prot · H80957 · 2020-12-18 00:00:00 — Men om vi pratar om segregation måste vi också prata om de klyftor som finns i samhället. Jag vill säga några ord om integrationen. Det är min övertygelse att vi blir ett starkare samhälle om vi bejakar varandras olikheter och om vi ser att vi alla är människor och att vi kan leva olika och ha olika kulturer och så vidare. Men det som är avgörande i dessa frågor gäller något som jag ibland tycker framställs i debatten. Det faktum att vi ibland är olika är förstås inte alls något som kan tas som intäkt för att man får bryta bryta mot mänskliga rättigheter, inte respektera barns rättigheter eller inte följa svensk lagstiftning. Det är helt självklart att vi alla måste sluta upp bakom dessa gemensamma värderingar. Vi accepterar inte att man bryter mot mänskliga rättigheter eller inte accepterar alla människors lika värde. Det finns ingen motsats i detta. Vi kan bära på olika kulturer, men när det gäller just mänskliga rättigheter finns det förstås aldrig någon acceptans för att de inte respekteras. Det finns mycket att säga. Jag pratar gärna vidare om integrationspolitiken och segregationspolitiken, som förstås har kopplingar men som inte får sammankopplas eftersom det är olika politikområden. Det tror jag är viktigt att ha med sig i diskussionerna. Segregation kan förstås försvåra en god integration, men det är inte integrationen som är den viktigaste faktorn när vi pratar om vad som driver fram segregation. 48 (SD): Jag tycker att det var bra att statsrådet lyfte upp frågan om mänskliga rättigheter och kulturens betydelse där. En avgörande skillnad i hur jag och statsrådet ser på denna fråga gäller vilka normer och värderingar som ska gälla i . I propositionen står det att integrationspolitiken ska ”underlätta för individen att integrera gamla och nya livsmönster och livsstilar på det sätt hon själv önskar” och att detta ”är en förutsättning för att människan skall utveckla en hel identitet och vara stolt över sin bakgrund” samt att ”ett mångkulturellt samhälle består av en mångfald värderingar och förhållningssätt som successivt påverkar varandra”. Vi kan bortse från den tveksamma hypotesen att mångkultur i är en förutsättning för att utlänningar ska känna stolthet över sin bakgrund, vilket alla människor som själva har gått igenom den processen vet är trams. I stället vill jag fokusera på den mångfald av värderingar som man gärna vill lyfta fram. En värdering som jag vet att statsrådet är medveten om har blivit allt vanligare i är den om så kallad heder, vilket lite förenklat innebär att en familj eller en klan ser framför allt kvinnor som egendom snarare än människor och ser det som sin uppgift att skydda denna egendom genom att begränsa deras frihet och livsval på olika sätt. Å ena sidan påstår regeringen gärna och ofta att man försöker bekämpa hedersnormen, men står man bakom tanken om en mångfald av värderingar, utan begränsande princip, det vill säga att alla värderingar är välkomna. Det finns också en uppenbar motsättning mellan valfrihetsmålet och målet om en mångfald av värderingar, eftersom till exempel frun och barnen i en familj där pappan väljer att hålla fast vid hedersnormen aldrig kommer att få möjlighet att välja att bli en del av den svenska jämställdhetsnormen, om de nu skulle vilja det. Friheten att välja värderingar kan ju innebära att vissas val innebär en begränsning av friheten för andra. Jag skulle därför vilja veta hur statsrådet funderar kring detta. Om ett mångkulturellt samhälle består av en mångfald av värderingar och förhållningssätt som successivt påverkar varandra, som det står i propositionen, hur tycker då statsrådet att till exempel jämställdhetsnormen – alltså att män och kvinnor är lika mycket värda – ska påverkas av hedersnormen, som för fram motsatt uppfattning? Om statsrådet vill att jämställdhet ska råda i , vilket jag hoppas, undrar jag om det inte är dags att förändra den politiska inriktningen, som alltså säger att alla värderingar ska vara välkomna. 