prot · H80951 · 2020-12-10 00:00:00 — Punkt 1 (om tillväxthämmande incitament i den kommunala inkomstutjämningen) Kammaren biföll utskottets förslag. Punkt 2 (Översyn och analys av det kommunalekonomiska utjämningssystemet) Utskottets förslag till beslut med godkännande av 1. utskottets motivering 2. motiveringen i res. 4 för res. Kammaren biföll utskottets förslag till beslut med godkännande av utskottets motivering. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet:16 S, 11 M, 10 SD, 5 C, 3 KD, 3 L, 3 MP 1: 4 V Frånvarande:84 S, 59 M, 52 SD, 26 C, 23 V, 19 KD, 16 L, 13 MP, 2 - § 11 Regional utveckling betänkande 2020/21:NU2 Utgiftsområde 19 Regional utveckling (prop. 2020/21:1 delvis) 107 (M): ska nu debattera och senare besluta om förslag som rör regional utveckling. Denna och andra budgetdebatter det här året sker naturligtvis i ljuset av den coronapandemi som har drabbat hela vår värld. Något som började på en marknad i en stad i har kommit att påverka oss alla på olika sätt. En del har blivit sjuka. Andra har till och med dött. Vissa har blivit permitterade. Andra har blivit uppsagda. De allra flesta reser mindre, rör sig mindre och jobbar väsentligt mer hemifrån i den situation vi befinner oss i. Runt om i , i stad och på landsbygd, har många företagare drabbats. En del har till och med drabbats väldigt hårt av pandemin. Inte minst den viktiga besöksnäringen, till exempel på en sommarö som , i i och på andra håll, har drabbats väldigt hårt. Denna debatt handlar om den regionala utvecklingen. För oss i är det naturligt och självklart att man ska kunna bo, leva och verka i landets alla delar. Och det ska vara bra villkor i hela för att starta och driva företag. har lagt fram ett samlat budgetförslag. Det ska ses som en helhet. Vårt budgetförslag har tidigare fallit som ett samlat alternativ. Men om vi hade gått på det hade det inneburit mer pengar till viktiga verksamheter som sjukvård, skola och försvar. Det hade inneburit rejäla krafttag mot den allvarliga brottslighet vi har i . Det hade inte minst inneburit ganska stora satsningar på jobb och företagande och förbättrade villkor för landets företagare i olika delar. Givet att vårt förslag har fallit kommer vi inte att delta i budgetbeslutet i i den här delen. Men det hindrar inte att vi har en ambitiös reformagenda för just den regionala utvecklingen och en lång lista med förslag på vad vi menar ändock borde göras. är ett på många sätt välfungerande land. Vi har vidsträckt natur, ofta stor tillit mellan människor och många framstående företag. Det är några av många exempel. Men vi har också som land både problem och utmaningar. hade före coronapandemin ett antal tydliga problem med skatter, skattekrångel och oflexibel arbetsmarknad. Vi hade problem med bostadsmarknaden som har försvårat och minskat rörlighet och stora regionala skillnader. Så var det före pandemin. Så är det . Det är något som vi senare behöver ta tag i för att hela landet verkligen ska kunna leva och utvecklas. Vi är mitt uppe i coronapandemin. Det är kanske tidigt att dra alltför långtgående och tydliga slutsatser. Det kommer efter hand. Men det är ändå rimligt att tänka att vi kommer att leva och arbeta på andra sätt. Vi arbetar nu på andra sätt än före krisen. Vi kommer sannolikt att leva på andra sätt än före krisen med mer av hemarbete och ändrat resande. En hel del av detta kommer naturligtvis att vara utmanande längre fram när man ställer om på olika sätt. Men allt annat lika skulle jag säga att det här har inneburit ett rejält tryck framåt när det gäller digitalisering och inte minst förbättrade möjligheter att bo, leva och verka utanför landets större städer. Många företagare i har drabbats hårt av pandemin. En hel del av företagen har , och även nu när vi är inne i en andra smittvåg, tappat en stor del av sin omsättning. Det kan handla om att turister uteblev på eller på , att det har blivit färre hotellgäster och restauranggäster i fjällvärlden eller att många handlare har