prot · H709118 · 2020-05-07 00:00:00 — Att motivera stoppandet av en avverkning med att en rödlistad art finns eller kan förväntas finnas där är alldeles för vagt. Konstaterad förekomst av en akut hotad art bör däremot föranleda åtgärder. Det är det här som är en av de stora svagheterna med nyckelbiotopsdefinitionen som den var från början. Barrskogarna dominerar såväl natur som miljödebatten. Men av tio skogslevande arter som försvunnit hade hela nio sin huvudförekomst i , framför allt i , och den tionde på en Mälarö. De levde till helt övervägande del i lövskog gränsande till jordbruksmiljö. Detta indikerar var fokus nu bör ligga för miljövården: på att markägare som vill skapa, sköta och bevara lämpliga biotoper för akut hotade och i andra hand starkt hotade arter måste prioriteras och ges skälig ersättning. Det är också mycket viktigt att bevara ett lönsamt jordbruk med öppna landskap i hela . Almen och asken är nu rödlistade som akut respektive starkt hotade. och ask är värdträd för åtminstone ett hundratal andra organismer, så många arter står på spel här. Det behövs därför ett riktat växtförädlingsprogram för att skapa resistens mot almsjuka och askskottsjuka. Jag nämner detta som exempel på hur riktade åtgärder mot mest akut hotade arter kan skapa mycket stor miljönytta. Naturvård och biologisk mångfald I en subtropisk eller tropisk lövskog lever ofta hundratals trädarter och ännu fler andra arter som är knutna till träden. De har utvecklats tillsammans under årmiljoner och är som regel mycket störningskänsliga. Uthålligt skogsbruk i den här typen av skogar har visat sig mycket svårt. Efter flera omgångar av plockhuggning av de mest värdefulla träden övergår skogen ofta till betesmark, jordbruk eller plantager. Därför har internationella forskare utvecklat så kallad grön infrastruktur med målet att skydda de värdekärnor som kan finnas kvar av kvarvarande skog, som ofta är statsägd, och att etablera spridningsvägar mellan dessa. Under de här förhållandena är det en bra modell som vi stöder och tycker att ska stödja. Grön infrastruktur är dock inte anpassad till svenska skogar. Det nordliga barrskogsbältet, från till östra , är präglat av en lång historia av upprepade istider och skogsbränder. Arterna har anpassats till återkolonisering över små och stora avstånd, över kort och . Det har nog bidragit starkt till att vi i har kunnat nyttja våra skogar under hundratals år utan stora förluster av biodiversitet. Vår skog är inte fragmenterad. Den börjar i och slutar i . Däremot är ägandet fragmenterat. En fungerande miljövård måste utgå från just detta, för det är faktiskt en tillgång. Länsstyrelsernas rapporter om grön infrastruktur heter handlingsplaner. De innehåller kartor med inritade tänkta värdekärnor, ofta framtagna utan samråd med markägarna och ofta innehållande merparten av deras slutavverkningsmogna skog. Om dessa planer verkställs på enskild mark kommer de att allvarligt skada viljan att bedriva uthålligt skogsbruk. Det kommer att bli som med nyckelbiotoperna men i större skala. Pågående äganderättsutredning leder förhoppningsvis till att detta aldrig tillåts ske, för den största tillgången vi har i svensk miljövård är intresserade och långsiktiga markägare och brukare. Kött och skinn från säl får inte säljas inom EU. Att inte ta till vara kroppen upplevs av många jägare som oetiskt och minskar viljan till jakt. Det är därför positivt för både fiskar och fiskare att har beslutat att regeringen ska ta fram en strategi för att försöka få EU att skapa ett undantag för försäljning av sälprodukter. Vi vill från SD:s sida även utöka licensjakten på säl till knubbsäl och vikare, eftersom även dessa populationer har växt sig alltför stora och problembilden är likadan som för gråsäl. Vad gäller skarven påverkar den, liksom sälen, fiskbestånden mycket negativt och förstör levnadsbetingelserna för många arter där de häckar, i skärgården liksom vid insjöar. Mer skyddsjakt behövs, men skarven är svårjagad. En effektiv och