49 Statsrådet (MP): Jag vill ta upp ett ord som riksdagsledamoten sa och som jag tyckte var användbart när det gäller detta att alla värderingar skulle vara välkomna. Det är nämligen trams. Det finns ingen som helst tvekan, någonstans, om att vi inte accepterar värderingar som bryter mot mänskliga rättigheter – som bryter mot barns rättigheter. En av utgångspunkterna för hela mitt politiska engagemang är att vi ska stå upp för alla människors lika värde, och jag kommer aldrig att acceptera att vi bryter mot den principen. Jag kommer aldrig att acceptera att vissa människor i samhället ses som mindre värda eller att vi har barn i våra skolor som utsätts för rasism – aldrig! Det är en utgångspunkt för hela mitt politiska engagemang. Alla värderingar är inte välkomna; det är trams att påstå något sådant. När det gäller möjligheten att välkomna människor till på ett så bra sätt som möjligt är det förstås oerhört viktigt att vi jobbar med att ge praktisk information när människor kommer till vårt land. Hur fungerar våra skolor? Hur fungerar förskolan? Hur ska man se till att få en hemförsäkring? Hur fungerar vår arbetsmarknad? Hur fungerar etableringsprogrammet? Etableringsprogrammet har gjort att vi har blivit bättre på att etablera människor som kommer till på arbetsmarknaden. Siffrorna och statistiken har förbättrats. Det handlar också om att jobba med frågor som hur vår svenska lagstiftning ser ut och hur vi ser på mänskliga rättigheter, och jämställdhetsfrågorna är förstås helt avgörande. är ett av världens mest jämställda länder, även om vi verkligen har lång väg kvar innan vi är jämställda. Detta är förstås väldigt viktiga frågor. Det är också viktigt att ge människor goda möjligheter att ta till sig det svenska språket och få hjälp och stöd i det. Där tycker jag att det är intressant att i sin budgetmotion tar bort alla de åtgärder för integration där går till bland annat civilsamhället för att människor ska kunna få stöd i att förbättra sin svenska. Här ligger också insatser för föräldralediga, alltså att man ska kunna öva sig på språket och bygga nätverk även under föräldraledigheten. Det är något vi vet verkligen har stor betydelse för inte minst kvinnor. Det är ju många fler kvinnor som är föräldralediga, och de har god nytta av den här insatsen. Jag välkomnar en diskussion kring integrationspolitiken. Vad kan vi göra bättre för att välkomna människor till ? I mitt budgetanförande tog jag upp att vi rankas väldigt högt i bland annat Migrant Integration Policy Index, som har kommit nu i dagarna. De hade en rankning även , och då hamnade i topp. Men det spelar ju ingen roll att vi får topplaceringar, för vi har oerhört mycket kvar att göra. Det gäller inte minst utrikes födda kvinnor och deras möjligheter på arbetsmarknaden; vi tar inte till vara kvinnors potential. Dessa frågor är alltså väldigt viktiga. Det görs också ett stort jobb inte minst av civilsamhället runt om i kommuner, myndigheter och regioner i , men vi behöver förbättra integrationen. Jag tror inte att det finns någon politiker som skulle stå här i talarstol och säga någonting annat. Vi behöver också bekämpa segregationen, och där återkommer jag återigen till att vi behöver jobba med att minska de ekonomiska klyftorna i samhället. Ni i vill ju i er budgetmotion ge till alla svenska medborgare i , , vilket jag tror är helt fel sätt att spendera . Varför ska till exempel du och jag få mer i fickan? Vi behöver i stället se till att satsa resurserna på dem som har det tuffast i samhället – de barn som växer upp i barnfattigdom. Det är det vi behöver göra för att minska klyftorna i samhället och bekämpa grundorsakerna till segregationen. 