prot · H70975 · 2020-02-14 00:00:00 — Jag håller med om att det finns en massa andra saker som vi också behöver styra upp. Exempelvis måste vi, som jag sa tidigare, lätta på sekretessen mellan myndigheter. När en felaktighet uppstår måste de kunna larma till en annan myndighet. Man måste också kunna kontrollera mycket mer noggrant att det verkligen finns riktiga företag bakom anställningarna när företag ansöker om olika former av anställningsstöd. Om man inte styr upp att det finns en säker identitet på dem som verkar i kan vi nog inte lösa de andra delarna i kedjan. 50 Finansminister (S): Självklart ska vi ha identitet på dem som har samordningsnummer, om det inte handlar om ett samordningsnummer där polisen eller andra myndigheter behöver det i exempelvis brottsbekämpande syfte. Därför har myndigheter skyldighet att kontrollera identitet på personer som man begär samordningsnummer till. Denna kontroll behöver uppenbarligen skärpas hos vissa myndigheter. Däremot låter det återigen på som om samordningsnummer ger rättigheter till välfärdstjänster. De ger inga som helst rättigheter till några välfärdstjänster. Alla myndigheter som exempelvis ger sjukvård, eller som betalar ut olika stöd, har naturligtvis en skyldighet att ha koll på om personerna har rätt till att få dem, oavsett om de har samordningsnummer eller personnummer. Det är inte så att alla människor som har personnummer också har rätt till välfärdstjänster eller olika former av stöd eller bidrag. Det är naturligtvis oacceptabelt om personer har flera olika identiteter. Därför har infört en ny applikation i sina datasystem så att man inte ska kunna använda samma identitetshandlingar för att få ut flera olika samordningsnummer. Därutöver behöver polisen fortsätta sitt intensiva arbete för att bekämpa olika former av brottslighet, inklusive att personer befinner sig illegalt i . Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 12 Svar på interpellation 2019/20:255 om problem med samordningsnummer 51 Finansminister (S): har frågat mig varför jag inte har presenterat några förslag som innebär att samtliga samordningsnummer i närtid återkallas och verifieras i syfte att få kontroll över problematiken och om jag har för avsikt att återkomma med ytterligare och mer effektfulla åtgärder framgent för att stoppa missbruket av samordningsnummer. Jag välkomnar den debatt som varit om samordningsnummer och de frågor som nu har ställt. Det är uppenbart att kunskapen om samordningsnummer är mycket låg i samhället, och det finns därför skäl att klargöra vad ett samordningsnummer är och vad det inte är. Samordningsnummer är en identitetsbeteckning för personer som inte är eller har varit folkbokförda i . Ett samordningsnummer kan tilldelas efter begäran av en myndighet om den myndigheten i sin verksamhet behöver ett nummer för att undvika personförväxling eller för att utbyta information om personen med andra myndigheter eller organisationer. Ett samordningsnummer ger inte några rättigheter eller förmåner i sig. Det är inte samordningsnumret som berättigar till utbetalningar från välfärdssystemen eller ger rätt till hälso- och sjukvård i . Samordningsnumret är inte ett arbetstillstånd och ger inte heller rätt att resa in i eller att vistas här. Ett samordningsnummer är dessutom inte tillräckligt för att någon ska kunna öppna ett bankkonto. Samordningsnummer fyller däremot en viktig funktion genom att bland annat tillgodose myndigheters behov av en identitetsbeteckning för personer som inte är eller har varit folkbokförda i men som ändå behöver registreras. Detta behov finns även om det råder osäkerhet om personens identitet, exempelvis när en person ska registreras i misstankeregistret eller i beskattningsdatabasen. För cirka hälften av alla samordningsnummer råder osäkerhet om personens identitet, och myndigheternas behov av dessa så kallade ostyrkta samordningsnummer är således inte obetydligt. Det framgår dock tydligt i folkbokföringsregistret vilka nummer som