prot · H80953 · 2020-12-14 00:00:00 — På den plats där barnet mer än någon annanstans skulle få känna sig tryggt, i hemmet, bor i stället rädslan, smärtan, oron och ångesten. Så ska inget barn behöva ha det. Inget barn och ingen kvinna ska behöva vara rädd i sitt eget hem eller i det offentliga rummet, på arbetsplatsen, i skolan – ingen. I budgeten som regeringen, och Liberalerna har lagt fram satsar vi för att permanenta kompetensteamet vid i och utveckla det till ett nationellt mot hedersrelaterat våld och förtryck. Det är ett oerhört viktigt steg framåt. Vi satsar också ytterligare på arbetet mot hedersvåld, så att vi kan bli bättre i samhället på att ge stöd till utsatta och bekämpa våldet. livsviktiga kvinno- och tjejjourer får fortsatt i statsbidrag. Vi permanentar länsstyrelsernas uppdrag att motverka mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck. Här ligger i budgeten. Det är inte för tidigt att de här uppdragen blir permanenta. Det behövs långsiktighet i det här arbetet. Vidare satsar vi på återfallsförebyggande åtgärder i kommunerna riktat till våldsutövare. Vi måste se till att de som utövar våld slutar med det. Mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck måste få ett stopp. Kampen mot våldet är inte över förrän alla kvinnor, flickor och barn i vårt samhälle kan leva i trygghet. Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Nu i dagarna kom resultatet av Migrant Integration Policy Index, som nämndes här tidigare av . Det är ett index som mäter hur framgångsrika länder är på integration. Där jämförs en rad olika länder, alla EU-länder, , med flera. I den förra mätningen, 2015, ingick 38 länder i mätningen, och av de 38 länderna kom ut på plats nummer ett. I den nya mätningen, som presenterades och där 52 länder ingick, kom ut bland topp tre. Det görs mycket bra integrationsarbete i kommuner, regioner, myndigheter, civilsamhälle och näringsliv som inte uppmärksammas som det förtjänar. Jag vill därför passa på att i den här debatten säga ett stort tack till alla er runt om i landet som kämpar för att ge nya svenskar, vuxna och barn, en bra start här i . Ett stort och innerligt tack till er! Sedan måste vi från politiken göra vårt jobb. Vi har ett ansvar att se till att förbättra integrationen. Det spelar ingen roll vad får för placeringar, om det är topplaceringar, för det finns väl ingen politiker i det här landet som tycker att det är bra som det är. Det vore ju absurt. Nej, vi måste bli bättre på integration, på att ge människor bra möjligheter till en god etablering i . Det är bra för individen, och det är bra för samhället. Och en viktig sak som vi måste göra är att bli bättre på att ge utrikes födda kvinnor möjligheter att etablera sig och att ta vara på deras kompetens. Där gör vi inte tillräckligt bra ifrån oss. har vi förbättrat och utökat samhällsorienteringen och stärkt insatserna för föräldralediga, något som gynnar inte minst utrikes födda kvinnor. Och i statsbudgeten satsar vi på att förbättra samhällsinformationen för asylsökande. Integrationen behöver börja från dag ett i . Vi lägger också på det särskilda statsbidraget till de kommuner som har tagit ett stort ansvar för flyktingmottagandet, och införs ett intensivår inom etableringen. Mer måste göras för att förbättra integrationen. Vi måste också bekämpa segregationen. Vi har en skolsegregation som påverkar barns möjligheter till en god skolgång, något av det viktigaste som finns i ett barns liv. Vi har barnfamiljer som lever i hemlöshet i , ofta ensamstående kvinnor med barn. Vi har stora skillnader mellan människor när det gäller ekonomisk standard, trygghet, hälsa och livslängd, som varierar kraftigt mellan olika bostadsområden. Och den som lever i fattigdom i löper ökad risk att dö . En oerhört viktig faktor som driver fram segregation är ekonomiska klyftor. Om man vill minska segregationen skulle en hel del bli bättre om klyftorna minskade. I har dock utvecklingen varit precis tvärtom. Här har klyftorna i stället ökat. De har blivit ännu tydligare under coronakrisen. Fler människor dör av covid-19 i områden med socioekonomiska utmaningar. Här finns människor som inte kan ta bilen eller jobba hemma. Det är den dubbla orättvisan, fru talman, att kriser slår hårdare mot dem som redan har det svårt. Mer måste göras för att bekämpa segregationen och ge alla barn goda uppväxtvillkor. Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering I budgeten finns en satsning på i statsbidrag för sociala insatser i utsatta områden. Därutöver läggs också på statsbidrag till kommuner, regioner och civilsamhälle för att motverka och minska segregation. Jag vill avslutningsvis säga att vi lever i tider när vi hör starka röster som säger: Vi människor gör bäst i att tänka på oss själva. Vi behöver rå om vårt eget hus. Medmänskligheten har faktiskt gränser. Det kanske är viktigare än på mycket länge att komma ihåg, att minnas, vår historia. Det som har byggt vårt land starkt och det som har tagit från att vara ett land i djupaste fattigdom till att bli ett av världens rikaste och mest framgångsrika länder var de röster som i stället sa: Låt oss ta hand om varandra i det här landet! Låt oss bygga en gemensam välfärd som ett yttersta skyddsnät och ett land som vilar på en grund av gemenskap och solidaritet! Denna solidaritet har byggt oerhört starkt. Vi får inte glömma det. Starka och jämställda samhällen bygger vi tillsammans. 180 (KD) replik: Tack, statsrådet, för att du deltar i debatten ! Det är viktigt att statsråden är med i våra debatter för att lyssna in hur debatten går och även tar upp vad regeringen gör. Jag vill återkomma till frågan om våld mot kvinnor, något jag tror engagerar oss båda. Tyvärr talar siffror sitt tydliga språk. Det går inte så bra. Det går inte åt rätt håll, trots de åtgärder som statsrådet tar upp här. Vad mer kan göras? Varför får detta inget genomslag? Handlar det om attityder och värderingar eller är det straffen? Vad tror statsrådet? Vi tror till exempel att alldeles för få döms för brott som dessa. När det gäller framför allt våldtäkter orkar många kvinnor inte anmäla eftersom de vet att de kanske ändå inte får upprättelse i en domstol. Väldigt få anmälningar går till åtal. Kan statsrådet säga något om detta? Jag fick inte svar från Socialdemokraternas jämställdhetspolitiska talesperson på frågan om NCK i . Jag frågade varför man inte har återgått till ett grundanslag till dem enligt tidigare budget. Statsrådet kan kanske svara på det. Jag har även en fråga som gäller kvinno- och tjejjourerna. När vi har gett mer resurser till dem har kommunerna i sin tur dragit in resurser. Vad kan man göra för att kommunerna inte ska dra in pengar när staten ökar sina bidrag till kvinno- och tjejjourerna? Vi stod ju bakom förslaget att ge mer medel till dem. Kan statsrådet kanske svara på detta? 181 Statsrådet (MP) replik: Tack för de vänliga inledande orden och för de väldigt viktiga frågor som tar upp! Låt mig börja med vad som behöver göras. Vi skulle kunna stå i timmar och prata om detta. Det här är ingen quickfix. Vi kommer tyvärr inte att lösa mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck snabbt. Jag tror att vi behöver göra många olika saker. Vi behöver jobba förebyggande och med normer och värderingar. Vi har ett stort problem med en del killar och män. De flesta killar och män utövar inte våld, men av dem som utövar våld handlar den absoluta majoriteten om killar och män. Vi behöver göra upp med machokulturen, och det måste påbörjas tidigt i skolan. Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Vi behöver också bli bättre på att ge skydd och stöd. Det handlar både om akut skydd och stöd och om långsiktigt stöd. Hur tar man sig exempelvis ut på bostadsmarknaden efter att man bott i ett skyddat boende? Hur startar man om sitt liv? Jag nämnde tidigare hemlöshet. En del av de kvinnor och barn som är hemlösa är det på grund av att de har flytt från en våldsutövare. Där behöver vi från samhällets sida göra bättre ifrån oss. Rättsväsendet lyftes upp. Jag håller helt med om vikten av att man ska kunna få ett gott stöd när man vänder sig till rättsväsendet efter att ha blivit utsatt för brott. Vi gör just nu historiska satsningar på polisen, och polisen har rekryterat 150 nya medarbetare som ska jobba med brott i nära relationer. Det är