sou · H8B32 · 2020-01-15 00:00:00 — Under existing law, a marriage entered into under foreign law is not recognised if the parties were not present at the same time when the marriage was entered into and at least one of them had ties to at the time (Chapter 1, Section 8a, first paragraph, point 4 of the Act on Legal Relationships in respect of Marriage and Guardianship). As a lack of consent can more easily be masked when one of the parties is not present at a marriage ceremony, there is a link between the question of coercion and the Marriage Code’s requirement that the parties are present. Although the starting point of the Inquiry is that there is reason to combat marriages entered into involuntarily even where there are no ties to , it would be too far-reaching a measure to remove the requirement concerning ties. Proxy marriages can be entered into voluntarily without the parties being personally present at the same time for reasons that have nothing to do with a lack of consent. Therefore, the Inquiry considers that proxy marriages should continue to be covered by the provisions in Chapter 1, Section 8a of the Act on Legal Relationships in respect of Marriage and Guardianship only if at least one of the parties had ties to through citizenship or habitual at the time the marriage was entered into. It should therefore continue to be the case that marriages entered into involuntarily in cases where there are no ties to should be combated using the ban on recognition of forced marriages that is contained in the same section. Other assessments and proposals concerning the regulation of foreign marriages No other amendments to the Act on Legal Relationships in respect of Marriage and Guardianship The ban on the recognition of child and forced marriages (Chapter 1, Section 8a, first paragraph, points 1 and 3) does not contain any requirements concerning ties to . The provisions on child marriage were made stricter in 2019 and the Inquiry has made the assessment that there is no reason to propose any legislative amendments in this regard. has the Inquiry found any reason to make any legislative proposals concerning forced marriage. Examinations by the authorities The issue of recognising a foreign marriage can be examined in different contexts and by different authorities. As a rule, a decision by one authority, such as registration of a marriage in the population register by the , is not binding in other contexts. However, a spouse wishing to have the question of a marriage’s validity in definitively settled has the possibility to begin proceedings to establish whether or not the marriage is valid (see Chapter 14, Sections 1 and 2 of the Marriage Code). The Inquiry considers that there is no reason to change this system for how matters concerning the recognition of foreign marriages are examined. The Inquiry however proposes an amendment concerning the provision in Chapter 5, Section 5, third paragraph of the Marriage Code. This provision gives the prosecutor the possibility to begin proceedings on the forced dissolution of certain marriages, including those entered into when one of the parties was already married. It was introduced in view of marriages entered into under Swedish law. In practice it is not applied in relation to foreign marriages. Moreover, as this is an optional provision, its scope of application is very limited. Those foreign marriages that the provision applies to are only those that in special cases may be recognised on exceptional grounds according to Chapter 1, Section 8a of the Act on Legal Relationships in respect of Marriage and Guardian- The Inquiry therefore proposes that Chapter 5, Section 5 of the Marriage Code should be made clearer so that the provision on the prosecutor’s right to begin proceedings only applies to marriages entered into under Swedish law. A clearer children’s perspective in the Act on International Paternity Questions (1985:367) Provisions on the paternity of children in international situations are contained in the Act on International Paternity Questions (1985:367). Section 2 of the Act on International Paternity Questions regulates the applicable law for the issue of paternity directly based on foreign law, in the form of legal paternity presumptions based on marriage. A man who is or has been married to a child’s mother is to be considered the child’s father when it follows from the law in the state in which the child had their habitual at birth or, if no one is to be considered the child’s father under that law, when it follows from the law in a state of which the child became a citizen at birth. However, if the child obtained habitual in at birth, the issue must always be assessed under Swedish law. The design of the provision means that