prot · H709105 · 2020-04-15 00:00:00 — Det gör man tvärtom i goda tider när allt är frid och fröjd. Detta handlar inte om att stå och vara efterklok på något sätt; det kan egentligen vem som helst vara. Näst intill ingen hade kunnat förutspå exakt detta scenario med exakt detta förlopp. Men det måste komma någonting positivt ut ur allt detta – alla människor som har blivit av med jobbet, insjuknat och till och med dött, alla företagare som har kämpat som djur och kanske ändå gått omkull. Kan då vi – riksdag och regering – gärna i total enighet, få en mer nykter och kanske till och med bister syn på vad det innebär att hålla en hög beredskap har allt detta inte skett förgäves, därför då har det fört någonting gott med sig. Sjukvårdsutrustning, livsmedelsförsörjning, energiförsörjning, oljedepåer, brandbekämpningsförmåga, skyddsrum, hemvärn, fältsjukhus och krigsplaceringar – här har både blå och röda regeringar lämnat en hel del i övrigt att önska. Vi kommer med nästan hundra procents säkerhet att genomleva fler kriser, och nästa kris kommer högst sannolikt att vara av en helt annan art och karaktär än den vi nu genomlever. Låt oss därför göra allt som står i vår makt, tillsammans, för att vara så beredda som det över huvud taget är möjligt. 53 (C): Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande När vi samlas till denna debatt härjar en global pandemi i landets alla delar. Vår ekonomi befinner sig till del i fritt fall, och hela vårt samhälle präglas av en osäkerhet vi har varit med om. Trots allt detta står starkt. Trots påfrestningar vi inte har upplevt i mannaminne står enat. Just nu visar så många vad svensk beslutsamhet innebär i praktiken. Det är undersköterskor, sjuksköterskor och läkare i vårdens frontlinje och småföretagare som arbetar dag och natt för att rädda sina företag från konkurs och rädda personal från uppsägningar. Vi är många som drar vårt strå till stacken genom att göra vårt jobb, följa råd från myndigheter, följa riktlinjer och på andra sätt nu ta vårt samhällsansvar när det behövs som allra mest. Det politiska arbetet har primärt handlat om tre saker. Det handlar om att säkra centrala samhällsfunktioner, om att stötta upp välfärden och de verksamheter som måste fungera – coronakris eller ej – och om att rädda svenska jobb och företag i den utsträckning det går. När det handlar om centrala samhällsfunktioner är det en bred palett av åtgärder. Det handlar om det sjukvårdslöfte som tidigt gavs till kommuner och regioner om att alla extraordinära kostnader för att säkra upp sjukvården i landet tas av staten. Ingen kommun och ingen region ska behöva säga nej till motiverade åtgärder för att hindra eller avhjälpa smittspridning av ekonomiska skäl. Den prislappen är enligt den senaste prognosen uppe i 3 miljarder, och det finns ingenting som tyder på att denna siffra inte kommer att vara betydligt högre innan detta är klart. Det har handlat om att säkra upp det svenska inrikesflyget på de orter där man behöver den typen av infrastruktur, inte minst för vårdens behov av snabba transporter av såväl personal som materiel. Det finns flera olika ytterligare saker som har gjorts för att centrala samhällsfunktioner – det som måste fungera – ska kunna fortsätta trots coronakrisens alla olika aspekter. Mått och steg har tagits för att säkra den svenska välfärden. Skolor, äldreomsorg och sjukvård ska fortsätta att fungera trots de mycket tuffa tiderna och trots att våra kommuner ser mycket skarpa fall i de senaste prognoserna för skatteintäkter. Där har vi nu gått fram med ett flertal miljarder i förstärkningar. I den budget vi debatterar och kommer att fatta beslut om är siffran totalt på drygt 20 miljarder. Det här är ett område som vi måste följa, inte minst för att vi vet att det i ett antal kommuner var mycket tuffa tider redan när vi gick in i coronakrisens mer akuta skede. Det handlar om att på ett godtagbart sätt kunna leverera den samhällsservice som vi alla ska utgå från ska finnas i landets alla delar. Mått och steg har tagits för att säkra välfärden i hela landet, och detta område kommer även fortsatt att vara i största möjliga fokus. Flertalet av de åtgärder som vi nu har gått fram med finns i ett antal extra ändringsbudgetar, och ett flertal av dem finns dessutom med i det dokument som kommer att klubbas av som en del av denna budgetprodukt. De flesta åtgärder handlar om att säkra upp svenska jobb och företag. Det handlar om nya möjligheter till krediter för att kunna säkerställa likviditet ute i våra företag trots tuffa tider. Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Men det handlar också till väldigt stor del om lättnader i form av att kostnader lyfts från företagens axlar för att skapa rimligare förutsättningar att hantera dessa tuffa tider. Det är slopat sjuklöneansvar för företagen och sänkta arbetsgivaravgifter, där denna kammare och de åtta partier som här röstar fram de extra ändringsbudgetarna i strid ström har slagit svenskt rekord i skattesänkningar . Så sent som i går gick januaripartierna fram med förstärkning av systemet för korttidspermittering för att kunna lyfta av ytterligare av de personalkostnader som utsatta företag har mycket svårt att säkra upp i ett läge där omsättningen faller. Den totala omfattningen av dessa åtgärder är historisk. Men det är också uppenbart att vi måste ha beredskap att göra mer när vi följer förloppet ytterligare. Vi opererar just , såväl politiskt som ute i företagen, med en total osäkerhet. Det är ingen som vet hur länge coronakrisens mer akuta skede kommer att pågå. Är det , eller framåt i tiden som vi måste hantera den mer extraordinära fasen i detta? Det är ingen som vet. Vi lär oss mer , men vi måste ha möjlighet att operera såväl här och som på medellång och på lång sikt. tillhör de partier som har varit ute och signalerat en beredskap att ta ytterligare steg på kort sikt. Ett sådant steg togs i går, men vi har också med intresse sett vad som görs inte minst i och när det gäller inriktade stöd som går just till de företag som på kort sikt har tappat en väldigt stor del av sin omsättning. Vi behöver fortsätta detta arbete, och vi behöver fortsätta att se vad vi kan göra ytterligare för att säkra svenska jobb och företag på kort, medellång och lång sikt. Beredskapen för att göra ytterligare saker finns. Men vi måste också bibehålla en beredskap för att det akuta skedet blir mer långvarigt och se hur vi då kan arbeta om de nu temporära åtgärderna till att fungera också på lite . Vi måste ha en beredskap för att om olyckan är framme och krisen letar sig in i andra sektorer som inte har varit så drabbade kunna hantera också detta. Då tänker jag givetvis inte minst på fastighets- och banksektorn, om det skulle gå så pass illa. Vi måste ha resurser kvar för att göra den lite mer långsiktiga kickstarten av den svenska ekonomin när det akuta skedet är bakom oss och när vi måste bestämma oss för hur vi bygger ett nytt och starkare baserat på de lärdomar som vi har dragit av coronakrisen. Där måste vi återkomma och ha fokus på de offentliga finanserna. Vi måste se till att vi efter de åtgärder som vi nu vidtar återkommer till den låga statsskuldsnivå som vi gick in i coronakrisen med. Det är uppenbart att de goda statsfinanser som vi har har tjänat oss mycket väl. Man vill knappt tänka på hur det skulle ha varit att hantera de svårigheter vi nu har om hade haft den statsskuldsnivå som gäller i länder i södra , som har samma problem men inte alls samma möjligheter att agera. Vi måste också dra slutsatser när det gäller civil beredskap och civilförsvar och hur vi bygger ett hållbart som kan hantera påfrestningar eller chocker oavsett hur de ser ut. har vi fått ett antal påminnelser om att inte är så väl berett som vi skulle behöva vara. Det har handlat om beredskap för att kunna hantera skogsbränder, och det har handlat om de svagheter som vi nu ser och som vi måste lappa och laga i i den svenska beredskapen i coronakrisens spår. Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Här behöver vi dra lärdomar. Det kommer att kosta pengar att lösa de problem som 90-talets och det tidiga 2000-talets förtroendevalda skapade när man drog ned den svenska beredskapen alltför långt. Vi måste också, likväl som vi här och måste vara beredda att göra stora insatser för att säkra svenska jobb och företag, i en svensk nystart se hur vi får igång de privata investeringarna. Hur bibehåller vi som ett industriland i världsklass? Hur ser vi till att vi gör de gröna investeringar som måste till för att skapa såväl en levande landsbygd som ett som fortsatt är i första rummet när det gäller att skapa en hållbar framtid också i klimat- och miljöperspektivet? Det är väldigt mycket arbete framför oss. Det har varit ett antal hektiska veckor. Jag har inga illusioner om att de kommande veckorna kommer att vara någonting annat än just hektiska. Det är ytterligare mått och steg som måste tas. Det är ytterligare av reformer som krävs för att upprätthålla centrala samhällsfunktioner, upprätthålla den svenska välfärden och rädda det som räddas kan. Vi ska göra det vi kan för att säkra svenska jobb och företag. Vi har gjort mycket. Men vi har en stor del av den resan framför oss. 54 (KD) replik: Det blev uppenbart av anförande att januaripartierna har gjort en hel del i den här krisen. Jag sa det redan till finansministern att mycket av det som sker är bra. Det gäller borttaget sjuklöneansvar, förstärkt a-kassa och tillskott till regioner och kommunsektorn. Det är mycket angeläget i det här läget. Det handlar om insatser för persontrafik i . Det är naturligtvis också viktigt. Där jag ser att det brister handlar det kanske framför allt om företagens fasta kostnader i ett läge där de kanske har tappat av intäkterna men fortsatt står med höga kostnader. Låt mig ta ett exempel från en liten familjeägd detaljhandelsbutik i med tre anställda. De har fått se en kraftig nedgång i efterfrågan. De har tack vare förändringar som vi gemensamt har röstat igenom och förbättrat här i kunnat permittera. Det gäller både dottern – som inte hade kunnat permitteras enligt ursprungsförslaget men kan det tack vare samarbetet oss emellan – och den andra anställda. Det kommer att underlätta för dem. Men de står fortfarande med i fasta kostnader. Det säger sig självt att den butiken har små förutsättningar att överleva om inte någonting görs. Januaripartierna har gått fram med ett förslag om kostnader. Om hyresvärden sätter ned hyran ska staten gå in med ett delbelopp. Men det har tyvärr visat sig, och också i fallet från , att hyresvärdarna inte är beredda att göra det de ska i det här systemet. Det är ett väldigt litet system. Regeringen budgeterar för 5 miljarder. När våra grannländer och gör motsvarande är det 85 miljarder för att lyfta av fasta kostnader för företag. Gör vi inte någonting snart är jag rädd att det kommer att leda till masskonkurser och en onödigt hög arbetslöshet. Frågan till är: När kommer ett förslag som på riktigt och på allvar lyfter av företags fasta kostnader i det korta perspektivet? 55 (C) replik: Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Tack, , för frågorna! För att förstå det system som finns och är genomfört när det gäller hyressänkningarna handlade det om att se och understödja någonting som redan skedde i stor utsträckning. Väldigt många fastighetsägare tog redan innan det här kom på plats sådana initiativ. Man fixade rabatter och nedsättningar temporärt. Man ville ha kvar sina hyresgäster. Jag har noterat att det är väldigt olika bland olika fastighetsägare. Vissa helt eller delvis statliga har varit ganska njugga här. Det är totalt oacceptabelt. Det har vi påtalat i olika kanaler. Jag tror dessutom att det är oerhört kortsiktigt från fastighetsägarens sida. Om det är så att den här utvecklingen fortsätter kommer det att vara hyrestagarens marknad när det gäller förhandlingar om hyresnivåer. kom med ett exempel. Låt mig komma med ett annat. Det är sant