prot · H70981 · 2020-03-04 00:00:00 — Gymnasieskolan lider också av matchningsproblem, med allt färre som väljer yrkesprogram, trots att yrkeselever är mycket efterfrågade på arbetsmarknaden. Därför krävs utökade insatser för att underlätta ungdomars övergång till arbetsmarknaden och stärka gymnasieskolans bidrag till kompetensförsörjningen, främst inom områden där det råder brist på utbildad arbetskraft. Visserligen är inte alla dörrar stängda för dessa ungdomar. För de elever som inte når behörighet till gymnasiet finns möjlighet att läsa vidare på ett av de fem introduktionsprogrammen. /19 läste över 50 000 elever på ett introduktionsprogram. Resultaten visar att få av de elever som påbörjar något av dessa program har slutfört en gymnasieutbildning med examen . Detta är ett slöseri för såväl samhället som den enskilda individen. Fler unga och nyanlända måste få en bättre möjlighet till en bättre start i vuxenlivet. Därför behöver introduktionsprogrammen reformeras. I stället för dagens illa fungerande introduktionsprogram ska introduktionsprogrammens syfte och tillgänglighet renodlas. I huvudsak bör det finnas två inriktningar: en studieförberedande, där syftet är att nå gymnasieexamen, och en yrkesskola, där det främsta syftet är goda språkkunskaper och att eleven ska få en relevant yrkesutbildning. ska introduktionsprogrammen inte stänga några dörrar. Tvärtom ska det finnas en flexibilitet mellan systemen. Det ska alltid gå att välja till kurser för att uppnå gymnasiebehörighet och, om man blir behörig, växla över till ett gymnasieprogram. På detta sätt blir den nya yrkesskolan både en första väg in i ett yrke och en brygga till vidare fördjupning och studier. Av de elever som invandrat till efter skolstart blev färre än hälften behöriga till gymnasiet /17. Av de elever som definierar som nyinvandrade och som har varit i än blev färre än var tredje elev behörig. Erfarenheten visar att mycket få av dessa elever kommer att klara av att läsa in en hel gymnasieutbildning men också att introduktionsprogrammen inte fungerar så som det var tänkt. Därför vill vi att det, vid sidan av dagens treåriga nationella gymnasieprogram, ska inrättas en tvåårig yrkesskola på gymnasial nivå där fokus ligger på yrkesämnen och, för nyanlända, svenska. Det ska alltid gå att välja till kurser för att uppnå gymnasiebehörighet och, om man blir behörig, växla över till ett gymnasieprogram. För att bättre matcha elever mot nischade yrkesområden där det råder brist på utbildad arbetskraft vill vi moderater se en ökad satsning på branschskolor. Detta ger företag en möjlighet att i egen regi, eller tillsammans med en befintlig skola, utforma en yrkesutbildning efter branschens kompetensbehov. Vidare finns det behov av att lärlingsutbildningen och den gymnasiala lärlingsanställningsformen utvecklas. Branschskolorna ska kunna finnas på strategiskt utvalda platser i landet och fungera som där de bästa yrkeslärarna med den senaste utrustningen kan samlas. som branschskolor byggs ut är det viktigt att studie- och yrkesvägledningen förbättras för att elever ska kunna göra bättre och mer informerade gymnasieval samt bryta den negativa trenden vad gäller val till yrkesutbildningar. När det gäller undervisningstiden på gymnasiet konstaterade att antalet undervisningstimmar är lågt, och många elever vittnar om många håltimmar och lärarlösa lektioner. konstaterar att för deras lärare kan undervisningstiden variera mellan skolor för samma kursinnehåll. Detta är såklart inte acceptabelt. Typvärdet motsvarar per 100-poängskurs, vilket motsvarar en undervisningstid på . Detta ligger i linje med den garanterade undervisningstiden, som motsvarar för de högskoleförberedande programmen och för yrkesprogrammen. kan inte förvänta sig att nå högre resultat utan att öka antalet undervisningstimmar. vill därför att en utredning initieras för att säkerställa att alla gymnasieelever får den undervisningstid de har rätt till. Det sista området jag vill lyfta fram är entreprenörskap