the man in the marriage is not considered to be the child’s father in if he is not considered to be married to the child’s mother under the provisions of the Act on Legal Relationships in respect of Marriage and Guardianship. From a children’s perspective, there is reason to apply the provision in Section 2 of the Act on International Paternity Questions in such a way that paternity based directly on foreign law applies even if the marriage itself is not recognised in , but is valid in the country where the child had their habitual at birth. The same applies in situations where paternity follows from the law in the foreign state of which the child became a citizen at birth. To ensure application of Section 2 of the Act on International Paternity Questions that is compatible with the best interests of the child, the Inquiry proposes that a new provision should be included in this Section clarifying that the question of whether a man is or has been married to the child’s mother must, in this context, always be assessed under the law of the state that applies for presumption of paternity. Better information to persons concerned The provisions on recognition of foreign marriages can be difficult to understand, especially for persons who have recently moved to . Against this background, the government should consider giving the the task of producing standardised and easy-to-understand information about the recognition of foreign marriages in that can be given to persons concerned. This information should be given to individuals when issues concerning foreign marriages arise, primarily by the and the , but also by other authorities when necessary. Entry into force and transitional regulations The Inquiry proposes that the legislative amendments enter into force on 1 2021. Older provisions on recognition in the Act on Legal Relationships in respect of Marriage and Guardianship should however apply to marriages entered into before entry into force. 1.1Förslag till lag om ändring av (1987:230) Härigenom föreskrivs att 5 kap. 5 § (1987:230) ska ha följande lydelse. En make har rätt till äktenskapsskillnad utan föregående betänketid om det görs sannolikt att maken har tvingats att ingå äktenskapet eller om maken har ingått äktenskapet . Om äktenskapet har ingåtts trots att makarna är släkt med varandra i rätt upp- och nedstigande led eller är helsyskon, har var och en av makarna rätt till äktenskapsskillnad utan föregående betänketid. Detsamma gäller om äktenskapet har ingåtts trots att någon av makarna redan var gift eller partner i ett registrerat partnerskap och det tidigare äktenskapet eller partnerskapet inte har blivit upplöst. Om det är fråga om tvegifte, har var och en av makarna i det tidigare äktenskapet rätt att få detta upplöst genom äktenskapsskillnad utan föregående betänketid. Detsamma gäller om partnerskap registrerats trots att någon av partnerna då var gift. I de fall som avses i första stycket får talan om äktenskapsskillnad föras även av allmän åklagare. I de fall som avser äktenskap som har ingåtts av underårig är socialnämnden i den kommun där personen är folkbokförd eller, om personen inte är folkbokförd här i landet, i den kommun där han eller hon vistas skyldig att på begäran lämna yttrande samt de upplysningar som kan vara av betydelse för frågans 1Senaste lydelse 2014:376. bedömning till åklagaren. En annan socialnämnd som har tillgång till upplysningar som kan vara av betydelse i frågan är skyldig att lämna sådana på begäran av den socialnämnd som ska yttra sig. Tredje stycket gäller inte äktenskap som har ingåtts enligt utländsk lag. Bestämmelser om att sådana äktenskap i vissa fall inte erkänns i finns i 1 kap. 8 a § lagen (1904:26 s.1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap. Denna lag träder i kraft . 1.2Förslag till lag om ändring av lagen (1904:26 s.1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap Härigenom föreskrivs att 1 kap. 8 a § lagen (1904:26 s.1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap ska ha följande lydelse. Ett äktenskap som har ingåtts enligt utländsk lag erkänns inte i 1. om någon av parterna var un- 1. om det för äk- tenskapets ingående skulle ha fun- nits hinder mot äktenskapet enligt 2. om det för äk- tenskapets ingående skulle ha fun- nits något annat hinder mot äkten- skapet enligt svensk lag och minst en av parterna då var svensk med- borgare eller hade hemvist i , 3. om det är sannolikt att äk- 2. om det är sannolikt att äk- tenskapet har ingåtts under tvång, tenskapet har ingåtts under tvång, 4. om parterna inte var när- 3. om parterna inte var när- pets ingående och minst en av dem pets ingående och minst en av dem då var svensk medborgare eller då var svensk medborgare eller hade hemvist i . hade hemvist i . Första stycket gäller inte om båda parterna är och det finns synnerliga skäl att erkänna äktenskapet. