prot · H80940 · 2020-11-24 00:00:00 — Vi får internationell kritik för att vi inte har några tidsgränser för häktningar, vilket många andra länder har, inklusive , som ofta diskuteras i . Vi kan gå igenom synnerliga skäl. Vad skriver vi i propositionen? Vad är det för situationer där man får ha längre häktningstider än tidsgränserna? Det är när brottet är särskilt svårutrett och till exempel har internationella kopplingar, när brottet utgör en del av organiserad brottslighet eller gängbrottslighet, vilket vi skriver rakt ut, om man medvetet leder in utredarna på villospår eller på annat sätt saboterar utredningen i syfte att få tiden att gå eller om nya utredningsåtgärder begärs i utredningens slutskede som likaväl hade kunnat begäras tidigare. Jag menar, och jag tror att också Lagrådet menar, att med de undantag som finns är det inga fasta tidsgränser. Om man motarbetar på det sättet eller om man är ung och en del av organiserad brottslighet, som i exemplet, är det just ett sådant fall som vi pekar ut i förarbetena och i lagstiftningen och där det ska göras undantag från tidsgränsen. Vi får se hur behandlar denna fråga. Jag konstaterar att det finns stöd för ganska många av punkterna i regeringens proposition, i alla fall så här långt i riksdagsbehandlingen. Vi får se vad landar i när utskottet träffas . 63 (M): Tack, , för svaret! Det stämmer att det är lite knepigt att ha denna debatt just , men så blev det. Varken statsrådet eller jag visste när det skulle bli. Man kan bara konstatera att hela utskottet var med på förslaget att höja från till nio, även Socialdemokraterna och . Det var alltså inte bara oppositionen som tyckte att det var fel med en gräns . När det gäller synnerliga skäl har även remissinstanserna tagit hänsyn till det. Till exempel på säger att de först och främst tycker att hela förslaget andas en misstro gentemot åklagare. En åklagare begär en person häktad när det finns grund för det, alltså inte för skojs skull. De motsätter sig införandet av tidsgränser för häktning. Brottsligheten blir alltmer avancerad med gängkriminalitet och internationella kopplingar, säger de. Den möjlighet till förlängning av häktningsfristen, alltså de synnerliga skäl som pratar om och som kommer att införas, är mycket begränsad då det finns ett krav på mycket högt straffvärde, säger de också. Åklagarna och har skrivit i sina remissvar att de ser en risk med att synnerliga skäl är ett så högt krav att de inte kommer att kunna utreda allvarlig brottslighet. Det är ändå och som gör jobbet när det gäller utredningar. De ser alltså en fara och en risk att detta försvåras. Det var ju det som var utgångspunkten i regeringens förslag, att det inte skulle försvåra. Men de som jobbar på fältet, och , säger att det finns en risk för att synnerliga skäl är ett för högt krav helt enkelt. Jag ska säga några ord om de unga. är också emot att det blir en tidsgräns för unga. De vill att det ska vara i stället, om det över huvud taget ska införas tidsgränser. Många utredningar visar att unga – 10–12-åringar – tvingas in i gängkriminalitet. De kan bli portade från sin stadsdel eller utsättas för våld. Det är många som varnar för att om man sätter tidsgränser och det blir för stor skillnad på häktningstider mellan vuxna och unga kommer det att öka pressen på unga. Gängkriminella kommer att tvinga ännu fler unga att begå brott. Detta säger , , och . skriver till och med att det finns en uppenbar risk för detta. skriver att man har haft väldigt många ärenden där barn utnyttjats av äldre att begå brott eller att ta på sig ansvaret för allvarliga brott som mord, grova vapenbrott och grova narkotikabrott. Man säger att om skillnaden blir alltför stor ökar risken för att barn utnyttjas i ännu större utsträckning. Det är alltså fem tunga remissinstanser som anser att det blir en ökad risk för att unga utnyttjas. Därför tycker jag att det är mycket konstigt att regeringen inte ser att denna risk ökar. Det är ju brottsförebyggande att se till att gängkriminella