återgång i arbete, s. 59. Särskilt yttrande av sakkunnige , En särskild utredare har haft i uppdrag att analysera tillämpningen av begreppet normalt förekommande arbete samt att se över om det är ändamålsenligt att skjuta upp prövningen av arbetsförmåga mot ett på arbetsmarknaden normalt förekommande arbete när särskilda skäl föreligger. Utredaren har lämnat förslag som innebär att pröv- ningen av arbetsförmåga ska göras mot ett angivet arbete samt att arbetsförmåga i högre utsträckning ska prövas mot den försäkrades befintliga arbete. Även om vissa delar av betänkandet är genomarbetade så är min samlade bedömning att betänkandet som helhet brister i flera centrala delar vad avser problembeskrivning, konsekvensanalys och eventu- ella alternativa åtgärder. Det är inte tillräckligt belagt att utredningens förslag skulle bidra till att lösa de problem som har identifierats och i vissa fall riskerar förslagen att få motsatt effekt. Utöver detta skulle flera av de förslag som lämnats innebära att kravet på omställning inom sjukförsäkringen sänks. Förslagen riske- rar att leda till ett avsteg från den inom sjukförsäkringen grundlägg- ande principen att människors arbetsförmåga ska tas tillvara när så är möjligt och det är tveksamt om de ryms inom utredningens direk- tiv. Vidare saknas tillfredsställande förslag för att finansiera de refor- mer som föreslagits. Av de ovan angivna skälen anser jag att betänkandet som helhet inte svarar upp mot uppdraget som följer av utredningens direktiv. Jag kan därför varken ställa mig bakom betänkandet eller de förslag som presenterats. Arbetsförmedlingen 2018, Referensmaterial vid bedömning av arbets- förmåga (RAF). Arbetsförmedlingen och 2019, Förstärkt stöd för personer som är sjukskrivna och för unga med aktivitetsersättning. Återrapportering av regeringsuppdrag enligt regleringsbreven . 2010, Workplace involvement improves return to work rates among employees with back pain on long-term sick leave: a systematic review of the effectiveness and cost-effectiveness of inter- ventions. Cullen et al. 2018, Effectiveness of Workplace Interventions in Return- to-Work for Musculoskeletal, Pain-Related and Mental Health Con- ditions: An Update of the Evidence and Messages for Practitioners. Delegationen för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen 2019, Läckaget i välfärdssystemen, del 2 Omfattningen av felaktiga utbe- talningar från välfärdssystemen. Rapport 6, . Ds 2019:2, Höjda åldersgränser i pensionssystemet och i andra trygg- hetssystem. Franche et al. 2005, return-to-work interventions: a systematic review of the quantitative literature. 2013, Metoder för bedömning av arbetsförmåga inom sjukförsäkringen – slutrapport. 2013, Kunskapsunderlag: ”Beskrivningar av krav på medicinskt relaterade förmågor i normalt förekommande arbeten på arbetsmarknaden”. 2015, Vägledning sjukpenning, rehabilitering och rehabiliteringsersättning 2015:1. 2015, Sjukfrånvarons utveckling, Socialförsäkrings- rapport 2015:11. 2015, Rättsligt ställningstagande. Prövning av rätten till sjukpenning för den som har fått sjukpenning från och med den månad då han eller hon fyllde . 2016, Rättslig uppföljning 2016:2 Rehabiliterings- ersättning.