i skolan. Ung Företagsamhet är en ideell och obunden utbildningsorganisation med syfte att tillsammans med skolan införa entreprenörskap och ett engagerat näringsliv i utbildningssystemet. Ung företagsamhet bidrar till att barn och unga får möjlighet att träna och utveckla sin kreativitet, sin företagsamhet och sitt entreprenörskap. Praktisk övning i entreprenörskap har många goda effekter. Det leder till att fler senare i livet startar företag, ökar kvaliteten på de startade företagen och bidrar till att fler kvinnor startar företag tidigare än genomsnittet. Därför anser vi att alla skolor ska kunna erbjuda sina elever utbildning om företagande och företagares villkor, exempelvis genom UF-företagande eller annan anordnare. Särskilt viktigt är det att sådana kurser ges på gymnasiets yrkesprogram där många elever startar företag efter sina gymnasiestudier. Slutligen, fru talman, ställer vi oss givetvis bakom alla våra parti- och kommittémotioner, men jag yrkar bifall till enbart reservation 1 under punkt 1. 58 (SD): Låt mig först och främst yrka bifall till reservation 2. Gymnasieskolans uppgift är att förbereda de framtida studenterna för kommande utbildningar på universitet och högskolor eller för att ta steget ut på arbetsmarknaden. Det vilar ett stort ansvar på landets gymnasieskolor att förvalta denna uppgift så bra som möjligt. Utan en god kunskapsgrund blir det svårt att ta till sig studier på hög nivå, och utan tillräckliga yrkeskunskaper blir steget in på arbetsmarknaden svårare. Men gymnasieskolan är ingen separat del i utbildningskedjan som endast har att tillhandahålla välutbildade studenter till högre utbildning och arbetsliv. Den är också starkt beroende av vad som sker i . problem och brister leder därför också i förlängningen till gymnasieskolans problem och brister. är i allra högsta grad beroende av en gymnasieskola i världsklass. Den snabba teknologiska utvecklingen ställer höga krav på framtida yrkesliv. För att inte tappa konkurrenskraft är vi tvungna att ha framstående forskare och vetenskapsmän som kan se till att inte halkar efter i den internationella konkurrensen. En väl fungerande gymnasieskola är grunden för just detta. Därför borde målsättningarna och ambitionsnivån för gymnasieskolan höjas avsevärt. Det kommer att ta tid, men det är viktigt att det görs. Om vi ska analysera gymnasieskolan kan vi göra det i tre olika faser. Den första avser övergången från . Den andra avser utbildningens gång och hur utbildningen är konstruerad. Och den tredje avser resultaten efter genomgången gymnasieutbildning och övergång till universitet, högskolor och arbetsliv. Jag ska skissa lite grann på detta. Jag tror att jag i stort sett i varje skoldebatt som jag har deltagit i under de senaste 10–15 åren, oavsett om det har varit på nivå eller här i kammaren, har pekat på att inte har levererat. Den levererar inte. Alltför många elever – jag skulle vilja säga en synnerligen stor andel elever – lämnar utan tillräckliga kunskaper. I riket totalt är det ungefär var fjärde elev som går ut med ofullständiga betyg – . Den som inte tycker att detta är anmärkningsvärt borde fundera lite grann. elever lämnar alltså med ofullständiga betyg. Det är klart att detta får bäring på gymnasieskolan. av eleverna, 17 400 av de 112 700 från , hade dessutom inte godkänt i svenska, engelska och matematik. Därför var de obehöriga till samtliga gymnasieprogram. Detta är alltså de ingångsvärden som vi har att jobba med när det gäller gymnasieskolan. Då ska vi också ha i minnet att det finns kommuner där resultaten är betydligt sämre än så. Det krävs ingen för att inse att detta inte kommer att fungera i längden. Vi sverigedemokrater har i flertalet debatter framfört att gymnasieskolan har kritiserat för att överlämna elever med otillräckliga baskunskaper, trots att eleverna har fått godkända betyg. Tid och kraft måste läggas i gymnasieskolan på att reparera bristande förkunskaper, och det är inte gymnasieskolans uppdrag att göra