50 (SD): blev det mycket här, så jag kommer inte att hinna bemöta alla frågor. Jag tänkte dock kort säga något angående Mipex. Statsrådet lyfter fram det som en framgång, men vad mäter Mipex, ? Mipex mäter bara hur mycket förmåner – kontanta sådana, och rätt till välfärden – som landet ger. Det mäter ingenting annat. Hur väl folk lyckas på arbetsmarknaden och så vidare mäter Mipex över huvud taget inte, så detta är knappast en anledning att jubla. Jag vill ställa en kort uppföljningsfråga gällande att en viktig aspekt av integrationspolitiken är att inte ska vara en majoritetskultur. Det står så här i propositionen: ”Integrationsprocesserna är ömsesidiga i den bemärkelsen att alla är delaktiga och medansvariga i dem och alla måste bidra. Integration är inte endast en fråga om och för invandrare. I ett samhälle med etnisk och kulturell mångfald bör människor komplettera varandra och ömsesidigt bidra med sin kompetens och livserfarenhet.” Jag skulle vilja fråga statsrådet om hon lever som hon lär i den här frågan. var ju socialborgarråd i innan hon fick sin nuvarande befattning – jag gratulerar, om jag inte gjort det tidigare! Jag misstänker att hon har bott i . I till exempel och i , där jag själv gick i gymnasiet, finns det en stor diaspora av personer från . Om det nu är så, som statsrådet påstår, att integrationsprocesserna är ömsesidiga i den bemärkelsen att alla är delaktiga och måste bidra – ja, då innebär det att det är statsrådets och min uppgift att lära oss somali i lika stor utsträckning som det är somaliernas uppgift att lära sig svenska. Det är ju vad det står i propositionen. Rimligtvis borde det därför ingå i statsrådets uppgift eller uppdrag att föregå med gott exempel, så jag skulle gärna vilja fråga hur mycket somali statsrådet har lärt sig . 51 Statsrådet (MP): tycker jag att det blev lite tramsigt igen. Utifrån min synpunkt är det inte så att alla som är födda och uppvuxna i behöver lära sig till exempel somaliska eller något annat av den mångfald av språk vi har i detta land. Det skulle vara ganska orimligt. Däremot tycker jag att det är väldigt trevligt om människor som är födda i vill lära sig somaliska; det är verkligen någonting som kan uppmuntras. För egen del kan jag inte några ord på detta språk. Jag tycker att det är intressant att debatterna om integration blir väldigt svartvita. Om vi i ett index där man tittar på olika framgångsfaktorer för vad som kan ge en god integration ser att hamnar i topposition är jag förstås inte alls förvånad över att det är något som inte riktigt passar in i den politiska debatten, för det stämmer förstås inte med bild av ett land som befinner sig i kaos. Jag tycker förstås att det är lite ledsamt att debatten ser ut på det sättet, för jag skulle mycket hellre se en debatt som var lite mer nyanserad och där vi såg att det finns saker vi gör i som är bra. Vi har människor runt om i vårt samhälle som sliter och kämpar för att ge människor ett gott välkomnande till . Vi ser också människor som har kommit hit till vårt land och gör fantastiska insatser för att stärka och vår välfärd. ser vi att vi har stora utmaningar när det gäller integrationen. Vi behöver bli bättre inte minst när det gäller människors möjlighet att etablera sig på arbetsmarknaden och när det gäller att ge barn en god start i . Det är det jag skulle vilja prata om. Jag tycker att det är svårt att prata om integrationsfrågorna när vi ständigt återkommer till att lösningen på problemen är att inga människor ska komma till – och kanske också, tycker man inom en viss del av politiken, att människor gärna får lämna landet igen. Det gör det svårt att i debatten faktiskt komma in på vilka åtgärder vi kan göra för att åstadkomma förbättring, och det är ju det som driver mig i politiken. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 18 Svar på interpellation 2020/21:157 om en undersökning bland personer som identifierar sig som muslimer 52 Statsrådet (MP): har frågat mig om jag avser att verka för att en undersökning bland personer som identifierar sig som muslimer kommer till stånd på regeringens initiativ i . I frågan sägs bland annat att undersökningen ska göras för att skapa en bild av hur muslimers värderingar skiljer sig från majoritetssamhället. Svaret på fråga är nej. Jag avser inte att ta initiativ till en sådan undersökning. En undersökning av det slag som avser skulle inte vara vare sig möjlig eller lämplig att genomföra, eftersom vi inte för register över svenskar utifrån religion eller ideologisk grund. I har var och en ett skydd från att tvingas lämna uppgifter till myndigheter och andra offentliga verksamheter gällande sin åskådning i politiskt, religiöst, kulturellt eller annat sådant hänseende. Detta skydd är en av demokratins grundpelare. Regeringen ser mycket allvarligt på de terroristattentat som har drabbat och . Arbetet med att stärka beredskap och arbetet för att bekämpa terrorism har pågått . och Säkerhetspolisen uppdaterar löpande sina lägesbedömningar och arbetar för att förhindra att liknande dåd sker i . Regeringen har inrättat ett nationellt center mot våldsbejakande extremism inom . Centret ska stärka och utveckla det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism. Regeringen avser därtill att vidta ytterligare åtgärder för att förebygga en allvarlig utveckling av extremism och radikalisering. Regeringen anser att det är angeläget att kriminalisera deltagande i en terroristorganisation. Regeringen har därför gett en parlamentariskt sammansatt kommitté i uppdrag att utreda om det bör införas utökade möjligheter att begränsa den grundlagsskyddade föreningsfriheten i förhållande till terroristorganisationer. Regeringen har inom ramen för den nationella planen mot rasism, liknande former av fientligheter och hatbrott genomfört särskilda satsningar för att stärka förmågan att förebygga, motstå och hantera krissituationer som orsakas av rasism och extremism. Bland annat har i haft i uppdrag att utveckla arbetsformer för att motverka sociala risker med fokus på rasism och extremism. Vidare har skolan ett demokratiskt uppdrag. Eleverna ska lära sig om demokrati och mänskliga rättigheter. Grundläggande demokratiska värderingar och respekten för mänskliga rättigheter ska genomsyra skolans lärmiljö. Målet är att eleverna ska utveckla förmågor för att verka aktivt i demokratin. Rasism och extremism står i strid med principen om alla människors lika värde och kan ytterst leda till våldsbejakande extremism och terrorism som drabbar många människor och stora delar av samhället. Våldsbejakande extremism, oavsett var den härstammar ifrån, riktar sig mot våra demokratiska värderingar med syftet att skada det öppna samhället. Att med våld, hat och hot angripa andra människor av ideologiska skäl eller i religionens namn kan vi aldrig acceptera. Rasism och extremism ska bekämpas och motarbetas överallt och på alla nivåer i samhället. Det är ett långsiktigt arbete där ansvaret ligger på oss alla – i varje del av vårt samhälle. 53 (SD): Efter en rad synnerligen brutala terrorattacker i och uttalade statsminister angående den våldsbejakande islamismen att den ”ska mötas genom sammanhållning, ett kompromisslöst försvar för våra demokratiska normer och institutioner och solidaritet mellan de länder som drabbas och hotas av terror”. Jag håller naturligtvis med statsministern om detta. Men han glömmer något som är ännu viktigare, nämligen fördjupad kunskap om hur stort hotet är, varifrån det kommer och vem som kan tänkas bära på de här våldsbejakande islamistiska värderingarna. Det är ju inte bara så att sticker ut i ett internationellt perspektiv vad gäller antalet personer som rest härifrån för att ansluta sig till terrorgrupper som IS, vår eftersatta och tandlösa terrorlagstiftning, myndigheters benägenhet att ösa miljontals skattekronor över ideella föreningar som drivs av islamister eller möjligheten att få terrorkrigsresor finansierade av . Det är också så att sticker ut vad gäller ointresset för att undersöka hur allvarligt problemet med den våldsbejakande islamismen faktiskt är. I andra europeiska länder genomförs regelbundet opinionsundersökningar bland personer som identifierar sig själva som muslimer för att skapa en bild av hur deras värderingar skiljer sig från majoritetssamhällets – om