är styrkta och vilka som inte är styrkta. Men systemet har brister, och det är nödvändigt att strama upp reglerna för att våra register ska innehålla korrekt och aktuell information. Samordningsnummer ska vara korrekt utfärdade, och personer som felaktigt har tilldelats ett nummer ska avregistreras. har därför remitterat en promemoria med förslag som syftar till att skärpa systemet med samordningsnummer. Det handlar bland annat om att personer med samordningsnummer ska kunna avregistreras automatiskt om ett fortsatt behov av numret inte har anmälts. En enskild som anmäler ett sådant fortsatt behov kan då behöva inställa sig personligen. Samtliga personer som tilldelats samordningsnummer ska enligt förslaget avregistreras vid utgången av 2021 om inte en myndighet eller den enskilde har anmält att det finns ett fortsatt behov av numret. Men avregistrering ska även kunna ske tidigare än så. föreslås kunna besluta om avregistrering om det finns särskilda skäl för det, till exempel om en person har tilldelats ett nummer på felaktiga grunder. Vidare införs krav på att aktuell kontaktadress till den enskilde ska anmälas till . De förslag som har remitterats innebär sammantaget en omstart av hela systemet med samordningsnummer. Omstarten görs på ett ordnat sätt med hänsyn till behovet av att undvika personförväxlingar och att behålla historisk information. Avslutningsvis vill jag nämna att regeringen även har tillsatt en utredning som ska se över hela systemet med samordningsnummer. Utredningen redovisar sitt uppdrag . 52 (M): har en rad problem, utmaningar och större och mindre kriser att hantera. Jag är den förste att vara ödmjuk inför att en finansminister i det läget är både stressad och pressad. har haft ansvar för . Det var inte så att då var ett perfekt och problemfritt land, men problemen har sedan blev finansminister accelererat i hög takt. En del av det, fru talman, beror givetvis på saker som har hänt i omvärlden bortom påverkan. Mycket beror dock på att inte har agerat eller har agerat senfärdigt. I frågan om samordningsnummer är det svårt att tro på finansministerns framställning, det vill säga att dessa nummer inte skulle ha någon betydelse för att få tillgång till välfärdstjänster och att de mer eller mindre skulle vara helt ofarliga. Detta är svårt att tro på mot bakgrund av den verklighet vi har, fru talman, och den rapportering som alla kan ta del av i medierna där polis, tull och andra myndigheter säger att en och samma person kan ha flera olika identiteter och att hundratusentals personer har en ostyrkt identitet. Om de här numren inte hade någon betydelse för välfärdstjänster och tillgång till det svenska samhället eller möjligheten att genom brott och bedrägerier tillskansa sig fördelar i och utnyttja det svenska samhället är det väldigt konstigt att det är en så hög efterfrågan på dessa nummer. Varför vill så många människor ha numren? Varför handlas det och fuskas med numren om de inte har något värde? Det är alldeles uppenbart att finansministern inte ser verkligheten som den är när hon hävdar att det är bra att vi har den här debatten eftersom det finns en brist på fakta. Finansministern har ju i medierna tydligt hävdat att jag och andra som har uppfattningen att vi behöver styra upp systemet mer noggrant saknar kunskap och så vidare. Det är inte så trovärdigt att det är vår kunskap som brister. Det är nämligen alldeles uppenbart att de här numren används för att på olika sätt tillskansa sig fördelar, begå brott mot människor eller på olika sätt utnyttja det svenska samhället på ett sätt som det inte är tänkt. Detta skapar stor osäkerhet. Det som kanske allra mest talar emot finansministerns egen retorik är ju att hon – trots att dessa nummer inte sägs vara så viktiga, inte spelar någon roll och inte har någon betydelse – väljer att gå fram med förslag som vi har argumenterat för och gör en åtstramning av systemet. Det hänger inte ihop. Min samlade bedömning är att svenska folket är mycket