sou · H8B337 · 2020-06-17 00:00:00 — Innan ett beslut ska fattas i ett ärende bör Arbetsförmedlingen också i normalfallet ha en möjlighet att kon- trollera den sökandes aktiva arbetssökande för den månad som an- sökan avser. Mot denna bakgrund bör det införas en bestämmelse som anger att arbetslöshetsersättning ska betalas ut i efterskott. Genom en sådan ordning kommer de allra flesta att få ut sin ersätt- ning på ungefär samma sätt som under sin yrkesverksamma period innan arbetslösheten, dvs. med motsvarande månatliga tidsinter- som lönen betalades ut från deras tidigare arbetsgivare. Utred- ningen anser att förslaget med utbetalning stärker arbets- löshetsförsäkringens karaktär av en inkomstbortfallsförsäkring. Utredningens förslag om månadsvisa ansökningar och utbetalningar får sannolikt konsekvenser för hur en löpande ansökan ska betrak- tas, dvs. den som görs genom tidrapporter. Dagens veckobase- rade arbetslöshetsförsäkring gör det nästintill nödvändigt för arbets- löshetskassorna att samlat få in samtliga uppgifter som ska framgå i tidrapporterna. När utbetalningen sker finns det utrymme för den sökande att lämna uppgifter i flera omgångar, dvs. att kom- plettera ansökan under månaden. Det kan t.ex. vara nödvändigt för sökande som får lön i efterskott, t.ex. timanställda eller personer som arbetar inom yrken med många rörliga ersättningar. En sådan person kan i vissa fall redan i början av månaden lämna all infor- mation om föregående månad som behövs, förutom uppgift om lön. Information om lön kan lämnas som komplettering först senare under månaden, när den sökande vet vilken lön som kommer att utbetalas. Det gör att även en löpande ansökan kan kompletteras på ett sätt som inte är möjligt . Särskilda skäl för avvikelse från huvudregeln Som framgår ovan bör arbetslöshetsersättning betalas ut i efterskott. Den ordningen bör dock inte vara absolut. Det kan exempelvis finnas situationer när en sökande skulle få vänta onödigt länge på en beviljad arbetslöshetsersättning. Om en arbetslöshets- kassas utredning av ett ärende om rätt till arbetslöshetsersättning vid ett enstaka tillfälle skulle dra ut så att ett betalningsintervall precis har passerats, t.ex. den 25:e en månad, bör en kassa ha möj- lighet att avvika från den normala utbetalningstidpunkten. Det bör därför finnas en bestämmelse som anger att en arbetslöshetskassa om det finns särskilda skäl får besluta om utbetalning på annat sätt än . 13.4.9Ersättning som understiger och avrundningsregler Förslag: Arbetslöshetsersättning som understiger ska inte betalas ut och brutet krontal ska jämnas ut till närmaste högre krontal. Skälen för förslaget: Ersättning betalas enligt det nuvarande regel- verket inte ut om dagpenningen understiger per dag. Det finns också en avrundningsregel som anger att brutet krontal jämnas ut till närmaste högre krontal. Det är rimligt att det finns en lägsta gräns för vilken ersättning som kan betalas ut även i ett nytt regel- verk, eftersom regelverket ska hanteras kostnadseffektivt t.ex. med hänsyn till att medlemsavgifter finansierar administrationen. Efter- som den nuvarande ordningen utgår från en arbetslöshetsersättning som betalas ut och den nya arbetslöshetsersättningen som utredningen föreslår ska betalas ut , får regeln andra proportioner. En ren översättning av regeln skulle leda till att belopp inte betalas ut. För sökande med låg ersättning, kan det vara ett betydande belopp. Utredningen anser att ett belopp motsvarande är en mer rimlig gräns. Liksom bör det finnas en avrundningsregel vid utbetalning av ersättning. I för- hållande till denna bör samma regler som gäller också gälla fort- sättningsvis. Detta kapitel finns förslag till bestämmelser om samordning av arbetslöshetsersättning som ska gälla i ett nytt regelverk för arbets- löshetsförsäkringen. Det gäller när arbetslöshetsersättningen ska sam- ordnas med inkomster från deltidsarbete, pension eller ersättning från annan med anledning av arbetslöshet. Det finns även