sou · H8B363d3 · 2020-11-12 00:00:00 — De rör främst åtgärder som bör vidtas för att, på en internationell nivå, skydda ett barn mot de skadliga effekterna av ett olovligt bortförande. Förebyggandet och bekämpandet av människohandel är prioriterade frågor för . har bl.a. bedrivit sitt arbete mot människohandel i olika internationella sammanhang.25 åtgärder mot handel med barn beskrivs här nedan utifrån tre delar: det straffrättsliga skyddet, internationella överenskommelser och andra åtgärder. Eftersom vårt uppdrag tar sikte på svensk lagstift- ning och praxis beskrivs andra åtgärder endast mycket översiktligt. När det gäller handel med barn i syfte att ekonomiskt eller sexu- ellt utnyttja ett barn eller för att använda ett barn som soldat, se även de bestämmelser som redogörs för under kapitlen om artiklarna 32, 34 och 38. Åtgärder som berör rehabilitering finns beskrivna i kapit- let om artikel 39. Människohandel är enligt svensk lag kriminaliserat (4 kap. 1 a § BrB). Brottet gäller den som rekryterar, transporterar, överför, inhyser eller tar emot ett barn. Om det görs i syfte t.ex. att barnet ska exploa- teras för sexuella ändamål, avlägsnande av organ, krigstjänst eller tvångs- arbete utgör det människohandel. Barn har ett bredare skydd än vuxna, eftersom det, såvitt avser barn, inte krävs att något otillbörligt på- tryckningsmedel (t.ex. hot) eller utnyttjande använts. 2017/18:123 s. 13. Artikel 35 – skydd mot handel med barn när en gärningsperson inte haft uppsåt men varit oaktsam i förhål- lande till offrets låga ålder. I praxis har bl.a. några rumänska ungdomar, som tagit med sig två 16-åringar från sitt hemland till , ansetts ha tagit kontroll över barnen, eftersom de varit helt utelämnade till ungdomarna. Barnen kunde inte språket, hade inga pengar eller ombyteskläder och i prin- cip ingen laglig möjlighet att tjäna ihop pengar till en hemresa. Syftet med kontrollen var att utnyttja barnen till att stjäla. Ungdomarna dömdes för människohandel.26 Vidare finns det andra brott som kan bli aktuella när det gäller bort- förande av barn, t.ex. människorov, olaga frihetsberövande, egenmäk- tighet med barn och förvanskande av familjeställning (4 kap. 1 och 2 §§ samt 7 kap. 3 och 4 §§ BrB). Handel med organ, som utgör ett av syftena bakom barnhandeln, är också kriminaliserat i . Det är således brottsligt att i vinst- syfte ta, överlämna, ta emot eller förmedla biologiskt material från en levande eller avliden människa eller vävnad från ett aborterat fos- ter (8 kap. 6 § lagen, 2006:351, om genetisk integritet m.m.).27 För att motverka handel med barn finns det även en bestämmelse i om att det inte får utges något vederlag vid adoption. Om det framkommer att vederlag har utgetts godkänns inte adop- tionen. Det är i vissa fall straffbelagt att utlova eller ge otillbörlig er- sättning för att få till stånd en adoption. Se kapitlet om artikel 21. När det gäller handel med barn i syfte att barnet ska ingå äkten- skap, se kapitlet om artikel 24.3. Nedan redogörs för några av de mest centrala instrumenten kring handel med barn och närliggande frågor. har tillträtt och därmed åtagit sig att följa de flesta av dem. Några av dem är beskrivna i prop. 2017/18:123 (avsnitt 4.2.1) och andra i delbetänkande Santiagokonventionen mot organhandel.28 har också ratificerat och inkorporerat som bl.a. 26Rättsfallet RH 2010:34. 27Förbudet mot handel av biologiskt material gäller inte blod, hår, modersmjölk och tänder. Det gäller inte heller avidentifierade cellinjer från befruktade ägg eller från ägg som har varit före- mål för somatisk cellkärnöverföring. har föreslagit ett tillägg till straff- bestämmelsen, se SOU 2019:1 s. 13 och 14. Förslaget bereds inom . 