prot · H80952 · 2020-12-11 00:00:00 — Tack, miljöministern, för det kompletterande svaret! Det var lite mer informativt. Det gav en förklaring till varför förslaget återigen har strandat. Varför det strandade tidigare kan man diskutera. Jag hade såklart också önskat att alliansregeringen snabbt hade kunnat få denna lag på plats, men jag har viss respekt för att det behövde remissbehandlas och hanteras vidare. Att det sedan har tagit kan jag tycka är minst sagt anmärkningsvärt, för detta skapar en enorm frustration hos de berörda. I min hemkommun, , har vi till exempel ett ganska uppmärksammat problem utanför . Det är ett antal båtar som ligger och skräpar och som har gjort det . De ligger precis utanför inloppet till samhället, där fritidstrafik och yrkesfiskare passerar. Det är ett praktiskt problem att de delvis ligger i vägen, men framför allt skräpar de ned. Det ser tråkigt ut, och det är liksom en skamfläck för en annars fantastiskt fin ort och miljö. Jag har haft kontakt med flera andra som har detta problem. En mejlade till mig och berättade att han var ordförande i en samfällighetsförening som bland annat hade en båtklubb. Där hade båtar varit liggande i ett tiotal år, och man hade inte möjlighet att flytta på dem. Det är en stor frustration när samfälligheten inte har några rättsliga möjligheter att lösa problemet. De vänder sig till kommunen, men kommunen vågar inget göra. De är rädda för att det ska uppfattas som egenmäktigt förfarande, och de har inte lagen på sin sida när det gäller att agera. Detta är ett problem som vi har i hela – i sjöar, i kanaler och längs med våra kuster. Vi kan också befara att problemet kommer att bli större, eftersom det, som miljöministern nämnde, finns många fritidsbåtar. Många är gamla. De allra flesta båtägare är engagerade och ansvarsfulla människor som tar hand om sina båtar och på intet sätt är en del av problemet. Men det finns såklart ett och annat rötägg som inte gör det, och då måste det finnas lagliga verktyg för att hantera de problemen. Det är vad min interpellation handlar om. Jag har också väckt en motion i denna fråga, där jag tittar lite vidare på den problematik som berörs här och som ministern var inne på i sitt andra svar. Jag tycker inte att det är ändamålsenligt att införa ett båtregister. Jag tror att det kostar mer än vad det smakar, så att säga. Jag tror att det blir för mycket byråkrati och för höga kostnader. Men jag tror att det i grunden är en bra idé med någon form av producentansvar. Det har branschen och många olika intressenter varit ganska positiva till. Problemet med det förslag som tidigare utreddes var att det var en retroaktivitet i förslaget. De som köper båtar skulle betala för miljöskulden, och det är inte riktigt rimligt. Jag tycker till exempel att de skrotningspremier som denna regering har infört för att man ska ta hand uttjänta fritidsbåtar skulle kunna ingå i en fond, där staten inledningsvis tar en del av kostnadsansvaret för att hantera en del av det historiska problemet. Sedan ska såklart nybåtsförsäljningen, så att säga, finansiera den kommande hanteringen av uttjänta båtar. Då får vi ett bra miljömässigt omhändertagande. Här handlar det om att regeringen måste agera och sätta lite fart. Konventionen trädde som sagt i kraft . är det 2020 och snart 2021. Jag hoppas att detta förslag eller ett liknande förslag snart kan träda i kraft. 12 Miljö- och klimatminister (MP): Jag vill återigen inleda med att säga att jag delar bilden att detta är ett problem som vi inte riktigt har verktyg för att hantera. Det finns frågor kring producentansvar, ägarregister och hur man ska lösa detta. Så som lagstiftningen ser ut är det den som äger en båt som har ett ansvar. Man ska se till att inte skräpa ned i naturen. Framför allt ska man inte dumpa en båt som innehåller miljöskadliga ämnen. Det är att bryta mot lagen. Vi har problem med tillsyn och med att kunna eftersöka den som kanske har lämnat sin båt hos en båtklubb. Man kan ha lämnat båtar vind för