de nu skiljer sig över huvud taget; det är ju inte självklart. Efter den senaste tidens attacker i beställde en politiskt oberoende NGO som heter sekulär republik en sådan opinionsundersökning, som gav ett ganska förvånande resultat. Enligt undersökningen anser av franska muslimer under att ska gälla framför fransk lag. Det är en ökning på bara . av samtliga personer som identifierar sig själva som muslimer anser att lärare inte bör få visa karikatyrer av religiösa figurer i sin undervisning, och är för bärandet av tydliga religiösa symboler eller religiös klädsel i arbetslivet, även i offentlig sektor, vilket inte är tillåtet i enligt deras princip om laïcité. Andra studier på samma tema från ett antal länder visar att problemet är återkommande. Frågan är då varför någon motsvarande undersökning aldrig har genomförts i . Min gissning är att regeringen har en ganska bra bild genom informella kanaler men att man helt enkelt inte vill att allmänheten ska få veta hur det verkligen ligger till. I motsats till regeringen anser vi att ärlighet varar längst. Det statsrådet säger i sitt interpellationssvar om att detta inte skulle vara möjligt på grund av registerlagstiftning är en uppenbar undanflykt. Om statsrådet tittar på rubriken till min interpellation ser hon att det står ”personer som identifierar sig själva som muslimer”. Det handlar alltså inte om att svenska staten skulle registrera någon eller klistra en etikett på någon, utan det är fritt att delta i en sådan här undersökning om du själv identifierar dig på det sättet. Det är helt upp till var och en. Det är också så att registerlagstiftningen i slutändan är europeisk. Vi har ju en förordning om personuppgifter. Eftersom sådana här undersökningar genomförs i , , och alla möjliga länder runt om i unionen kan det inte vara så att unionens registerlagstiftning sätter stopp för detta. Det ser jag som fullständigt otänkbart. Om vi alltså skippar bortförklaringarna, , och är ärliga i stället, varför vill ni inte att en sådan här undersökning genomförs i ? 54 Statsrådet (MP): Jag beklagar den konspiratoriska ton som finns, men så är livet i politiken av och till. När det gäller dessa frågor är det oerhört viktigt att vi har kunskap om den våldsbejakande extremismen. Det är också därför vi har startat Center mot våldsbejakande extremism, både för att utveckla det förebyggande arbetet och för att ge stöd till exempelvis kommuner som har behov av stöd och vägledning. Det är också viktigt att vi har forskning för att se hur utvecklingen ser ut. Jag motsätter mig inte kunskap; tvärtom bejakar jag och välkomnar den. Vi behöver mer kunskap på en rad olika områden. Bland annat pågår just nu tre forskningsstudier som handlar om hotet från salafistiska och salafist-jihadistiska miljöer i , som kan ge mer kunskap om salafistisk påverkan på samhället. Där kommer vi att kunna få mer kunskap om hur hotet ser ut. Det finns också ett hot från den radikalnationalistiska miljön, och det tas också fram en rapport om det hotet mot samhället och vår demokrati. Jag tror att den här typen av forskningsstudier och rapporter är oerhört viktiga för att vi bättre ska kunna förebygga terrorism och det grundläggande hot mot demokratin som finns i vårt samhälle . Där har Försvarshögskolan en viktig roll, som tar fram mer kunskap. Det är förstås också en fråga för att hålla reda på de hot som finns mot vår demokrati. I denna insamling av kunskap är det förstås också väldigt viktigt att se vilka individer det finns i samhället som kan utgöra hot. Det är helt grundläggande för att vi ska kunna skydda vårt samhälle. Det här är alltså viktigt. Jag välkomnar kunskap och forskning kring detta så att vi bättre kan skydda vårt samhälle mot terrorhandlingar. 