förslag på bestämmelser om i vilka situationer som samordningsreglerna inte ska tillämpas, t.ex. vid bisyssla. Avdrag vid ersättning från annan I 31 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring, förkortad , finns det bestämmelser om hur dagpenningen påverkas för en sök- ande som med anledning av arbetslöshet fortlöpande får ersättning från någon annan än arbetslöshetskassan. Denna begränsning gäller endast den som har beviljats ersättning enligt inkomstbortfallsför- säkringen. I bestämmelsen anges det att om en sökande med anled- ning av arbetslöshet fortlöpande får ersättning från någon annan än arbetslöshetskassan, får dagpenning lämnas med högst skillnaden mellan det högsta belopp som får lämnas enligt 26 och 27 a–30 §§ och ersättningen. Dagpenningen från en arbetslöshetskassa och den fortlöpande ersättningen från annan får alltså tillsammans inte med- föra att den sökande får ut mer i ersättning än den lagreglerade ersätt- ningsnivån eller, annorlunda uttryckt, den andel i procent som ersätt- ningen ska lämnas med i förhållande till dagsförtjänsten. Om den sammanlagda ersättningen överstiger ersättningsnivån, minskas arbets- löshetsersättningen. För en sökande som får allmän ålderspension, eller annan pension som lämnas på grund av förvärvsarbete, minskas dagpenningen med pensionen (32 § ). Dagpenningen minskas med ett krona-för- krona-avdrag. I 5 § förordningen (1997:835) om arbetslöshetsför- säkringen, förkortad ALFFo, framgår hur pensioner som utbetalas eller år ska omräknas till dagbelopp. Ersättning till personer som söker arbete på deltid lämnas med det antal dagpenningbelopp som enligt den av regeringen fast- ställda omräkningstabellen svarar mot den arbetslöshet som ska ersättas (38 § ). Detsamma gäller alla som är arbetslösa under del av vecka (38 a § ). Regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer får utfärda föreskrifter för beräkning av ersättning vid deltidsarbete för det fall att arbetstiden inte är bestämd till ett visst antal timmar per dag eller vecka (38 § ). Om den sökande är arbetslös del av vecka beräknas antalet dag- penningbelopp enligt omräkningstabellen med utgångspunkt i nor- malarbetstiden, 7 kap., 1 §, Inspektionen för arbetslöshetsförsäk- ringens föreskrifter (IAFFS 2018:2), förkortad IAF:s föreskrifter. Normalarbetstiden är den sökandes genomsnittliga arbetstid (23 b § ). I omräkningstabellen räknas skillnaden mellan normalarbetstiden och den s.k. hindertiden ut för att få fram hur många dagpenningbelopp som kan lämnas. Hindertid består enligt IAF:s föreskrifter av arbetade timmar, karenstid, tid som den sök- ande har haft annat ersättningshinder samt dagar då den sökande varit avstängd från ersättning enligt 43 § . (I praktiken räknas även avstängning enligt 43 a–b §§ av på samma sätt.) Om sammanräkningen av hindertid ger ett brutet timtal avrundas det till närmast lägre hela timtal. Omräkningstabellen finns i en bilaga till 9 § ALFFo. Den har en rad olika funktioner och innehåller begränsningar av rätten till ersätt- ning som inte framgår på något annat ställe i lag eller förordning. Det är i omräkningstabellen som normalarbetstidens tak, och att detta inte kan överstiga , framgår. finns indirekt även villkor för hur många timmar som kan ersättas . Utöver dessa regler för samordning finns flera bestämmelser i föreskrifter. Av föreskrifterna framgår dessutom hur arbete som är schemalagt ska läggas och att odeklarerad dag ska räknas som åtta timmars arbete (7 kap. 2 § IAFFS). Dessutom finns särskilda regler för vissa yrkesgrupper. Det gällde t.o.m. omräkning av arbetad tid för lärare, cirkelledare, SFI-lärare (7 kap. 5 § IAFFS) och vid konstnärligt arbete (6–7 §§ IAFFS). För konstnärligt arbete ska den arbetade tiden inräknas beroende på gagets storlek och efter ett schabloniserat timlönebelopp som fastställs av IAF efter begäran från någon av de arbetslöshetskassor vars verksamhetsområde omfattar konstnärligt arbete (6 § IAFFS). Enligt nuvarande ordning finns