våg, och de kan driva in i ett naturskyddsområde. Det är oerhört oansvarigt. Där har det då tidigare funnits förslag om att inrätta just ett ägarregister. Man kan konstatera att det inte fanns något intresse av att gå vidare med just den delen. Det är klart att man kan tänka sig olika varianter av producentansvar. Jag tror att vi behöver ta steg framåt i den delen. Var ska det ligga? Sedan var det som nämnde om retroaktiv skuld intressant. Det är också ett välkänt faktum att båtar är väldigt långlivade. De nästan 1 miljon båtar som finns finns ju där, och på något sätt ska de undanskaffas. Det kommer ut fler båtar på marknaden, men det är väldigt få i förhållande till de båtar som redan finns. Därför behöver man noggrant överväga hur något sådant skulle kunna utformas. Frågan är viktig, och jag ser som sagt var fram emot Miljömålsberedningen, som ju har tittat brett på hela havsmiljön. Där tror jag också att frågan om fritidsbåtar ingår på olika sätt. Det är ett väldigt positivt samarbete och en process där alla partier är med. Så kan vi hitta gemensamma lösningar på den här typen av problem, som vi behöver åtgärda för att uppnå våra gemensamma miljömål. För att säga ytterligare någonting kring sanering av vrak är det någonting som verkligen behövs. Det finns många vrak med tilltagande rost som riskerar att börja släppa ut olja, diesel och annat, och Havs- och vattenmyndigheten har alltså i uppdrag att åtgärda dessa. De har gjort en inventering, och nästkommande projekt är vraket Skytteren på . Det anses vara det mest miljöfarliga i svenska vatten med uppskattningsvis 400–olja kvar i vraket. Det här är ett vrak som har legat väldigt länge, och det är väldigt olyckligt att man inte har åtgärdat det tidigare. har vi en process för det, vilket åtminstone är ett stort steg framåt. 13 (M): I havets djup finns det många dolda miljöproblem som vi behöver ta itu med. Det är bra att regeringen har adresserat problemen med de här större vraken som bär på olja och kemikalier och dessutom har laster som är ett miljöproblem. Det vi diskuterar lite mer specifikt i den här interpellationsdebatten rör mindre miljöproblem. Det är trots allt ofta mindre fritidsbåtar, små fiskebåtar eller liknande som i sig kanske inte bär på så mycket miljöskadligt men som skräpar ned och som naturligtvis när de bryts ned blir till mikroplaster och andra miljöproblem vad det lider. Jag tycker att det är utmärkt att Miljömålsberedningen arbetar med ett brett havsmiljöuppdrag, men vi får liksom inte förvilla oss i det stora arbetet och glömma bort de konkreta, lite mindre problemen. Miljömålsberedningen är trots allt tillsatt för att fokusera på de stora, långsiktiga miljöutmaningarna som kräver att vi kommer överens, gärna brett över parti- och blockgränser, och som ger en inriktning för politiken. Detta är ett mer, om uttrycket tillåts, hands-on miljöproblem, där vi saknar verktyg i lagstiftningen. Därför kommer jag att fortsätta att vara en liten nagel i ögat på miljöministern så att det händer någonting på departementet. Jag vill inte behöva stå här om tre och fråga miljöministerns efterträdare varför ingenting har hänt och varför förslaget är strandat. Jag hoppas verkligen att juristerna på kan reda ut hur det förhåller sig med Nairobikonventionen och återkomma med ett skarpt förslag så att kommuner, markägare, småbåtshamnsinnehavare, lokalbefolkning och andra som upplever det här problemet känner att det äntligen händer någonting. Jag vet nämligen att väldigt många uppfattar en stor nonchalans. Ingenting har hänt . måste det hända. Tack för debatten! 