inte tvingar in barn. Barn ska ägna sig åt att spela innebandy och annat. Men de tvingas och hotas till att börja bära vapen och bära narkotika åt gängkriminella. Det är brottsförebyggande att se till att det inte blir så. Jag undrar därför hur regeringen kan blunda för denna risk, särskilt när fem tunga remissinstanser har påpekat detta. Var finns egentligen barnperspektivet i det hela? 64 Statsrådet (S): Det finns två diskussioner här. Å ena sidan handlar det om det principiella, om man ska ha tidsgränser över huvud taget. Om man inte gillar det är man kritisk oavsett vilken tidsgräns det handlar om. Då finns det alltid gränsdragningar, och det finns alltid problem med det. Å andra sidan får vi återkommande kraftig internationell kritik för att vi inte har det. Regeringen har tagit fasta på det och gör som många andra länder, också länder som vi vanligtvis brukar hänvisa till när vi talar om gängkriminalitet och som har tidsgränser. Därför har vi lagt fram detta förslag. Vi tycker att det är välbalanserat. Men man kan ha synpunkter på det. Det går inte att säga både att det är ett problem att dessa synnerliga skäl ska gälla allvarlig brottslighet och att det kommer att få stor effekt för just barn i de situationer där det är inte är fråga om grov brottslighet. Det är bara vid grov brottslighet som det är så långa häktestider. Det är inte så att åklagarna håller barn häktade om det inte är fråga om grov brottslighet. Det måste vara allvarligt för att ha långa häktningstider. Det är därför som man begränsar det till detta. Det är där det förekommer långa häktningstider och inte annars. Jag menar att vi har ett balanserat förslag. De särskilt svårutredda brott som pekas ut är just en del av organiserad och gängrelaterad brottslighet. Det är det första exemplet som vi räknar upp i propositionen. Om en ung människa har använts vid gängrelaterad brottslighet är det ett skäl till att man kan ha längre häktningstider. Om brottsligheten dessutom har internationella kopplingar, vilket mycket av gängbrottsligheten har kopplat till narkotikasmuggling, vapensmuggling och så vidare, finns det också skäl till längre häktningstider. Det kan också finnas skäl till längre häktningstider om någon obstruerar utredningen eller jobbar på annat sätt för att försöka trixa med systemet i slutskedet. Jag tycker alltså att vi har tagit höjd för detta. Man kan ha olika synpunkter på detta. Men det som är riktigt allvarligt är att vi ser trenden att unga används alltmer i brottsliga sammanhang. Det är en trend . Den har pågått . Det har mer att göra med straffvärdesfrågorna. Det är därför som vi gör förändringar i fråga om detta. Vi slopar straffrabatten för unga vuxna människor vid grov brottslighet så att de inte används för det. Men vi tittar också på nya ungdomspåföljder, och vi har en utredning som tittar på att det blir skärpta straff för dem som involverar unga människor i brottslighet. Det är de som involverar unga människor som ska ha straffen. Involverar man barn och ungdomar på detta sätt i brottslig verksamhet ska man få skärpta straff för det . Det är detta som vi utreder. Därför tar vi frågan på allvar. 65 (M): Jag tackar för detta. När tar upp synnerliga skäl ska jag återigen referera vad på skriver. har skrivit sitt remissvar efter att de har tagit del av detta med synnerliga skäl och stött och blött detta. skriver: Den möjlighet till förlängning av häktningsfrister som kommer att införas är mycket begränsad då det finns ett krav på mycket högt straffvärde. Då har de tagit del av vad ni har skrivit om gängkriminalitet och internationella kopplingar. Detta skriver alltså åklagarna, och det är åklagarna som jobbar varenda dag med detta. Även , som är den andra myndigheten som jobbar på fältet, på golvet, med detta, säger liknande saker. De säger att det kan vara för höga krav. Jag litar mer på att de som jobbar med detta i sin vardag kan detta. Utöver det vill jag säga att jag tycker att det är mycket dålig tajmning att föreslå dessa häktningstider