haft färre kunder i sina butiker. Överlag tror jag att det finns en stor respekt för att regeringen och måste fatta beslut om restriktiva åtgärder, som påverkar alla och som bör respekteras. Men jag tror också att det finns en stor förväntan att när man gör det ska de företag som drabbas få någon form av kompensation. Den ska inte komma längre fram, utan företagen ska kunna få det tydligt och tidigt så att de överlever. Så har det inte alltid varit. Vi vet att permitteringarna, korttidsstödet, har varit en av de mest effektiva åtgärderna och gjort att många företag – stora företag och små företag, både i storstad och på lands- och glesbygd – har kunnat överleva. Emellanåt har det dock varit problem med att det och andra stöd har tagit ofantligt att få. Det gäller till exempel många med enskild firma; man kanske är musiker eller jobbar med hantverk av något slag på den svenska landsbygden. fattade så tidigt som beslut om att rikta ett krav till regeringen om att stöd också ska ges till den typen av företagare. Det tog regeringen hela in i krisen innan den kom tillbaka med ett förslag. har många företagare runt om i landet drabbats hårt. I värsta fall har en del till och med tvingats ge upp. Många företagare har som sagt dessutom tappat en stor del av sin omsättning. Det har funnits ett omställningsstöd. Det är i grunden en bra reform och ett bra initiativ. Men jag kan konstatera att det har slagit hårt i olika delar av landet att regeringen och stödpartierna först har tagit ofantligt på sig att över huvud taget komma överens om företag ska hjälpas och på vilket sätt man ska hjälpa dem. Sedan har det återkommande tagit för regeringen att, efter att man har kommunicerat ut det på en pressträff, återkomma till med ett konkret förslag. Då har vi inte ens inlett processen för företagaren att komma till exempelvis eller och ansöka om stöd och hjälp för att slutligen kunna få pengar. Den hanteringen duger inte. Det innebär att tusentals företagare runt om i inom viktiga områden, som handel och inte minst besöksnäring, har drabbats jättehårt av en valhänt och dålig hantering. Det innebär också att till exempel någon inom besöksnäringen som drabbades i eller på ostkusten och önskar stöd för tappad omsättning inte kan ansöka om det förrän , det vill säga efter aktuell månad. Allt beror på att regeringen inte har skött detta tillräckligt bra. Vad som i stället krävs, fru talman, är en tydlighet och tidiga och tydliga insatser. Vi behöver andra reformer såsom gårdsförsäljning, reformerat strandskydd, rimliga jaktregler i landet, en stärkt äganderätt inom skogspolitiken och ett nytt markförsäljningsprogram. Vi behöver en trygg elförsörjning utan elkriser i hela landet. Det behövs bättre villkor för företagsamheten liksom minskad byråkrati och klåfingrighet från länsstyrelser. Vi behöver se till att människor får likvärdiga förutsättningar inom vården i alla delar av landet. Exempelvis ska cancervård inte avgöras av bostadsort. För detta behövs en annan inriktning på politiken i stort och i synnerhet på politiken för den regionala utvecklingen. Det skulle kräva en ny regering. 108 (SD): Det vi ska debattera ligger mig varmt och hjärtat. Jag ber därför om ursäkt för att jag kommer att dra över den föranmälda talartiden med och hoppas att talmanspresidiet och de närvarande ledamöterna har överseende med detta. Om vi lyfter våra blickar bortom horisont finns där ett annat oavsett åt vilket håll man blickar: från med sina tiotusentals öar i öster till av saltstänkta klippor i väst och från böljande guldgula rapsfält i söder till vindpinade fjälltoppar i norr. I hela vårt land finns de områden som inte har storstädernas, universitetsstädernas och de stora metropolernas prägel, men inte desto mindre är de många människors och företags hemvist. Det är, i alla fall i mitt tycke, inte sällan som dessa områden glöms bort eller hamnar i kläm när de politiska besluten ska fattas, även om det just i debatter som denna, om regional