14 Miljö- och klimatminister (MP): Tack återigen, , för intresset för en fråga som jag delar engagemanget i! Regeringen avser att gå vidare just med att se hur vi kompletterar de åtgärder som behöver göras i förhållande till Nairobikonventionen. Vi behöver fortsätta att väga de förslag som har kommit från våra myndigheter. Det var ju också så att alliansregeringen remitterade sitt förslag, men sedan gick man aldrig vidare med det. I budgetpropositionen anser regeringen ”inte att det är klarlagt att kostnaderna med införandet och upprätthållandet av ett register överväger nyttan med det”. Det här är kanske något man bör titta på igen. Även om de allra flesta som äger en båt älskar havet och verkligen vill värna om vår gemensamma natur finns det, precis som sa, rötägg som bara släpper sin båt vind för våg eller lämnar den. Det kan i och för sig också hända att någon avlider och det faller i glömska. Det finns även ett ansvar hos ägaren av en båt. Oavsett om man har en liten skylt med vem som äger båten eller inte är det denna som har det juridiska ansvaret, och tills vi har kunnat gå vidare i den här frågan vill jag verkligen från talarstol understryka detta ansvar. Ingen ska tro att det är okej att bara släppa sin båt vind för våg och låta någon annan ta det ansvaret. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 8 Svar på interpellationerna 2020/21:137 och 140 om det utökade blyförbudet i EU 15 Miljö- och klimatminister (MP): Kopparklint har frågat mig hur jag ämnar verka för att motarbeta ett utökat blyförbud som i praktiken innebär jaktförbud med blyhagel för landets jägare samt hur jag ämnar verka för att underlätta för landets jägare och sportskyttar i deras utövande av sport och jakt. har frågat mig om jag kommer att göra något för att motarbeta det nya beslutet, som mer eller mindre innebär ett förbud mot användning av bly i ammunition. Vid en omröstning i röstade en stor majoritet av EU:s medlemsländer för ett förbud mot blyammunition i våtmark. Förbudet liknar det förbud som redan finns i . Det innebär alltså inte ett totalförbud för jakt. Efter att har röstat om ett förslag är gången den att Europeiska kommissionen presenterar förslaget för och rådet, som, om de anser att kommissionen gått utöver sina befogenheter, kan invända mot beslutet. Vid avstämning med framförde en majoritet i att skulle rösta nej till antagande av förbudet i rådet, vilket också skedde. För att rådet ska invända mot förbudet krävs dock en kvalificerad majoritet. En sådan majoritet uppnåddes inte. Reach är ett harmoniserande regelverk på kemikalieområdet och är direkt gällande i medlemsstaterna. Syftet är att skydda människors hälsa och miljön samt att främja den inre marknaden genom att se till att samma regler gäller i hela EU. Medlemsländerna har mycket små möjligheter, eller i vissa fall inga möjligheter alls, att införa nationella regler på området. Subsidiaritetsprincipen beaktades när Reach beslutades, och EU-lagstiftaren konstaterade då att förordningen är förenlig med subsidiaritetsprincipen. Genom Reach har medlemsstaterna överlåtit till kommissionen att fatta beslut om denna typ av förbud. Förbud enligt Reach fattas av kommissionen med stöd av en kommitté, den så kallade . Medlemsstaterna är representerade i kommittén, och kommitténs beslut fattas genom en omröstning där medlemsstaterna deltar. Ett förbud förutsätter ett gediget vetenskapligt underlag kring ämnets skadliga effekter på människors hälsa och miljön. Det måste också visas att det finns alternativa ämnen eller metoder som kan användas i stället. Bly är inte vilket ämne som helst – det är ett av de allra farligaste ämnen som mänskligheten känner till, både för människors hälsa och för miljön. Bly påverkar nervsystemet och hjärnans utveckling och leder till lägre intelligens, och det är särskilt skadligt för ofödda barn och . Effekterna uppstår redan vid extremt låga doser, och all exponering, hur liten den än är, bedöms leda till skadliga effekter. Endast en mycket liten andel avlossat blyhagel träffar målet. Resten av haglet sprids i miljön. Ungefär blyhagel sprids i EU:s våtmarker , och detta beräknas leda till att cirka 1 miljon sjöfåglar dör genom blyförgiftning. För en liten fågel kan ett enda hagel vara dödligt. Även människor som äter sjöfågel som skjutits med blyhagel kan komma att utsättas för bly. EU-förbudet använder definitionen av våtmark från den internationella