prot · H70985 · 2020-03-11 00:00:00 — Och propositionen kommer att ange inriktningen för de statliga satsningarna. Vi har ett antal samhällsutmaningar som forskningen behöver vara med och hantera. Det gäller inte minst klimatet, där våra kommuner och regioner behöver få stöd i forskningen för hur de ska hantera till exempel starka vindar, stora nederbördsmängder, torka, hetta och bränder. Men det handlar också om de de stora flyktingströmmar som inte minst FN förväntar sig kommer i klimatförändringarnas spår. FN har prognostiserat 200 miljoner klimatflyktingar globalt kring seklets mitt, alltså inom tre decennier. Hur ska vi hantera den situationen globalt, inom EU, i och i våra kommuner? Här behövs forskning kring klimatanpassning och inte bara forskning kring prognoser och klimatomställning, som har dominerat klimatforskningen . Hälsoutmaningen är en annan utmaning. Här behövs klinisk forskning och mer forskning för en säkrare vård. dör nästan 1 200 patienter i den svenska vården i onödan. Vi behöver alltså mer forskning kring patientsäkerhet. Läkemedel och kemikalier behöver testas. Kan vi effektivisera den hanteringen genom att minska behovet av djurförsök och i stället forska fram alternativa metoder kan vi få ned både tid och kostnader i life science-forskningen, till exempel, förutom att vi då får en mer etisk forskningsprocess. Det här är några av de delar som jag förväntar mig av den offentligt finansierade forskningen framöver, men också företagen är med och bidrar till både grundforskning och tillämpad forskning. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 14.) § 13 Övergripande skolfrågor betänkande 2019/20:UbU10 95 (M): ska vara ett land med tillväxt och lyckliga människor. Grunden för det är en väl fungerande skola, där alla barn lyckas och får kunskap och bildning. Så är det inte . Mer än var fjärde elev lämnar utan fullständiga betyg, och vi har en omfattande lärarbrist. Så många som 65 000 lärare kommer att saknas 2025. Var fjärde lärare har utsatts för våld, sexuella trakasserier eller kränkningar. Mer än hälften av eleverna uppger att de blir störda i klassrummet. Vi har också 5 000 barn som över huvud taget inte går till skolan fastän de skulle göra det. I går presenterade . Man genomförde 143 samtal via chatt, mejl och telefon. Nästan 5 000 av dessa samtal handlade om skolan och skolans brister. Jag läser högt ur Brisrapporten: ”I samtal om utsatthet i skolan handlar det dels om att vara utsatt för mobbning; att utsättas för hån, trakasserier, fysiskt våld och hot om våld från jämnåriga, och dels om att uppleva skolan som en otrygg plats att vistas i. Skolan är en vanlig brottsplats för unga, och känslan av att vara otrygg påverkar givetvis barns mående och livsvillkor.” säger vidare: ”Psykisk ohälsa är det vanligaste samtalsämnet hos när barn söker stöd och allvarsgraden i barns samtal fortsätter att öka. Samtalen om suicid har ökat med . har samtal om självskadebeteenden ökat och ätstörningar . Många barn håller sitt dåliga mående för sig själva och berättar inte om hur de mår för närstående i sina liv. I samtalen till beskriver barn att det är svårt att få hjälp och stöd för sitt mående och det finns stora brister i hur samhället förmår tillgodose barns behov av, och rätt till, hälso och sjukvård. En del vet inte vart de ska vända sig för att få hjälp och det finns brister i bemötandet med vården. Barn berättar exempelvis att de har svårt att få hjälp om de inte bedöms må ’tillräckligt dåligt’. En röd tråd i berättelserna är att barn upplever att de inte blir tillräckligt informerade eller görs delaktiga i sin situation, att de slussas runt mellan aktörer eller får vänta i vårdköer, och att de olika vårdgivarna inte förmår se helheten runt barnet.” I dagens ärende finns en rad förslag både från oss moderater och från andra partier som vore bra, för att inte säga nödvändiga, för svensk skola. Låt mig nämna några av de förslag som vi för fram . Vi föreslår att barn med särskilda behov