tillväxt, brukar vara annat ljud i skällan. Då talar alla om att hela ska leva. Det är ju bra, fru talman, att det i alla fall i tanke och mening är något vi alla strävar efter. Men hur är det egentligen? Är det något majoriteten av politiker bara säger, eller är det något landets styrande faktiskt verkar för i sin politiska gärning? Jag tycker mig nämligen se utifrån mitt perspektiv som boende i inland att frustrationen växer sig allt större bland fler och fler eftersom de upplever sig direkt missgynnade enkom för att de valt att bo någon annanstans än i storstan. Många kan acceptera att servicen är lite sämre och restiderna lite längre, men när detta kombineras med uteblivna satsningar eller straffskatter är måttet rågat för många. För att regional tillväxt ska vara möjlig måste det finnas folk bakom tillväxten, folk som kan förvalta och göra något av de beslutade anslagen. Det måste finnas folk som vill bo och leva utanför storstäderna och som, om de ges rimliga förutsättningar att göra så, kan utgöra en del i det samspel mellan stad och land som behövs för att ska fortsätta att vara den exportnation och välfärdsstat som vi strävar efter att vara. Utan dessa människor brukas nämligen inte skogen, skördas inte vetet, bryts inte malmen, fiskas inte sillen och sköts inte skidanläggningarna. Det finns många kategorier människor – alltför många för att nämnas i denna debatt – som alla på sitt sätt bidrar till att skapa välstånd i alla regioner bara de ges rätt förutsättningar. Det som regeringen gör, det vill säga att beskatta allt som har med avstånd att göra, är inte rätt väg att gå, i alla fall inte om man vill skapa tillväxt utanför stadskärnorna. Regeringen aviserar att man vill satsa hundratals miljarder på höghastighetståg mellan storstäderna som man sänker hastigheterna väg på landsbygd. Det är inte heller rätt väg att gå. Blotta tanken på vad som skulle hända om förslag till nytt reseavdrag skulle förverkligas är tillräcklig för att ge folk som behöver bilen för att få livspusslet att gå ihop kalla kårar längs ryggen. Varje sådant litet steg i fel riktning, där nya bördor kombineras med utglesad service och samhällsnärvaro, skulle kunna vara den droppe som till slut får bägaren att rinna över och föser folk framför sig i en fortsatt oönskad urbanisering. Att de flesta av oss som deltar i denna debatt vurmar för och gärna argumenterar för vikten av regional tillväxt är bra. Vi sverigedemokrater föreslog förvisso ett högre anslag för utgiftsområde 19 i vårt budgetförslag än vad regeringen gjorde, vilket också framgår av vårt särskilda yttrande i betänkandet. Men oavsett nivåerna på anslagen finns det ett par saker som bekymrar mig. Lika viktigt som det är med satsningar på regional tillväxt är det att satsningarna sker på rätt sätt. Skattemedlen måste hamna där de bör och gör så stor nytta som möjligt. Om man exempelvis tittar på det som omnämns som särskilt stöd till kommersiell service, alltså lite förenklat det som kallas för lanthandlare, hamnar i topp. Det är naturligtvis rimligt. Men därefter erhåller och mest stöd. Först därpå kommer mitt eget län och sedan . Är detta rimligt? Inget illa om och – där finns det också landsbygd – men vän av ordning kan nog tycka att det är på sin plats att noga utreda om satsningarna hamnar rätt. En annan sak som utkristalliserar sig är att de fyra nordligaste länen tillsammans får mindre i regionalt stöd jämfört med tidigare, trots att summan för anslagen som helhet har ökat. Det förklaras med att de regioner som redan går som tåget har råd med de delfinansieringar om 50–som krävs för att få ta del av anslagen. Svagare regioner, där det visserligen finns innovationskraft och företagsamhet men kanske inte samma ekonomiska muskler, får däremot klara sig utan. Frågan är om detta är en vettig fördelning som på allvar stimulerar till den regionala tillväxten. Det tror inte jag. Regional tillväxt är en angelägen fråga för stora delar av vårt vackra land, inte bara de nordligaste