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller för äktenskap som har ingåtts före ikraftträdandet. 2Senaste lydelse 2018:1973. En man som är eller har varit gift med ett barns mor ska anses som barnets far, då det följer av lagen i den stat där barnet vid födelsen fick hemvist eller, om inte någon ska anses som barnets far enligt den lagen, då det följer av lagen i en stat där barnet vid födelsen blev medborgare. Fick barnet vid födelsen hemvist i , ska frågan dock alltid bedömas enligt svensk lag.Frågan om en man är eller har varit gift med barnets mor ska bedömas enligt den lag som enligt första stycket gäller för faderskapet. 1.3Förslag till lag om ändring i lagen (1985:367) om internationella faderskapsfrågor Härigenom förskrivs att 2 § lagen (1985:367) om internationella faderskapsfrågor ska ha följande lydelse. En man som är eller har varit gift med ett barns mor skall anses som barnets far, då det följer av lagen i den stat där barnet vid födelsen fick hemvist eller, om inte någon skall anses som barnets far enligt den lagen, då det följer av lagen i en stat där barnet vid födelsen blev medborgare. Fick barnet vid födelsen hemvist i , skall frågan dock alltid bedömas enligt svensk lag. Denna lag träder i kraft . 3Senaste lydelse 1985:367. 2Utredningens uppdrag och arbete beslutade regeringen att tillsätta en särskild utredare med uppdrag att undersöka hur en stark och ändamålsenlig reglering mot utländska månggiften kan säkerställas. Uppdraget omfattar att analysera och ta ställning till hur erkännande av utländska månggiften kan förhindras i eller hur det på annat sätt kan förhindras att utländska månggiften består här. Detta innefattar att överväga en lämplig ordning när det gäller frågan om vilket eller vilka av de aktuella äktenskapen som inte ska erkännas eller annars inte bestå. Därtill kommer att redogöra för rättsverkningarna av att ett utländskt månggifte inte erkänns eller annars inte tillåts bestå i i jämförelse med om månggiftet skulle erkänts här samt analysera och ta ställning till hur konsekvenser som framstår som orimliga i förhållande till de personer som berörs kan undvikas. I uppdraget ingår att analysera vad eventuella lagändringar skulle innebära i förhållande till de andra utländska äktenskap som inte erkänns i samt att överväga och ta ställning till om det finns anledning att föreslå motsvarande ändringar även i förhållande till dessa. Mot bakgrund av den utveckling som skett, där det ansetts att allt fler hinder mot erkännande av utländska äktenskap bör vara tillämpliga oberoende av parternas anknytning till vid äktenskapets ingående, ska utredaren överväga och ta ställning till om begränsningarna till situationer när parterna har anknytning till är ändamålsenliga eller om det finns anledning att ändra regleringen. Utredaren ska lämna förslag till nödvändiga författningsändringar. Utredningens uppdrag och arbete Utredningen påbörjade sitt arbete och höll sitt första sammanträde med experter och sakkunniga . Därefter har ytterligare nio utredningssammanträden hållits, varav ett i form av ett tvådagars internat. Utredaren och sekreteraren har även sammanträtt med den till utredningen knutna parlamentariska referensgruppen . För att inhämta kunskaper om lagregleringen i andra länder har utredningen haft kontakt med myndigheter och andra aktörer i , , , och . En studieresa har också gjorts till det norska Barneog familiedepartementet i för att få insyn i det lagstiftningsarbete som pågår där. Resultatet av dessa internationella kontakter redovisas i huvudsak i kap. 6. I syfte att inhämta kunskaper och synpunkter om de frågor som uppdraget omfattar har utredningen anordnat ett seminarium i vid vilket akademiker verksamma vid bl.a. de juridiska institutionerna vid universiteten i , , och deltog. Också praktiker och akademiker med icke-juridisk inriktning närvarade. Utredningen har även anordnat en diskussion om utländska månggiften vid den juridiska fakulteten vid . Dessutom har sekretariat deltagit vid redovisningen av forskningsprojektet vid i Luxemburg.1 Vidare har utredningen haft kontakter med myndigheter, organisationer och enskilda som har erfarenheter av situationen för månggifta i , utifrån sitt arbete eller på annat sätt.2 Vid kontakterna har utredningen även efterfrågat information om barns och ungas åsikter och erfarenheter i polygama sammanhang. Den information och de synpunkter som har inhämtats behandlas löpande i betänkandet i den mån utredningens beskrivningar, överväganden etc. knyter an till dessa. 