skonsam metod är att doppa äggen i paraffinolja, vilket hindrar fosterutvecklingen. Denna metod bör därför användas i större omfattning. bör verka för undantag från EU:s fågeldirektiv beträffande allmän jakt på skarv. Vi vill även att EU:s art- och habitatdirektiv liksom fågeldirektivet ska omarbetas så att fler konkreta förvaltningsbeslut överförs till berörda länder. På EU-nivå ska det vara övergripande regler. Vargkoncentrationen har vi redan hört om. Den är hög i stora delar av och södra . Där jakt, friluftsliv och djurhållning tidigare varit viktiga delar i människors liv känner man nu stor och berättigad oro för sina tamdjurs säkerhet. Detta påverkar livskvaliteten på landet, och vi har därför stöttat utskottsinitiativet om utökad licensjakt. Naturvård och biologisk mångfald Vargens referensvärde för gynnsam bevarandestatus fastställdes av till mellan 170 och 270 individer. har senare bedömt att det behövs minst 300 vargar för gynnsam bevarandestatus, men förvaltningsbeslut kan inte byggas på nivåer som strider mot beslut. Alltsedan riksdagsbeslutet har vi förordat att 170 individer bör vara referensnivå för förvaltningen. Det är en väl underbyggd nivå, och som nämnts bygger den bland annat på Skandulvs forskningsrapport . Med en låg referensnivå har man möjlighet att oftare genomföra licensjakt, som kan riktas mot områden där koncentrationen är för hög. Vi sverigedemokrater anser att förnuftigt brukande gynnar en rik natur. Kombinationen av jordbruksmark och skogar i olika åldrar, med genomtänkta övergångszoner mellan jord- och skogsbruk, genererar hög artrikedom. Det är viktigt att skapa förutsättningar för ett mer lönsamt lantbruk över hela landet. Vi är övertygade om att det är ägare som ska vara huvudpersonerna i naturvården, med stöd av myndigheterna. Vi har därför alla i denna kammare en läxa att göra: att kämpa hårdare för det svenska skogs- och lantbruket och sätta brukarna i fokus, inte tjänstemännen. 87 (C): Jag vill börja med att säga att jag förstås står bakom samtliga reservationer i betänkandet, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservationerna 21 och 30. har det mesta i våra liv kretsat kring coronapandemin och dess konsekvenser för människor, jobb och företagande. Något som vi kan se, när vi ska hålla social distansering, är att människor vistas mer i naturen. För oss som bor på landsbygden är social distansering inget nytt. Vi lever redan glest, nära naturen och har inte heller drabbats lika hårt som människor i storstäder, som lever tätt inpå varandra. Det finns mycket jag skulle vilja säga om frågorna i betänkandet och om hur vi som beslutsfattare måste ha ett helhetsperspektiv där vi kan värna vissa saker men också ta hänsyn till de människor som drabbas av våra beslut. Jag kommer förstås inte att ta upp allt som finns med i betänkandet, utan jag har valt ut vissa delar. vill att de som verkar nära naturen ska vara en självklar del i arbetet med att bevara den biologiska mångfalden. Därför vill vi utveckla metoder och styrmedel som utgår från att enskilda markägare kan och vill vara med i arbetet för biologisk mångfald och ersätts för den nytta de bidrar till. Ett öppet och rikt odlingslandskap och ett aktivt skogsbruk är en förutsättning för biologisk mångfald. Åkermarken är en ovärderlig resurs i . Tyvärr ser vi att värdefull exploateras för byggnation av bostäder, industrier och infrastruktur. Givetvis kommer vi att behöva bygga på även , men pekar i ett antal rapporter på att åkermarkens långsiktiga värden ofta får stå tillbaka för mer kortsiktiga ekonomiska värden. För att åkermarken ska bevaras och exploateringen minska måste vi öka skyddet av . Naturvård och biologisk mångfald Att skydda värdefull natur och hotade arter är en central uppgift för miljöpolitiken. För att naturvården ska vara långsiktigt hållbar behöver den bygga på legitimitet och delaktighet från dem som berörs. Med äganderätten kommer ett ansvar och intresse av att långsiktigt förvalta den resurs man äger. Engagerade