28SOU 2019:1 avsnitt 3.3. Artikel 35 – skydd mot handel med barn behandlar behörighetsregler vid olovliga bortföranden av barn från ett land till ett annat. Läs mer om den konventionen i kapitlet om artikel 11. Till FN:s konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet finns ett tilläggsprotokoll om förebyggande, bekämpande och bestraffande av handel med människor, särskilt kvinnor och barn (Palermoproto- kollet)29. Genom Palermoprotokollet träffades en överenskommelse på global nivå om en rättsligt bindande definition av människohandel. har genom ratificeringen av protokollet bl.a. förbundit sig att kriminalisera, vidta förebyggande åtgärder mot och bekämpa människohandel. Protokollet reglerar även vissa åtgär- der som ska vidtas till skydd för den som blivit offer för människo- handel. (Se t.ex. artiklarna 5, 6 och 9 i protokollet. Se även ovan, under avsnittet om artikelns innebörd.) konvention om bekämpande av handel med människor30 syftar till att förhindra och bekämpa människohandel, konstruera ett fullständigt regelverk för skydd och hjälp till människohandelsoffer, garantera effektivare brottsutredningar och åtal samt främja inter- nationellt samarbete. Konventionen övervakas av en särskild övervak- ningsmekanism, Group of Experts on Action against Trafficking in Human Beings (). Gruppen har lämnat särskilda rekommenda- tioner till , bl.a. när det gäller utredningar om människohandel.31 fick ett uppdrag att utreda om ska tillträda konvention mot handel med mänskliga organ (Santiagokonventionen). föreslog utredningen att ska tillträda konventionen.32 Förslaget bereds inom . Konventionen har till syfte bl.a. att förebygga, förhindra 30Council of Europe Convention on Action against Trafficking in Human Beings (CETS no. 31Se rekommendationerna på . 32SOU 2019:1 s. 1. Artikel 35 – skydd mot handel med barn och bekämpa handel med mänskliga organ. Ett annat syfte är att främja internationellt samarbete mot sådan handel. Människohandel aktualiserar även artikel 4 i . Artikeln kräver, enligt praxis, att det finns en straffrättslig nationell lagstiftning mot människohandel. Därtill ska en medlemsstat vidta adekvata åtgärder för att reglera sådan affärs- verksamhet som kan användas som täckmantel för människohandel. Det är också viktigt att migrationslagarna utformas på ett sätt så att de inte underlättar människohandel.33 Inom finns människohandelsdirektivet34, som syftar till att skapa ett mer sammanhållet synsätt i kampen mot människohandel. Direktivet innehåller bl.a. bestämmelser om kriminalisering av män- niskohandel. I direktivet regleras jurisdiktion och undantag från kravet på dubbel straffbarhet. Det finns också bestämmelser om brottsutred- ningar och lagföring samt om hjälp, stöd och skydd för brottsoffer. Enligt direktivet ska det inrättas nationella rapportörer. Människohan- delsdirektivet är genomfört i svensk rätt . Enligt en analys gjord av behövdes inte några lagändringar eller andra åtgärder vidtas i svensk rätt till följd av direktivet.35 När det gäller organhandel finns EU:s organdirektiv.36 Medlems- staterna ska se till att donation av organ från avlidna och levande sker frivilligt och utan ekonomisk ersättning. Människohandel ska vara förbjudet enligt artikel 5.3 i EU-stadgan. 33Europadomstolens avgörande i målet Ranstev mot och (2010) §§ 282 och 284. 34Europaparlamentets och rådets direktiv /36/EU av om förebyggande och bekämpande av människohandel, om skydd av dess offer och om ersättande av rådets ram- beslut /629/RI. 35Ju2013/275/L5. 36Europaparlamentets och rådets direktiv /53/EU av om kvalitets- och säkerhetsnormer för mänskliga organ avsedda för transplantation. Artikel 35 – skydd mot handel med barn deltar i FN:s Agenda 2030 för hållbar utveckling.37 Agendan innehåller ett antal mål som ska vara uppfyllda . Del- mål 8.7 berör bl.a. handel med barn. Av det framgår att omedelbara och effektiva åtgärder ska vidtas för att avskaffa människohandel. Även delmål 16.2 är aktuellt. Enligt det ska övergrepp, utnyttjande, män- niskohandel och alla former av våld eller tortyr mot barn elimineras. Regeringen har uttryckt att ska vara ledande i genom- förandet av agendan.38 