med tanke på vad jag har sagt om den grova brottsligheten. Jag är övertygad om att svenska folket vill att fler gängkriminella ska sitta bakom lås och bom, oavsett om de är yngre eller . Regeringen har sagt att man ska krossa gängkriminaliteten och göra vad som behövs. Men jag tycker att det är en massa tomma ord. Vi moderater vill till exempel införa dubbla straff för gängkriminella. Det vill inte regeringen göra. Vi vill sänka gränsen för obligatorisk häktning från minimistraffet till . Det vill inte regeringen göra. Vi vill sänka gränsen för att fler unga ska häktas, och vi vill införa särskilda ungdomshäkten. Vi har sett att många av de gängkriminella är . De är inga duvungar. Det vill inte regeringen göra. Vi har även många andra bra förslag som jag kan återkomma till. Men jag vill tacka för debatten, och jag vill gärna att svarar på de frågor som jag ställde. 66 Statsrådet (S): Detta är inte sista gången som vi diskuterar gängkriminalitet, eftersom detta är en av de viktigaste frågorna i vårt land just . Det är därför som regeringen skärper straff, ger myndigheterna nya befogenheter och bryter den tystnadskultur som är ett stort problem i detta sammanhang. Men vi gör också viktiga förebyggande insatser, så att vi hindrar dessa kriminella gäng att rekrytera nya människor in i gängkriminalitet. Då är skärpta straff för att använda barn och ungdomar i brottslig verksamhet mycket viktiga. Den tillsatta utredningen jobbar med förslag för att just förhindra att denna trend fortsätter. Jag tror att vi är helt överens om att långa häktningstider inte är något självändamål. Det är bra för polisen, åklagarna, brottsoffren och domstolsprocessen att häktningstiderna är så korta som det går. Men häktningstider kan behövas. Det kan behövas restriktioner för att leda utredningarna i hamn och fälla människor. Då ska det också finnas undantag från dessa begränsningar. Det får inte vara några fasta tidsgränser. Då menar jag att regeringen har ringat in de områden som just nu lyfts fram, nämligen gängkriminalitet, internationella kopplingar eller om personer försvårar utredningar. Men vi får se vad kommer fram till i sin behandling under . Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 12 Svar på interpellation 2020/21:98 om balkongflickor och oskuldskontroller 67 Statsrådet (S): Amineh Kakabaveh har frågat justitie- och migrationsministern om regeringen anser att det behövs en som granskar de så kallade balkongflickorna. Amineh Kakabaveh har även frågat justitie- och migrationsministern om regeringen kommer att tillsätta en utredning som kartlägger förekomsten av utfärdandet av oskuldsintyg och genomförandet av så kallade oskuldsoperationer, samt om han bedömer att det behövs ny straffrättslig lagstiftning för att bättre kunna bekämpa oskuldsnormerna. Interpellationen har överlämnats till mig. Alla former av hedersrelaterat våld och förtryck är oacceptabla och hör inte hemma i det svenska samhället. Regeringen har därför vidtagit många åtgärder för att bekämpa hedersrelaterat våld och förtryck. Precis som Amineh Kakabaveh lyfter fram infördes det bland annat ett särskilt barnäktenskapsbrott som kan ge fängelse i högst . Det infördes också en straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv och ett utreseförbud som ska skydda barn från att föras utomlands för att ingå barnäktenskap eller könsstympas. överlämnade sitt betänkande i vilket det bland annat föreslås att det ska införas ett särskilt hedersbrott. Betänkandet är nu ute på remiss, och remisstiden går ut . När det gäller frågan om en för att bland annat undersöka eventuella brister i polisutredningar vill jag framhålla att en viktig del i att bekämpa hedersrelaterat våld och förtryck är att utbilda yrkesverksamma inom rättsväsendets myndigheter. har därför inrättat ett nationellt kompetensnätverk mot hedersrelaterade brott och också tagit fram ett uppdaterat metodstöd för polisens arbete mot detta. har vidare genomfört kompetenshöjande insatser för förundersökningsledare