ska säkerställas möjlighet att nå kunskapsmålen i form av anpassningar, till exempel mindre undervisningsgrupper eller resursskolor. Vi föreslår att barn ska kunna gå om årskurser så att ska garantera att alla barn uppnår kunskapsmålen. Vi moderater föreslår att man ska förlänga skolplikten till , och vi vill ha en yrkesskola som ett alternativ till gymnasium för dem som bättre passar i den skolformen. Vi vill avskaffa elevens val i dess nuvarande form och i stället använda timmarna för att prioritera de ämnen som elever behöver. Vi vill utreda huvudmannaskapet för elevhälsan så att barn inte skyfflas mellan BUP, elevhälsan och vårdcentralen. Vi vill också ändra lagen för att tvinga fram en samverkan mellan dessa olika aktörer och på så sätt säkerställa att barn får insatser när det behövs. Vi vill också införa kunskapskontrakt, minska antalet statsbidrag och i stället ge mer pengar direkt till kommunerna, för att nämna några saker. Alla förslag avslås, ibland helt utan förklaring, ibland med hänvisning till olika utredningar. Jag tycker att det är synd, för så länge vart fjärde barn går ut svensk skola utan att ha klarat av och fått fullständigt betyg tycker jag att alla förslag är värda att diskutera och tänka vidare kring. Med anledning av detta, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 1. 96 (SD): står givetvis bakom samtliga sina reservationer i ärendet, men jag yrkar i enlighet med den överenskommelse som finns i kammaren bifall endast till reservation 2. För exakt sedan stod vi här i kammaren och diskuterade och debatterade gymnasieskolan. I den debatten gled vi in på en mängd frågor som också passar in i den här debatten, som alltså avser övergripande skolfrågor oavsett skolform. kan gränsdragningarna för vad som faller under respektive debatt vara ganska otydliga. Det finns till exempel ett antal frågor i detta ärende som lämpat sig mycket väl i en debatt om . Men är det som det är, och vi får förhålla oss till det. När jag för sedan stod här underströk jag det allvarliga i att det är så många elever som lämnar utan att vara behöriga till gymnasiet. lämnade 17 400 elever utan att vara behöriga till något gymnasieprogram över huvud taget. Lägger man sedan till dem som saknar fullständiga avgångsbetyg är det runt en fjärdedel av alla elever som inte uppnår kunskapsmålen i årskurs 9. Det är givetvis inte bra. kunde vi höra att regeringen förbereder ett införande av en tioårig grundskola som ett led i försöken att öka antalet undervisningstimmar i och att därmed förbättra resultaten. Låt mig först och främst understryka att vi sverigedemokrater i grunden inte är negativa till idén om en tioårig grundskola. Men eftersom förskoleklassen 2018 gjordes obligatorisk ser vi den här frågan som ganska utagerad. För vår del var det viktiga att man förlängde skolplikten. Det måste också ifrågasättas om det är etiketteringen eller antalet timmar i skolan som är avgörande för en stark kunskapsinhämtning och förbättrade skolresultat. För vår del handlar det mer om vad som görs som eleverna är i skolan än hur många timmar de är där. Om inte innehållet förstärks spelar det ingen roll hur många undervisningstimmar eller skolår vi inför. Då kan vi ha en elva‑, tolv- eller trettonårig grundskola. Det verkar finnas en övertro på att lösningen är att barnen ska gå fler år i skolan. Vi sverigedemokrater tycker att det är bättre att fokusera på innehållet och värna kvalitet snarare än kvantitet. Förskoleklassen skulle till exempel mer än kunna fungera som en sluss in , där eleverna får vänja sig vid den nya miljön i något som är ett bra mellansteg mellan förskolan och . Förskoleklassen skulle i den bästa av världar också kunna fungera som en form av kontrollstation där barn som bedöms behöva längre förberedelse för skulle kunna stanna kvar i förskoleklassen . Men då krävs en helt annan intellektuell debattnivå än den som visas upp av regeringen och stödpartierna. För att fortsätta på temat kontrollstationer ser vi ett