det visst förvärvsarbete, s.k. bisyssla, som inte ska beaktas vid beräkning av hur mycket ersättning som kan lämnas. En bisyssla är en anställning eller näringsverksamhet som den sökande före arbetslöshetens inträde utfört vid sidan av sin heltidssysselsättning . För att en anställ- ning ska anses som bisyssla får inkomsten från anställningen i genomsnitt inte överstiga ett belopp som motsvarar 6 grundbelopp (39 § ). Vid beräkning av dagpenning- belopp ska bisyssla inte påverka arbetslöshetsersättningen. Detta gäller dock under förutsättning att bisysslan inte utvidgas under arbets- lösheten eller hindrar personen från att ta ett lämpligt heltidsarbete. Om inkomsten från bisysslan efter arbetslöshetens inträde över- stiger ett belopp som motsvarar 6 grundbelopp ska hela det överskjutande beloppet dras av från dagpenningen (39 a § ). Svårt att kontrollera att uppgifter om arbetad tid är korrekta De uppgifter om arbetad tid som lämnas på arbetsgivarintyget in- tygas av arbetsgivaren. Arbetsgivarintyget används vid prövning av arbetsvillkoret, men också för att kontrollera om den löpande ersätt- ning som lämnas till en sökande som deltidsarbetar är korrekt. Arbetslöshetskassorna jämför i fall av detta slag tidrapporter med arbetsgivarintyg för att kontrollera om den sökande har angett rätt antal arbetade timmar i tidrapporterna. I praktiken finns det dock små möjligheter för arbetslöshetskassorna att kontrollera att upp- gifterna i arbetsgivarintygen verkligen stämmer. Även om reformen avseende arbetsgivardeklarationer på individnivå kan an- vändas för att ge en fingervisning om uppgifterna i arbetsgivarintygen är korrekta, avser uppgifterna i arbetsgivardeklarationerna endast den sökandes inkomster, inte hans eller hennes arbetade tid. Arbetslöshetskassorna har dessutom få påtryckningsmedel gent- emot den som angivit arbete på tidrapporterna men som väljer att inte skicka in arbetsgivarintyg för efterhandskontroll av tidrapport och arbetsgivarintyg. Arbetsgivarna har vidare ingen uppgiftsskyl- dighet i relation till arbetslöshetskassorna. Arbetslöshetskassorna har endast möjlighet att innehålla ersättningen till den enskilde om det finns sannolika skäl att anta att den sökande t.ex. inte uppfyller de allmänna ersättningsvillkoren (66 § ). Arbetslöshetskassan kan därmed inte stoppa utbetalning av arbetslöshetsersättning enbart av den anledning att den sökande inte skickar in arbetsgivarintyg. Slutligen innehåller arbetsgivardeklarationerna, liksom arbetsgivar- intygen, uppgifter . Tidrapporterna innehåller uppgifter om arbetad tid . Det innebär sammantaget att det är svårt att genomföra en tillförlitlig kontroll och att det är enkelt, för den som vill, att kringgå kontrollen genom att låta bli att sända in arbetsgivarintyg löpande. Sammantaget utgör arbetad tid i kombination med arbetsgivarintyg det svårt att skapa en tillförlitlig kontroll av samordning av utbetald arbetslöshetsersättning med utfört arbete under arbetslösheten. Regler som är samordningsbestämmelser redovisas inte samlat I den nuvarande ordningen redovisas samordningsbestämmelserna inte samlat. Ett exempel är att pensionsuttag (32 § ) regleras under , medan samordning av arbets- löshetsersättning och ersättning från annan med anledning av arbets- löshet (31 § ) redovisas under . I 38–38 a §§ regleras ersättning vid deltidsarbetslöshet Avsnittet handlar om sökande som har ett begränsat arbetsutbud, dvs. söker efter ett deltidsarbete, som deltidsarbetar eller som har en tidigare bisyssla. Här hänvisas, som enda ställe i lagen, till den omräkningstabell som är en bilaga till förordningsbestämmelser (9 § ALFFo) om ersättning på deltid. Trots att omräkningstabellen endast omnämns i förhållande till regler om deltidsarbetslöshet innehåller den även andra förutsättningar för be- räkning av ersättning. Det gäller t.ex. bestämmelser för den som under tidrapportsveckan delvis inte uppfyller de allmänna villkoren samt hur avstängning och karens ska