sou · H8B359 · 2020-10-19 00:00:00 — Dessutom finns en viss osäkerhet inom innovationskontorsverk- samheten om när stöd går från att vara till studenter eller forskare för att utveckla resultat från verksamhet vid högskolan och när stödet övergår till att bli ett stöd till ett företag. Detta då det kan anses att statsstödsreglerna inträffar om den som får stödet har för avsikt att använda stödet inom näringsverksamhet. En typsituation är att en forskare får stöd för att ta fram en patentansökan och under arbetet med denna avser bilda ett aktiebolag eller en student som har ett företag som hen kan knyta den utvecklade idén till. Det bästa sättet att minska risken för otillåtna transaktioner och sådana transaktioner, som i vart fall ska redovisas i särskild ordning, är enligt utredningen att genom råd och stöd minska risker för fel. Utredningens analys utifrån direktivets frågeställningar Detta kan ske genom de stödfunktioner som utredningen föreslår tillsammans med UKÄ:s och arbete. Stödet från innovationskontoren är inte stöd till ekonomisk verksamhet Utredningen har vidare uppfattningen att de finansiella transak- tioner som förekommer inom ramen för innovationskontorens stöd till studenter och medarbetare vid högskolorna typiskt sett inte innebär stöd till ekonomisk verksamhet. Detta då stödet från inno- vationskontoren inte ger stöd till verksamhet som går ut på att erbjuda varor och tjänster på en marknad. För att säkerställa att så är fallet, är det av stor vikt att medarbetare inom högskolorna har stor kunskap om gällande statsstödsregelverk och att de är väl insatta i de enskilda projekt de är engagerade i, samt att de genomgår en nog- grann prövning av om verksamheten utvecklats på ett sådant sätt att studenten eller medarbetaren börjar bli aktör på en marknad. Utred- ningens bedömning är att innovationskontorens medarbetare är medvetna om detta men att kontorens storlek kan göra dem sårbara och att nödvändig kunskap riskerar att inte alltid finnas till hands. Den osäkerhet som ovan beskrivits om när stöd till enskilda över- går till att bli stöd till företag, tillsammans med övriga framkomna exempel visar på inte bara ett behov av ökad kunskap och en ökad användning av beslutsstöd och mallar, utan också på metodutveck- ling och utarbetande av kontrollmoment inom innovationskontors- verksamheten. Stöd för detta kan ges från det gemensamma Finansi- eringsbolaget och från . Om behov av att ta fram en särskild stödförordning skulle uppkomma, torde det kunna vara en uppgift som ryms inom ansvarsområde att uppmärksamma. Holdingbolagens verksamhet sker på kommersiell grund Utredningens sammanfattande bedömning avseende holdingbolagen är att det inom deras verksamhet förekommer transaktioner som utgör statsstöd och att dessa transaktioner, särskilt riskkapital till så kallade projektbolag, därför behöver hanteras i särskild ordning. Det har inte under utredningens arbete framkommit något som tydligt pekar på att holdingbolagen inom ramen för denna verksamhet utger Utredningens analys utifrån direktivets frågeställningar stöd på sätt som är oförenligt med statsstödsregelverket. Däremot finns det risker förenade med verksamheten som utredningen – lik- som i sin rapport om granskning av verksamheten i holdingbolagen – anser kan hantera spå bättre sätt än som sker . I detta ingår att minimera risk för jäv i beslutsfattande, risk för otill- börlig eller olämplig riskexponering, risk att statens medel finansi- erar verksamhet som överförs till annan till fel pris (underprisöver- låtelser) och risk i att lika fall inte behandlas lika av företrädare för staten. Utredningen lämnar mot den bakgrunden förslag som avses bidra till att beslut om stöd inom den så kallade riskkapitalverk- samheten hanteras på ett mer enhetligt sätt än och med tillgång till ett utökat statsstödsrättsligt stöd. Detta utvecklas under av- snitt 9.3. Det är viktigt med en legal grund för statsstöd Om statsstöd förekommer är det