länen. Det är ett där det går att driva företag, bo och leva oavsett om det är i , eller . Det gynnar oss alla. Det skapar förutsättningar för en levande landsbygd och ett diversifierat näringsliv. Det gäller inte minst inom en av de branscher som tagit mest stryk under pågående pandemi, det vill säga besöksnäringen. Min uppfattning är att om man på allvar ska lyckas med att tillskapa en regional tillväxt som ger skjuts åt hela landet ska man inte bara anslå medel utan även nogsamt se till att varje satsad skattekrona gör så stor nytta som möjligt. Och man måste se till helheten och inte gång efter annan fatta beslut som slår direkt mot människor och företag på landsbygden. Detta kan inte nog understrykas. Med det sagt, fru talman, vill jag ta detta tillfälle i akt och önska utskottets ledamöter och talmanspresidiet en god jul och ett gott nytt år. 109 (V): Eftersom förslag till anslag inom utgiftsområdet Regional utveckling ligger över den nivå som regeringens budget ligger på kan jag inte reservera mig till förmån för vårt förslag. Därför väljer jag att avstå från ställningstagande och redogör i stället kortfattat för vår syn på regional utveckling – eller det blir kanske inte så kortfattat. För att kunna stärka välfärden, öka friheten för de allra flesta, skapa rättvisa och jämlikhet och lyckas med den nödvändiga gröna omställningen måste vi agera tillsammans. I det läget håller det inte att som regeringen lägga miljardbelopp på att skattesubventionera hushållsnära tjänster, köksrenoveringar och sänkt inkomstskatt för höginkomsttagare i stället för att satsa på att säkra välfärdens långsiktiga finansiering eller stärka den svenska ekonomin och driva på utvecklingen för den gröna omställningen. När regeringen prioriterar de rika framför att ta tag i de växande klyftorna väljer en annan väg, vilket framgår av vår budgetmotion. Det förslag till budget som presenterar innefattar satsningar på att minska klyftorna och stärka den generella välfärden. När det gäller den politiska inriktningen för utgiftsområdet vill jag inledningsvis framhålla det faktum att har stora och växande regionala skillnader. Som framgår av budgetpropositionen har dessa skillnader dessutom tilltagit som en konsekvens av den pågående pandemin. De ekonomiska konsekvenserna av pandemin är stora, och mest oroande är utvecklingen på arbetsmarknaden. vill bygga ett starkare samhälle som klarar av att ta hand om sina invånare oavsett om krisen är global och drabbar alla eller är personlig. Jag menar att det behövs en övergripande strategi för den regionala utvecklingspolitiken. Den ska bygga på långsiktighet, utvecklad samverkan, ett större regionalt inflytande och ett tydligt ansvar för staten att se till att grundläggande samhällsservice finns i hela landet. Tillgången till offentlig service är avgörande för att människor ska kunna bo och leva sina liv. Även statlig service måste finnas tillgänglig också på landsbygden. Det finns därför behov av satsningar för att tillgängliggöra viktiga samhällsfunktioner. I områden där det offentliga har monterats ned ser man en tydlig trend: Därefter stängs butikerna, och jobb försvinner. har det offentliga varit först med att lämna landsbygden – och förorterna också, för den delen. Jag vill se satsningar som berör samhällets alla delar. Staten måste ta ett övergripande ansvar och säkra att företag kan startas, växa och drivas vidare. Jag menar att det finns behov av en annan politik, en politik som innebär att alla i får samma chanser och att man kan lita på att välfärdssamhället fungerar och att man får bostäder och god offentlig service oavsett var man bor, vad man har för förutsättningar och vad man har för jobb. Vi har förslag som jag tänkte nämna här på olika områden som påverkar den regionala utvecklingen. Till exempel presenterar vi inom näringslivspolitiken politik för att stötta personalägda företag. Vi föreslår att det statliga företaget får ett tillskott för att utfärda lån med syftet att de anställda