det. Det kan inte vara meningen att gymnasieskolan ska göra det som vi utgår från att ska klara av. Låt mig därför vara tydlig: Gymnasieskolan ska i inte vara någon form av reparationsverkstad. Varje skolform får ta ansvar för sina elever. ska klara av att leverera. Gymnasieskolan ska syssla med utbildning som hör gymnasieskolan till. Den ska kunna förlita sig på att de elever som får godkända betyg i också har de förkunskaper som krävs. Problemet med glädjebetyg i innebär också svårigheter för elever att klara gymnasiestudierna. De luras att tro att de ska klara av gymnasiet när de sedan i själva verket inte gör det. Vi har talat om detta , och vi vill nu se en förändring. Vi vill se att det tas krafttag för att komma till rätta med denna situation, och vi kommer framöver att driva denna fråga mycket hårdare gentemot regeringen. Ett annat sorgebarn är introduktionsprogrammen, alltså de program som ska ge obehöriga elever en möjlighet att komma in på ett nationellt program eller att få ett arbete. Just introduktionsprogrammen har varit föremål för en lång rad experiment under ett flertal år. Inte heller har målgrupperna i de olika programmen följt de riktlinjer som varit uppsatta. Kvaliteten har varit undermålig, och eleverna har inte fått rätt utbildning. Inte har saken gjorts bättre av att personer som inte ens har rätt att vara kvar i landet nu stoppas in i dessa program. I grund och botten är det olyckligt att dessa program faller under gymnasieskolans ansvarsområde. Egentligen borde det vara som ansvarar för dem och som ansvarar för eleverna fram till dess att de har blivit behöriga till gymnasieskolan. De nuvarande introduktionsprogrammen har bara varit igång . Jag hoppas därför att vi kommer att se förändringar och att de fyra nya introduktionsprogram som har införts från får bäring, men jag är skeptisk. Låt mig vara det. Allra sämst ställt är det med programmet språkintroduktion, alltså det program som riktar sig till elever som har anlänt till . Jag tycker att det är bra med ett starkt fokus på svenska språket. Men utbildningen måste också anpassas mer utifrån de verkliga förhållandena. Skillnaderna i förkunskaper mellan eleverna i denna grupp är extremt stora. Vissa har utbildning , medan andra inte har det. Vi föreslår därför i vår motion att det sker en indelning i två nivåer i språkintroduktionsprogrammet – en för dem som har genomgått grundskola och en för dem som inte har det. hade fram till en utformning av gymnasieutbildningen som mycket starkt byggde på kunskapsprogression och bildningsideal. Då ändrades spelreglerna, och den nuvarande kursutformade gymnasieskolan med kursbetyg infördes. Det var i grunden en mycket radikal förändring i svensk skolhistoria. I stället för att läsa till exempel ämnet samhällskunskap över tre läsår skulle ämnet nu delas in i mindre kurser. Det är inte heller säkert att ett ämne läses sammanhållet under samtliga . Effekten har blivit att elever har blivit mer stressade. De är stressade över betygssituationen, över att klara av dessa små kurser och över hur de ska hantera situationen om de inte klarar en kurs och sedan ska gå vidare till nästa. Detta gör också att eleverna ibland har svårt att hänga med i utbildningen. Inte minst visar sig detta i ämnet matematik, som oftast lyfts fram som ett typexempel på att den kursutformade gymnasieskolan har ett stort fel inbyggt. Under har det talats om en återgång till ämnesbetyg. Det tycker vi är bra. Men då gäller det också att det blir en återgång till renodlade ämnesbetyg, så att inte den sedvanliga svenska sociala ingenjörskonsten slår till och hittar något mischmasch, alltså någon halvmesyr eller hybridform som inte kommer att fungera, till exempel att man inför ämnesbetyg men har kvar en kursutformad gymnasieskola. Det kommer inte att fungera. Införandet av ämnesbetyg måste också innebära att vi återgår till en ämnesutformad gymnasieskola. Jag hoppas att den pågående utredning som har hand om dessa frågor vågar ta detta steg och