viktigt att en legal grund för detta finns. Detta kan bestå i lagstiftning, en särskild stödförordning eller myndighetsbeslut. Om det kan identifieras att en typ av stöd för- väntas bli återkommande är det lämpligt att regeringen tar fram en förordning som utgör grund för utbetalning av denna typ av stöd. För att säkerställa korrekt återrapportering och administration av stöd föreslår utredningen en rad åtgärder (se kapitel 8–10), som avses säkerställa att högskolor och holdingbolag ges ett utökat och kontinuerligt stöd i statsstödsrättsliga frågor, såväl från berörda myndigheter som från ett särskilt för holdingbolagen gemensamt aktiebolag (Finansieringsbolaget – se avsnitt 9.3.2). Förslaget för ett mer strategiskt arbete inom immateriella tillgångar återfinns i be- tänkandets avsnitt 8.1.1 och medför att PRV inom ramen för sin immaterialrättsstödjande funktion tillhandahåller visst stöd om stats- stöd inom uppdraget. Till detta kommer det stöd Finansierings- bolaget ger och den kontroll och uppföljning som kommer ske sär- skilt av , som är en myndighet som genom hantering av stöd bland annat genom förordningen (2015:208) om statligt stöd till forskning och utveckling samt innovation, är väl insatta i statsstöds- regelverket inom innovationsstödssystemet. Betänkandets kapitel 6 är det första av totalt fyra förslagskapitel. I detta kapitel presenteras utredningens förslag på hur högskolornas uppdrag för nyttiggörande ska definieras. Den breddade definitionen innebär att nyttiggörande ska omfatta all verksamhet vid högsko- lorna. Ansvaret för nyttiggörandet ska ligga hos högskolans ledning. Följande kapitel inleds med en beskrivning av hur högskolornas nyttiggörandeuppdrag breddas och förtydligas. I detta ingår förslag på hur uppdraget bör förtydligas i högskoleförordningen. Av- snitt 6.2 beskriver ansvarsfördelningen av det avslutande avsnittet är följdändringar för Försvarshögskolan och lantbruksuni- versitet. 6.1Högskolornas nyttiggörandeuppdrag breddas och förtydligas Utredningen har i möten med företrädare för högskolor, studenter och forskare tydligt sett att ett nyttiggörandearbete sker om även det är ifrågasatt, avgränsat och otydligt. Det sker dessutom under olika villkor för medarbetare och studenter vid olika hög- skolor. Det är heller inte klart för alla högskolor huruvida nyttig- görandeuppdraget omfattar alla resultat som kan härledas från forskning eller bara sådant som direkt kommer från forskning. 6.1.1Nyttiggörande av kunskap från all verksamhet vid högskolorna Utredningens förslag: I högskolornas uppgift ska det ingå att samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet samt verka för att forskningsresultat och andra kun- skaper tillkomna vid högskolan kommer till nytta. Det ska förtydligas att också konstnärlig forskning omfattas i högskolors uppgift att verka för att forskningsresultat tillkomna vid högskolan kommer till nytta. För att tydliggöra att arbetet med nyttiggörande inte bör begränsas till resultat tillkomna inom forskningsverksamheten bör det klar- göras att det även innefattar andra kunskaper tillkomna vid hög- skolor. Det ska här också framhållas att mycket av de nya lösningar som uppstår sker i samverkan mellan akademi och omgivande sam- hället. Nyttiggörande är bredare än kommersialisering Att högskolorna ska verka för att forskningsresultat ska komma till nytta innebär att högskolorna ska vidta åtgärder som syftar till att forskningsresultat ska komma samhället i stort till godo. Detta kan bland annat ske genom att resultat vidareförädlas, avyttras, kommersi- aliseras eller kommer till praktisk tillämpning på annat sätt. Kom- mersialisering kan till exempel ske genom att uppfinningar patenteras och licensieras ut till befintliga företag eller genom att nya företag bildas. Att verka för att forskningsresultat kommer till nytta kan även innebära att informationen om forskningsresultat finner sin väg ut i samhället och den övriga forskarvärlden och där