ska kunna få förutsättningar att ta över annars nedläggningshotade företag. Efter genomgång av affärsplanerna för de kooperativa företagen skulle kunna bidra till att fler anställda själva skulle kunna rädda sina jobb. Varför är då det här viktigt för den regionala utvecklingen? Jo, för att många av de företag som drabbas av generationsväxling utan tillgång till någon som kan ta över ligger i glesbygden eller på landsbygden. Till exempel nämns i rapporten och den amerikanska ESOP-modellen av Witkowsky att tusentals norrlänningar riskerar att bli av med sina jobb eftersom det inte finns någon som kan ta över företaget när dess ägare går i pension. Problemet är särskilt stort i inland. Bara i finns det 843 företag med en ägare som är . De företagen har tillsammans över 3 500 anställda. Ett annat problem som bidrar till utarmningen av landsbygden är vissa partiers privatiseringsiver. Som exempel kan vi ta vården. Det är oftast långt till närmaste sjukhus när man bor på landsbygden. Det gör att det är extra viktigt med tillgängliga fungerande vårdcentraler med brett utbud. har vi sett hur de privata vårdcentralerna helt dissar landsbygden, eftersom de vill ge service där det är hög befolkningstäthet och man kan tjäna pengar. Eftersom privatiseringsivern är så hög hos vissa partier avsätter de budgetmedel för att försöka locka de privata aktörerna. Men de misslyckas även då, för inte ens det stödet är i närheten av den vinst som de privata aktörerna vill ha. Varför inte använda de resurserna till att stärka de vårdcentraler som finns på landsbygden, så att de omfattar mer vård och blir mer tillgängliga som ett riktigt komplement till den långväga sjukvården? Eftersom vården är så ojämlik ur klassperspektiv men också geografiskt föreslår vi i vår budget att ska gå till att stärka sjukvården i glest befolkade regioner. Politiken kan inte vara annat än en sammanhållen politik, där man satsar tvärfunktionellt för att få rätt förutsättningar vare sig människor bor i glesbygd eller i förort. En utbyggd kollektivtrafik på landsbygd och i glesbygd skapar förutsättningar för minskade klimatutsläpp och stärkta förutsättningar att bo och leva även i glesbygd. Därför föreslår vi ett generellt statligt stöd om för att möjliggöra billigare och utbyggd kollektivtrafik. föreslår också ett statligt stöd om för drift av kollektivtrafik i glesbygds- och landsbygdsområden i form av till exempel anropsstyrd kollektivtrafik, byabussar och kanske även linjetrafik. Det är så man skapar förutsättningar för att folk ska kunna leva där de vill. Inom utgiftsområdet Regional utveckling har vi ett konkret exempel som berör kommuner som har tagit ett landsomfattande ansvar för att skydda värdefulla skogsområden till förmån för den biologiska mångfalden. Dessa åtgärder är till för hela . Alla kan nyttja de områdena. Men de drabbar de kommuner där dessa skogar råkar finnas. Många av dessa finns i norra inland. Dit vill vi öronmärka de 30 miljoner med vilka vårt anslag är större än regeringens. Det är pengar som dessa kommuner skulle kunna söka för att utveckla något annat och som skulle kunna kompensera för arbetstillfällen som går förlorade när man skyddar dessa arealer. 110 (KD): Ingen kedja är starkare än sin svagaste länk. Det är en metafor som passar in när vi pratar om regional utveckling. är till ytan ett stort land med genomgående låg befolkningstäthet vid sidan av några mer tätbefolkade regioner. Vi kristdemokrater vill möjliggöra att alla delar av landet, med deras olika förutsättningar, ska kunna utvecklas och vara attraktiva på olika sätt. Allt ska kunna vara möjligt: att leva ett urbant liv med storstadens utbud och pulserande livsstil, att hitta sin egen takt i ett landskap som präglas av djupa skogar och den stora tystnaden – och allt däremellan. Men då måste det finnas en grundläggande infrastruktur som säkerställer en trygghet och förutsägbarhet för medborgare och företag. Vi inser att olika delar av behöver varandra, och vi måste