markägare och brukare är det långsiktigt mest hållbara sättet att vårda vår natur. Naturvården förutsätter både att ägande- och brukanderätten värnas och att det finns en balans mellan bevarande och brukande. Det är ofta i den betade hagen, i den under generationer skötta skogen och på ängen där gräset slås som de största naturvärdena och den biologiska mångfalden finns. anser därför att skogsvårdslagstiftningen ska fortsätta att bygga på jämbördiga mål om brukande och bevarande. Den principen har varit framgångsrik när det gäller att utveckla både skogsnäringen och det ökade miljöskyddet. Värdefull natur förstås kan behöva utökat skydd, men det innebär ofta att äganderätt och brukande begränsas. Det måste vara en självklarhet att både ägare och brukare ersätts för de inskränkningar som görs. Flera av dessa frågor har fått med i januariavtalet. Dessa frågor utreds , och lagstiftning ska vara på plats . En viktig del av jakten är arbetet med att motverka invasiva arters etablering. Om vi ska lyckas med det arbetet behövs en klassificering som avgör vilka arter som är invasiva. är bland annat skarv skyddad enligt EU:s fågeldirektiv, trots att den inte är naturlig i den svenska miljön och orsakar skada på det svenska ekosystemet. På grund av skarvens utbredning och dess skador på naturen vill att skyddsjakten på skarv ska utökas. har gråsälsstammen ökat, vilket har påverkat fisket negativt. Beslutet att ändra jaktförordningen , vilket gav möjlighet att besluta om licensjakt på säl, var ett steg i rätt riktning. Licensjakten bör dock utvidgas till att omfatta både vikare och knubbsäl, eftersom sälarnas konsumtion av fisk är ett allvarligt hot mot torsken och behöver begränsas. Regeringen har försökt implementera EU:s nya vapendirektiv, som syftar till att stoppa terrorism och våld. menar att det är viktigt att vända på varje sten för att agera mot terrorism och våld, men i detta sammanhang är det viktigt att adressera frågan om illegala vapen, inte legala vapen som handhas ansvarsfullt. För är det viktigt att genomförandet av EU:s vapendirektiv inte går långt utanför vad direktivet kräver och inte innebär onödigt krångel för laglydiga jägare och sportskyttar. Vildsvinsstammen har vuxit explosionsartat . Vildsvinen orsakar skador på , ökar antalet trafikolyckor och gör till och med skador på ungskog. anser därför att en ny myndighet, viltmyndigheten, ska inrättas som mer effektivt kan hantera de brister som förekommer i viltförvaltningen. vill att viltkött lyfts fram som en resurs i stället för att man pratar om köttet som en belastning. För att göra detta möjligt vill vi bland annat se förenklade regler som underlättar möjligheterna att få ut viltkött till privatpersoner, butiker, offentliga kök och restauranger. Detta är redan på gång, och jag hade glädjen att få berätta om detta för någon vecka sedan. Naturvård och biologisk mångfald I betänkandet finns en motion om samförvaltning av den skandinaviska vargstammen, skriven av kristdemokraten . En motion i samma ämne har jag själv och min kollega från skrivit. Även moderaten från har skrivit en motion med samma tema. Tyvärr har motionen om samförvaltning av den skandinaviska vargstammen inte lett till ett tillkännagivande. Vi anser att vi genom samförvaltning med skulle kunna minska vargstammen där den är som tätast, vilket är helt i enlighet med vad har fattat beslut om . visade DNA-inventeringen av varg att vi hade 353 individer. Några av dessa rör sig förstås över den svensk-norska gränsen. brukar rapportera knappt 100 individer . Eftersom vi inte ska dubbelräkna individerna hamnar vi då på runt 400 individer. Forskare säger att av individerna inte hittas i DNA-inventeringen. Det skulle innebära att vi har 440 individer plus de valpar som har fötts . Om vargstammen behandlades som en gemensam skandinavisk vargstam skulle det totala antalet vargar kunna vara färre än med resultatet att konflikten skulle kunna dämpas. Därmed skulle de drabbade få en större acceptans för