väcker intresse för vidareutveckling av liknande och bättre idéer inom samma eller annat område. Mycket av nyttiggörandet av forskningsresultaten sker automatiskt via högskolornas utbildningsverksamhet när stu- denter tillägnar sig ny kunskap och tar den med sig ut i arbetslivet efter avslutade studier. Det är dock inte enbart i högskolornas forsk- ningsverksamhet ny kunskap uppstår. Även i annan verksamhet, exempelvis inom utbildningsverksamheten, uppstår ny kunskap som behöver komma samhället till godo. Utredningen menar därför att det ska vara tydligt att högskolornas uppdrag om att verka för att resultat kommer till nytta inte enbart omfattar forskningsresultat utan även andra resultat tillkomna vid högskolorna. Utbildningen vid högskolan och annan verksamhet, exempelvis kliniska studier, ska ju vara forskningsbaserad. Samverkan är viktig för nyttiggörande Högskolor arbetar på olika sätt för att skapa goda förutsättningar för att forskningsresultat ska komma till nytta. Detta innebär dock inte att högskolorna själva måste vidta alla de åtgärder som kan behövas. För framför allt de större högskolorna är det naturligt att de själva eller i samverkan med andra bygger upp kompetens att arbeta med bland annat kommersialisering. Högskolorna behöver normalt sett bedriva arbetet i samverkan med andra högskolor eller andra aktörer.1 Alla högskolor har ett ansvar Att högskolorna ska verka för att andra kunskaper ska komma till nytta innebär att högskolorna ska vidta åtgärder som syftar till att bland annat kunskaper kopplade till utbildningen, klinisk verksam- het samt studenters, doktoranders och forskares verksamhet i övrigt på högskolan ska komma samhället i stort till godo och att högsko- lorna ska skapa goda förutsättningar för detta. All sådan verksamhet ska vara forskningsbaserad och utgå från forskningen och dess resul- tat. Även om en högskola bedömer att den inte kan bedriva arbetet med nyttiggörande av resultaten från exempelvis utbildningen i egen regi, ska högskolan ha ett ansvar att driva arbetet för att de kommer till nytta. Uppgiften omfattar bland annat att erbjuda eller anvisa möj- ligheter till utbildning för studenter i frågor om immaterialrättsligt skydd för utbildningsresultat, entreprenörskap och liknande utveck- lingsarbete. Arbetet kan exempelvis ske i samarbete med student- kårer, företag, forskningsinstitut och andra externa aktörer. 2008/09:50, s. 117 ff. Förslaget innebär ett förtydligande i högskolelagen Ett omfattande arbete vid högskolorna för att såväl forsknings- resultat som andra kunskaper tillkomna vid högskolan kommer till nytta kan i förlängningen förväntas leda till ökad tillväxt och ökad sysselsättning. En utvidgning av högskolornas arbete i detta avseende är ett led i denna utveckling. Genom att i linje med tidigare uttalanden från regeringen om forskningsresultat nu klargöra att nyttiggörande- arbetet i 1 kap. 2 § andra stycket högskolelagen (1992:1434) uttryck- ligen även gäller andra kunskaper tillkomna vid högskolor menar utredningen att det tydliggörs som en viktig uppgift som bör genom- syra all verksamhet vid högskolor. Utredningen föreslår därför att en ändring sker genom tillägg i 1 kap. 2 § andra stycket högskolelagen (1992:1434). Ett förtydligande om konstnärlig forskning behövs. Vid de högskolor som bedriver konstnärlig verksamhet bedrivs konstnärlig forskning. Utredningen menar att det är av stor vikt att även denna verksamhet, liksom annan ny kunskap tillkommen vid högskolan, omfattas av nyttiggörandeuppdraget. Att så redan de facto sker har också bekräftats vid möten med berörda högskolor. Dagens utformning av högskolelagen kan däremot riskera att tolkas som att resultat av konstnärlig forskning inte omfattas av uppdraget vilket utredningen menar är olyckligt. Högskolelagen föreslås därför förtydligas på denna punkt genom ändring i 1 kap. 2 § tredje stycket högskolelagen (1992:1434). Högskolorna ska själva bestämma om de vill förlänga sitt stöd