Regeringen har träffat flera bilaterala avtal i syfte att bekämpa människohandel och exploatering av barn. Avtal har slu- tits med bl.a. , och . Därtill har ingått i ett samarbete för barn i utsatta situationer inom Östersjö- staternas råd. Rådets arbete rör bl.a. barn som är utsatta för människo- handel.39 Utöver det straffrättsliga skyddet har vidtagit andra natio- nella åtgärder på människohandelsområdet. Några av dem beskrivs i prop. 2017/18:123 (avsnitt 4.2.3). antog regeringen en handlingsplan för skydd av barn mot människohandel, exploatering och sexuella övergrepp för åren 2014 och 2015.40 För att fortsätta detta arbete fattade regeringen beslut om en ny handlingsplan för åren 2016–2018.41 Hand- lingsplanen innehåller ett antal åtgärder för att förebygga övergrepp och brott mot barn, skydda och stödja barn samt skapa förutsätt- ningar för att effektivt lagföra gärningspersoner. 37Generalförsamlingens resolution Att förändra vår värld: Agenda 2030 för hållbar utveckling, A/RES/70/1. 38Se t.ex. dir. 2016:18 s. 1. 2015/16:192 s. 13. 2013/14:91, kapitel 6. 2015/16:192. Artikel 35 – skydd mot handel med barn beslutade regeringen om en ny handlingsplan mot prostitution och människohandel. Syftet med handlingsplanen är att förebygga och motverka prostitution och människohandel samt att tillgodose behovet av skydd och stöd hos personer som är utsatta för människohandel. Planen omfattar även barn.42 har ett uppdrag att vara nationell rapportör i frå- gor som rör människohandel. I uppdraget ingår bl.a. att samla in upp- gifter om omfattningen av människohandel och hur den kan förebyg- gas och bekämpas. Resultaten ska redovisas till regeringen. I arbetet mot människohandel deltar ett flertal frivilligorganisa- tioner. Exempelvis arbetar Plattformen civila mot människo- handel för att förbättra samordningen av insatser till personer som är utsatta för människohandel och för att motverka människohandel i alla former. har till uppdrag att bl.a. samordna arbe- tet mot människohandel och utveckla samverkan mellan myndig- heter och andra aktörer (4 § förordningen, 2017:937, med instruk- tion för ). har i sina senaste rekommendationer till uttryckt en oro för att barnspecifika former av förföljelse, såsom risken att utsättas för människohandel, inte uttryckligen anges som asylgrunder i utlänningslagen. Kommittén har rekommenderat att ändra detta.43 Redan innan kommitténs rekommendation hade regeringen i propositionen Förstärkt straffrättsligt skydd mot människo- handel övervägt att ange sådana uttryckliga asylgrunder i lagen.44 Reger- ingen bedömde emellertid att utlänningslagen redan tillgodosåg det skyddsbehov som ett offer för människohandel kan ha. Därtill ville regeringen undvika en alltför detaljerad reglering, som kunde ge sken av att vara uttömmande. Regeringen ansåg därför inte att någon ändring i utlänningslagen skulle göras. Enligt artikel 35 i åtar sig en stat att vidta alla natio- nella, bilaterala och multilaterala åtgärder för att förhindra handel med barn. 42Bilaga till regeringsbeslut nr II:1. 43CRC/C/SWE/CO/5 p. 49 och 50. 2009/10:152 avsnitt 6. Artikel 35 – skydd mot handel med barn Som framgår av artikelns ordalydelse är det inte främst lagstift- ningsåtgärder som avses. Däremot står det klart att ett förbud och straffrättsligt skydd mot människohandel utgör en grund för att kunna bekämpa handeln med barn. I finns ett sådant straffrättsligt skydd. Förutom brottet människohandel finns t.ex. förbud mot tvångs- äktenskap, organhandel och vederlag vid adoption. Brottet människo- handel har särskilt anpassats för att motverka handel med barn. Är målsäganden ett barn krävs det inte att något otillbörligt medel, t.ex. olaga tvång eller vilseledande, använts för att brottet ska kvalificeras som människohandel. deltar i flera internationella samarbeten och har under- tecknat ett antal konventioner och bilaterala avtal som bl.a. syftar till att förhindra handel med barn. När