trötta på den typen av politisk retorik. Här är det alldeles uppenbart att vi har ett problem, och jag är den förste att berömma finansministern för att man nu åtgärdar delar av problemet. Jag vill ha den här debatten för att ge ett erbjudande om att åtgärda hela problemet. Två saker behövs uppenbart i samordningsnummersystemet: dels att man gör en riktig omstart och verifierar alla identiteter som finns i systemet, dels att man ser till att det inte går att manipulera och fuska. Man bör införa något slags biometri i systemet så att samma person inte kan ha flera nummer och så att man så långt det är möjligt vet vem som har vilket nummer. Bemöt då inte det, finansministern, med att det finns undantagsfall och att det finns personer som polisen behöver kontroll över och så vidare! Det är ju nästan 1 miljon sådana här nummer som är utdelade på olika sätt, och alla är inte av det slaget. Jag sträcker här ut en hand för att vi ska införa biometri i systemet. Vidare ska vi verifiera alla nummer och inte bara de dryga två tredjedelar som finansministern har föreslagit. 53 Finansminister (S): Jag vill börja med att påpeka att ungefär hälften av samordningsnumren är ostyrkta. Det syns tydligt i registren om ett samordningsnummer är styrkt eller ostyrkt. De ostyrkta samordningsnumren är i huvudsak begärda av till exempel polisen som behöver dem för personer som är misstänkta för brott i . säger att människor vill ha dessa nummer. Då vill jag bara understryka att det är myndigheter som begär ut samordningsnummer och inga andra. Däremot är det viktigt att vi har kontroll över våra register, vilket jag också påpekar, och därför är det viktigt att vi gör en omstart av samordningsnumren. Detta innebär att alla samordningsnummer automatiskt kommer att avregistreras om det inte är så att man begär att de ska finnas kvar. Om vi genom att helt avskaffa systemet med samordningsnummer skulle komma till rätta med de problem som vi har i med människor som arbetar svart, utnyttjar våra välfärdssystem och välfärdstjänster och ägnar sig åt grov organiserad brottslighet skulle jag vara den första att förespråka det. Min bedömning är dock att många av de problem som förknippas med samordningsnummer inte har sitt ursprung i samordningsnumren. Även utan samordningsnummer skulle människor på olika sätt försöka fuska med välfärdssystemen, komma i åtnjutande av välfärdstjänster de inte har rätt till, arbeta svart och ägna sig åt annan kriminell verksamhet. Vi behöver fokusera på det som är grunden i problemet. Därför behöver vi en bättre samordning mellan brottskämpande myndigheter, och vi behöver se till att polisen och hela rättskedjan har alla de resurser som man behöver. Jag delar helt uppfattning att det är orimligt att personer har olika identiteter. Identifieringen av dem som har styrkta samordningsnummer behöver också stramas upp. Här har bedrivit ett arbete med andra myndigheter för att skärpa sin kontroll. Man har infört en ny applikation så att det inte ska gå att använda samma identitetshandling till flera olika samordningsnummer. Det är ett arbete som jag gärna ser att våra myndigheter utvecklar för att bedöma vad de anser är det allra mest effektiva sättet att gå vidare. 54 (M): Det finns ett uttryck som är att man gör något med en dåres envishet. Det brukar betyda att man hävdar något trots att man är överbevisad om att det är fel sak att göra. När finansministern envist håller fast vid att samordningsnummer är något som inte är eftersträvansvärt för den enskilde att ha, att det är något som myndigheter utfärdar, kan man säga att hon hävdar det med en dåres envishet. Om det bara var något som myndigheter vill dela ut och som människor inte vill ha, då skulle det inte finnas en marknad för att köpa sådana nummer. Då skulle det inte finnas människor som vill tillskansa sig 10–20 sådana nummer. Det är ju för att dessa nummer används på ett sätt som det kanske inte är tänkt att de ska användas på och åtnjuter en legitimitet som kanske