och andra beslutsfattare inom myndigheten. Även har tagit fram ett nytt metodstöd samt en ny om hedersrelaterad brottslighet. I regleringsbrevet har regeringen gett och återrapporteringskrav gällande vilket utvecklingsarbete som bedrivs i myndigheterna för att öka förutsättningarna att klara upp brott med hedersmotiv och höja kompetensen i organisationerna avseende dessa brott. Angående frågan om en utredning beträffande förekomsten av oskuldsintyg och oskuldsoperationer kan följande noteras. tog fram ett meddelandeblad som tydliggör att oskuldskontroller och oskuldsintyg är oförenliga med svensk lag. Den som inte lever upp till patientsäkerhetslagens krav på vetenskap och beprövad erfarenhet riskerar att få kritik och få sin yrkeslegitimation återkallad. Inspektionen för vård och omsorg utövar tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen och är skyldig att göra en anmälan till åklagare om myndigheten kan misstänka att ett brott för vilket fängelse är föreskrivet har begåtts. Även här vill jag lyfta fram betydelsen av ökad kunskap om hedersrelaterat våld och förtryck. Genom ökad kunskap inom berörda yrkesgrupper kan vi bli bättre på att nå dem som riskerar att utsättas. Regeringen har därför gett i uppdrag att ge och hälso‑ och sjukvården fördjupad fortbildning om hedersrelaterat våld och förtryck inklusive könsstympning. När det gäller frågan om att bekämpa oskuldsnormer med den straffrättsliga lagstiftningen vill jag framhålla följande. Om en oskuldskontroll har skett utan samtycke eller om personen som utsatts varit under kan kontrollen vara att anse som ett sexualbrott, till exempel våldtäkt eller våldtäkt mot barn, trots att den inte har något sexuellt syfte. Sexualbrotten är en högt prioriterad fråga för regeringen, och har reform den strängaste sexualbrottslagstiftning vi någonsin har haft. Arbetet med att skapa ett heltäckande och tydligt straffrättsligt skydd mot alla typer av sexuella kränkningar fortsätter dock, och regeringen gav därför en särskild utredare i uppdrag att överväga ytterligare åtgärder i skärpande och förtydligande riktning när det gäller sexuella kränkningar. Regeringen har utöver dessa åtgärder vidtagit ett stort antal andra åtgärder på området. Att bekämpa hedersrelaterat våld och förtryck kommer att fortsätta att vara en högt prioriterad fråga för regeringen. 68 AMINEH KAKABAVEH (-): Tack, inrikesminister , för svaret och redogörelsen för regeringens olika lagförslag och insatser! Det är utmärkt att regeringen inte accepterar hederskulturen och hedersförtryckets olika normer i vårt samhälle. har flera unga flickor och kvinnor i hederskulturen mördats eller tvingats dö genom att ”trilla ned” från en balkong, men i nästan alla fall förutom i ett enda har rubriceringen varit självmord. I Södertäljefallet överlevde kvinnan tack och lov. Men förövaren hann lämna landet, och ingen är därmed utpekad för brottet. I nästan alla dessa fall har det explicit handlat om tjejer eller unga flickor med invandrarbakgrund. Det är inget att dölja. I de fall som jag själv känner till eller har fått höra om har flickorna varit under uppsikt av både och skolan när de var yngre. Frågan är varför det brister i samhället och myndigheterna sinsemellan när det gäller samarbete mellan polis, socialtjänst och skola. Det har därför varit svårt, och ofta har man gömt sig bakom kunskapsbrist. Man har låtit dessa mord på invandrarflickor, som dött genom att de ramlat, knuffats eller tvingats ned från en balkong, kallas självmordsförsök. Detta är, enligt mig, en skamfläck i vår rättshistoria. Det är bra att polisen skaffar sig kunskap om hedersrelaterat förtryck och våld och gör insatser för ökad bildning för flera samhällssektorer. har vi satsat miljarder – – efter morden på och . Oavsett regering har det funnits en stark vilja att försöka lagstifta och förbjuda till exempel könsstympning, barnäktenskap och oskuldsnormer. Det finns faktiskt en lag som förbjuder könsstympning. Men talade en professionell könsstympare