Tillgången till stöd för nyttiggörande av andra kunskaper tillkomna vid högskolorna bör inte vara begränsad till tiden som anställd eller inskriven som student vid högskolan utan bör enligt utredningens mening kunna fortlöpa därefter. På så sätt finns förut- sättningar för ett mer varaktigt stöd som inte upphör abrupt och att viktigt verifieringsarbete inte i avbryts i onödan. Ett riktmärke kan vara att stöd som påbörjats före det att personen lämnat högskolan, när behov finns, ska kunna fortgå upp till passerat från tid- punkten då personen exempelvis avslutade utbildningen eller läm- nade anställningen. En förutsättning är då att stödet sker för idéer som börjat utvecklats vid högskolan, som inte annan fått immaterialrättsligt skydd till och där utvecklandet av resultatet inte sker på annat sätt. Det måste också vara förenligt med exempelvis statsstödsregelverket. Utredningen bedömer inte att detta uttryck- ligen behöver framgå av lagtexten utan det är upp till respektive hög- skola att i varje enskilt fall bedöma hur efter avslutade studier eller anställning och i vilken omfattning ett sådant stöd ska utgå med beaktande av uppdraget i 1 kap. 2 § andra stycket hög- skolelagen (1992:1434). Det är under alla förhållanden av vikt att högskolans nyttiggörandearbete och de delar i detta som involverats, såsom innovationskontor och holdingbolag, tillse att avtal tecknas med den student eller medarbetare som givits stöd, för att säkerställa korrekt hantering av ägande av immateriella rättigheter, att inga otillåtna värdeöverföringar sker, att brott mot tystnadsplikt sker och att skydd av annars sekretessbelagda uppgifter, upprätthålls. Förslaget omfattar även enskilda utbildningsanordnare Av 2 § lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina fram- går att nyttiggörandeuppdraget i 1 kap. 2 § andra stycket högskole- lagen (1992:1434) även gäller enskilda utbildningsanordnare med tillstånd utfärda sådana examina som regeringen enligt vad som anges i högskolelagen (1992:1434) meddelat föreskrifter om. Breddningen av nyttiggörandeuppdraget kommer därför att gälla även för dessa enskilda utbildningsanordnare. Förslaget föranleder behov av tillägg i 1 kap. 2 § andra och tredje stycket högskolelagen (1992:1434). 6.1.2Nyttiggörandeuppdraget förtydligas i högskoleförordningen Utredningens förslag: Högskolornas uppgift att verka för att forskningsresultat och andra kunskaper tillkomna vid högskolan kommer till nytta innefattar såväl kommersiellt som icke-kom- mersiellt nyttiggörande. Möjligheten till ett framtida nyttiggö- rande av resultat ska beaktas redan när forskning och utbildning vid högskolan organiseras. Uppgiften bör förtydligas i högskoleförordningen Nyttiggörandeuppdragets innebörd och hur verktygen för dess kom- mersiella genomförande – bland andra innovationskontor och hold- ingbolaget – ska bedrivas och följas upp, regleras inte i någon författning. Ledning får i stället hämtas i olika forskningsproposi- tioner, budgetpropositioner och stödförordningar. Detta ger, enligt utredningen, ett intryck av att nyttiggörandearbetet inte är den integrerade del av högskolornas verksamhet som lagstiftaren avsett. Det gör också att det är svårt för högskolor att tillämpa regelverket och att därmed studenter och forskare vid olika högskolor riskerar att få olika stöd för nyttiggörande. Att det finns skäl att förtydliga vad som avses med nyttiggörandeuppdraget har också bekräftats i mötena med i stort sett samtliga högskolor och av flera andra aktörer. Utredningen anser därför att det finns ett behov att förtydliga nyttig- görandeuppdraget, dess syfte, viktigaste beståndsdelar och grunderna för uppföljningen av detsamma. Ett liknande förslag lämnades av 2012.2 Närmare om hur uppföljningen ska ske framgår av avsnitt 7.2. Ett förtydligande av nyttiggörandeuppdraget bör enligt utred- ningens mening således ske i högskoleförordningen, för att visa på uppdragets vikt och även i viss mån peka på innebörden av nyttig- görandeuppdragets innehåll. 