allvarligt problem att dagens elever kan gå i skolan innan det konstateras att kunskapsnivåerna inte är tillräckliga. tar huvudmännen då till desperata åtgärder som sommarskola och lovskola för att se till att eleverna i bästa fall kommer i kapp. Det här skapar förstås ännu mer press på redan pressade elever. Hjälp- och stödinsatser ska naturligtvis ske, och sker också i viss utsträckning, löpande under varje läsår, men för den elev som trots detta inte uppnår målen i viktiga kärnämnen borde det vara rimligare att få stanna kvar i årskursen än att flyttas upp till nästa. Vi anser att det ska finnas en sådan reell möjlighet. Utan en stabil grund i ämnena kommer det annars att bli svårt att tillgodogöra sig kunskaper i högre årskurser. Vi vill därför att rektor efter en samlad bedömning och samråd med klassläraren och ämneslärarna ska kunna fatta beslut om elevens behov av att gå om årskursen. Detta beslut ska inte förutsätta något godkännande från föräldrarnas sida. En viktig förutsättning för att klara av studierna är också att ha goda kunskaper i svenska språket. ser vi att många skolor brottas med problemet att det har kommit in många elever med ett annat modersmål än svenska. Vi anser att dagens förberedelseklasser inte håller måttet. De måste stärkas och förbättras. Lagregleringen måste skrivas om, och det måste också ställas större krav på kunskaper i svenska språket innan eleverna flyttas över till ordinarie klass. Vi anser också att man bör överväga en nivågruppering i ämnena svenska, matematik och engelska från och med årskurs 7. Elevers inlärning sker inte alltid i samma takt, och när alla elever följer samma undervisningsgrupper finns en risk att de svagpresterande eleverna halkar än mer efter och att de som har lätt för att lära tappar motivationen. En nivågruppering i en allmän och en särskild grupp skulle i stället gynna båda dessa elevgrupper. Som jag har nämnt ett flertal gånger är för ett statligt huvudmannaskap för den offentliga skolan. Vi anser att det var ett stort misstag att kommunalisera skolan . Det har försvagat läraryrkets status, och det har inte bidragit till att stärka likvärdigheten – snarare tvärtom. De nationella målen, ambitionerna och riktlinjerna måste vara vägledande i alla lägen. När kommuner tolkar dessa olika och gör olika prioriteringar slår det hårt mot just likvärdigheten. I denna diskussion finns det de som vill slå hårt mot det fria skolvalet. Låt mig därför vara tydlig: står upp för det fria skolvalet och kommer inte att medverka till några inskränkningar av detta. Däremot menar vi att det finns skäl att stärka kraven på friskoleetableringar. Det vill vi göra genom en hårdare kontroll av de ekonomiska förutsättningarna och av de personer som vill starta en friskola. Vi föreslår även att det ska införas krav på en ekonomisk buffert för att garantera långsiktighet i utbildningen och för att garantera att elever som påbörjar en utbildning också kan slutföra den. Vi är också generellt negativa till att utländska intressen finansierar skolor i , och vi vill se ett förbud i skollagen mot att ombud, enskilda personer eller organisationer utanför kan finansiera fristående skolor eller förskolor. Undantag ska givetvis göras för till exempel internationella skolor, IB-programmet, skolor utomlands som är avsedda för svenska elever eller redan väletablerade och välfungerande skolor. Vi vill också ha ett stopp för nyetablering av religiösa friskolor. föreslog i sin budgetreservation en så kallad trygghetsmiljard för att komma till rätta med ordningsproblemen i skolan. Den ökande otryggheten i skolan måste tas på stort allvar. Studiero är en grundläggande förutsättning för lärande. Utöver de förslag som vi har lyft fram i tidigare debatter, till exempel tydliga regelverk till stöd för lärarna och införande av jourskolor, vill vi även stärka Skolinspektionen. Fler oanmälda besök och fler uppföljningar måste göras. Skolinspektionen måste också få större befogenheter att agera mot dysfunktionella