att vi skulle behöva titta på hur man kan bredda detta. Många företag äger själva sina lokaler. De har ingen hyra men däremot kostnader för uppvärmning, leasingkostnader och liknande. Vi tittar nu på om man kan ta ytterligare steg inspirerade inte minst av och . Sedan undrar Forssmed: När kommer detta? I den position som jag har i den här debatten måste det vara klart när vi väl säger en siffra, ett datum eller omfattningen på en satsning. Då måste det vara berett för att kunna genomföras på en gång. Vi är inte där. Hade vi varit där hade vi stått på en presskonferens och gett det beskedet. har varit tydligt med att vi inspireras av vad som görs i de andra länderna. Vi ser det behovet, och vi följer detta framgent. Jag har inga närmare besked än så att ge i den här debatten annat än att vi verkar var helt överens om problembilden. 56 (KD) replik: Till att börja med vill jag säga till ledamoten att det inte finns något förbud att lämna besked i riksdag. Man måste inte lämna dem på en pressträff. Det går bra att lämna dem här i kammaren till ledamöterna, som ska besluta om de åtgärder som man presenterar. Det är bra. Med ”vi” tolkar jag det som att det är regeringen, Liberalerna och som jobbar med frågan, eftersom sa vi. Det är i sådana fall väldigt glädjande att man jobbar med den här typen av förslag. Jag tror att det är extremt angeläget att få fram detta. Det är här som det stora kvarvarande hävet finns att göra för just företagens kostnader i det korta perspektivet. Det är i sådana fall väldigt välkommet om detta ”vi” är regeringen och samarbetspartierna. 57 (C) replik: I just det här fallet när jag säger vi hänvisar jag till det faktum att min chef i och sagt att detta är något som driver på för och som vi inte bara inspireras av utan vill se komma på plats. Jag har noterat att andra partier också har gjort det. var en av de personer som talade om det i Ekot i går och även Liberalernas . Flera har varit ute i den frågan. Det är uppenbart att det håller på att formeras någon form av konsensus i svensk politik. Låt oss se vart det tar vägen. Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Jag har inte möjlighet att utsträcka vi:et bredare än så. Ett bredare vi än så brukar kommuniceras gemensamt. Det brukar vara presskonferenser. Men vem vet, någon dag kanske det är i kammare som vi presenterar de idéerna. Jag hoppas också att vi kan föra bra diskussioner med såväl som . Vi har haft många goda samtal . Jag hoppas att vi kan fortsätta med det. Den konsensus som just nu finns i svensk politik är mycket välkommen. 58 (V): Alla oroar vi oss nu för nära och kära. Vi tänker på dem vi älskar som är i riskgrupperna, vi hoppas innerligt att de inte ska smittas. Vi undrar när vi ska få träffa dem igen, och vi tänker på dem som redan har förlorat sitt liv i sjukdomen. Vi funderar på hur många som ska förlora jobbet i krisen och hur många företag som ska gå under. Så tänker, känner, sörjer och hoppas vi. Vi gör det tillsammans med miljarder andra människor runt om i vår värld. Här finns oron, rädslan och frustrationen över det som inte fungerar som det ska. Men här finns också känslan av samhörighet och solidaritet. Vi hjälper varandra, och vi blir då mycket starkare. Det är värdefullt med ett välfungerande välfärdssamhälle. Det här är som ställer saker och ting på ända. Det är som får många att tänka om och få nya erfarenheter och insikter. Jag tror att krisen leder till många nya politiska insikter. Det gäller till exempel insikten att marknaden inte på egen hand trollar fram beredskapslager av medicin. Det är insikten om vad det innebär att ha en uppsplittrad sjukvård och äldreomsorg som inte håller ihop på grund av privatiseringar och underfinansieringar. Det gör samhället skört och ineffektivt, med sämre förmåga att möta en kris. Men det handlar också om insikter om att de skattesänkningar som har prioriterats före välfärden , nu senast borttagandet av värnskatten, har fått konsekvenser. Jag och många med mig