fr · H811179 · 2020-10-07 00:00:00 — Fråga 2020/21:179 Sidas flytt till av Serkan Köse (S) till Statsrådet (MP) meddelade vice statsminister (MP) att regeringen beslutat att biståndsmyndigheten skulle förläggas till . ”ska hålla ihop. Det är viktigt med statlig närvaro i olika områden, det handlar om legitimitet. Detta gäller såväl landsbygd och storstad som innerstad och ytterområden”, sa . Regeringen har aviserat i budgetpropositionerna 2016, 2017 och 2018 att det är viktigt att de statliga myndigheternas lokalisering får större spridning över landet. Och beslutet att lokalisera Sida till var en naturlig och viktig följd av denna målsättning. Uppfattningen av vad som sedan skett som följt skiljer sig avsevärt. På ena sidan har vi en kommun, , som blivit lovad myndighetslokalisering och som har lagt otaliga och kostsamma arbetsresurser samt presenterat ett flertal lokaliseringsförslag för Sida. Trots att detta definitivt inte ingår i kommunens ansvar. På andra sidan har vi den statliga myndigheten, Sida, som ska vara en representant för vikten av demokrati, jämlikhet och humanitet och som under processens gång har hävdat att det inte finns några lämpliga platser i , att de inte kan bygga nytt och att personalen och samverkanspartner skulle fly om de tvingades resa hela vägen till . Det skiljer mellan att resa kollektivt från till och att göra detsamma från till . Till hade de inte ens behövt byta linje. Ett bevis på det stigmatiserande resonemang Sida fört. Sidas officiella huvudlinje har varit att det inte funnits ändamålsenliga lokaler i . Detta tydliggjorde (S), kommunstyrelsens ordförande, och meddelade att myndigheten skulle behöva uppdra åt en aktör att bygga nytt. Sida har sedan enligt uppgift anlitat en extern jurist, som meddelat att myndigheten inte har mandat att vara beställare av nya lokaler samt att detta skulle resultera i för höga hyror. Men i stället för att återrapportera denna begränsning till regeringen valde man att återkomma med beskedet att myndigheten misslyckats med uppdraget. Att begära utökat mandat för att vara beställare av nya lokaler är inte en ovanlighet; ett exempel i närtid är polismyndigheten i . I stället för att efterfråga utökat mandat väljer Sida att återkomma till regeringen och be om att få utöka sin lokaliseringssökning till hela . Förfrågan beviljas, troligtvis i tron att myndigheten gjort allt i sin makt för att fullfölja det uppdrag som gavs . Men kort efter att uppdraget utökats offentliggörs dock mejl från tjänstemännen på Sida som visar att myndigheten hade kontakt med ett av världens största bolag för fastighetsrådgivning, . Bolaget ville då intressera Sida för en lokal i , i . Det handlade om banken tidigare lokaler, i Bankhus 90. ”Sida behöver kanske be om nya eller utökade direktiv från regeringen för att kunna besluta om en flytt till någon annan plats än , men det skulle kunna vara värt att överväga”, skriver på till Sidas överdirektör . Mejlkonversationer som jag har tagit del av visar att Sida har haft möten med företaget om huset i långt innan uppdraget att etablera sig i utvidgades till hela , vilket visar att Sida från dag ett hade invändningar mot att etablera sig i . Det är olyckligt att efterdebatten handlat om att ställa två kommuner i mot varandra. Snarare borde fokus ligga på attityden hos en viktig statlig myndighet som vägrat följa regeringens ambitioner, som är att stärka tilltron till demokratin i hela landet. Som ett steg i ledet skulle Sida flytta till . Underlagen som jag tagit del av visar att Sida inte bara fallerat i sitt regeringsuppdrag utan även brutit mot de ramar som satts och kanske även bedragit regeringen i hur situationen egentligen fortlöpt. Jag vill med anledning av ovanstående fråga statsrådet : Vilka skäl låg till grund för statsrådets och regeringens godkännande av Sidas begäran att utöka sin lokaliseringssökning till hela län?