i om att svenska flickor var hennes offer där. Vi har alltså olika lagstiftningar som inte fungerar. Det har ofta förekommit att man gömt sig bakom kunskapsbrist. Vad jag efterlyser är en som studerar dödsfall som inte utreds som mord och fall som avskrivs som självmord. Det står inte i motsättning till att skapa ett nationellt kompetensteam inom polisen. Mitt förslag om en handlar inte om en polisutredning utan om en granskning av balkongflickor där det är fråga om mordförsök. Det är detta jag vill att vi ser till ska ske. Det har tidigare gjorts utredningar som har lett till exempelvis bra förslag. Ett av dem var när dåvarande regering gav den tidigare , nuvarande MUCF, ett uppdrag som resulterade i rapporten mot sin vilja. Efter det öppnade vi ögon och öron för förekomsten av barnäktenskap, tvångsäktenskap och mycket annat. Jag menar att det går att göra det här. Vi har olika system för att mäta brott. Jag hoppas att jag kan få besked om regeringen vill göra detta. 69 Statsrådet (S): Jag vill först tacka för interpellationen av Amineh Kakabaveh men också för hennes väldigt långa kamp för dessa frågor. Det här är en riksdagsledamot som har djup kunskap och som vet exakt vad hon pratar om när hon talar om detta slags förtryck som är alltför ofta förekommande i vårt land, trots att vi har vetat om och jobbat med frågorna . Jag lyssnar därför med stort intresse på Aminehs erfarenheter och inspel i detta. Det jag försökte lyfta fram i interpellationssvaret blev lite brett, men det berodde på att vi ville berätta det här. Grunden till många av myndigheternas bristfälliga hantering av frågorna har varit att de inte har vetat vad det har handlat om och att de inte riktigt har haft förväntningar på sig från vår sida att ta frågorna på allvar. Jag menar att en stor förändring och vändning nu har skett när det gäller både vår styrning av myndigheterna och våra uppdrag till dem. De har själva kompetens och kan inte skylla på att de inte vet. De jobbar också med utbildningsinsatser och metodstöd för att verkligen veta hur man ska angripa det hela om det förekommer diskussioner om till exempel balkongflickor och hur polisen ska göra. Jag vill ge ett exempel på detta. I polisens senast uppdaterade metodstöd, som alltså uppdaterades , skriver man på följande sätt: Vid händelser som vid första anblicken eller enligt anmälaren är ”olyckor” eller självmord bör polisen alltid ha i åtanke att det kan handla om ett maskerat brott. Ett exempel är så kallade balkongflickor där den döda eller skadade uppges ha hoppat eller ramlat från balkongen men personen i själva verket har knuffats eller tvingats hoppa. I samband med exempelvis trafikolyckor, brännskadeolyckor eller fallolyckor är det viktigt att noggrant undersöka omständigheter. Det är viktigt att alltid klargöra vilka som var med vid olyckstillfället. Sedan avslutas det med: Om du är det minsta tveksam till om det rör sig om olycka, självmord eller inte bör du alltid hantera händelsen som ett brott. Polisens metodstöd är mycket tydligare i dessa frågor än tidigare så att man inte ska tappa bort eller missa dessa möjliga brott. Frågan handlade också om en eventuell . Man kan fundera på hur man ska göra en sådan. Jag har noterat att en del har gjorts också på universitet. Det handlar bland annat om kartläggningar. Exempelvis har docent vid skrivit en artikel om de balkongflickor vi känt till fram till omkring 2014. Hon har gått igenom varje fall och har granskat och diskuterat dem. Det sker således också en uppföljning av dessa frågor genom våra universitet. Jag har fått uppgifter om att hon ska uppdatera frågan genom en ny artikel. Hon har tittat på senare fall om hur det har varit med till exempel balkongflickor. Det här är också ett underlag som vi kan använda framöver. Vi ska inte säga att det verkligen är så, men det känns, med anekdotisk evidens, som att när polisen och samhället uppmärksammar det här mer finns det tendenser att man jobbar med andra sätt för att maskera brott. Det kan vara