prot · H709105 · 2020-04-15 00:00:00 — Man smider kanske inte om svärd till plogbillar, men däremot gör man om sprit till handsprit ute i våra verksamheter. Det är det entreprenörskapet som riskerar att förstöras om vi inte klarar så många företag, jobb och arbetsplatser som möjligt. Därför vill jag börja med att säga att mycket av det som regeringen har gjort har varit bra. Det har varit viktiga åtgärder att lyfta bort sjuklöneansvaret och att förstärka a-kassan och bredda den så att inte minst fler personer ska kunna få ett skydd . Det har varit viktigt att införa systemet med korttidspermitteringar, och i går kom beskedet att detta förstärks. Det har vi efterlyst länge, så det är ett väldigt välkommet besked. Det kommer att innebära en hel del. Vi har också kunnat agera konstruktivt tillsammans och i finansutskottet kunnat både föreslå sådant som regeringen sedan har genomfört och ändra i en del förslag så att de har blivit bättre. Inte minst gäller det ett bra förslag från regeringen om att företag ska kunna få retroaktivt anstånd med skatteinbetalningarna; vi i finansutskottet har kunnat både tidigarelägga förslaget, för att säkra likviditet tidigare i processen, och få ned den ränta på uppskovsbeloppet som man ska betala. Det är bra och värdefullt att vi har kunnat ha det samarbetet. Med det sagt är jag rädd för att de åtgärder som har presenterats inte står i proportion till den magnitud som den här krisen innebär, vare sig vad gäller dess hastighet eller dess djup. I vår omvärld ser vi varselsiffror och en handelsnedgång som vi har skådat. Vi ser också en mycket snabb inbromsning i . Vi ser det i de varseltal som Arbetsförmedlingen presenterar och också på hur många som söker sig dit. Det är framför allt ett kostnadsstöd som behövs för att lyfta av fasta kostnader från företag så att man inte tvingas in i konkurs eller tvingas säga upp mer personal än vad man kanske redan har gjort. Det är viktigt att det snabbt kommer på plats och att det hyresstödssystem som regeringen har föreslagit, och som har visat sig vara för litet och inte riktigt fungera, ersätts av eller kompletteras med ett system som mer liknar det som våra grannländer har. Då kan vi få ett bättre stöd på plats för att klara detta kortsiktigt så att inte företag, arbetsplatser och jobb slås sönder. Jag menar också att vi kan göra mer i permitteringssystemet. Vi kan ytterligare stärka permitteringsgraden och höja lönetaket så att fler anställda omfattas. Framför allt har jag gång på gång i denna kammare och i finansutskottet påtalat det problematiska i att använda ett regelverk, och framför allt en regel, som innebär att företag måste säga upp visstidsanställda, konsulter, provanställda och till och med personer från för att de ska få permitteringsstöd för sina tillsvidareanställda. Jag har försökt lyssna på argumenten, och har det inte presenterats ett enda hållbart argument för varför den här regeln är viktig i den djupa lågkonjunktur som vi nu är inne i. Det är lätt att förstå varför den regeln ska finnas i ett ekonomiskt normalläge. Då är det ett företag eller kanske en bransch som drabbas, och då finns det helt andra möjligheter på arbetsmarknaden än vad det gör just . Därför är det fullt rimligt, och regeringen och borde ha gjort det för länge sedan, att pausa den bestämmelsen . Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Man säger att det skulle få oöverblickbara konsekvenser och att det inte är konsekvensutrett. Men faktum är att det är det. I den lagstiftning som togs fram 2014 – det första korttidsarbetessystemet, som faktiskt ligger vilande och är färdigt att användas – påpekades det både i utredning och proposition att tillfälligt anställda ska omfattas i den typ av lågkonjunktur som systemet är anpassat för. Och det är precis den situationen vi befinner oss i . Vi ser att de som framför allt nu sägs upp är tillfälligt anställda. Det är de som i första hand har sökt sig till Arbetsförmedlingen. Det är för dem som regeringen