Ramsarkonventionen, vilket är den enda överenskomna enhetliga definition av våtmark som finns. Jag vill uppmärksamma kammaren på att är part i konventionen och alltså ställt sig bakom denna definition. Att i princip hela består av våtmark enligt denna definition är en missuppfattning. bedömer att av yta skulle kunna definieras som våtmark enligt Ramsars definition. Det förbud som röstade för innebär att det är förbjudet att bära med sig blyammunition vid jakt i våtmark. Skälet för den regleringen är att förbudet annars inte blir tillsynsbart. Förbudet innebär inte ett slut för jakt i våtmark utan endast att jägarna måste gå över till annan ammunition. Det finns fullt fungerande alternativ till blyammunition på EU:s marknad. I de allra flesta fall kommer det också att vara möjligt att använda samma vapen. Min bedömning är att det förbud som, trots invändning i rådet, kommer att genomföras hotar varken jakt eller sportskytte. Men den som ska jaga i våtmark kommer att behöva använda en ammunition utan bly. Det kommer att vara bra för miljön och i förlängningen även för människors hälsa. 16 KOPPARKLINT (M): har, som väntat, nu godkänt förslag till blyhagelförbud i våtmarker. röstade nej efter ett majoritetsbeslut i veckan innan. Det var ett beslut som gjorde att regeringen fick backa från sin tidigare ja-linje. Detta förbud kommer att träda i kraft efter det att förordningen publicerats. Om däremot skulle välja att införa ett totalförbud mot allt blyhagel blir det en övergångsperiod . Det positiva i detta är, precis som statsrådet också svarat, att kommissionen öppnat för att medlemsländer skulle kunna göra nationella definitioner av vad som är våtmark. Då är ju frågan avgjord eftersom har ett förbud mot blyhagel vid jakt på våtmarker eller vid jakt över grunda delar av öppet hav för att minska förekomsten av bly i miljön. Blyförbudet har tidigare utretts noggrant på vetenskaplig grund, och man har kommit fram till att det är motiverat i riktiga våtmarker. Det är ett bra och väl motiverat befintligt förbud utifrån ett miljöperspektiv. Efter att regeringen också fått ett tydligt besked från om var vi står i frågan förutsätter jag att utgår från den definition av våtmark som vi redan har. Jag önskar så att det blir så, men jag tycker ändå att det finns vissa frågetecken som jag gärna skulle vilja reda ut i denna debatt. Det låter faktiskt lite underligt att man först tar ett beslut att definiera superstrikt men sedan låter alla länder bestämma själva ändå. Vad var då meningen med beslutet – särskilt när 24 länder, inräknat, redan har ett blyhagelförbud över våtmark? I frågan om oskuldspresumtionen vill EU införa en omvänd bevisbörda för den som innehar blyhagelpatroner i våtmarker, det vill säga att man ska anses skyldig tills man själv bevisat motsatsen. En jägare som ertappas med ett blyhagelskott i fickan skulle alltså anses skyldig tills motsatsen bevisats, vilket är tvärtemot vår grundläggande rättsliga princip om oskuldspresumtion. Inte heller kommer det att göras undantag för sportskyttet. En sportskytt med blyhagel skulle kunna bli dömd för jaktbrott, trots att en person med hagelvapen på målskyttelicens inte får jaga med detta vapen. Det är ett brott som troligtvis skulle innebära att sportskytten blir av med sina vapenlicenser. Hur ska detta hanteras av regeringen mot bakgrund av de grundläggande reglerna i om att man är oskyldig tills motsatsen bevisas? Sedan gick statsrådet in på att bly inte är vilket ämne som helst utan ett av de allra farligaste ämnen som mänskligheten känner till mot människors hälsa och miljö. Jag vet det. Självklart är bly ett livsfarligt ämne, men här får vi väl ändå skilja på biotillgängligt bly och metalliskt bly, som faktiskt är det vi bör prata om i denna debatt – och då är blyoxid oerhört stabilt. Annars måste statsrådet och regeringen låta gräva upp alla gamla telefonledningar som är blyisolerade. Det rör sig om sisådär bly som ligger nedgrävt i svensk mark, hyfsat nära ytan. Fast det kanske inte är nödvändigt eftersom utredde frågan i en rapport där man drog följande slutsats: Helt klart frigörs icke försumbara mängder bly från ett stort lager. Spridningen i mark är dock starkt begränsad, vilket bör ge en liten påverkan på miljön. 