piller eller självmord. Det kan vara så att man inser att det blir ganska uppmärksammat när människor ramlar, eller hoppar, från balkonger; det blir automatiskt en granskning av det på ett annat sätt än när det handlar om människor som mår dåligt och tar piller. Jag menar att vi har ganska bra koll på det här, men jag är beredd att lyssna. Framför allt är jag beredd att titta på att det inte bara är polisen som gör utredningar utan också våra akademiska institutioner. Jag ska vara ärlig och säga att vi just nu inte har något förslag om en , men det betyder inte att jag tar lätt på denna fråga eller att jag inte tycker att den är viktig. 70 AMINEH KAKABAVEH (-): Jag tackar statsrådet , som själv har varit väldigt engagerad i detta. Jag kommer ihåg att du, , lyfte upp dessa frågor när du var ordförande i . Det gläder mig också att du inte bara vill släta över detta utan vill titta på det; det är faktiskt nödvändigt. Det är bra att man har underlag från akademiskt håll för att se djupare på saken, men mord och försök till mord är fortfarande rättsstatens och polisens sak. Myndigheterna måste samarbeta för att göra något åt detta, för dessa flickor osynliggörs. Jag känner personligen till många fall, och de upprör mig mycket. Sedan min tid som socialarbetare i och har jag själv blivit vittne till att andra, som känner flickan eller familjen i fråga, tycker att det var ett hedersmord, men samhället har brustit på olika sätt. Det är bra att polisen uppmärksammar detta. Det är bra att man inte döljer sig i dessa känsliga ärenden för att inte bli kallad rasist och annat. Jag har själv haft debatter med polis och med många myndigheter om detta. Jag menar att det faktiskt är tvärtom; det är diskriminerande att vissa människor – eller en del flickor och kvinnor – inte finns i vår statistik när det handlar om mord eller om hedersmord och hedersbrott. Därför menar jag att det är nödvändigt. Jag har lyft upp detta under mina i , och jag kommer att fortsätta göra det tills vi blir en röst även för dem som inte finns i statistiken och vars död inte uppmärksammas som mord utan som självmord. Självklart har vi självmord i vårt samhälle, men varför – explicit – är det bara flickor med invandrarbakgrund som faller ned från en balkong? En annan fråga, som jag har drivit i tre interpellationer bara under , gäller oskuldskontroller och så kallade oskuldsoperationer. Vi är världens mest jämställda land, i alla fall på papperet och enligt vad vi tror, men ändå sker detta . Inrikesministern sa i sitt svar att har ansvar att vända sig till allmän åklagare när de upptäcker fall av så kallade oskuldskontroller eller utfärdande av oskuldsintyg. Problemet är att vi ännu inte har sett något sådant fall, trots att det finns ett sådant problem. Ingen har utrett detta. Ingen har heller blivit fälld, och ingen läkares legitimation har blivit indragen. Vi vet att Kalla fakta och många journalister har undersökt detta och att det har förekommit på vårdcentraler. När jag för någon vecka sedan hade en debatt med socialministern menade hon att det inte går att utreda omfattningen av brott eftersom det handlar om kriminell verksamhet. Jag menar att vi har många andra kriminella verksamheter som är kriminaliserade, till exempel barnäktenskap och tvångsäktenskap, men de förekommer ändå. Det är därför det är nödvändigt att göra undersökningar. 71 Statsrådet (S): I interpellationssvaret försökte jag reda ut att vi kan se att man kan bli av med legitimationen om man bryter mot detta och att det också finns straffrättsliga möjligheter att angripa det hela. Varför ser vi då inte mer resultat? Ja, därför att det är en verksamhet som är ganska ljusskygg. Man skyltar inte med det här; man talar inte om det. Det är svårt att få tag i bevis, på samma sätt som det har funnits problem med bevissäkringen när det gäller balkongflickorna. Polisen måste direkt när sådant här sker säkra bevis och se vilka som kan ha varit på plats, för det kan senare ha en avgörande betydelse i utredningen.