skolor – både kommunala och fristående. Vi vill se fler kontroller och att rutinerna för dessa kontroller utvecklas och förstärks. vill avslutningsvis avskaffa Barn- och elevombudet. Det är inte rimligt att inom en organisation ha två olika avdelningar som kan göra helt olika bedömningar. I grunden innebär detta att myndigheten motarbetar sig själv. Vi är också djupt kritiska till den utveckling som skett inom Barn- och elevombudets verksamhetsområde. Tanken från början var att agera mot huvudmän som inte tog tag i exempelvis mobbningsproblem. I stället har Barn- och elevombudet drivit processer där lärare kritiseras och pekas ut för att ha kränkt elever. I ett flertal uppmärksammade fall har ombudet inte ens varit i kontakt med den utpekade läraren eller skolpersonalen. Det här är inte i linje med de krav som måste ställas på rättssäkra processer. Vi anser därför att detta är något som måste rättas till omgående. Detta var i huvuddrag våra synpunkter i ärendet. I detta anförande instämde (SD). 97 (C): Vad är det som avgör om man klarar skolan och lyckas ta till sig av den kunskap som samhället anser att man behöver få med sig? Det är i stor omfattning såklart den enskilda elevens förmågor, vilka förutsättningar för att ta till sig information som eleven har fötts med, till exempel elevens förmåga att sitta still och läsa eller att förmedla det man faktiskt kan. Det handlar om elevens bakgrund, vilket stöd eleven får hemma, antalet böcker i hyllorna hemma hos föräldrarna och deras stöd i läxläsningen. För oss i utbildningsutskottet är det inte så mycket att göra i den frågan, men vi politiker kan göra mycket på andra områden. Däremot har vi ansvar för att göra så stor skillnad som möjligt för de elever som går i skolan. Vad kan vi då göra? Jo, vi kan se till att det finns bra lärare. Det är inte något vi ska diskutera , men det är bara att konstatera att just lärarna är mest avgörande för om den enskilda eleven klarar sig bra eller inte. Vad vi kan påverka, och som vi faktiskt ska fatta beslut om , är vilka medel skolorna har till förfogande för att bekämpa ojämlikheten i skolan. Det finns ett viktigt verktyg i likvärdighetsbidraget, som vi lägger fram tillsammans med regeringen, på 6 miljarder och som har föreslagit. Då säkrar vi förmågan att ta itu med den ojämlikhet som följer med barnen till skolan. På så sätt får alla barn i större omfattning lika villkor och kan lyckas i skolan. Vi kan också påverka vad som kan göras när en elev inte når målen. Därför håller vi på att införa läxhjälpsgarantier och en prioriterad timplan för de barn som riskerar att inte bli behöriga till gymnasieskolan. Här finns en stor social slagsida. Vi kan konstatera att de som inte når målen till största delen kommer från de socialt svagaste hemmen. Därför är det så oerhört viktigt att göra något. Vi införde läsa-skriva-räkna-garantin i skollagen . Där tillförs nu mer pengar, vilket är oerhört viktigt. Något som är helt avgörande är de grundläggande verktygen för ett barn att ta till sig information för att sedan kunna visa vägen för sig själv framöver. Vi kan också påverka hur mycket tid eleven får för att lära sig det han eller hon behöver lära sig. Där föreslår att vi ska göra ett försök med ett treterminssystem i svensk skola och se om det kan innebära en insats för dem som har det svårt, det vill säga borta från skolan så att de får bättre förutsättningar att ta till sig undervisningen. Vi inför nu skolgång. Det avgörande är att de fantastiska förskolepedagogerna i förskoleklasserna kan vara kvar. Vi har pressat på i denna fråga inför den förändring som sker. Vi kan också påverka hur eleverna mår i skolan. Det talas mycket om psykisk ohälsa, men utöver psykisk ohälsa måste vi också tala om psykisk hälsa. Med bra psykisk hälsa blir det mindre psykisk ohälsa, och vi har fokus på vad som är dåligt. Där vill vi gärna införa det ämne som heter livskunskap och som finns i , och . har elevhälsan lyfts fram. Det innebär också att det