avräknas. Samordningsbestämmelserna är dessutom spridda över flera olika normgivningsnivåer. De flesta samordningsreglerna framgår av lag, men som tidigare framhållits finns flera begränsningar och grund- läggande förutsättningar för samordning i förordning genom omräk- ningstabellen. Sammantaget redovisas regler, som på olika sätt påverkar ersätt- ningen genom samordning, inte samlat. Grundläggande förutsätt- ningar för beräkningen ligger vidare i förordning. Det gör att både en sökande och tillämparen kan ha svårt att få en tydlig bild av hur ersättningen påverkas vid olika samordningssituationer. Samordningsreglerna behöver anpassas till en ny försäkring Reglerna för samordning behöver i flera fall anpassas till den nya arbetslöshetsförsäkring som utredningen föreslår. Ett exempel är behovet av att anpassa reglerna vid deltidsarbete. Enligt nuvarande ordning jämförs arbetade timmar med den sökandes normalarbets- tid. Normalarbetstid är den genomsnittliga arbetstid som den sökande haft . Eftersom arbetslöshetsersättningen ska grundas på tidigare inkomster från förvärvsarbete kommer det inte längre att finnas bestämmelser om normalarbetstid. När normalarbetstiden för- svinner ur regelverket, behövs nya grunder för beräkning av ersättningen. Att arbetslöshetsförsäkringen föreslås bli en samlad inkomst- bortfallsförsäkring får även andra konsekvenser. Enligt nu gällande rätt tillämpas t.ex. regeln om hur arbetslöshetsersättningen ska sam- ordnas med ersättningar som utbetalas med anledning av arbetslöshet från andra än arbetslöshetskassorna bara för den som får inkomst- relaterad ersättning. Utredningen föreslår att alla som uppfyller vill- koren för arbetslöshetsersättning ska få ersättning relaterad till tidi- gare inkomster. Regeln om samordning behöver därför ses över och anpassas till en ny inkomstbortfallsförsäkring som inkluderar alla som omfattas av arbetslöshetsförsäkringen. Slutligen bör det övervägas hur samordningsbestämmelserna på- verkas av att arbetslöshetsersättningen ska beräknas och betalas ut . Dagens arbetslöshetsersättning beräknas och betalas ut . Samordningsreglerna behöver därför ses över för att skapa tydlighet om hur ersättningen påverkas i en ny arbets- löshetsförsäkring som prövas och betalas ut månatligen. Dagens regler för samordning kan leda till över- eller underkompensation vid deltidsarbete Dagens samordningsregler tar inte hänsyn till vilken ersättning som den sökande kan få i relation till tidigare inkomster. Tyngdpunkten riskerar att leda till såväl under- som överkompen- sation för den som deltidsarbetar. Det är en följd av den asymmetri som uppstår när rätten till ersättning grundas på förlusten av arbetad tid, men ersättningen lämnas i form av ekonomiskt stöd. Ersättning under pågående period Arbetslöshetsersättning till den som deltidsarbetar och i övrigt är arbetslös räknas ut genom att antalet arbetade timmar dras av från normalarbetstiden. Beräkningen sker med hjälp av en omräkningstabell. Vid beräkningen har det ingen betydelse vilken inkomst den sökande har haft innan arbetslösheten eller hur mycket den sökande tjänat under arbetslösheten. Det leder till att den sök- ande i vissa fall kan få mer i arbetslöshetsersättning och inkomster från deltidsarbete än han eller hon hade före arbetslösheten (över- kompensation). I andra fall kan den sökandes sammanlagda arbets- löshetsersättning och inkomster från förvärvsarbete bli lägre än inkomsterna före arbetslösheten (underkompensation). I andra fall kan den sökandes sammanlagda arbetslöshetsersättning och inkomster från förvärvsarbete bli lägre än inkomsterna före arbetslösheten (underkompensation). Exempel på över- och underkompensation Enligt nuvarande ordning kan den som under arbetslösheten får ett deltidsarbete med högre lön än han eller hon hade innan arbetslös- heten få mer i samlad inkomst från deltidsarbete och arbetslöshets- ersättning än vad han eller hon hade innan hon blev arbetslös. Exempel på överkompensation (nuvarande ordning): har