vargen, vilket även var en del av det tidigare fattade riksdagsbeslutet. När regeringen inte följer besluten som har fattat undermineras hela förtroendet för den svenska rovdjursförvaltningen. Dagens indelning i flera förvaltningsområden leder i praktiken till att koncentrationen av varg i delar av landet ökar alltmer, eftersom gränsdragningen mellan förvaltningsområdena tenderar att bli ett hinder snarare än ett stöd för förvaltningen av vargstammen. För att ta hänsyn till såväl vargstammens bevarande i som vad det samlade rovdjurstrycket innebär för människors möjligheter att bo och bedriva verksamheter i rovdjurstäta områden vill vi i ha en situation där vi när det gäller vargen genom samförvaltning, ökad licensjakt, enklare skyddsjakt samt en jämnare fördelning av antalet djur över hela landet uppnår det som har beslutat. 88 (V): Det är ett omfattande betänkande som vi debatterar. Det handlar om naturvård och om biologisk mångfald. Ett område som tyvärr oftast glöms bort om man diskuterar naturvård och biologisk mångfald är vår miljö, alltså våra havsmiljöer. Vi i har ett förslag i det här betänkandet om att fler havsområden ska skyddas i internationellt vatten. är internationellt vatten extremt dåligt skyddat. av det internationella vattnet i världen är skyddat över huvud taget. ser vi ett växande intresse för ökat fiske och ökad utvinning av mineraler, gas, olja etcetera i områden som ligger utanför det nationella territoriet. Det här är som sagt inte alls reglerat. Jag är väldigt glad över att utskottet och regeringen går helt och hållet på den linje som vi i har motionerat om och som vi lyfter upp i reservation 35, nämligen att vi vill skydda av internationellt vatten. Det här är en fråga som man nu förhandlar om inom , Unclos. Glädjande nog är regeringens svar att man driver frågan om ett 30-procentigt skydd, och hela utskottet står också bakom det. Jag behöver helt enkelt inte yrka bifall till reservation 35, för den har blivit helt och hållet tillgodosedd. Det är jag som sagt mycket glad och tacksam för. Naturvård och biologisk mångfald Men jag tycker att vi också bör ägna en tanke åt hur vi skyddar den miljön här i . Ungefär 10–av våra hav har någon form av skydd – det kan vara ett naturreservat, ett Natura 2000-område eller en nationalpark som – men tillåts storskalig bottentrålning i stora delar av de här skyddsområdena. I 30 av våra 300 reservat tillåts bottentrålning. Till ytan räknat får man bottentråla i ungefär hälften av våra reservat. Att bottentråla är ungefär som att köra ut en ångvält på bottnarna i våra hav. Det dödar allt som växer och finns där om det vill sig illa. Det är extremt destruktivt för det livet. Jag förstår inte hur vår regering kan tillåta bottentrålning i våra reservat. Därför vill jag skicka en tydlig uppmaning till vår regering att agera mot detta. Det är jättebra att skydda fler områden, men kvaliteten behöver också värnas i områdena. Se till att inte tillåta bottentrålning i reservat! När det är gjort kan vi stoppa bottentrålning helt och hållet, för vi behöver ha mycket skonsammare fiskemetoder. Olyckligtvis finns ett tillkännagivande i det här betänkandet som handlar om att underlätta för licensjakt på varg i områden där vargstammen kan minskas. Det här är väldigt fluffigt formulerat i ett politikområde som är extremt känsligt. Jag trodde att vi i den här församlingen var överens om att rovdjursförvaltning och biologisk mångfald ska vila på vetenskaplig grund och att vi ska ta in vad experterna berättar för oss om hur det ser ut i vår natur. Man snyter ur sig uttalanden om att vi ska pressa ned vargstammen – det hörde vi från här tidigare – till en population på 170 vargar. Det är det absolut lägsta i ett intervall på 170–270 vargar, vilket redan i sig är helt godtyckligt. För det vet väl alla här att det är helt godtyckligt? De borgerliga partierna tog 2013 fram det intervallet gällande vargpopulationen tillsammans med . Som vi hörde tidigare menar att vi behöver en mycket större