finns en utredning igång som ska lägga fram nya förslag om hur vi kan skapa en bättre elevhälsa och säkra att alla får tillgång till den. ska utredningen läggas fram, och det ser jag fram emot. Det är helt avgörande att eleverna mår bra så att de kan ta till sig av kunskap. Detta innebär också att vi ska ge tidiga stödinsatser för dem som behöver det. Som tur är finns även denna fråga med i januariavtalet, och det finns en utredning som ska se på frågan om att säkra att eleverna bättre når målen. Vi ser över vilka stödinsatser som kan göras. Vi kan också påverka vad eleverna behöver lära sig, och där ser vi över kursplanerna och kunskapskraven. Det har varit oerhört svårt för många elever att ta till sig vad de behöver lära sig. Något som är kontraproduktivt är när lärare och elever inte förstår vad eleverna behöver lära sig i skolan. Vi håller också på att se över betygskriterierna. Vi behöver få ett betygssystem som bygger på en mer rimlig syn på människors kunskap. Det kan inte vara så att om du misslyckas på ett litet område straffas du på alla områden. Det håller vi på att förändra, vilket är fantastiskt bra. Vi kan också påverka hur eleverna får möjlighet att lära sig. Det gäller när det saknas lärare med nödvändig kompetens, som det gör på många ställen . Vi kommer att införa möjligheten att använda fjärrundervisning i mycket större omfattning . Det kommer att bli ett oerhört stort lyft för både landsbygdsskolor och många skolor i utanförskapsområden där det saknas behöriga lärare. Vi önskar alla att det skulle finnas behöriga lärare överallt, men när det nu inte gör det måste vi se över de förutsättningar och möjligheter som finns att skapa en undervisning som håller även för dem som inte har tillgång till en behörig lärare. Här finns utrymme för ett stort kvalitetslyft i svensk skola genom att de bästa lärarna kan undervisa fler på samma gång. Det är inte helt fel att använda de moderna digitala metoder som finns, även om många är skeptiska till digitalisering i skolan. Vi kan också påverka vad skolans huvudmän behöver fokusera på. Flera har tagit upp Barn- och elevombudet. Det är många som vill ta bort den funktionen, men vi kan konstatera att det också finns tillfällen där barn far illa på grund av skolors agerande. Det måste finnas vägar för dem att bli hörda, men den lösning som finns just nu är inte bra. Vi måste se över detta. Vi i anser att ett klagomål först ska behandlas av huvudmannen. Detta för att ta bort jättemycket administration för den enskilda skolan och inte minst för rektorn men också för att se till att barn- och elevombudsmannen kan fokusera på de viktigaste områdena. Då får vi mindre administration och mindre press på lärarna, som kommer att känna sig tryggare. Vi får en lösning som är baserad mer på tillit och mindre på en stor administrativ krock, som det lätt kan bli när barn- och elevombudsmannen inkluderas. Vi kan göra det lättare att vara huvudman genom att ge färre riktade statsbidrag. Vi i har varit tydliga med att vi vill minska antalet riktade statsbidrag på skolområdet. I den budgetproposition som kommer tas de första stegen med ett antal förslag, till exempel ett nytt samlat statsbidrag för karriärsteget förstelärare, så att huvudmännen och rektorerna ska kunna fokusera på att skapa en bra skola och arbetsplats och lära ut det som behöver läras ut framför att lägga all sin tid på att söka bidrag som de ändå förtjänar. Det är oerhört viktigt. Vi kan också påverka när vi säger ifrån när skolan inte håller den nivå som den faktiskt bör hålla. Vi har för många skolor där barnen inte får den undervisning och den kunskap de behöver för att sedan kunna staka ut sin egen väg i livet. Därför är det viktigt att Skolinspektionen säger till och inspekterar undervisningskvaliteten men också att inspektionen vägleds av och baseras på relevant och kvalitetssäkrad forskning så att vi vet att det man tittar på är det som gör skillnad. Det är också viktigt att de skolor som inte levererar