säga att vi sätter en parentes om . Det vore till gagn för elever och lärare, och det skulle framför allt stärka bildningsperspektivet i skolan. förespråkar också att gymnasieskolan, precis som , får ett statligt huvudmannaskap. I detta avseende är vi inte alls lika imponerade av de diskussioner som har förts angående planering och dimensionering av den framtida gymnasieskolan. I debatten har det talats om att staten ska få ett ökat ansvar men att kommunerna fortfarande ska vara huvudmän för de kommunala skolorna, detta för att man vill stärka likvärdigheten. Vi tror inte alls på det. Vi tror inte att detta kommer att stärka likvärdigheten. tolkar kommuner huvudmannaskapet på olika sätt. Det märks bland annat i att olika kommuner gör olika prioriteringar. Man lägger resurser i den kommunala budgeten på olika sätt i olika kommuner. Vi anser att det är de nationella målen, de nationella ambitionerna och de nationella kraven som ska prioriteras. Låt mig därför vara tydlig: kommer aldrig någonsin att ställa sig bakom en reform som inte innebär ett statligt huvudmannaskap. Ett statligt huvudmannaskap skulle dessutom stärka lärarnas och skolledarnas roll och göra det mer attraktivt att bli lärare. Vi anser också att ett statligt huvudmannaskap skulle stärka kunskapsutvecklingen, eftersom styrdokumentens visioner och mål får en tydligare och starkare status. Gymnasieskolan måste också erbjuda fler alternativ till de elever som inte fullföljer sina utbildningar. Det talas alldeles för sällan om detta i debatten. var det , alltså mer än var femte elev, som inte avslutade sina studier eller som gick ut gymnasiet med ofullständiga betyg. Vi anser därför att studie- och yrkesvägledningen måste stärkas för att se till att dessa elever hamnar på rätt utbildning. Annars är risken stor att de fastnar i långtidsarbetslöshet. Detta räcker dock inte. Gymnasieskolan måste också erbjuda kortare program för de elever som är skoltrötta eller saknar motivation att läsa teoretiska ämnen på gymnasiet. Vi föreslår därför ett återinförande av tvååriga praktiska gymnasieprogram. Den som vill ska sedan självklart kunna komplettera utbildningen med ett tredje år. Sammanfattningsvis vill vi sverigedemokrater se en gymnasieskola som präglas av bildning och kunskapsprogression. Vi vill ha ett statligt huvudmannaskap, renodlade ämnesbetyg och en ämnesutformad gymnasieskola. Vi vill ha kortare gymnasieprogram för skoltrötta och omotiverade elever och en stärkt studie- och yrkesvägledning. Vi vill dessutom nivåindela språkintroduktionsprogrammet och öka kraven på att se till att den överlämnar elever med tillräckliga och förväntade kunskaper. Vi har också ett antal andra förslag som gäller just gymnasieskolan, men till dem återkommer vi i en debatt . I detta anförande instämde (SD). 59 (C): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation nr 6 gällande studie- och yrkesvägledning. Avslutade gymnasiestudier är en dörröppnare när det gäller såväl jobb som vidare studier. Under detta läsår går det drygt 350 000 studenter i gymnasieskolan, och de allra flesta elever möts av en god undervisning – av skickliga lärare och rektorer som ger dem en stimulerande undervisning. Men det går inte bra för alla som läser på gymnasieskolan. Alltför många lämnar gymnasiet utan fullständiga betyg, vilket skapar sämre förutsättningar för arbete och vidare studier. är det var fjärde gymnasieelev som hoppar av skolan eller går ut utan fullständiga betyg. Grunden för att fler ska lämna gymnasiet med fullständiga betyg läggs i . Det handlar om att se till att fler elever över huvud taget blir behöriga till gymnasiet och även om att se till att fler elever gör rätt val från början. Felval som resulterar i byte av gymnasieprogram kommer ofta till priset av att ett eller studier får göras om – eller av ytterligare studier. Enligt en uppskattning från innebär felvalen en kostnad . Felval påverkar inte heller bara individerna, som får lägga ytterligare tid på studier, utan felvalen