det gäller barnrättskommitténs rekommendation om att vissa barnspecifika former av förföljelse uttryckligen ska anges i utlännings- lagen som grunder för asyl, kan det först konstateras att det varken i artikel 35 eller i i övrigt finns någon uttrycklig skyldighet att göra detta. De skäl som regeringen angav mot detta fram- står även utifrån ett barnkonventionsperspektiv som rimliga. Mot bak- grund av det bedömer vi att avsaknaden av en sådan uttrycklig grund för asyl i utlänningslagen inte gör svensk rätt oförenlig med konven- tionen. Därtill har lagstiftaren bedömt att en risk att bli offer för män- niskohandel redan kan utgöra en grund för asyl enligt svensk rätt (jämför även Migrationsöverdomstolens avgörande MIG 2017:6). har vidtagit ett antal åtgärder för att förhindra att ett barn olovligen bortförs eller blir offer för försäljning eller människohan- del. Det är omöjligt att på ett generellt plan bedöma om ”alla lämp- liga åtgärder” vidtagits. Med beaktande av den generella ordalydelsen av artikel 35 och de insatser som redovisats bedömer vi dock att svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med innebörden av artikel 35 i . Vid vår kartläggning har det inte framkommit någonting som ger anledning att ifrågasätta den slutsatsen. Svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med innebörden av artikel 35 i . 39Artikel 36 – skydd mot annat utnyttjande Utredningens bedömning: Svensk lagstiftning och praxis över- ensstämmer med innebörden av artikel 36 i med följande undantag. Bestämmelsen i 18 § tredje stycket lagen (2003:460) om etik- prövning av forskning som avser människor, om att gifta barn ska behandlas som vuxna när det gäller samtycke, är inte förenlig med artikel 36. Konventionsstaterna ska skydda barnet mot alla andra former av ut- nyttjande som kan skada barnet i något avseende. Genom artikel 36 åtar sig en stat att skydda ett barn mot alla andra former av utnyttjande som kan skada barnet i något avseende. Bestämmelser som rör andra former av utnyttjande finns även i det grundläggande ramverket för de mänskliga rättigheterna (of Human Rights) genom att det i den internatio- nella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter1 (arti- kel 7) anges att ingen utan sitt fria samtycker får utsättas för medi- cinska eller vetenskapliga experiment. Motsvarande skrivning finns även i artikel 15 i konventionen om rättigheter för personer med funk- Artikel 36 – skydd mot annat utnyttjande ska ses som en helhet och artikel 4 ska beaktas i genomförandet av samtliga rättigheter i konventionen. lyfter fram några s.k. grundprinciper, artiklarna 2.1, 3.1, 6 och 12, som de anser har en särskild relevans för genomförandet av rättigheterna i konventionen.3 (Läs mer om dessa nedan.) För att förstå vad som avses med alla andra former måste artikel 36 sättas i sitt sammanhang. I finns ett antal bestämmelser som berör olika former av utnyttjanden, framför allt artiklarna 19, 21 och 32–35. Artikel 19 rör ett barns skydd mot utnyttjande när det är i föräldrars eller annan persons vård. Artikel 21 innehåller regler som syftar till att motverka att ett barn utnyttjas för kommersiell adoption. Artikel 32–35 gäller en stats skydd mot att ett barn utnytt- jas ekonomiskt eller sexuellt, för skadligt eller annars olämpligt arbete, för framställning av eller handel med narkotika eller som offer för barnhandel. Artikel 36 rör alla andra former av utnyttjande. Den kan således ses som en generalklausul eller ett förtydligande om att en stats skyldighet att skydda ett barn mot utnyttjande inte är begränsat till de former som anges i de föregående artiklarna. Även andra artiklar kan vara relevanta för uttolkningen beroende på omständigheterna. Exempel på detta är artikel 16 om rätten till privatliv, artikel 17 om massmedier och artikel 38 om barn i väpnade konflikter. Nära knuten till artikel 36 är också artikel 39 om rehabilitering av ett barn som blivit utnyttjat. Till