vargpopulation. Talar man med initierade forskare och internationella forskarpaneler får vi en rekommendation som är ännu högre. När jag har sagt detta vill jag också säga, herr talman, att det finns en lätt fixering vid siffror och populationsstammar när det gäller förvaltningen av våra fem rovdjur i . Det handlar om så mycket mer än bara antalet individer. Hur ska vi kunna ha livskraftiga rovdjursstammar i vårt land – björn, varg, lo, järv och kungsörn – som inte är hotade? Det tycker jag är en av knäckfrågorna i det här. Vi ska självklart se till att vi har populationer som är livskraftiga och som får växa. Då kan man inte lägga sig längst ned i någon form av godtyckligt spann som moderater, sverigedemokrater och centerpartister med flera vill göra. Minst lika viktigt är att vi behöver stärka den biologiska mångfalden och se till att våra djur har någonstans att leva över huvud taget. talade här om Artdatabanken tidigare, och Artdatabanken pekar på att det skogsbruk som vi har sannolikt är det största hotet mot att vi ska kunna ha livskraftiga stammar av olika sorters djur. Vi har ett skogsbruk som är ensidigt fokuserat på kalhyggen. Man tar helt enkelt bort den miljö där våra djur lever. Vi behöver ha ett hållbarare och mer skonsamt skogsbruk. Vi behöver också skydda fler områden. Då kan vi värna hotade arter. Naturvård och biologisk mångfald Vad gäller vargen behöver vi också en genetisk förstärkning. Vi behöver underlätta för naturlig invandring av vargar från exempelvis och . Vi behöver göra mycket mer för att bekämpa den illegala jakten. var det ingen skyddsjakt på varg, men vet vi att vi har en tjuvjakt i det här landet av ett kanske lika stort antal vargindivider som antalet vargindivider som man skjuter av då det är skyddsjakt. Risken att åka dit för tjuvjakt är extremt liten i . Vi gör alldeles för lite för att bekämpa den illegala jakten. Jag tycker även att vi kan göra mycket mer för att stärka det folkliga stödet för vår rovdjurspolitik. Vi behöver avsätta mer pengar till exempelvis skydd av tamdjur, så att man kan bedriva jordbruk i områden där det finns rovdjur. Människor och rovdjur kan självklart leva tillsammans. Det har vi kunnat göra . Vi i den här församlingen ska inte göra oss till megafoner för dem som vill skjuta av hart när vartenda rovdjur vi har i landet. Jag yrkar därför avslag på förslaget om tillkännagivande om att utöka licensjakten i . 89 (KD): Jag vill yrka bifall till reservation nr 21, även om vi självfallet står bakom alla våra reservationer. Som vi har hört tidigare spänner detta betänkande vitt och brett över många olika ämnen; talartiden skulle behöva vara betydligt för att hinna tala om allt. Det blir därför några korta nedslag om vissa motioner. Jag kommer självfallet även att tala om det tillkännagivande om licensjakt på varg som vi eventuellt kommer att hinna ta beslut om här eller . I går hade vi debatt om kemikaliepolitik. Flera av oss pekade då på vikten av att vi kan använda kemikalier för att vår vardag ska fungera, bland annat inom matproduktion. Men vi måste göra det på ett ansvarsfullt sätt och med god kontroll. Precis detsamma ska gälla när vi jobbar med GMO, genetiskt modifierade organismer. GMO innebär både möjligheter och risker. anser att möjligheterna ska tas till vara som riskerna ska förebyggas på lämpligt sätt. Försiktighetsprincipen ska gälla vid introduktion av nya GMO-grödor. Apropå att debatten spänner vitt och brett går jag nu från GMO till fåglar. En art som vi har hört om och som vi ofta hör om på nyheterna är skarven och dess härjningar. På flera håll i de svenska skärgårdarna har övriga sjöfåglar trängts tillbaka som mellanskarven har brett ut sig. Skarven har visat sig vara mycket livskraftig vid våra svenska kuster. anser att mellanskarvens antal behöver decimeras betydligt och begränsas främst genom jakt. Tyvärr sätter EU:s fågeldirektiv upp hinder för det. föreslår därför att fågeldirektivet ska uppgraderas så att skarven förs upp på listan över jaktbara