ett väldigt viktigt steg framåt. Det är viktigt att vi tar dessa brott på största allvar. Det handlar ju om allvarlig och grov brottslighet som ytterst innebär att människor – kvinnor – förlorar livet. Som jag nämnde behöver man även jobba med våldsutövarna. Min repliktid börjar ta slut. Som jag sa skulle vi kunna tala väldigt länge om detta. Jag vill dock kort säga några ord om NCK. När myndigheten bildades under förra mandatperioden flyttades både uppdrag och resurser till . Arbetet vid i mot exempelvis prostitution och människohandel lades ju inte ned, utan ansvaret för regionkoordinatorerna flyttades till . Detta är bakgrunden till det hela. Jag delar riksdagsledamotens uppfattning att NCK gör ett oerhört viktigt jobb. 182 (KD) replik: Jag får ofta svaret att NCK är jättebra och viktigt, men jag förstår inte varför de inte kan få tillbaka det grundanslag som de hade innan. Varför behövde det bli sämre för dem när skulle ha pengar? Slutligen vill jag gå in på hedersvåld. Det är en fråga som engagerar, tror jag, både statsrådet och mig. Jag har länge tjatat om ett förslag som kallas forced marriage unit. Finns det inte en poäng med att polisen i samarbete med skulle kunna göra ett mer aktivt arbete för att förebygga att unga flickor förs till utlandet för tvångs- och barnäktenskap? Man skulle i så fall behöva en särskild lagstiftning så att man kan se till att föräldrarna återför sina barn hem till . Hur ser statsrådet på detta? 183 Statsrådet (MP) replik: Jag ser väldigt positivt på att vi lyfter fram olika idéer och ser vad vi ytterligare kan göra. har vi skärpt lagstiftningen och försvårar för föräldrar att föra ut sina barn. Det är ett första väldigt viktigt steg som togs . Det allra bästa är ju om barnen över huvud taget inte förs utomlands. Det är mycket svårare att jobba hem dem igen. Det går dock. Vi har utökat detta arbete på . Det är väldigt viktigt att vi inte lämnar dessa kvinnor och barn i sticket. Vi ska absolut vara öppna för att lära oss av andra länder och se vad vi i kan göra för att ytterligare förstärka arbetet. På vilket sätt kan till exempel polisen vara involverad? Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Vi ser exempelvis det som gör. De har en task force unit. De kan ha byggt upp vissa samarbeten genom historien i det gamla . Det har funnits nära kontakter mellan länderna, vilket har gjort att detta arbete har underlättats. Vad kan vi lära av det? Finns det något som kan göra? Kan vi bygga upp liknande samarbeten även om vi inte har sådana ? Vi är alltid öppna för nya förslag och idéer. 184 (SD): Jag vill, som brukligt är, börja med att yrka bifall till den reservation som finns i betänkandet. Året börjar lida mot sitt slut, och vi kan snart lägga 2020 bakom oss. Det har varit som definierats av en pandemi som har satt klorna i vår värld och i vår vardag som vi känner den. Det finns knappt någon som inte har påverkats av pandemin, skulle jag tro, men som alltid är det vissa grupper som påverkas mer. Äldre är en sådan grupp, och det finns även andra riskgrupper. En grupp som inte brukar klassas som en klassisk riskgrupp är kvinnor och män som blir misshandlade av sin partner. Utökad hemmavistelse för dessa personer är förenad med direkt livsfara. Vi har hört larmen från flera olika håll det här året: Våldet i hemmen ökar under pandemin, precis som det har gjort under tidigare världskriser. Det är därför mycket bra att regeringen skjuter till mycket extra resurser på det här området . Även vi inser naturligtvis värdet av ytterligare pengar och gör därför satsningar på i vårt budgetförslag, vilket alltså är utöver de satsningar som regeringen redan gör. Detta är en satsning som jag är väldigt stolt över, vill jag säga. Jag är glad att vi gör den, särskilt det här mycket speciella året. Trots att enbart pengar aldrig kommer att kunna stoppa våld är det oerhört viktigt att pengar aldrig blir en tröskel som hindrar oss från att arbeta mot det. Det är också väldigt välkommet att det nationella kompetensteamet mot hedersrelaterat våld och förtryck vid i nu kommer att permanentas. Det är någonting som bland andra vi har föreslagit . Det här är min sista