finns också ett fakultativt protokoll till kon- ventionen om barnets rättigheter om försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi4, som har ratificerat. Av inledningen till protokollet framgår att parterna ansåg att det var lämpligt att utöka de åtgärder som staterna bör vidta för att garantera skyddet mot bl.a. utnyttjande och på så sätt bättre uppnå syftena med barnkonventio- nen och genomförandet av särskilt artiklarna 1, 11, 21 och 32–36. Vidare ansåg staterna att det behövdes ett heltäckande angreppssätt på problemen med bl.a. utnyttjande av barn. Protokollet ska således ses som en förstärkning och fördjupning av åtagandena i barnkon- ventionen. 3CRC/GC/2003/5 p. Jämför (2019) s. 113. Artikel 36 – skydd mot annat utnyttjande Nedan beskrivs i korthet hur de grundläggande principerna i konven- tionen förhåller sig till artikel 36. Läs mer om dessa i kapitlen om respektive artikel. Rättigheterna i gäller alla barn inom en konven- tionsstats jurisdiktion utan någon åtskillnad av något slag (artikel 2). Detta innebär att även barn som inte är svenska medborgare, såsom ett barn med uppehållstillstånd, som söker asyl eller som befinner sig utan tillstånd i , ska omfattas av skyddet enligt artikel 36. Enligt artikel 16 i konventionen om rättigheter för personer med funk- tionsnedsättning förtydligas dessutom att en konventionsstat har en skyldighet att skydda personer med funktionsnedsättning mot alla former av utnyttjande, våld och övergrepp både inom och utom hem- met. Särskild hänsyn ska tas till om våldet är könsrelaterat. Genom artikel 6 garanteras ett barn den grundläggande rätten till liv som uttrycks som en universell mänsklig rättighet i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna5 och den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter. Vidare ska ett barns överlevnad och utveckling säkerställas till det yttersta av en stats förmåga. Eftersom ett barns existens är en förutsättning för att det ska kunna åtnjuta övriga rättigheter i konventionen får artikel 6 en naturlig prioritet och blir på så sätt grundläggande för hela genom- förandet av konventionen. Artikel 36 kan också ses som en vidare- utveckling av den grundprincip som uttrycks i artikel 6, eftersom ett barns utveckling och i viss mån även överlevnad, kan riskeras om barnet utnyttjas på något sätt som kan skada barnet. menar att rätten till överlevnad och utveckling endast kan genomföras med ett holistiskt förhållningssätt. Det sker enligt kommittén genom att alla de andra bestämmelserna i konven- tionen tillämpas och ses i relation till varandra.6 Kommittén förväntar sig att konventionsstaterna tolkar ordet utveckling i dess vidaste be- 5Antagen av genom resolution 3/217 . 6CRC/C/GC/7 p. Artikel 36 – skydd mot annat utnyttjande märkelse, som ett helhetsbegrepp som omfattar barnets fysiska, men- tala, andliga, moraliska, psykologiska och sociala utveckling.7 I är det en utgångspunkt att familjen är den grundläggande och naturliga enheten för ett barn, vilket bl.a. framgår av konventionens inledning (preambel). Föräldrar eller andra vård- nadshavare har i första hand ansvaret för ett barns överlevnad och utveckling (artiklarna 5 och 18). I föräldrarnas ansvar ligger bl.a. att se till barnets bästa och att på ett sätt som står i överensstämmelse med den fortlöpande utvecklingen av barnets förmåga ge barnet råd och ledning då det utövar sina rättigheter. har staten det yttersta ansvaret för ett barns överlevnad och utveckling samt för att barnet ges det skydd och stöd som det behöver (jämför bl.a. artik- larna 3.2, 6, 9, 19, 20, 23, 26, 27, 32–36, 38 och 39). Enligt artikel 4 ska en stat vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgärder, administrativa åtgärder och andra åtgärder för att genomföra de rättig- heter som erkänns i konventionen. I fråga om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter ska en stat till fullo utnyttja sina tillgängliga