arter. Då blir det möjligt för att besluta om allmän jakt på skarv. är det endast möjligt att besluta om skyddsjakt. Jakt på skarv får inte bedrivas närmare än från känd boplats. Vi anser att även den begränsningen bör avskaffas. Naturvård och biologisk mångfald Skarven tränger tillbaka andra arter. Vi går från mångfald till enfald. Dessutom – om uttrycket tillåts, herr talman – skitar den ned öar och så att växtligheten dör på grund av all ammoniak i dess träck. Än värre är att våra yrkesfiskare får se sina fiskfångster minska, på en del ställen radikalt, på grund av denna fågel, som på intet sätt är utrotningshotad. Våra svenska fiskare har det tufft nog, utan problem med säl och skarv. Vi förflyttar oss lite längre in på land. Vi skulle kunna ha en lång debatt om strandskyddet och hur det lägger en död hand över delar av landet, påfallande ofta på landsbygden. Sjönära boende skulle kunna vara ett sätt att få fler att bosätta sig där och därmed ge underlag för skolor och butiker. Det måste bli avsevärt enklare att bygga bostäder i strandnära lägen i de glest befolkade delarna av landet. Regelverket måste reformeras i grunden. Våtmarker är bra, ur flera synvinklar, bland annat för den biologiska mångfalden. Vi skulle behöva fler våtmarker i . Men återigen har vi ett regelverk som hindrar markägare från att anlägga dem. När man har anlagt våtmark på sin egen mark kickar nämligen, som tack för hjälpen, strandskyddet in. Därmed får man inte lov att sätta upp någon bebyggelse i närheten av våtmarken. föreslår därför att det ska införas en specifik bestämmelse i strandskyddsreglerna som innebär att nyanlagd våtmark inte ska kunna skapa ett strandskydd. Vi förflyttar vi oss ännu längre in på land och till ett ämne som det har talats om tidigare i debatten. Enligt ska länder med gränsöverskridande rovdjurspopulationer samarbeta kring förvaltningen av dessa, vilket vi hörde tala om i ett tidigare anförande. I och finns en gränsöverskridande vargpopulation. Det vore därför naturligt för de båda länderna att samarbeta om förvaltningen av denna population. Vargstammen i har med god marginal passerat den biologiska gränsen för långsiktig överlevnad. Tyvärr hänger inte politiken med i utvecklingen när det gäller förvaltningen av vargen. Ett grundläggande problem är att vargstammen behandlas som en nationell angelägenhet snarare än som en gemensam skandinavisk stam. Forskningsprojekt som Skandulv och det svensk-norska projektet har påtalat att det finns ett stort behov av att öka samarbetet kring förvaltningen. har även efterlyst samarbete med , men har än så länge gett kalla handen. utgör naturligtvis enbart en öppen yta för vargen. Men länderna låter utgöra en strikt förvaltningsgräns. I realiteten fortsätter man att skilja på svenska respektive norska vargar, trots att djur som bekant saknar nationalitet. Om vargstammen i stället skulle behandlas som en gemensam skandinavisk vargstam skulle det totala antalet vargar kunna vara lägre än . Därmed skulle konfliktnivån kunna dämpas. Vi måste få ett gemensamt skandinaviskt förvaltningsmål, eftersom vår stam är gemensam. Vi måste sluta med de matematiska spetsfundigheterna och med att i statistiken dela på vargar som lever i så kallade gränsrevir. Vargen blir inte halv även om den passerar en riksgräns. Naturvård och biologisk mångfald Jag är glad att vi kommer att få igenom ett tillkännagivande om jakten på varg. Jag är glad att en majoritet i riksdag faktiskt vill lyssna till dem som bor och verkar inom vargrevir och därmed på olika sätt är drabbade av vargens närvaro. Det är nu vargarna dök upp i norra . Om de var rester från den tidigare vargstammen eller om de var nyinvandrade individer finns det olika teorier om. Men staten har i alla fall varit tydlig med att den inte har planterat in varg i . Basen för den skandinaviska vargstammen bygger alltså på tre till fyra djur. Bara det visar att vargen har en enorm potential; stammen har ökat med många tusen procent utifrån en så liten bas.