är större än lagstiftarna tänkt sig som de är attraktiva. Om man inte förstår det eller vill ta det till sig är det såklart svårt att möta problemen med tillräcklig kraft. Numren används alltså på ett annat sätt än det är tänkt, vilket gör att de har ett större värde än det är tänkt. Det i sin tur gör att kriminella och andra som vill utnyttja samhället, eller bara skaffa sig en plats i det svenska samhället som de egentligen inte har rätt till, vill skaffa sig den typen av nummer. Om man inte vill ta det till sig är det såklart svårt att bemöta problemet. Däremot har finansminister alldeles rätt i att bättre ordning på samordningsnumren inte löser problem. har ju många problem, och har svåra problem. Vi läser om ungdomar som drabbas av helt orimliga rånbrott. Vi läser om pensionärer som trots att de jobbat hela livet inte får ihop sin ekonomi. Vi har en mycket stor mängd människor som kommit till som står väldigt långt från arbetsmarknaden. Vi har stora brister i välfärdssystemen. Vi har växande sjukvårdsköer. Vi har den lägsta tillväxten per person i Europeiska unionen. Vi har snart den högsta arbetslösheten i EU trots att vi skulle ha den lägsta. har massiva problem, och de problemen har vuxit mycket snabbt då varit finansminister. Alldeles självklart löser man inte detta genom att bara skapa ordning i folkbokföringen eller samordningsnummersystemet. Det är ingen som tror eller hävdar det. Men att man har många problem och svåra problem är inget argument för att inte försöka lösa något av dem. Tvärtom bör man då rulla ut reformpaket på reformpaket och åtgärder på åtgärder, åtstramning på åtstramning och satsning på satsning för att lösa de problem man har. Det är alldeles självklart, fru talman, att problem inte löses genom någon quickfix eller genom att göra en sak. Det är förminskande för regeringen och för att vi har en finansminister som påstår att oppositionen eller någon annan hävdar att så skulle vara fallet. Det är alldeles självklart att det inte är så. står inför ett mycket stort behov av tuffa politiska åtgärder och prioriteringar. Men, fru talman, om man inte har ordning på de mest grundläggande systemen – samordningsnummer, folkbokföring – är det svårt att lösa andra problem. När vi lever i ett land där vi inte längre vet vem som är vem, där man inte kan styrka sin identitet eller där man kan intyga att man har flera identiteter, blir det svårt för välfärden att ha koll. Då blir det svårt att ha koll på bidragssystemen. Då blir det till slut svårt att hyra ut lokaler, driva företag och skapa arbeten, för man vet inte vem som är vem. Vi såg senast i förrgår rapportering om att 200 000 personer anses vara folkbokförda på ett felaktigt eller kanske till och med kriminellt sätt. Här behöver vi skapa ordning, , inte för att det löser alla problem men för att det är en förutsättning för att lösa många av de problem som har och som finansministern delvis har orsakat och behöver hantera. 55 Finansminister (S): Vad gäller samordningsnumren låter det faktiskt som om jag och är helt eniga. Anledningen till att jag så ofta upprepar vad samordningsnummer inte är och att de inte ger dessa rättigheter är just att det tycks finnas en utbredd missuppfattning om vad samordningsnummer är. Därför tar jag alla tillfällen som över huvud taget finns i akt att upplysa så många som möjligt om vad samordningsnummer inte är. Det jag kanske är mest oroad över är det finns små arbetsgivare som har personer med samordningsnummer anställda som tror att det innebär att dessa personer också har rätt att vistas och arbeta i och som därmed faktiskt begår en illegal handling och riskerar att bli dömda för det. Här tycker jag att det är oerhört viktigt att vi använder alla tillfällen vi har att sprida informationen om samordningsnummer. Det är därför jag med en dåres envishet upprepar detta gång på gång – inte för att jag inte tror att det finns några missuppfattningar utan för att reda ut alla missuppfattningar. Därför välkomnar