en genomsnittlig arbetstid före arbets- lösheten och en genomsnittlig inkomst på . Under arbetslösheten får han en anställning motsvarande av heltid med en månadslön på . Lön före arbetslösheten = Lön från deltidsarbetet = Ersättning/månad: (i dagpenning × 1 ersättnings- dagar × ) = Summerad inkomst: 19 000 + 3 031 = Jämförelse med ersättning vid hel arbetslöshet: + . Jämförelse med inkomst före arbetslösheten: + . För andra deltidsarbetande kan det i stället leda till underkompensa- tion där den sökande får mindre i ersättning vid deltidsarbete än vid full arbetslöshet. Exempel på underkompensation (nuvarande ordning): har en genomsnittlig arbetstid före arbets- lösheten och en genomsnittlig inkomst på . Under arbetslösheten får hon en anställning motsvarande med en månadsinkomst på . Lön före arbetslösheten: Lön från deltidsarbetet: Ersättning per /månad: (i dagpenning × 2,5 ersätt- ningsdagar × ) = Summerad inkomst: 6 950 + 7 578 = Jämförelse med ersättning vid hel arbetslöshet: – Jämförelse med inkomst före arbetslösheten: – . Observera att beräkningarna avser ersättningar före skatt. Skatte- effekter i form av t.ex. jobbskatteavdrag påverkar skillnaderna. 14.4Samordning med inkomster från förvärvsarbete 14.4.1Inkomster från förvärvsarbete på deltid Förslag: Arbetslöshetsersättningen ska minskas för en sökande som har haft inkomster från förvärvsarbete på deltid för samma månad som han eller hon begär ersättning för. Ersättningen ska minskas proportionerligt i förhållande till den sökandes inkomster av förvärvsarbete innan arbetslösheten. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om 1.formeln för hur arbetslöshetsersättningen ska minskas enligt första stycket, och 2.hur arbetslöshetsersättningen ska minskas för den som har inkomster från förvärvsarbete som avser flera kalendermånader. Bedömningen: Det bör införas en bestämmelse i den nya för- ordningen som anger att den proportionerliga minskningen av arbetslöshetsersättningen med inkomst av förvärvsarbete på del- tid ska beräknas enligt följande: (inkomst från deltidsarbetet för en månad / [den sökandes totalinkomst/tolv]) × ersättningsgrundande inkomst Det bör även införas en bestämmelse i den nya förordningen som anger att Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen får meddela föreskrifter om hur inkomster av förvärvsarbete på del- tid som avser mer än en kalendermånads arbete ska minska arbets- löshetsersättningen. Det finns behov av anpassade regler som inte minskar incitamenten att ta deltidsarbete Enligt nuvarande ordning minskas arbetslöshetsersättningen utifrån den beslutade normalarbetstid och det antal timmar som den sökande arbetar . Omräkningen sker genom en omräkningstabell som baseras på förutsättningar som inte framgår i andra delar av regel- verket. När ersättningen minskas med anledning av deltidsarbete i dagens regelverk har det ingen betydelse vilken lön eller annan ersätt- ning som lämnats för detta arbete. Det innebär att den sökande både kan under- och överkompenseras i förhållande till tidigare inkomster. Enligt utredningens uppfattning bör även ett nytt regelverk för arbetslöshetsförsäkringen innehålla bestämmelser om hur ersättningen ska minskas i motsvarande fall. Reglerna för beräkning när den sök- ande deltidsarbetar bör dock tydliggöras och anpassas till en försäk- ring grundad på inkomster från förvärvsarbete i stället för arbetad tid. Utredningen har övervägt om deltidsarbete ska minska ersättningen med utgångspunkt från den arbetade tiden. Utgångspunkten skulle i så fall vara att en sökande som arbetar inte är arbetslös och innebära att dagens ordning skulle gälla även . Det är svårt att administrera och kontrollera arbetstidsbortfall Reglerna behöver anpassas till att arbetslöshetsförsäkringen i sin helhet blir en inkomstbortfallsförsäkring och att rätten till ersätt- ning baseras på tidigare inkomster från förvärvsarbete i stället för arbetad tid. Vid prövningen av rätten till ersättning kommer