särskilt motiverar att man förstärker a-kassan. Den typ av kris som vi är i nu är inte en strukturkris eller en kris som är baserad i ekonomiska obalanser, och i en sådan kris borde det vara prio ett att försöka ha kvar så många arbetsplatser och arbetstillfällen som möjligt för att personer ska kunna haka fast i sina anställningar och senare kunna gå tillbaka till dem. Vi vet att hamnar man i arbetslöshet, hur bra omställningsmöjligheterna än är och hur många utbildningsplatser det än finns, tar det tid att ta sig tillbaka. För en del blir vägen lång. blir den onödigt lång på grund av att staten tvingar företag att göra detta. De gör det med direkt hänvisning till den här regeln. Det är bara att gå in på och titta för att förstå att den här regeln tvingar fram detta. Brunn har gjort det av det här skälet. Spaljisten har gjort det av det här skälet. Voi har gjort det av det här skälet. Det är precis så här det ser ut på företag efter företag. Man säger upp alla tillfälligt anställda för att man uppfattar att det är kravet från lagstiftarens sida, och sedan korttidspermitterar man övrig personal. Vad gör andra länder? Efter finanskrisen förändrade man sina permitteringssystem till att också inkludera tillfälligt anställda. Man gjorde det i , , , och för att man såg att de visstidsanställda, de tillfälligt anställda, redan är utsatta och att det behöver göras förändringar. väljer att göra tvärtom. Vi behöver också få andra reformer på plats . Jag tror att vi behöver göra någonting ytterligare för att säkra att vårdpersonalen både får skyddsutrustning och också kan klara sina scheman genom hela det här krisförloppet. Vi har sagt: Låt oss se till att de arbetsgivare som är beredda att till vården låna ut personal som är vårdutbildad men som arbetar i andra branscher får en kostnadstäckning på . Låt den anställde få av sin vanliga lön och även sin nya lön från vården så att det blir lönsamt att göra detta skifte. Då tror vi att vi snabbt kan få mer vårdpersonal på plats. Vi behöver också se att civilsamhället kanske har sina största uppgifter på länge just nu i att hjälpa utsatta personer som deras intäkter viker. Här måste vi göra mer. Här behöver regeringen göra mer och se till att vi får igång ett arbete där man går igenom samtliga åtgärder som har vidtagits så att de också fungerar för civilsamhället. Vi ser att det inte är så . Till exempel kräver kreditgarantierna att verksamheten är ett företag och inte en stiftelse eller organisation även om man bedriver näringsverksamhet. Här måste vi göra väsentligt mycket mer. Vi måste göra mer i det här läget. Annars är risken stor att det finns långt mindre än vi skulle önska att återstarta . 60 (L): Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande kämpar nu sjuksköterskor, läkare, undersköterskor och vårdbiträden i vården och äldreomsorgen för att hantera coronaviruset. När det nu var påskledigt var det många av oss som i normala fall åker hem till släkten och barnens mormor och morfar eller farmor och farfar som fick vara hemma och sköta kontakten på annat sätt. Många människor upplever sig isolerade, håller social distans och kan inte leva ett normalt liv. Det här är en hälsokris och en sjukvårdskris som också får stora ekonomiska konsekvenser. Det handlar om människor som blir av med jobbet och kastas ut i arbetslöshet. Det handlar om företagare som ser sin livsdröm, sitt livsverk, slås i spillror för att inga kunder längre kommer till affären eller ringer och efterfrågar en tjänst. Många av oss minns 90-talskrisen väl. Själv gick jag i skolan, så jag minns inte krisen direkt på nära håll, men där jag är uppvuxen i södra var den påtagligt närvarande. Många av de företag som har funnits länge upplevde extrema svårigheter, och människor drabbades av arbetslöshet. I min egen familj blev min mor arbetslös under 90-talskrisen. Det vi ser nu riskerar att bli precis så allvarligt som 90-talskrisen blev, nämligen att människor som i normala fall inte har några