17 (M): Jag tackar ministern för svaret, även om svaret andas mycket att det här inte är regeringens fel utan att det är EU som har kommit fram till att så ska det vara. Både och Socialdemokraterna har aktivt drivit en linje i EU att utöka förbudet av användningen av blyammunition. linje har, med stor majoritet, varit att inte utvidga förbudet. Det var också den linjen regeringen tvingades hålla vid den senaste omröstningen i ministerrådet. Det är absolut inte bra när regeringen först driver en viss linje i de samtal som förs och överläggningar som sker i EU. Självklart borde regeringen tidigt ha stämt av med , och redan då inrättat sig efter vilja, om vilken linje man borde ha drivit i samtalen med EU. Man överlämnar all makt i dessa ärenden till Reach. Det är helt orimligt, oavsett när dessa beslut fattades. Reachs inflytande behöver omprövas. Det är precis sådana beslut som gör att människor tappar förtroendet för EU och vill lämna EU. Detta är inte bra eftersom vi behöver EU. Då ska man inte missbruka EU:s arbete. Trots att har ett fungerande system och mer rimliga restriktioner för våra våtmarker är det alltså uppenbart att regeringen driver andra linjer i EU i hopp om att de hårdare reglerna sedan ska tvinga att skärpa kraven ytterligare. Man försöker alltså via EU köra över i frågorna. har restriktioner som fungerar. Vad är det som inte fungerar i dagens restriktioner, ministern? På vilka grunder och vilka utredningar bygger ni socialdemokrater och miljöpartister era beslut? Var är utvärderingen som visar att redan restriktiva hållning i blyfrågan inte räcker här i ? Man bör gå vidare och utreda vilka problem som finns innan man höftar iväg till EU på lösa grunder. Regeringen skulle självklart ha påpekat redan från början att det finns bra restriktioner i som fungerar, men i stället intar ni en position tvärtemot en majoritets vilja i . och Socialdemokraterna har skadat landets jägare och skyttar på helt ovetenskapliga grunder, gjort det kriminellt att ha hagelpatroner i fickan på vissa platser, försvårat för jägare och skyttar att träna och tävla, att skjuta upp för jägarexamen och delta i tävlingar samt gjort det omöjligt att använda vissa hagelbössor. Det är svårt att delta i de jaktstigar som finns . Än allvarligare är den misstro ni har mot jägare, ministern. Om en jägare eller skytt har en hagelpatron i sin jaktrock och på väg ut till markerna eller skyttebanan passerar en våtmark gör sig jägaren eller skytten alltså skyldig till ett jaktbrott. Då riskeras licensen. Vad tror ni egentligen om jägare och skyttar – tror ni att de smyger omkring och försöker begå brott genom att använda blyhagel i våtmarkerna? Jag kan lova ministern att varken jägare eller skyttar tar den risken, för de är rädda om både sin heder och sina licenser. Jag förstår inte att regeringen kan gå med på ett så här dåligt förslag som riskerar att göra jägare och skyttar till lagbrytare utan att viljan till det ens finns hos dem. Jag har några frågor. Vilka utredningar pekar på att redan hårda skydd av våtmarker inte räcker? Begår de som passerar en våtmark med blyhagelpatroner i rockfickan ett brott, enligt ministern? Vem ska utföra kontrollerna? Ska alla visiteras på våtmarker, eller gäller det bara jägare och skyttar? 