55 (SD): Statsrådets inställning i den här frågan är svårbegriplig. Vi ska ha mer kunskap, men ska vi ha mindre kunskap – jag vet inte. Regeringen har inrättat en myndighet som heter Center mot våldsbejakande extremism, vilken i sin tur har tagit fram en rapport som publicerades . Rapporten heter Den våldsbejakande islamistiska miljön och ska utgöra ett kunskapsunderlag angående problemets art och omfattning. Kapitel 8 i rapporten heter ”Omfattningen av den våldsbejakande islamistiska miljön”, och där står följande: ”I en registerstudie , som bygger på data från Säkerhetspolisen och , bedömdes närmare 800 individer i studiepopulationen tillhöra den våldsbejakande islamistiska miljön. Miljön är dock sannolikt mer omfattande än det antal individer som förekommer i brotts- och misstankeregistret.” Jag håller naturligtvis med om bedömningen att miljön antagligen är större, men för att bedöma problemets omfattning på lite räcker det inte med att undersöka antalet personer som är misstänkta för brott. Det intressanta är att undersöka antalet personer som bär på den här typen av värderingar. Det kommer man inte åt med den typ av myndighetsdata som statsrådet hänvisar till. Det är nämligen så att om antalet personer som till exempel tycker att demokratin ska ersättas av är väldigt stort, vilket jag naturligtvis inte hoppas, utgör det en grogrund för de personer som sedan vill göra slag i saken, så att säga. , från ett franskt center för en sekulär republik som jag nämnde i mitt första anförande, har forskat i saken och uttrycker det så här: ”Today, some tend to present Islamist terrorists as ’lone wolves’, fundamentalists whose literal and radical view of the Quran is not at all representative of the point of view of . Nevertheless, this survey shows that a significant fraction of youth share with these Islamists the idea that the laws decreed by their religion must take precedence over French law.” Det är just därför som den här typen av opinionsundersökningar är så viktiga, alltså för att kunna ge en bild av den framtida potentiella risken. Frågan återgår till statsrådet. Jag skulle vilja veta, om vi kan bortse från de här bortförklaringarna, varför man egentligen inte vill ta fram dessa fakta. Jag tycker att det är obegripligt. Det finns många personer som identifierar sig själva som muslimer och som är hjärtligt trötta på att se att personer som tillhör deras egen religion uttrycker alla möjliga osmakliga åsikter i offentliga forum eller inom olika föreningar och så vidare. De skulle gärna göra sin egen röst hörd. Jag känner en eller två sådana personer själv. En sådan här undersökning skulle definitivt kunna vara ett alldeles ypperligt tillfälle för den majoritet svenska muslimer som inte bär på sådana här värderingar att få uttrycka sig och visa det för resten av landet. En sådan här undersökning skulle också kunna vara ett bra sätt att skapa en debatt. Jag tror definitivt att debatten om religionens plats i samhället vore användbar för den här gruppen. Jag tror att det skulle vara nyttigt. Det finns alltså fler skäl än så. Om vi bortser från de här bortförklaringarna nu och i stället är ärliga mot varandra – jag tycker att det skulle vara bra – undrar jag: Varför vill ni inte att en sådan här undersökning genomförs? 56 Statsrådet (MP): Jag instämmer i det som riksdagsledamoten sa om att vi behöver se till att inte utmåla muslimer som grupp i negativa ordalag. Jag är övertygad om, precis som riksdagsledamoten lyfte fram, att det finns många muslimer i samhället som känner en stor oro när det gäller hur muslimer beskrivs. Det finns en rädsla för hot, hat, rasism och den islamofobi som finns i samhället. Människor kan känna en oro för att röra sig i det offentliga rummet, inte minst kvinnor. Det här ser jag som oerhört allvarligt, och vi måste från politikens sida stå upp för alla människors lika värde och aldrig utmåla grupper av människor, minoriteter i vårt samhälle, i negativa ordalag, för det är farligt för ett samhälle att göra det. Jag tänker också, när det gäller frågan om kunskap, att vi har duktiga myndigheter som jag har ett stort förtroende för och som jobbar dag och natt med att kartlägga hot mot , följa utvecklingen och göra bedömningar av hotet om terrorism.