1EUFams II (Facilitating Cross-Border Family Life: Towards a Common European Understanding) är en studie avseende europeisk internationell privaträtt rörande familje- och successionsrättsliga frågor genomförd av akademiska institutioner från olika EU-medlemsstater som samfinansierats av den Europeiska kommissionen. 2Det har bl.a. varit fråga om kontakter med (f.d. Sociala Missionen), (professor i socialantropologi), (lektor och forskare i etnologi), i , Kvinnors Nätverk, TRIS (Tjejers Rätt i Samhället) samt RIFFI (Riksförbundet Internationella Föreningar för Invandrarkvinnor). Utredningens uppdrag och arbete Slutligen har utredningen samrått med företrädare för , , , , och . Även kontakter med andra myndigheter har förekommit. har relevant arbete inom beaktats. 3 Allmänt om månggifte Enligt svensk rätt är äktenskap monogama. Den som redan är gift får inte ingå något nytt äktenskap (se äktenskapshindret mot månggifte i 2 kap. 4 § [ÄktB] och straffbestämmelsen avseende tvegifte i 7 kap. 1 § [BrB]). Polygama äktenskap är däremot tillåtna i många länder i andra delar av världen. Som huvudregel erkänns inte utländska månggiften i om minst en av parterna var svensk medborgare eller hade hemvist här när äktenskapet ingicks (1 kap. 8 a § första stycket 2 lagen [1904:26 s.1] om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap [IÄL]). Om det däremot är fråga om en situation där parterna saknade en sådan anknytning till vid det polygama äktenskapets ingående och sedan flyttar hit har i vart fall myndigheter som och utgått från att sådana i utlandet ingångna äktenskap erkänns här i landet. Mot bl.a. denna bakgrund förekommer det månggiften i som ges rättsligt erkännande. I detta kapitel förklaras inledningsvis begreppet månggifte m.m. (avsnitt 3.2). Därefter ges en allmän beskrivning av polygama äktenskap i världen och (avsnitt 3.3 och 3.4). Slutligen berörs några angränsande frågor och begrepp, bl.a. informella äktenskap, vilka kan vara bra att känna till även om de ligger utanför utredningens uppdrag (avsnitt 3.5). Månggifte, eller polygami, innebär att en person är gift med flera personer. Begreppet polygami är ett samlingsnamn för olika sorters månggifte och omfattar både att en man är gift med flera kvinnor, polygyni, och att en kvinna är gift med flera män, polyandri. Bigami avser i sin tur att en person är gift med två (men inte fler) personer. Begreppet används även inom vissa engelskspråkiga länders straffrätt på ett sätt som motsvarar det svenska brottet tvegifte. Utredningen använder sig i huvudsak av begreppen månggifte och polygama äktenskap, förutom när en särskild form av polygami avses eller när hänvisningar görs till bestämmelser i och BrB som innehåller termen tvegifte. När det i betänkandet fortsättningsvis talas om månggifte, polygami och polygama äktenskap förhåller vi oss i praktiken så gott som uteslutande till polygyni, dvs. att en man är gift med två eller flera kvinnor . Utredningens beskrivningar och exempel i betänkandet utgår alltså från den i praktiken allra vanligaste formen av månggifte, dvs. att en man är gift med flera kvinnor. Till ovanstående beskrivning skulle kunna läggas gruppäktenskap i vilka flera kvinnor och män tillsammans lever i ett äktenskap, vilket kvalificerar sig som både polygyni och polyandri. Sådana ”äktenskap” kan möjligen förekomma i marginella religiösa grupperingar men det synes inte finnas något rättssystem som betraktar dessa som giltiga.1 Frågan om gruppäktenskap lämnas därför fortsättningsvis i huvudsak utanför framställningen (se dock avsnitt 3.5 om polyamorösa samlevnadsformer). 3.3Förekomsten av månggifte i andra länder Polygyni är den helt dominerande formen av polygami och var länge tillåtet enligt de större världsreligionerna med undantag för kristendomen, som tidigt intog en avvisande hållning till företeelsen. Nu- mera förekommer polygyni, och är rättsligt tillåten, främst i länder i och med en muslimsk majoritetsbefolkning. För män är månggifte tillåtet i många sådana stater med en islamiskt präglad familjelagstiftning. Polygyni tillåts även av vissa icke-islamiskt präglade rättsordningar i (främst på sedvanerättslig grund) och tolereras därvid av somliga kristna samfund.2 Några exempel på länder 2Se t.ex. (2011), Om polygami i dagens samhälle – särskilt ur ett svenskt perspektiv, i Rätten och rättsfamiljer i ett föränderligt samhälle – rättshistoriskt och komparativt: till (red. M. Jänterä-Jareborg och M. Kumlien), s. 391, och . Baloyi (2013), Critical reflections on polygamy in the African context, Missionalia: , Vol. 41, No. 2, s. 164–181. i vilka polygyni är tillåtet är , , , , , , , , , , , , , , och . Polygyni förekommer också bland vissa mormonska grupper i även om månggifte är förbjudet i både och , vilket innebär att det inte är fråga om formellt giltiga äktenskap i dessa fall. Polyandri är däremot mycket sällsynt och när det förekommer, som t.ex. i , handlar det