försämrar även matchningen på arbetsmarknaden i . Därför behöver kopplingen mellan å ena sidan jobb och företagande och å andra sidan studier stärkas. Elever behöver få bättre information för att kunna göra rätt val redan från början, och vi behöver skapa bättre samverkan mellan arbetsmarknaden och studier så att fler kan göra rätt – och välinformerade – val. Det är viktigt att stärka studie- och yrkesvägledarnas roll i detta arbete. vill se fler förslag för att just koppla samman utbildning och arbete bättre. Det är viktigt oavsett om man läser på ett teoretiskt program eller på ett mer yrkesinriktat program. Tittar vi på arbetsmarknaden i stort ser vi att det finns några gemensamma nämnare, nämligen att företag och arbetsgivare skriker efter kompetent personal. Det gäller inte minst utbildningar och kompetenser på gymnasial nivå. Därför behöver vi se till att göra yrkesutbildningarna mer attraktiva, så att fler väljer yrkesprogrammen från början. vill se möjlighet till tre olika inriktningar när det gäller yrkesprogrammen – en där fokus är att stärka yrkeskompetens, en där fokus är att ge studenterna allmän högskolebehörighet och en där fokus är särskild behörighet. På så sätt skapar man ingångar till yrkesprogrammen både för dem som vill förbereda sig vidare för högre utbildning och högskolestudier och för dem som vill fokusera på yrkesämnena. Att yrkesprogrammen är av hög kvalitet och utformas tillsammans med företagen är en nyckel i att stärka attraktiviteten. Därför är det viktigt att de företag som är potentiella arbetsgivare – och även offentlig sektor, när det handlar om den typen av utbildningar – också är med och utformar och genomför utbildningarna. Det handlar om att få en bättre koppling och därmed stärka statusen. För del är det även viktigt att de gymnasiala lärlingsutbildningarna utökas, breddas och stärks. Det är glädjande att antalet elever som läser en lärlingsutbildning har ökat , men jämfört med andra länder går utvecklingen alltför långsamt. Detta behöver stärkas ytterligare. För är det viktigt att möjliggöra för fler elever att läsa entreprenörskap under gymnasiestudierna. Entreprenörskap handlar om att utveckla idéer och omsätta dessa i någonting som skapar värde. Jag tror att såväl alla här inne i kammaren som de som lyssnar har stött på ett UF-företag och köpt en produkt eller tjänst som man där och då inte visste att man hade ett behov av, men som man senare faktiskt insåg att man har ett behov av. har väl även det motsatta hänt, det vill säga att man har handlat någonting som man trodde att man hade behov av men som det senare visade sig att man inte har behov av. Entreprenörskap och Ung Företagsamhet är en viktig del för att ge unga gymnasiestudenter möjlighet att testa sina idéer och se vad det innebär att driva och utveckla ett företag. Det handlar om allt från produktutveckling och tjänsteutveckling till att få människor att köpa produkterna. Forskningen visar att de som har drivit UF-företag har bättre förutsättningar senare i livet – de tenderar att tjäna mer pengar, de har lägre arbetslöshet och det är större sannolikhet att de vill driva företag senare i livet. Det är ett imponerande resultat. Det som är ytterligare imponerande när det gäller Ung Företagsamhet är att vi återigen ser ett nytt rekord för antalet elever som driver ett UF-företag. Hela 33 706 gymnasielever driver ett UF-företag just detta läsår, vilket är en ökning med drygt 2 000 elever . Det är positivt, men beroende på såväl vilket gymnasieprogram man läser som vilken skola man går på ser vi stora skillnader i förutsättningarna att läsa en kurs i entreprenörskap och via Ung Företagsamhet testa att driva ett företag. Detta vill ändra på. Entreprenörskap ska vara möjligt att välja på alla skolor och inom alla program. Det är en viktig fråga som vi kommer att fortsätta arbeta med. 60 (V): Diskussionerna om hur vi ska hantera den situation som har uppstått med coronaviruset påminner mig ibland om diskussionerna om skolan. Ett