2SOU 2012:41, s. 112. Uppgiften omfattar både kommersiellt och icke-kommersiellt nyttiggörande När nyttiggörandeuppdraget förtydligas i högskoleförordningen bör det framgå dels att uppdraget har en kommersiell del, som utred- ningen uppfattar att samtliga högskolor i landet också givit uttryck för, men även att det kan innebära ett nyttiggörande som är icke- kommersiellt. Mycket av den forskning som bedrivs vid högsko- lorna leder till resultat som påverkar människors ageranden, sam- hällets funktionssätt eller som exempelvis kan leda till effektivare ett förbättrat patientmöte eller att demokratins funktionssätt förbättras. Allt detta är sådant som inte primärt har ett ekonomiskt eller kom- mersiellt syfte utan där syftet kan vara att människor ska få ett allmänt sett bättre liv. Att tydliggöra att nyttiggörandeuppdraget har dessa båda delar baseras också på utredningens principiella ställ- ningstagande om att uppföljning av resultat inom ramen för innova- tionsstöden ska ske systematiskt och baserat på kriterier som ger möjlighet för högskolor att visa på resultat inom all utbildnings- och forskningsverksamhet. Ett tydliggörande av den icke-kommersiella delen av uppdraget gör det också tydligare för fler medarbetare och studenter vid högskolorna att även deras verksamhet omfattas av nyttiggörandeuppdraget och att det är viktigt att resultaten från den sprids. Detta leder också till att innovationsstödsverksamheten inom högskolan kan komma att behöva bredda sitt arbete och tyd- ligare inkludera alla verksamheter vid högskolan med resultat som kan nyttiggöras. Det förtydligande som förslås ske genom högskoleförord- ningen syftar till att tydliggöra innebörden och vikten i uppdraget. Nyttiggörande bör beaktas i högskolors inre organisation Som framgår i kapitel 2 besökte utredningen samtliga högskolor med holdingbolag –mars . Som beskrivs i kapi- tel 6 tolkar olika högskolor uppdraget med nyttiggörande på olika sätt. En av utredningens slutsatser är att högskolans lednings engage- mang för nyttiggörandearbetet, är av stor roll för hur framgångsrikt arbetet blir och om innovationsstödet är välfungerande eller inte vid högskolan. Det är också ett skäl till varför detta ingår i den utvärde- ringsmodell utredningen föreslår. Ytterligare ett sätt att befästa hur viktigt det är med ledningsengagemang, är att lyfta upp frågan i både högskolelagen, som skett , och i högskoleförordningen och att peka på viktiga steg som bör tas av högskolorna för att visa på detta. En sådan är att tillse att möjligheten till nyttiggörande av resultat beaktas när forskning och utbildning vid högskolan orga- niseras. Sker detta kan högskolan säkerställa att det finns funktioner som ansvarar för nyttiggörandearbetet på ledningsnivå och operativ nivå, att det finns strukturer för uppföljning och redovisning av effekter av verksamheten något som torde medföra att samverkans- uppdraget kan av än bättre. En vanlig synpunkt som framförts av företrädare för olika forskningsfinansiärer (inte forskningsråden), näringslivet och övrig offentlig sektor, är att de saknat tydliga vägar in på högskolan för att samverka på olika sätt. Det kan handla om en vilja att samarbete i konkreta projekt med viss forskningsinriktning men också om att diskutera strategiska utvecklingsbehov, kompe- tensförsörjning och gemensamma utbildningsåtgärder. Detta är behov som också bättre kan tillgodoses genom att nyttiggörande- arbetet beaktas vid den inre organisationen. På så sätt kan nyttig- görandet underlättas ur perspektivet utifrån och in. Det kan också underlätta samarbetet med forskningsinstituten, särskilt . Förslaget omfattar inte enskilda utbildningsanordnare Att förtydligandet sker i högskoleförordningen innebär att enskilda utbildningsanordnare inte formellt omfattas. Utredningen har inte funnit att det finns skäl att mer i detalj styra det nyttiggörandearbete som sker hos enskilda utbildningsanordnare. Förslaget föranleder behov av en ny paragraf i 1 kap. högskoleför- ordningen (1993:100) direkt efter nuvarande 7 §. Paragrafen föreslås ersätta den tidigare upphävda 8 §. Paragrafen föreslås även innehålla vissa hänvisningar. 