känner en stor oro för smittspridningen i äldreomsorgen. Skattesänkningar har lett till en skör äldreomsorg med underbemanning, stress, deltider, många visstidsanställda och många utan eller med kort utbildning. Allt det har toppats med en vinstjakt. Det gäller inte minst här i där ett nittiotal bolag är aktiva i äldreomsorgen. Det gör det hela svårstyrt och behovet av insatser mot smittspridning stort. Det finns exempel där man har haft så många som 25 olika personer som har kommit hem till en när man har haft stort omsorgsbehov. Personalen kämpar och gör fantastiska insatser, men förutsättningarna är inte de bästa. Vi i har föreslagit stora permanenta resurstillskott för att förhindra nedskärningar och göra satsningar. Vi har föreslagit att alla kommuner ska få i uppdrag att få ned antalet besök per brukare i , för att förhindra smittspridningen. Om det kräver överbemanning ska det få vara så, och kommunerna ska få kompensation för det. Vi har även föreslagit att det ska göras smittskyddsinspektioner i hela äldreomsorgen och snabba utbildningsinsatser i smittskydd samt att det ska inrättas coronateam där specialutbildade ska ta hand om smittade äldre. Personal ska inte gå mellan smittade och friska. Genom att skydda personalen skyddar vi de äldre, och alla ska självklart ha den skyddsutrustning som behövs. Det är lätt att säga men svårare att åstadkomma, och vi har föreslagit ett statligt investeringsstöd till företag som ställer om sin produktion för att tillverka skyddsutrustning. Vi måste göra allt i vår makt för att få ned smittspridningen i äldreomsorgen. Här menar vi att det saknas insatser och åtgärder. Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Det klassamhälle vi lever i blir väldigt tydligt i coronakrisens spår. Vi ser det då smittan sprids mest i områden med låga inkomster, där trångboddheten är stor och den underliggande hälsan är sämre. Människor med klassrelaterade sjukdomar utgör riskgrupper. Vi ser det på vilka som kan jobba hemma och inte och på vilka som finns där för att köra oss till jobbet, som vårdar de gamla och sjuka och som ser till att vi kan handla i affären och hämta ut våra mediciner. Vi ser det på vilka som tar hand om våra barn i förskola och skola. Vi ser det i den underfinansierade välfärden. Vi ser hur privatiseringarna har gjort att vi inte har de lager som behövs eller de skyddskläder vi efterfrågar, liksom att vi har en otillräcklig personalstyrka och för få intensivvårdsplatser. I ett sådant här läge är det nödvändigt att staten agerar kraftfullt med nödvändiga reformer för att rädda jobb och livskraftiga företag. Det råder det bred samstämmighet kring, och det är bra i sig. Det är bra med en förstärkt a-kassa, som självklart borde ligga kvar även efter krisen. Slopande av karensavdraget är också en bra och nödvändig insats, för smittspridningen måste förhindras. Det är svårt att vara hemma om man har en månadslön på ; det blir liksom en stark press att gå till jobbet trots att man kanske smittar. I har karensdagen slopats permanent, för där tycker de att det är rimligt att folk är hemma från jobbet om de är sjuka – oavsett eller inte. Självklart ska det inte göras några aktieutdelningar när företag tar del av statligt stöd. Vi i drev detta i finansutskottet, gällande korttidspermittering, och vi fick igenom det. Det är inte rimligt att skattebetalarna – undersköterskan, svetsaren, fastighetsskötaren – går in med pengar till företagen, och sedan plockar ägarna ut pengarna med andra handen. Att det fanns bolag som hade planerat det visar hur fel de har hamnat. Även om det gjorts många bra och nödvändiga insatser lyser en del krisåtgärder fortfarande med sin frånvaro. Ungdomar går hungriga därför att gymnasieskolan har gått över till distansundervisning och skolmatsalen är stängd. Det för många unga enda målet lagad mat per dag är borta. Ett extra studiebidrag borde kunna införas för att se till att alla får mat på bordet. Möjligheten att få försörjningsstöd måste