resur- ser för att vidta sådana åtgärder. Vid behov ska sådana åtgärder vidtas inom ramen för det internationella samarbetet. Rätten att uttrycka sin åsikt och få den beaktad Enligt artikel 12.1 ska en stat tillförsäkra ett barn som är i stånd att bilda en åsikt rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör det. Ett barns åsikter ska beaktas i förhållande till ålder och mognad. För att ett barn ska tillförsäkras denna rätt ska barnet enligt artikel 12.2 särskilt beredas möjlighet att höras. Det kan göras direkt eller genom företrädare eller ett lämpligt organ och gäller i alla domstolsförfaran- den och administrativa förfaranden som rör barnet. Barnet ska höras på ett sätt som är förenligt med nationella procedurregler. Detta kan t.ex. innefatta olika beslut och förfaranden som rör skydd och stöd till ett barn som riskerar eller har utsatts för någon form av utnytt- jande som kan skada barnet i något avseende. Enligt barnrättskommittén har ett barn även rätt att avstå från att utöva sin rättighet; att uttrycka åsikter är för barnet ett val, inte en skyldighet.8 7CRC/GC/2003/5 p. 8CRC/C/GC/12 p. Artikel 36 – skydd mot annat utnyttjande Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myn- digheter eller lagstiftande organ, ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3.1). I en bedömning och pröv- ning av barnets bästa ingår att ta hänsyn till samtliga grundläggande principer och konventionen i sin helhet. Vid en sådan bedömning får barnets upplevelser och åsikter om sin situation särskild betydelse, i förhållande till barnets ålder och mognad (artikel 12). Syftet med begreppet barnets bästa är enligt barnrättskommittén att säkerställa att barn både fullt och faktiskt kan åtnjuta alla de rättig- heter som erkänns i konventionen. Kommittén understryker att en vuxen persons personliga bedömning av ett (eller flera) barns bästa inte får ha företräde framför rättigheterna enligt konventionen; ingen rättighet ska kunna inskränkas av en skönsmässig tolkning av barnets bästa. Vidare framhåller kommittén att barnets bästa är ett dynamiskt koncept, som kräver att man gör bedömningar anpassade till det spe- cifika sammanhanget.9 Nedan redogörs i korthet för i vilka sammanhang principen om barnets bästa kan bli relevant i förhållande till artikel 36. Artikel 3.1 omfattar även lagstiftande organ. Principen om barnets bästa måste beaktas både vid bedömningen av vad som utgör ett skad- ligt utnyttjande som vid regleringen av skyddet mot det. Även vid reglering av stöd för ett barn som utnyttjats ska i första hand vad som bedöms vara barnets bästa beaktas. Övriga rättigheter enligt barnkon- ventionen ska också beaktas i bedömningen av barnets bästa. Sådana bedömningar bör till viss del även bygga på barns egna upplevelser och åsikter i enlighet med artikel 12. I sin allmänna kommentar om barnets bästa lyfter barnrättskom- mittén särskilt fram den roll som lagstiftande organ har. Kommittén betonar att artikel 3.1 både gäller barn i allmänhet och barn som indi- vider. Det innebär, enligt kommittén, att varje gång en lag eller en 9CRC/C/GC/14 p. 1 och 4. Artikel 36 – skydd mot annat utnyttjande bestämmelse antas eller en internationell överenskommelse ingås som berör barn bör beslutet styras av hänsyn till barnets bästa.10 Enligt artikel 3.1 ska det i varje beslut som rör ett barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa. Vid ett beslut eller åt- gärd till skydd, stöd och vård för ett barn, som riskerar att utsättas för eller har utsatts för någon form av utnyttjande som kan vara skad- ligt ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa. I en bedömning av barnets bästa ska hänsyn tas till alla de rättig- heter som ett barn har enligt och som är relevanta i sammanhanget. Ett barn ska också ges möjlighet att uttrycka sin åsikt inför att ett beslut tas (jämför artikel 12). understryker att detta ska ske med utgångs- punkt i barnets specifika omständigheter.