6.2Ansvaret för nyttiggörandearbetet ska ligga på högskolans styrelse Utredningens förslag: ska besluta 1.om de närmare formerna för nyttiggörandearbetet, och 2.om övergripande frågor rörande av högskolan förvaltat hold- ingbolag, såsom ägardirektiv, uppdragsmål, uppföljning av verksamheten och nominering av ledamöter i bolagets styrelse. Det är enligt vad utredningen erfar otydligt för många vilken instans inom högskolorna som ytterst ansvarar för att det bedrivs ett nyttig- görandearbete och att de huvudsakliga verktygen för kommersiali- seringsarbetet är välfungerande. Innovationsstödsutredning föreslog att högskolestyrelsen, borde besluta om organisation, resurs- användning och arbetsformer avseende stödet till innovationer för att markera betydelsen av det innovationsstödjande arbetet och av integrationen mellan de tre huvuduppgifterna.3 Innovationsutred- ningens förslag har inte föranlett någon åtgärd. Utredningen menar att nyttiggörandearbetet är av sådan karaktär att högskolans styrelse behöver involveras i större utsträckning än . De signaler utredningen fått om innovationskontorens och holdingbolagens sårbarhet och att de inte anses vara självklara för alla inom alla högskolor, talar för att ett förtydligande av nyttiggörande- arbetet och dess viktigaste beståndsdelar, dess uppföljning och kon- tinuerliga förbättring, krävs. Betydelsen av att högskolans högsta ledning – högskolestyrelsen – engageras i nyttiggörandearbetet, uppföljningen av arbetet och hur väl arbetet fungerar i de viktigaste delarna – Innovationskontoret och holdingbolaget – ska inte under- skattas. Formerna för nyttiggörandet bör fastställas av styrelsen Högskolornas arbete med nyttiggörande av forskningsresultat sker på många olika sätt och med varierande omfattning. Utredningen uppfattar dock inte att det inom högskolorna är tydligt var ansvaret ligger för att medarbetare och studenter har kunskap om vad nyttig- 3SOU 2012:40, s. 53. görandet innebär och hur stöd för detta kan erhållas. Detsamma gäller kunskap om hur det s.k. lärarundantaget ska hanteras vid teck- nande av olika sorters avtal eller hur statsstödsfrågor ska beaktas. I annan del av detta betänkande lämnas förslag om att högsko- lorna ska ta ett strategiskt grepp om hur immaterialrättsfrågor hanteras inom myndigheten. Detta tillsammans med att styrelsen nu föreslås ansvara för att besluta om formerna för nyttiggörandet av olika resultat med ursprung i forskningsverksamheten, leder till att styrelsen kan ta ett helhetsgrepp om innovationsarbetet vid hög- skolan. Styrelsen kan ange ansvar och former för nyttiggörandet och hur dess interna uppföljning och styrning kan ske, för att samspela med de nya uppgifter och före- slås erhålla. Detta gör att högskolan är väl förberedd på den dialog med berörda myndigheter som kommer ske och att högskolan på ett väl avvägt sätt kan avsätta nödvändiga resurser för nyttiggörande- uppdragets genomförande. Högskolestyrelsen får också det yttersta ansvaret för hur verksamheten vid innovationskontoret genomförs. Styrningen av holdingbolag förvaltat av högskolan ansvarar som högskolans högsta beslutande organ för styrningen av det av högskolan förvaltade holdingbolaget. Det betyder att styrelsen har att besluta om ägardirektiv, förslag till ledamöter i styrelsen, arvoderingsprinciper och andra viktigare frågor för bolaget. Av såväl om holdingbolagen som av utredningens egna möten med företrädare för högskolor och holdingbolag, är det tydligt att holdingbolagens verksamhet inte är en prioriterad fråga för styrelserna. Svaren på den enkät som skickats ut rörande förvaltandet bekräftar detta. Vid många styrelser behand- las holdingbolagen en gång och det förekommer att endast skriftliga rapporter avges.