lättas upp under krisen, så att människor inte tvingas sälja sitt hem eller sin bil när de måste gå till och be om hjälp. Alla som inte har råd med hyran – de barnfamiljer som riskerar att vräkas – ska inte tillåtas bli vräkta. Precis som de drabbade företagen borde hyresgästerna kunna få hjälp från staten, och ett vräkningsstopp borde införas. Att intellektuellt funktionsnedsatta med sin otroligt dåliga ekonomi inte får behålla ersättningen när den dagliga verksamheten stänger ned är liksom lite obegripligt. Att just de här insatserna saknas säger en del om vilka som blir lyssnade på och vilka som inte blir det, och det visar även hur klassamhället slår. Det behövs ett krisstöd för vanligt folk i mycket större utsträckning än vi har sett. Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Jag inledde med att tala om betydelsen av, och insikten om betydelsen av, en stark och sammanhållen välfärd. Det talas nu om hur mycket regeringen vill skjuta till när det gäller kommunsektorn, det vill säga välfärden. Men låt oss konstatera att med de summor som nämns kommer nedskärningarna i vård, skola och omsorg att fortsätta. kommer det att saknas ungefär 15 miljarder och ca 30 miljarder. Det innebär fortsatt stress, fortsatta sjukskrivningar och uteblivna kvalitetsförbättringar. Vad de som sliter inom dessa verksamheter behöver höra nu är inte att nedskärningarna kommer att fortsätta. Vad de behöver höra är att de får bästa möjliga stöd under krisen – men också att de inte kommer att lämnas i sticket när krisen är över. De behöver höra att de efter detta kommer att möta fler arbetskamrater, mindre stress, bättre arbetsvillkor, bättre löner och bättre arbetsmiljö. Jag menar att det finns ett stort folkligt stöd för detta; det är bara att lyssna på alla dem som lovordar de insatser som görs och den personal som kämpar inom vård och omsorg men också inom förskola och skola. Skjut alltså till de resurser som behövs! Det behövs verkligen. Låt oss alltså göra vad vi kan för att rädda jobb och livskraftiga företag, men framför allt för att förhindra smittspridning och skydda de mest utsatta, till exempel de äldre! Låt oss använda de insikter som krisen gett, och låt oss därför bygga ett starkare välfärdssamhälle! Det är nämligen bra även för att möta eventuella kommande kriser. I detta anförande instämde (V). 59 (KD): Vi står mitt uppe i en allvarlig kris. Den slår mot liv och hälsa, och vi har personal som gör allt de kan, dygnet runt, för att värna sjuka och sköra människors liv. Vi känner en djup respekt för och tacksamhet mot alla som bidrar i det arbetet just , och jag tror att vi alla i den här kammaren känner en stor ödmjukhet inför att vi ska försöka göra vad vi kan för att bidra till att det arbetet ska gå så bra som det över huvud taget är möjligt. I coronakrisen ser vi också en ensamhet och isolering som det ankommer på oss alla att göra vad vi kan för att bryta. Den finns i vårt samhälle även i vanliga fall, men den finns på ett påtagligt sätt i . Det är som över huvud taget stämmer till eftertanke om vad vi bör göra bättre , men eftertanken finns också här och – inte minst när det gäller den ekonomiska krisen, som har en hastighet och ett djup som vi skådat. Människor ser sina livsverk formligen smälta ihop framför deras ögon, och arbetsplatser som människor älskar riskerar att slås sönder. Människor tvingas lämna gemenskaper och blir inte längre efterfrågade och sedda på samma sätt som . De riskerar också långvariga negativa hälsoeffekter av en ökad arbetslöshet. Vi vet att finanskrisen och de spår den förde med sig i termer av arbetslöshet och utanförskap fortfarande påverkar människors hälsa negativt. Det vi gör och ser har långsiktig påverkan. Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Vi riskerar nu också att det entreprenörskap som har burit och bär slås sönder. Det är samma entreprenörskap som vi nu ser i aktion när företag ställer om sin produktion från bilar eller lastbilar till skyddsutrustning.