18 Miljö- och klimatminister (MP): Jag tackar ledamöterna för att vi har den här debatten. Jag är djupt bekymrad över att uttrycker så stora tvivel kring Reachförordningen. Det är en förordning som har varit mycket aktivt i att få på plats på EU-nivå, och den är en av de stora framgångarna i EU-samarbetet. Den har gjort det möjligt att fasa ut mängder av väldigt farliga och miljöfarliga kemikalier. Vi har till exempel möjlighet att gruppvis förbjuda PFAS, kemikalier som ger fosterskador. Jag vill påminna om att vi har en öppen inre marknad, och det är utifrån det perspektivet detta är bra. Svenska gravida kvinnor ska inte utsättas för farliga kemikalier när de köper varor som saluförs på den öppna europeiska marknaden. Man ska inte utsättas för sådana risker. Vi lever ju i en öppen värld – inte sant, kära ledamöter från ? Det brukar ni normalt sett försvara. Vad det innebär att vi har en gemensam Reachförordning och en lagstiftning är att vi har gett kompetensen till att, med sin vetenskapliga kommitté, noggrant utreda vilka ämnen som ska begränsas – eller förbjudas, när det finns alternativ. När det gäller blyhagel finns det alternativ. Det finns stål, och det finns vismut. De flesta alternativ duger för de vapen som finns. Det är inte så att jag gör den bedömningen, Kopparklint, utan det är EU:s egen vetenskapliga kommitté, som verkligen har utrett detta. Sedan finns det bly i annan infrastruktur och ute i naturen, men två fel gör inte ett rätt. Här har man gjort den bedömningen att blyhagel i våtmarker inte är bra, och vad jag förstår delar vi den farhågan. När det gäller Reachförordningen vill jag verkligen understryka att det inte är så att medlemsländerna nu ska ha åsikter om att detta ska vara en egen lagstiftning på olika medlemsländers nivåer. Om skulle skjuta ned det här förslaget skulle det innebära att andra medlemsländer inte kan införa nationella förbud, för detta regleras gemensamt av EU. Jag hoppas att kommer ihåg det och att man kommer ihåg hela den process som föranledde att vi faktiskt har en gemensam kemikalielagstiftning på EU-nivå. Det är oerhört viktigt. Det Kopparklint framför kring att man kan ha en nationell definition stämmer inte. Det är i stället kommissionens förslag som gäller, och det baseras på Ramsarkonventionen. Våtmarker definieras där som vegetationstäckt område där vattenytan är nära under, i nivå med eller nära över markytan och där vattennivån tillåts variera med de naturliga säsongsvariationerna. Detta är alltså enligt Ramsarkonventionen, som vi har skrivit under. De kraftigt överdrivna påståenden som har kommit om att hela täcks in stämmer inte heller. bedömer att det gäller . frågar om jag tror att man smyger omkring och vill vara kriminell. Däremot är tillsynen av förbudet i praktiken omöjlig, men det är upp till var och en att leva upp till det. 19 KOPPARKLINT (M): tror jag att statsrådet försöker förvrida detta lite. Vi i är inte emot Reach. Vi är inte emot deras arbete mot farliga kemikalier, men det är ju inte det den här debatten handlar om. Jag tycker att vi återgår till det den handlar om. Jag ställer mig frågande till hur statsrådet i ena andetaget kan stå och tala om hur farligt bly är för nyfödda barn – det är det, om barnet får i sig det – och i nästa andetag tala om att en mycket liten andel avlossat blyhagel träffar målet och att resten av haglet sprids i miljön. Det är ju inte så att dessa hagel flyger rätt in på BB och hamnar i munnen på nyfödda bebisar. Det är dock den bild man skulle kunna få när man lyssnar på statsrådet, och jag tycker verkligen inte att vi ska sprida sådan onödig rädsla hos nyblivna föräldrar. Jag vill även ta upp det här med fåglarna. blyhagel sprids i EU:s våtmarker , och detta beräknas leda till att cirka 1 miljon sjöfåglar dör genom blyförgiftning. Det är dock välkänt att blyförgiftning kan uppstå när exempelvis änder får i sig blyhagel tillsammans med det smågrus de behöver för att bryta ned födan, och det är just därför 24 länder i EU – bland dem – redan har implementerat ett förbud mot användning av blyhagel vid grund våtmark. Eftersom det enbart är ett fåtal länder som inte har något blyförbud är detta ett relativt litet problem, som man bäst löser genom att från och andra länders sida lobba mot de länderna. Precis som statsrådet värnar jag fåglar, men jag inser också att jag inte kan exempelvis föreslå ett utegångsförbud för tamkatter bara för att det finns olika beräkningar som visar att 13 miljoner fåglar tas av katter i .