ofta om en praxis där bröder delar samma hustru.3 Som utgångspunkt krävs det att ett utländskt äktenskap är giltigt enligt tillämplig utländsk lag för att det ska kunna erkännas i . Därmed är det intressant att i korthet beröra förutsättningar för ingåendet av polygama äktenskap utomlands, och då särskilt i de länder från vilka många av de i registrerade månggiftena härrör. Det gäller bl.a. , , och (se avsnitt 3.4). Gemensamt för dessa länder är att de i familjerättsligt hänseende ingår i en islamiskt präglad rättstradition. Innan lagstiftningen i dessa länder behandlas kan det därför vara på plats att på ett allmänt plan redogöra för polygamins ställning i en islamisk kontext. Enligt är det under vissa omständigheter tillåtet för en man att vara gift med flera kvinnor . Däremot är det inte tillåtet för en kvinna att ingå äktenskap med flera män. I behandlas polygama äktenskap huvudsakligen i kap. 4 vers 3: Om ni är rädda att inte kunna behandla de faderlösa med rättvisa, tag då [andra] kvinnor som är tillåtna för er till hustrur – två, eller tre eller fyra; men [begränsa er till] en enda om ni inte tror er kunna behandla dem alla lika. Enligt får antalet hustrur vara högst fyra. Polygamins legitimitet är dock ifrågasatt och månggifte har blivit alltmer ovanligt även i länder med en huvudsakligen muslimsk befolkning.4 I praktiskt taget alla islamiskt präglade familjerättsordningar har mannens rätt att ta upp till fyra hustrur begränsats på olika sätt.5 I många 3Jänterä-Jareborg (2011), s. 392. Se även (2010), Svensk och islamisk familjerätt – en jämförelse, Juridisk publikation 2/2010, s. 207. 5Mosa (2011), Är den islamiska rätten en evig religiös lag? En analys av förändringstendenser i den islamiska familjerätten, i Rätten och rättsfamiljer i ett föränderligt samhälle – rättshistoriskt och komparativt: till (red. M. Jänterä-Jareborg och M. Kumlien), s. 417. länder är polygama äktenskap alltså omgärdade med restriktioner, t.ex. krav på myndighetstillstånd eller den första hustruns medgivande.6 I vissa länder med en muslimsk majoritetsbefolkning har möjligheten att ingå polygama äktenskap helt avskaffats. I avskaffades polygami genom artikel 18 lag om personliga rättsförhållanden. Enligt bestämmelsen ska en man som ingår ett månggifte bestraffas med fängelse och böter om eller genom någon av dessa påföljder. Vidare har uppfattningarna om polygami länge varit delade inom den islamiska rättsgemenskapen. Vissa uttolkare hävdar att månggifte är ett institut som fredats i och att denna klart och tydligt föreskriver att det är tillåtet att vara gift med fyra kvinnor . Dessutom anses vissa omständigheter kunna rättfärdiga levnadsformen (t.ex. vid kvinnlig infertilitet eller då hustruns hälsotillstånd medför att hon inte kan uppfylla sina äktenskapliga plikter samt vid tider då antalet kvinnor överstiger män på grund av t.ex. krig). Andra menar att polygami inte är förenligt med anda och att i själva verket förespråkar monogami.7 Bland de som förespråkar en begränsning av polygama äktenskap är tolkningen kontextuell, med betoning på de skäl som föranledde den aktuella versen i . Versen tillkom efter ett slag vid vilket muslimerna drabbades av ett nederlag som lämnade många faderlösa barn och änkor efter sig. Genom att tillåta att de manliga överlevarna från slaget gifte sig med krigets änkor kunde kvinnornas försörjning och ställning i det dåvarande samhället säkerställas. Enligt denna hållning upphöjs inte månggifte som en samlevnadsform att sträva efter och polygami anses inte vara en absolut rättighet för att tillgodose mäns önskemål. Koranversen ska i stället ses som att den syftade till att tillgodose ett samhällsbehov, dvs. försörjningen av änkor och föräldralösa barn, som förr inte kunde lösas på annat sätt.8 När polygamins ställning diskuteras påpekas det ibland även att månggifte enligt förutsätter att mannen kan behandla samtliga hustrur lika (sista ledet i kap. 4 vers 3). I en annan vers i föreskrivs dock att det inte är möjligt med en sådan likabehandling eftersom det, oberoende av mannens ärliga intentioner, inte går att 6Jänterä-Jareborg (2011), s. 393. 7Mosa (2011), s. 417 samt och (2017), Internationell äktenskapsrätt, s. 116. 8Mosa (2011), s. 417 f. behandla flera hustrur lika i alla avseenden.9 Om likabehandling är en förutsättning för månggifte som slår fast att en sådan behandling inte är möjlig, kan det således hävdas att endast monogama äktenskap borde vara tillåtna. Det är också utifrån ett sådant rättsligt resonemang som tunisisk lagstiftning straffbelagt polygami.10 Även ett förbud mot månggifte, såsom det tunisiska, kan alltså grunda sig på en tolkning av . Detta exempel visar att den islamiska rättstraditionen varken är enhetlig eller statisk när det kommer till månggifte.