kraftfullt stoppa alla försök att skapa ett vi och de-tänkande. Det är inte land mot stad eller syd mot nord. är ett land med ett behov av att se styrkan i att samarbeta. finns det dock utmaningar. Utmaningarna mellan nord och syd har att göra med våra elprisområden. Nedläggning av kärnkraftsreaktorer i syd och nät som inte har kapacitet eller inte är färdigbyggda eller ens påbörjade gör att prisskillnaderna har blivit oerhört skilda beroende på var i landet man bor. Vi hör akutlarmen från industrin om att akut elbrist kan vara det som tvingar bolag att flytta utomlands, vilket skulle vara förödande för . Den svenska hälso- och sjukvården har fortfarande ett gott rykte och står sig väl i internationella jämförelser. Framför allt de medicinska resultaten är i toppklass. I andra avseenden är dock intrycket att vårt hälso- och sjukvårdssystem tappat i jämförelse med tidigare. Regionernas ansvar för sjukvården anser vi behöver ses över. De oacceptabla väntetiderna och köerna till hälso- och sjukvården är det tydligaste exemplet, där vårdskulden bara ökar och ökar. Vi kristdemokrater jobbar för en jämlik vård i hela landet. Men för att förbättra jämlikheten och kvaliteten i vården krävs det åtgärder på både lång och kort sikt. anser att det långsiktigt är helt nödvändigt att hälso- och sjukvården ska övergå i ett statligt ansvar som ger bättre möjligheter och skapar utvecklingskraft. På kort sikt behöver sammanhållna vårdprocesser för patienterna skapas så att patienter dels blir mer delaktiga i sin egen vård, dels får ett bättre omhändertagande genom hela vårdkedjan. Många av hälso- och sjukvårdens problem med väntetider, vårdköer och bristande patientsäkerhet har sitt ursprung i denna svårighet att skapa sammanhållna processer. Därför är det angeläget att vi även börjar prata hälso- och sjukvårdsfrågor när det gäller den regionala utvecklingen. I spåren av coronapandemin ser vi nu ytterligare bevis på vilka olika förutsättningar de olika regionerna har när det gäller lika vård och förberedelse runt om i landet. Det behövs en nationell vårdplan för en jämlik vård i hela . Som ni alla vet befinner sig i ett bekymmersamt och osäkert läge. Den stora och breda påverkan som coronapandemin har haft på samhället måste hanteras som de samhällsproblem som fanns före pandemin och som i flera fall förvärrats. Det inkluderar inte minst de tilltagande skillnader som har uppstått mellan olika regioner som en konsekvens av den pågående pandemin. När det gäller anslagen inom utgiftsområdet hade jag velat se en ökning av anslaget 1:1 Regionala tillväxtåtgärder med under nästkommande år för att höja driftsstödet för våra butiker i sårbara och utsatta områden så att det kan komma fler dagligvarubutiker till del. Den lokala dagligvarubutiken fungerar ofta som ortens nav. Förutom att invånarna har någonstans att handla det mest nödvändiga är butiken också en träffpunkt som bidrar till social sammanhållning. Om det finns en butik finns det ofta tillgång till ombudsservice från post, apotek och systembolag. Ett fungerande serviceutbud är grundläggande för att fler företag ska kunna finnas och utvecklas i bygden. Den tilltagande urbaniseringen är sannolikt en av de drivande faktorerna bakom att många butiker på landsbygden har fått svårare att investera i sin verksamhet eller tvingats lägga ned. är det ungefär 270 butiker som tar del av det särskilda driftsstödet. Med tanke på butikernas nyckelroll i samhället och för att hela ska leva anser vi att det stödet borde höjas. Vård, skola och omsorg är kommunala kärnuppgifter. Att bygga äventyrsbad och diverse landmärken är inte en uppgift. Statens motsvarande kärnområde är rättsväsendet, som är den kanske allra viktigaste funktionen staten har när det gäller samhällsservice. vill se en förstärkning av hela rättsväsendet i hela . Det är inte bara vissa utsatta områden i storstadsområdena som har fått eskalerande problem med trygghet och en brottslighet som äter sig in i vanliga människors vardag.