jämställdhetsdebatt i , och därför vill jag ta tillfället i akt att skicka med min önskelista till regeringen, som föredömligt nog är på plats här . Det är en lista över saker jag gärna ser att regeringen arbetar vidare med. Jag är nämligen inte bara här i egenskap av politiker utan även som en kvinna som har vuxit upp i en generation där kvinnor å ena sidan har mer möjligheter än kanske någonsin förr men å andra sidan får utstå andra, nya typer av hot. Jag talar om hoten från dem som anser att kvinnor existerar enbart för att tillfredsställa andras begär. Jag talar om hoten från dem som tror och tycker att samtycke kan köpas för pengar. Jag talar om hoten från dem som anser att kvinnor ska döljas och kontrolleras för att inte dra skam över släkten. Jag talar om hoten från de företag som profiterar på sexuella övergrepp för att tjäna pengar. Jag talar om hoten från dem som tycker att kvinnor som talar ut om sexuella trakasserier borde sluta överreagera. Jag talar om hoten från dem som bidrar till att unga tjejer tror att smärta i samband med samlag är normalt. Jag talar om hoten från alla dem som insisterar på att leva kvar i då sexism var mer regel än undantag. Och framför allt talar jag om hoten från dem som tror att vi är klara nu – att vi redan är jämställda och därför inte behöver göra mer. Jag skulle också vilja att regeringen utvecklade arbetet mot våldet i ungas parrelationer. Stiftelsen 1000 Möjligheters rapport om just detta är fruktansvärd men nödvändig att läsa. Om regeringen inte redan har tagit del av den vill jag verkligen tipsa om att man bör göra det. Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Slutligen skulle jag vilja att samtliga partier faktiskt försökte lägga prestigen åt sidan för ett tag och inse och erkänna att vår jämställdhet är värd att kämpa för – att den är viktigare än politiskt spel. Vi må inte vara överens, och vi kanske till och med direkt ogillar varandra. Men medan vi står och tjafsar om vem som är värst och vem som är mest si eller så växer sig hoten mot jämställdheten allt större, och jag tror att vi behöver stå enade om vi ska kunna möta dem. Detta, fru talman, är vad jag önskar mig. Sist men inte minst vill jag naturligtvis även önska alla en god jul och ett gott nytt år – med allt vad det innebär i den mycket märkliga tid vi lever i. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Subsidiaritetsprövning av kommissionens förslag till direktiv om tillräckliga minimi-löner i Europeiska unionen § 9 Subsidiaritetsprövning av kommissionens förslag till direktiv om tillräckliga minimilöner i Europeiska unionen Subsidiaritetsprövning av kommissionens förslag till direktiv om tillräckliga minimilöner i Europeiska unionen (COM(2020) 682) 185 (S): Jag tänkte att jag skulle hålla mitt anförande ganska kort. Det innevarande året har varit ett väldigt märkligt år, vilket många har berört. Men det demokratiska arbetet pågår, och tur är väl det i den här delen. Det vi har att debattera nu är den subsidiaritetsprövning av kommissionens förslag till direktiv om tillräckliga minimilöner i Europeiska unionen som arbetsmarknadsutskottet har hanterat. Jag börjar med att yrka bifall till arbetsmarknadsutskottets förslag att avge ett motiverat yttrande till , rådet och kommissionens ordförande. Hela utskottet anser att kommissionens förslag strider mot subsidiaritetsprincipen. Subsidiaritetsprövning av kommissionens förslag till direktiv om tillräckliga minimi-löner i Europeiska unionen Det finns ett väldigt starkt stöd runt om i landet för detta. Arbetsmarknadens parter, de politiska partierna och väldigt många andra stöder förslaget att lönebildning bör ske och regleras på nationell nivå. I har vi en lång historia av detta: Sedan , som undertecknades 1938, har arbetsmarknadens parter ansvarat för lönebildningen. Det har tjänat oss väldigt väl – vi är ett av de länder i världen som har det lägsta antalet konflikter på arbetsmarknaden. Det är naturligtvis vällovligt att jobbar med att försöka få nationerna att hantera det här med minimilöner, men självklart behöver det avgöras på nationell nivå. För vår del är det extra viktigt att vi värnar vår partsmodell, som har tjänat oss så väl under dessa år. Med de orden, fru talman, yrkar jag bifall till arbetsmarknadsutskottets förslag. 