som helst svårigheter att få jobb inte längre kommer att ha något jobb att gå till. De som i normala fall har svårt att få jobb får en ännu lägre väg in på arbetsmarknaden och till arbetsplatsens gemenskap, och de får det väldigt svårt att över huvud taget få någonting att göra. Massarbetslöshet och hundratusentals konkurser handlar om krossade drömmar, om människor som har startat företag och ser sitt livsverk försvinna, om människor som drömmer om ett jobb, om människor som inte lägre har ett jobb att komma till och om människor som redan har ett jobb men blir av med det och inte kommer att komma tillbaka. De slås ut i förtidspension och slås ut från arbetsmarknaden och kommer aldrig att komma tillbaka. Arbetslöshet är farligt. Arbetslöshet gör ett samhälle svagare, gör människor svagare och gör oss gemensamt svagare. Det är därför vi har presenterat krispaket efter krispaket. I går presenterades det sjätte, om jag har räknat rätt. Vi gör det inte i politisk konflikt. Vi gör det i bred politisk enighet. är tid för politisk samling. Det är inte tid för politiskt käbbel. Och vi gör det för att vi vill säkra jobben, undvika massarbetslöshet och undvika hundratusentals konkurser. Vi vet nämligen att arbetslöshet gör ett samhälle svagare och fattigare. Vi sänker nu arbetsgivaravgifterna, ser till att staten tar sjuklöneansvaret och inför ett ännu mer generöst system med korttidspermittering. Därigenom kan människor gå ned i arbetstid men ändå behålla sina jobb då staten står för en stor del av lönekostnaden. Vi skjuter till pengar till kommuner och regioner, så att inte läkare, sjuksköterskor och undersköterskor ska behöva lämna sina jobb när en coronakris pågår runt hörnet. Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Vi stärker a-kassan. Människor som har tillfällig anställning och som inte har kunnat kvalificera sig för att få a-kassa ska nu kunna få samhällets stöd och känna trygghet, i av kris, i av oro. Den budget som vi nu hanterar, som kommer att hamna på bord och som vi nu debatterar, är en väldigt bra budget. Det är en budget som ser till att vi säkrar jobben, som ser till att vi kan mota arbetslösheten och som ser till att vi kan undvika konkurser. Den är bra. Men vi kommer att behöva göra mer. Ett antal branscher har extremt stora problem. Ett antal branscher upplever ett tapp i efterfrågan och ett tapp i kunder som de har skådat. Det innebär att vi kommer att behöva göra mer. Länder i vår omvärld som vi är beroende av – , och hela – har problem och riskerar att få stora problem, inte bara nu utan också i nästa skede. Då kommer en liten och öppen ekonomi som den svenska att drabbas hårt. När amerikaner inte längre vill köpa svenska produkter och när tyskar inte längre vill köpa från den svenska industrin riskerar det att slå direkt in i människors vardag och innebär arbetslöshet. Politiken måste ha beredskap för detta. Jag hoppas att det jag beskriver inte blir sanning. Jag hoppas att omvärlden repar sig och att omvärlden kommer att vilja köpa svenska produkter och ha förmåga att göra det. Men vi måste förbereda oss för ett scenario där så inte sker. Vi måste förbereda oss för att krisen blir långvarig, djup och bestående. Därför är det bra att politiker, oavsett färg, har sparat i ladorna så att vi nu kan använda de pengar som finns i ladorna för att möta krisen. Det är precis därför vi har sparat. Många av oss har fått bemöta kritik. Man har sagt: Varför sparar ni? Det handlar just om att vi ska kunna använda de pengarna , för att säkra svenska jobb, för att undvika hundratusentals konkurser och för att se till att människor kan känna trygghet i en väldigt orolig tid. Det handlar också om att se de många små och växande bolag och företagare som fram till drömde om och tänkte att de skulle bli 2020-talets Spotify men som ser att pengarna inte finns där. Framtidstron har förvandlats till pessimism. Man känner inte längre att det bolag man har drömt om och de framtidsplaner man hade kan bli