tvingas ta emot stöd när det konstateras att de inte lever upp till de krav som en elev med rätta kan ställa. Vi vill ha ökat fokus på kunskap och vetenskap. Det har äntligen kommit ett tydligt uppdrag om att ta fram vad som faktiskt är bra kvalitet. Det har inte funnits någon tydlig bild av vad som är bra kvalitet i svensk skola, vilket är anmärkningsvärt. Men kommer ett sådant uppdrag, och vi ser fram emot att det blir tydligt vad som är bra kvalitet och hur man kan lära ut det. Vi vill också öka forskningsmedlen till så att vi får mer forskning och vetenskap inom skolan. Detta, fru talman, är exempel på massor av bra saker som vi i denna lokal kan göra. Många bra saker är på gång. Jag tror att de flesta partier har bra förslag. Men utöver bra saker vi ska göra handlar det oerhört mycket om vad vi inte ska göra. Vi ska inte lägga tid på stora omorganisationer. Vi ska inte lägga tid på symbolpolitik, för det gör ingen skillnad i svensk skola. Men det är det som en stor del av skoldebatten går ut på, och det är sorgligt. Vi ska absolut inte tvinga skolans medarbetare att bryta mot lagar och regler, vilket det finns personer här i kammaren som anser att vi ska. Vi ska inte hindra rektorer eller lärare från att informera elever om de regler som gäller i skolan. Det om något är en underminering av lärares och rektorers auktoritet och roll i samhället, så det vill vi inte ha mer av. Inget politiskt önskemål står över lagen, och det borde såklart alla i förstå. Men tyvärr är så inte fallet. Med de orden vill jag yrka bifall till reservation 16. 98 (V): Att växa upp i fattigdom har en stark negativ inverkan på barns möjligheter till goda livschanser. har genomfört studier som speglar förändringar i barns välfärd i . Deras rapport om barnfattigdom visar på en hel del intressanta men också oroväckande fakta. Bland annat visar rapporten att i är andelen barn som lever i ekonomisk fattigdom lägst på och högst i . Motsvarande ekonomiska klyftor inom städer finns även i andra delar av landet, i och men också andra städer. Rapporten visar också att barn till ensamstående kvinnor och barn vars ena eller bägge föräldrar har utländsk bakgrund löper större risk att leva i relativ fattigdom. Det svenska samhället har förändrats. Från att ha varit världens mest jämlika land och ha haft världens mest jämlika skola har under pekats ut av experter och ekonomer som det land där de ekonomiska klyftorna ökar mest. Vi har också pekats ut som det land som har det mest extrema skolsystemet i och med vår friskolereform, det fria skolvalet, skolpengen och andra system som införts för att skapa en marknadsskola. Dessa segregerande skolvalssystem, världens mest extrema friskolesystem och en politisk inriktning där det är prioriterat att alla ska få likvärdiga livschanser får förödande konsekvenser för många barn. Det påverkar egentligen oss alla på många plan, men barnen drabbas hårdast. I ett samhälle som dras isär och där klyftorna ökar löper fler barn risk att slås ut från skolan av olika anledningar kopplade till just ojämlikhet. som vi vet om de fakta som presenterat vet vi att mammans utbildningsbakgrund och därmed klasstillhörighet är avgörande för om en elev ska lyckas i skolan eller inte. Därför måste den svenska skolpolitiken ställas om. Det övergripande målet måste åter bli att skapa ett utbildningssystem som utgår från likvärdighet och jämlikhet och ett skolsystem där elevintresset sätts före vinstintresset. Men vi är inte där . De allra flesta barn i mår bra. De går mätta till skolan. Men vi har en allvarlig situation när det finns barn som kommer till skolan hungriga. I dagens debatt tänkte jag fokusera på jämlikhetsfrågan på just det området. Personligen har jag aldrig gillat att äta frukost, men jag har alltid haft möjligheten att göra det hemma. Jag har till och med varit försiktig med hur mycket jag tagit av skollunchen för att jag varit rädd att andra ska tro att jag inte har mat hemma. Men många barn lever i en annan verklighet.