jag också denna debatt och de skriverier som varit om samordningsnumren. Jag delar också uppfattning att vi behöver ha bättre kontroll i våra register när det gäller både folkbokföringen, där vi också har tillfört register, och samordningsnumren. Det är därför vi föreslår en omstart av hela det systemet. Vi behöver ha ordning och reda i våra register i . Problemen med felaktig folkbokföring är ett reellt problem också vad gäller våra välfärdsutbetalningar, för de allra flesta välfärdsutbetalningar från är bosättningsbaserade och utgår från folkbokföringen. Det har dock inget med samordningsnumren att göra eftersom man per definition inte är folkbokförd om man har samordningsnummer. Utbetalningarna från våra välfärdssystem till personer med samordningsnummer rör sig om . Det är alltså inte där de stora bedrägerierna mot välfärdssystemen i sker, utan det är på helt andra vägar. 56 (M): Finansminister är varmt välkommen till skatteutskottet och ska också komma dit vid ett annat tillfälle för att prata om folkbokföringen, där vi också har allvarliga problem. Som jag sa i början välkomnar jag det regeringen nu gör. Man kan alltid, särskilt i opposition, säga att den borde gjort mer och gjort det tidigare och så vidare. Men jag tycker att det är bra, det regeringen nu gör – att den skaffar sig ökad kontroll över samordningsnumren. Jag kan kanske överraska finansministern genom att säga att de åtgärder som regeringen nu gör, om de genomförs på det sätt som regeringen beskriver, långsiktigt kommer att lösa de problem vi har och förhindra att vi hamnar i vår nuvarande situation en gång till. Det regeringen inte gör i sitt förslag är att hantera alla de problem vi har . Ungefär 300 000 sådana här nummer kommer det att råda stor osäkerhet kring även efter ett genomförande av regeringens förslag. Det finns också en allvarlig brist, och det är att man inte inför biometri i systemet, det vill säga att man inte säkerställer att en person aldrig på något sätt kan ha mer än en identitet genom irisavtryck, fingeravtryck och andra saker som vi har i våra pass. Det vore inte orimligt att vi i samordningsnumren i så stor utsträckning som möjligt hade lika god information som vi har i våra pass. Detta är inte alltid eller varje gång möjligt för en person som vistas i och ska betala skatt och så vidare här, absolut inte, men man kan utforma lagstiftningen på ett bra sätt. Jag räcker därför ut en hand till finansministern. Låt oss göra denna typ av biometrisk information tillgänglig och ta tag inte bara i de flesta samordningsnummer utan också i de 285 000 nummer som inte blir kontrollerade. Det är min uppmaning till finansministern att göra detta. I övrigt önskar jag trevlig helg. 57 Finansminister (S): De kraftfulla åtgärder som regeringen vidtar för att skapa bättre kontroll i våra register över samordningsnummer ser jag inte som slutstation utan tvärtom som ett led i ett arbete med samordningsnumren som kommer att behöva fortsätta. I det finns också en utredning som ser över hela systemet med samordningsnummer. Att införa biometri är en fråga som vi inte har tittat närmare på. Det skulle behövas en grundlig analys av vad det skulle betyda för våra myndigheter och de behov som våra myndigheter har. Men det är en fråga som jag är beredd att diskutera vidare tillsammans med andra frågor. är det viktigt att säga att de administrativa resurser som vi lägger på att strama upp samordningssystemet också måste vägas mot vad som är mest effektivt för att bekämpa olika former av brottslighet – i förhållande till att lägga mer pengar på polisen, till exempel. Detta är en avvägning som vi behöver göra när vi jobbar med dessa frågor: Var är det mest effektivt att lägga pengarna? En del av de förslag som har haft i debatten är inte vid en första anblick det uppenbart mest effektiva sättet att använda resurserna när vi vill uppnå det som jag är säker på att vi har som gemensamt intresse, nämligen att med full kraft bekämpa alla olika former av brottslighet. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellation 2019/20:296 om rätten att studera för personer med funktionsvariationer 58 Statsrådet (S): har frågat mig hur jag avser att säkerställa att studenter med funktionsnedsättning får det stöd de behöver för att kunna studera på högskola och universitet. Den svenska högskolan ska vara välkomnande för alla som har förutsättningar att klara högskolestudier, oavsett bakgrund, kön eller funktionsnedsättning. Det är därför positivt att allt fler studenter tar del av de stöd som finns att få. Universitet och högskolor får avsätta av sina utbildningsanslag för särskilt pedagogiskt stöd, inklusive teckenspråkstolkning, för studenter med funktionsnedsättning. Utöver detta kan lärosätena ansöka hos om bidrag för de kostnader som överstiger av anslaget. Totalt betalades det 2019 ut för pedagogiskt stöd i form av anteckningsstöd, teckenspråkstolkning, mentorsstöd och handledning. Detta är den högsta summa som har betalats ut för detta ändamål. Vid varje lärosäte finns minst en samordnare som stöder studenter med funktionsnedsättning. Utöver det pedagogiska stödet kan studenter också få hjälp med anpassad kurslitteratur från Myndigheten för tillgängliga medier. Det finns avsatta för detta ändamål. Dessutom finns det också ett särskilt utbildningsstöd från Specialpedagogiska skolmyndigheten, SPSM, som lärosätena kan ansöka om. Stödet omfattar och erbjuds studerande med svåra rörelsehinder eller psykiska eller neuropsykiatriska funktionsnedsättningar. Myndigheten har tagit upp frågan om utformningen av stödet vid dialog med . Universitets- och högskolerådet, UHR, har enligt sin instruktion i uppgift att motverka diskriminering och på andra sätt främja lika rättigheter och möjligheter inom högskolan. Därför fick UHR 2018 i uppdrag att sprida goda exempel på åtgärder för att öka tillgängligheten och motverka diskriminering av studenter med funktionsnedsättning. Jag är väldigt mån om att systemet ska fungera så bra som möjligt för de studenter med funktionsnedsättning som söker stöd. För regeringen är det viktigt att fler personer med olika typer av funktionsnedsättningar söker sig till högre utbildning och att de under sin studietid får det stöd de behöver för att slutföra sina studier. Det handlar både om den enskilde studentens rätt att studera och om vikten av att ta till vara alla människor på arbetsmarknaden. Detta är alltså en viktig fråga för oss, och jag kommer därför att noga följa utvecklingen inom området. 59 (V): Jag vill tacka statsrådet för svaret. Min fråga var: Hur avser statsrådet att säkerställa att studenter med funktionsnedsättning får det stöd de behöver för att kunna studera på högskola och universitet? Det svar jag fått besvarar egentligen inte frågan. Vi får veta vad regeringen vill och vad som görs och att statsrådet noga följer utvecklingen inom området. Det är naturligtvis bra att regeringen och statsrådet är överens med mig om att det är viktigt att personer med olika typer av funktionsnedsättningar söker sig till högre utbildning och att de under sin studietid ska få det stöd de behöver för att kunna slutföra sina studier. Men hur säkerställer regeringen och statsrådet att alla får det stöd de behöver, vid sidan av uppdraget till UHR? Och vad innebär det egentligen att noga följa utvecklingen inom området? Vi vet till exempel att de medel som Specialpedagogiska skolmyndigheten har till sitt förfogande inte räcker. Myndigheten har tvingats sätta ett tak . Det täcker inte kostnaden, och man beviljar inte heller alla ansökningar. Vi vet också att det finns brister ute på våra högskolor när det gäller både den fysiska och den psykiska tillgängligheten. De studenter som behöver anpassad litteratur, till exempel personer med synnedsättning, har ibland svårt att få tag på litteraturen och får merkostnader. Lokalerna är inte alltid anpassade efter de behov som studenterna har; det kan till exempel gälla mer avskilda tentamensmöjligheter.