arbets- givardeklarationer att spela en stor roll, inte minst för att skapa en effektiv administration av arbetslöshetsförsäkringen och ett förutse- bart försäkringsskydd för den sökande. Uppgifter om arbetad tid finns inte i arbetsgivardeklarationerna. Det är med andra ord omöjligt att med hjälp av arbetsgivardeklarationerna kontrollera om rätt ersätt- ning har utbetalats till den som deltidsarbetat. Det innebär att någon form av intyg från arbetsgivaren om arbetad tid skulle behöva hämtas in. En sådan ordning omintetgör den förenklade administration som utredningen eftersträvar. Om ersättningen skulle minskas med arbetad tid skulle det därför även i fortsättningen vara svårt att kontrollera om rätt ersättning har betalats ut. Leder inkomstbortfallsprincipen till överutnyttjande? Under utredningens förankringsarbete har det framförts farhågor om att inkomstbortfallsprincipen kan få negativa effekter på match- ningskvaliteten. Orsaken skulle vara att det, om inkomstbortfallet är styrande, skulle det bli ekonomiskt intressant för fler att ta ett lägre betalt arbete än tidigare, eftersom arbetslöshetsersättningen skulle kunna användas som utfyllnad. Resonemanget baseras på ett antagande om att det skulle leda till att personer tar arbeten som inte motsvarar deras meriter. Utredningen delar inte denna bedömning. Ett skäl är att det i själva verket kan vara svårt för den som upplevs som överkvalificerad att få ett arbete som inte motsvarar hans eller hennes meriter. Dess- utom menar utredningen att det sannolikt rör sig om få personer som, genom de marginaler som skulle skapas mellan det nuvarande systemet och utredningens förslag, skulle välja att agera på det sätt som beskrivs. Att ansöka om arbetslöshetsersättning innebär att det finns krav på att vara aktivt arbetssökande utöver sitt deltidsarbete och att arbetssökandet kontrolleras. Den som inte är aktivt arbets- sökande riskerar en sanktion. För de flesta innebär det en ansträng- ning att vara och att betraktas som arbetslösa. Dessutom betalas den ersättning som det här är frågan om bara ut och ersättningen trappas enligt utredningens förslag ned med tiden i arbetslöshet. En annan invändning är att om arbetslöshetsersättningen vid del- tidsarbete för tydligt inriktas på inkomstbortfallet, i stället för att som inrikta sig på arbetstidsbortfall, kan det bli svårt att fånga upp dem som arbetar mycket, men har låga inkomster från detta arbete. Utredningen vill med anledning av denna invändning på- minna om att det i övrigt av regelverket framgår att den sökande ska vara arbetslös och stå till förfogande. En sökande som arbetar i sådan utsträckning att han eller hon kan anses vara heltidsanställd har inte rätt till arbetslöshetsersättning. Om kravet att den sökande aktivt söker lämpligt arbete inte är uppfyllt, riskerar den sökande vidare att varnas eller stängas av från arbetslöshetsersättningen. Det är viktigt att arbetslösa gör vad som krävs för att komma i arbete. Deltidsarbete kan vara en väg för en sökande att på få ett heltidsarbete och därmed inte ha något behov av arbetslöshetsersättning överhuvudtaget. Utredningen anser därför att minskningsreglerna med anledning av inkomster från deltids- arbete bör konstrueras så att det finns incitament för en sökande att arbeta, även på deltid. Reglerna bör utformas så att de inte leder till överkompensation, dvs. att en sökande sammantaget har högre inkomster från deltidsarbete och arbetslöshetsersättning än den inkomst han eller hon hade före arbetslösheten. Minsknings- reglerna bör därför helt inriktas på det inkomstbortfall som den sök- ande har haft till följd av arbetslösheten. Om den sökande genom deltidsarbete inte har ett inkomstbortfall jämfört med tidigare in- komster, bör inte heller arbetslöshetsersättning lämnas. Utredningen menar att det finns flera fördelar med att ersättning bara lämnas till den som har ett inkomstbortfall. Det motverkar över- utnyttjande av arbetslöshetsförsäkringen, vilket stärker dess legiti- mitet.