bra exempel är den extrema vinstjakt som finns inom den svenska gymnasieskolan och som har funnits : I fallet med säger läkarna en sak medan borgerliga politiker går ut och säger en annan, och i fallet med den extrema privatiseringen säger experterna och forskarna en sak medan borgerligheten går ut och säger det motsatta. Det finns stora likheter. När friskolereformen skulle införas använde man argumentationen att det skulle leda till att fler föräldrar och personal skulle starta kooperativ. Faktum är att man använde sig av ett exempel på en skola i mitt hemlän . Där gick föräldrarna ihop på grund av att den kommunala skolan – byskolan – hade lagts ned, och de valde att göra det till ett föräldrakooperativ. Med denna argumentation lyckades man få igenom en reform som skulle få konsekvenser för inte minst den svenska gymnasieskolan. Detta gav inte konsekvenser enbart , utan vi ser att det ger större och värre konsekvenser för som går. Skolan har blivit en marknad, och elever ses som kunder. Jag vet att vissa borgerliga politiker tycker att jag tjatar om denna fråga, men jag anser att det är viktigt att påpeka följande: Oavsett om vi förstatligar skolan, vilket står bakom, och oavsett om vi ser till att satsa på bättre studie- och yrkesvägledning och bättre elevhälsa, vilket står bakom, krävs det en systemförändring där de resurser vi betalar genom våra gemensamma skattepengar också går till de skolor de är avsedda för – inte till vd. Gymnasieskolan är en frivillig skolform, men är en gymnasieexamen den absolut viktigaste nyckeln till arbetsmarknaden och till ett vuxenliv med egen försörjning och god hälsa. Därför behöver gymnasieskolans uppdrag och arbetssätt tydligt utgå från målsättningen att alla ska slutföra en gymnasieutbildning eller motsvarande inom andra skolformer. Betydligt större insatser behöver göras för att få alla unga att påbörja och slutföra en gymnasieutbildning. Det kan bland annat ske genom en förstärkning av det specialpedagogiska arbetet inom skolformen, genom en större flexibilitet i utbildningens organisering och utformning men också genom ett ständigt utvecklingsarbete i nära samarbete med universitet och högskolor. vill också se en tätare samverkan mellan gymnasieskolan och arbetsmarknadens parter. Gymnasiet behöver ha ett brett utbud av program och inriktningar så att möjligheterna att gå en utbildning inom ett område som väcker ens intresse är goda. Både yrkesprogram och studieförberedande program ska ge grundläggande behörighet till högskolestudier. Att välja ett yrkesprogram ska ge förutsättningar att antingen gå direkt in i arbete efter studierna eller att studera vidare på universitet, högskola eller yrkeshögskola. Gymnasieskolan har precis som ett uppdrag att utbilda medvetna medborgare. Därför behöver fokus på bildning och demokrati inom den svenska gymnasieskolan stärkas. Att få tillgång till utbildning inom de estetiska ämnena gynnar individens utveckling och lärande och är viktigt även i gymnasieskolan, precis som i . Därför bör estetiska ämnen återinföras på samtliga gymnasieprogram. Gymnasieskolans struktur med de olika programmen bär på en inneboende risk för hierarkier och könssegregation. Det behöver finnas ett medvetet arbete för att bryta de här hierarkierna och öka statusen för yrkesprogrammen samt för att bryta könsstereotypa utbildningsval. Alla program skulle gynnas av en bättre blandning av elever med olika bakgrund och olika kön. Då måste de som vågar välja okonventionella utbildningar stöttas och praktik utformas så att alla elever har rätt till samma trygga lärmiljöer. vill se en ämnesutformad gymnasieskola med ämnesbetyg i stället för dagens kursbetyg. Det måste finnas möjlighet för elever att examineras utifrån progressionen i deras kunskapsutveckling snarare än enligt det system vi har , där poängsystemet baseras på kurser. måste ämnesinnehållet vara tydligt så att alla elever kan följa sin kunskapsutveckling kontinuerligt. Jag vill lyfta upp frågan om förstatligande.