verklighet. Vi måste se också dem och göra insatser för dem, så att de som kan bli framtidens företag också kan bli de företag som framöver kommer att bygga och vår välfärd. Jag tycker att svensk politik visar sig från sin allra bästa sida i dessa tider. Det är en arena där vi lyssnar på varandra, där olika partier kommer med olika förslag på vad vi kan göra och driver olika typer av förslag och agendor och där vi gemensamt och tillsammans försöker göra förslagen bättre. Vi har i finansutskott gjort förslagen bättre och mer anpassade till den kris som vi just nu möter. Så agerar svensk politik när den är som allra bäst. Vi har respekt för varandra. Vi ser inte ned på andra partier för att de lägger fram förslag som vi inte själva tycker om eller tror på, utan vi lyssnar respektfullt på varandra och ser möjligheter i de förslag som läggs fram. Jag välkomnar de förslag som lyfts fram och som vitaliserar diskussionen om vad kan göra i det här läget för att säkra jobben. Det är bra för den svenska politiken. Eftersom det finns många olika förslag på bordet blir också de förslag som blir verklighet bättre. Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Det som är viktigt för Liberalerna är att vi gör det som krävs för att säkra jobb, för att undvika konkurser och för att undvika massarbetslöshet. 61 (KD) replik: Herr talman och ! Jag har noterat att vi båda har identifierat att det behövs ökade stöd till företagen. Det behövs stöd för att lyfta av företagen fasta kostnader på ett mycket tydligare sätt än regeringens förslag och januariparternas förslag om hyrorna. De bygger i grunden på en välvillig hyresvärd. Även om man har en sådan är det relativt begränsat. Min första fråga till är alltså om han kan säga något ytterligare om processer för att få ett sådant förslag på plats. Det är tyvärr så med den här krisen att det brådskar. och spelar roll för konkurser och för arbetslösheten framåt. Jag ser, precis som , att vi tillsammans har kunnat göra saker. Vi har lyssnat på varandra och har kunnat förbättra förslag i finansutskottet. Jag tänker inte minst på en del av de bolag som lyfte fram, techbolag, högkvalificerade konsultbolag och andra bolag, som i en del fall faktiskt inte har kollektivavtal. Det beror på att de inte har velat ha det – jag tror att och jag är överens om att det är bra med kollektivavtal. Men de har helt enkelt inte hunnit, eller så har det inte funnits kollektivavtal som är anpassade till deras situation. De har kraftigt begränsade permitteringsmöjligheter jämfört med dem som har kollektivavtal. De måste till exempel permittera av de anställa och måste förkorta arbetstiden lika mycket för alla anställda. Men om de anställda jobbar i olika byggnader kan man ha mycket mer flexibla regler. Jag undrar om är beredd att i finansutskottet, tillsammans med mig och andra, ändra de reglerna så att vi får mycket större flexibilitet också för företag som inte har kollektivavtal. De ska inte behöva säga upp personal som är viktig för deras framtid utan i stället kunna behålla dem och permittera dem. Dagens regler motverkar tyvärr det. 62 (L) replik: och jag är helt överens om vikten av korttidspermittering och att också företag utan kollektivavtal ska kunna använda sig av det. I debatten har det ibland förts fram krav på kollektivavtal för att få ta del av korttidspermittering. Jag är glad för att det inte är det som vi nu går fram med. Alla företag, oavsett om de har kollektivavtal eller inte, omfattas av detta. Jag är beredd att diskutera allt i finansutskott. Som jag sa har vi respekt för varandra och lyssnar på goda argument. Man bör bära med sig att hela lagstiftningen om korttidspermittering egentligen är en del av den svenska modellen. Det är egentligen en trepartsöverenskommelse mellan politiken, arbetstagarna och arbetsgivarna. Det bygger i nästa skede på avtal mellan arbetstagarna och arbetsgivarna. Annars har vi inget fungerande korttidspermitteringssystem. Det måste man ha respekt för i detta läge. Det har också varit en fördel. Vi ser nu i vilken otrolig hastighet det tecknas avtal om korttidspermittering och hur många som omfattas av det. Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande När man pratar med företag i en massa olika branscher slås man av – jag är nästan förvånad – hur väldigt många det är som använder sig av korttidspermittering som ett sätt att minska sina kostnader och möta den här krisen. Det visar fördelen med den svenska modellen. När tre parter är överens går det fort, och då sker det med kraft. I de här diskussionerna måste man bära med sig att det bygger på att det finns avtal i botten. Det är det som gör det här möjligt. Vi sköter detta i ett konstruktivt samtalsklimat. Det är klart att vi kan diskutera det. 63 (KD) replik: Jag vill tacka för svaret och för inbjudan att försöka göra någonting åt detta. Jag noterar dock att regeringen och januaripartierna nu ska ta fram en ny proposition, och än så länge har ni inte aviserat att ni tänker göra några regelförändringar över huvud taget utöver höjd permitteringsgrad. Det är djupt olyckligt i det här läget. Det riskerar att leda till fler uppsägningar än nödvändigt. När det gäller systemet för dem som inte har kollektivavtal tycker jag att man ska ha det, men en kris är inte tiden för att hamra in den spiken ordentligt. Det här handlar om att försöka rädda jobb och att inte förstöra de företagens framtidsmöjligheter. Kan säga något ytterligare om vad han eller regeringen är beredda att göra? Jag tror att det vore välkommet för företagen. Situationen är märklig. Om de hade suttit i två olika byggnader hade flexibiliteten varit enormt mycket större än om de sitter tillsammans i ett kontorslandskap. Det här är en konstighet som finns i lagstiftningen. 64 (L) replik: Detta system är väldigt bra och används av väldigt många. Systemet används av fler än vad vi hade trott och kunnat drömma om. Det är väldigt bra eftersom det visar att det fungerar. gör vi det ännu mer generöst och sänker därmed kostnaderna för företagen ännu mer. För ett normalföretag i med anställda med medellön handlar det om en halverad kostnad mot . Jag tror att det kommer att innebära att ännu fler företag kommer att använda sig av detta. Det vore väldigt bra. Detta bygger som sagt på en trepartsöverenskommelse mellan politiken och arbetsmarknadens parter. Det måste man respektera. Men vi måste vara beredda att diskutera alla förändringar man kan göra som gör att det hela anpassas mer efter hur dagens situation ser ut. Vi får se var det landar. 65 (MP): Coronakrisen har slagit till i hela världen. Människors liv, hälsa och ekonomi står på spel. Vi står inför en situation som ingen av oss någonsin har upplevt. I är de ekonomiska konsekvenserna mycket stora. Varslen har ökat i rekordtakt, och många företag har snabbt i stort sett mist hela sin intäkt. Människor har över blivit av med sin försörjning, och småföretag har sett sina livsverk gå förlorade. Drastiska tider kräver drastiska åtgärder. Regeringen har inte stått handfallen. Från dag ett har vi varit glasklara. I arbetet med att säkra sjukvården och begränsa smittspridningen får pengar aldrig vara en begränsande faktor. Kommuner och regioner kommer att ersättas för de vårdkostnader som viruset för med sig. Stora räddningspaket har tagits fram. De ger företag förutsättningar att ta sig igenom krisen. Fler människor får sin ekonomi säkrad genom en utvidgad och utökad a-kassa. Korttidspermitteringar, sänkta arbetsgivaravgifter, stöd till småföretagare, fler utbildningsplatser och satsningar på gröna jobb är några av alla de åtgärder som har vidtagits för att lindra krisens effekter för den enskilda människan. Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Den trygghet som en stark välfärd innebär har sällan varit lika tydlig som . Vår sjukvård och omsorg är ingenting utan alla de människor som arbetar där. Med rätta hyllar vi nu dem som sliter dag och natt för att rädda liv och lindra smärta. Men när krisen är över är det inte med applåder som vi ska visa vår tacksamhet. Det gör vi i stället genom att målmedvetet och långsiktigt arbeta för att ge dem bättre arbetsvillkor och fler kollegor. Vi har länge känt till att kvinnor sliter ut sig i vården och omsorgen. Det är yrken med låga löner och dåliga arbetsvillkor. Vi har vetat att en hög personalomsättning innebär brister i kvaliteten. När vi blickar framåt måste vi dra lärdom av de sprickor som pandemin har blottat. De pengar som kommer landets kommuner och regioner till del ska säkra välfärden så att den finns på plats för oss alla, inte bara för att vi ska klara oss genom krisen utan för . Denna långsiktighet är viktig, och det är bra att vi nu kan ge besked att kommuner och regioner får pengar både här och och kommande år. Förutom välfärden finns det ännu en sektor som får långsiktiga besked, nämligen medierna. Vi höjer mediestödet för en framtid där lokaltidningar även i fortsättningen ska ställa makthavare till svars. Det kommer efter detta. Det blir då ekonomin ska byggas upp, då nya jobb ska säkras och då beredskapen för framtida kriser ska byggas upp. Världen efter kommer inte att vara densamma. Det är upp till oss att se till att den blir bättre. När vi hjälps åt kan vi förändra samhället i grunden. Den ekonomiska krisen behöver mötas med politik för hopp och framtidstro. Med gröna investeringar ska vi minska utsläppen, skapa nya arbetstillfällen och ge alla en möjlighet att vara med i den nödvändiga omställningen. Detta görs med en politik som utjämnar klyftor och ger varje barn rätt förutsättningar att växa upp till trygga vuxna. Det kommer att komma efter krisen. Men vi vet att det kommer att ta tid och kräva mycket av var och en. Mitt i det svåra är solidariteten i vårt land hoppingivande. Det gäller barnbarnet som ringer till mormor en extra gång, vårdstudenterna som direkt anmälde sig för att gå in i vården och de som handlar åt det äldre paret i våningen under. När det väl gäller visar sig från sin allra bästa sida. 66 (KD) replik: Det är alltid intressant att lyssna på dig, tycker jag. Du målade upp en fin vision på slutet. Jag tror att många kan dela den och känna att vi tillsammans kan arbeta för den. Jag tycker också att vi har gjort det i många avseenden. Regeringen har gjort en hel del. Mycket har varit bra, viktigt och nödvändigt i krisen. Det gäller inte minst att man har tillfört resurser till vård och omsorg, så att man där känner att det finns resurser att plocka fram för att göra det som just nu är nödvändigt. Debatt med anledning av vårpropositionens avlämnande Jag har en specifik fråga. Det handlar om att regeringen framhärdar i att företag för att kunna få korttidspermitteringsstöd av det offentliga ska säga upp sina tillfälligt anställda personer, såsom konsulter, provanställda och visstidsanställda. På så vis ställs anställda mot anställda. Jag har försökt få argument för varför detta är en rimlig ordning. Jag har fått lite olika. Ett har varit att det bara är som tycker detta. Detta sas dock inte av utan av någon annan. Jag har då svarat att även , i stort sett alla europeiska länder och tycker så här. fick jag höra argumentet att jag förespråkar ett nytt förhållningssätt i fråga om korttidspermitteringar där även tillfälligt anställda ska inkluderas eller i varje fall inte tvingas att sägas upp. Detta förhållningssätt fanns redan i utredningen och senare även i den proposition som lades fram . Man hade kunnat välja att utgå från den och skruva upp permitteringsgraden i den lagstiftning som är vilande och som är tänkt att användas i en djup lågkonjunktur. valde regeringen att arbeta med en annan lagstiftning som är mer anpassad för ett normalt konjunkturläge och har gjort vissa justeringar i denna lagstiftning för att anpassa den efter krisen. Min fråga kvarstår. Varför är det så viktigt att i en djup lågkonjunktur tvinga företag att säga upp personal för att de ska kunna få del av offentligt stöd? 67 (MP) replik: