fr · H7112076 · 2020-08-30 00:00:00 — Fråga 2019/20:2076 Lagtolkningar som ger konsekvenser för besöksnäringen av (KD) till Statsrådet (S) () i i norra län är ett av starkaste varumärken och ett av landets främsta besöksmål med omkring en halv miljon besökare , den absoluta merparten koncentrerade till de tre sommarmånaderna. Företaget har runt 450 medarbetare, men långt fler är direkt avhängiga av det, som underleverantörer, handel, restauranger och boendeanläggningar i ett område som omfattar en dryg tiomilaradie. Åtskilliga hotell i övriga delar av län samt i , och har ALV-besökare som stomme i sommarbeläggningen. I närområdet är beroendet av ännu större. omfattar , det vill säga , motsvarande tjugofem fotbollsplaner. På området finns flera scener, med plats för ett par tusen åskådare. Allt bygger på utomhusaktiviteter. När restriktionerna med anledning av coronaviruset kom beslutade ledningen om anpassningar av verksamheten. Man beslutade att inskränka antalet besökare till 1 500 per dag. För att följa förordningen om tillfälligt förbud mot allmänna sammankomster och offentliga tillställningar drogs antalet scener ned till två, i var sin ände av parken, med emellan. Föreställningarna gavs , för att minska risken för trängsel. På gradängerna märkte man ut platser för de olika sällskapen, för att hålla fysisk distans mellan olika familjer. Den lokala representanten för polismyndigheten godkände arrangemanget. höll man öppet. Allt fungerade planenligt och inga incidenter om trängsel rapporterades. Dessvärre gjorde polismyndigheten i en överprövning med en annan slutsats. Föreställningarna på två olika utomhusscener räknades trots avståndet som en ”sammanhållen allmän sammankomst”, vilket förefaller vara ett helt nyskapat juridiskt begrepp. För gemene man är det obegripligt att två grupper med femtio personer vardera inte ska få se teaterföreställningar på två olika utomhusscener ifrån varandra, som en större biograf kan visa flera filmer i direkt intilliggande lokaler – inomhus – och tusentals människor tillåtits trängas i ett varuhus eller på en badstrand utan att någon myndighet ingripit. Mig veterligt har inget annat europeiskt land stängt stora parker i samma utsträckning som . Att krympa ihop utbudet ännu mer, för att hålla en ännu mer begränsad verksamhet, bedömdes inte vara ekonomiskt försvarbart. ALV:s ledning fattade därför beslutet att stänga för året, för att minimera förlusterna. Beslutet omfattade även museet och , en ren utomhusverksamhet som namnet också antyder. , , kan vi se något av effekterna av det ödesdigra beslut som polismyndigheten fattade. beräknas drabbas av förlust efter avräkning av de statliga stödåtgärder man kan ta del av som aktiebolag. Förlusten motsvarar vinst. Flera boendeanläggningar i närområdet fick direkt i stort sett alla bokningar avbeställda och konstaterar en minskning med 80–jämfört med . har valt att inte ta risken att öppna, andra stängde innan förlusterna hann bli för stora. Ett lokalt bageri har gått i konkurs och fler konkurser befaras bland underleverantörer och andra entreprenörer. Många av de mindre entreprenörerna är enskilda firmor, som inte kan ta del av de statliga stödåtgärderna. Där blir skadan relativt sätt värre. De samhällsekonomiska effekterna är kolossala. En miljonvinst för beräknas ge tio miljoner i intäkter totalt till olika företag i kommunen och 60–70 miljoner i regionen. Analyser av människors rörlighet visar att resandet till drabbades allra hårdast i hela län. var det färre som reste till . I första halvan av augusti var minskningen , att jämföra med exempelvis södra , där minskningen , till följd av reserestriktionerna, inte var . noteras en ökning på jämfört med . Även grannkommunen klarade sig avsevärt bättre, med en minskning på och . Allt detta på grund av de oklara och till synes nyckfulla tolkningar som gjorts av ordningslagen och förordningen om allmän sammankomst, utan hänsyn till hur stora ytor människorna är utspridda på. Av inrikesministerns och kulturministerns gemensamma presskonferens framgick att regeringen har för avsikt att från ändra den förordning som förbjuder sammankomster på fler än femtio deltagare. På regeringens hemsida kan man läsa att ”förslaget handlar om att förbereda för att göra undantag för vissa arrangemang med sittande publik som kan hållas på ett smittsäkert sätt. Förslaget ställer krav på att arrangören vidtar åtgärder för att publiken ska kunna hålla avstånd till varandra. Förslaget innebär också att undantaget för sittande publik ska kombineras med en övre deltagargräns”. Om detta besked hade kommit hade kanske sensommar och eftersäsong gått att rädda. Då hade arbetstillfällen kunnat räddas och företag kunnat undvika de förluster som är ett faktum för alla inblandade i en kommun som . gör i sitt remissvar bedömningen att gränsen för arrangemang med anvisade/numrerade sittplatser med avstånd på minst en meter kan höjas från 50 till 500 personer som får delta i allmänna sammankomster och på offentliga tillställningar. Det är ett steg i rätt riktning. Även om detta besked kommer alltför sent för att rädda innevarande säsong, så kan det ge en planeringsgrund inför nästkommande sommar. Förslaget till ändrad förordningstext ger dock inte någon signal om huruvida regeringen har för avsikt att se över det som är kärnan i problematiken: krockar mellan olika lagstiftningar, där ordningslagen används för att kontrollera smittspridning, vilket ligger inom smittskyddslagen. Det undanröjer därmed inte den oklarhet som förorsakade polismyndigheten i tolkning, om att separata utomhusföreställningar utspridda på ett större område var en ”sammanhållen allmän sammankomst”. Med anledning av detta vill jag fråga statsrådet : På vilket sätt kommer statsrådet att undanröja problemet med olika lagar som krockar och ger upphov till tolkningar, vilket förorsakar oproportionerligt stora problem i ett samhälle som är beroende av en stor besöksanläggning med flera parallellt pågående föreställningar?