186 (M): Det är en sak att säga att man är emot EU-förslaget om minimilöner men en helt annan att sedan också vara det, fru talman. Debattartiklar, offentliga uttalanden och skenfäktning är en sak, men när det gäller att med kraft och effektivitet driva intresse av att sätta stopp för EU-förslag har den och kommit till korta. Parterna på den svenska arbetsmarknaden är djupt oroade över förslaget och har uttryckt det upprepade gånger. Såväl LO som PTK och har gemensamt uppmanat regeringen och att mobilisera alla resurser som finns för att hindra att direktivet antas. Parterna har även uttalat att regeringens agerande i har varit alltför avvaktande, fru talman. Ärendet handlar inte om ja eller nej till minimilöner utan om huruvida riksdag anser att EU alls har rätt att lagstifta om lönefrågor och lönepolitik, det vill säga om det i över huvud taget finns så kallad rättslig grund för detta. Det handlar om huruvida detta förslag strider mot subsidiaritetsprincipen eller ej, det vill säga att EU-beslut ska fattas på den lägsta möjliga nivån. Jag är glad att vi nu trots allt kunde få ett enigt arbetsmarknadsutskott med på en linje som tydligt distanserar sig från den defensiva och passiva linje som regeringen driver när det verkligen kommer till kritan, fru talman. Medan regeringen i sitt skriftliga yttrande bara vågar uttala att det endast är ”tveksamt” om förslaget om minimilöner är förenligt med subsidiaritetsprincipen, fru talman, konstaterar utskottet tvärtom utan omsvep att det inte finns några tveksamheter om att detta strider mot subsidiaritetsprincipen och att ska ge ett så kallat gult kort, det vill säga avfärda förslaget. Tilläggas kan, fru talman, att på samma utskottsmöte, det vill säga , strax efter att vi justerade just det här ärendet, infann sig arbetsmarknadsministern. Hon var mycket otydlig, milt uttryckt. Man hade även kunnat säga att hon var ovillig, om man ska vara lite krass, att klargöra huruvida regeringen ansåg att verkligen skulle visa gult kort. Detta föranledde givetvis ett antal frågor. Ministern klargjorde då att hon och regeringen var tveksamma till om man skulle visa gult kort just . Jag påstår inte, fru talman, att regeringen i hemlighet är för förslagen om minimilöner. Det jag däremot konstaterar är att regeringen så uppenbart är insnärjd och hämmad av både sitt synsätt och sitt defensiva agerande. Detta har drivits fram av den socialdemokratiska gruppen i . Men framför allt handlar det om det odiskutabla faktum att regeringen i allmänhet, och i synnerhet, själv drivit fram detta till att börja med. Hela anledningen till och förutsättningen för EU-förslaget om minimilöner är den så kallade sociala pelaren som antogs under ett toppmöte i på initiativ av bland annat . Subsidiaritetsprövning av kommissionens förslag till direktiv om tillräckliga minimi-löner i Europeiska unionen De farhågor och den kritik som då framfördes från om att denna skulle leda till att EU skulle börja bestämma över medlemsstaterna när det gäller sociala frågor och arbetsmarknad – i synnerhet införandet av minimilön – avfärdade rakt av. Han sa att debatten om att makt kommer att överföras till EU och är en dimridå. De som hävdar detta gör det för att de inte vill ha sjysta villkor och social trygghet. En felaktig uppgift blir inte mer sann bara för att den upprepas hur som helst. Det uttalade statsministern i . Detta är ett extremt anmärkningsvärt uttalande bland annat mot bakgrund av att punkten 6 i deklarationen om den sociala pelaren innehåller en uttrycklig hänvisning till frågan om minimilöner. Utkastet till direktiv om minimilöner – det som vi nu diskuterar – hänvisar till den deklarationen på inte ett, inte två, inte tre, utan på inte mindre än åtta ställen. Kopplingen mellan dessa båda dokument är ju glasklar för alla förutom den svenska socialdemokratiska regeringen och statsministern. måste nu helt stänga dörren för alla försök från kommissionen att reglera lönefrågor på EU-nivå. Lönebildning är helt och hållet en nationell angelägenhet och ska så förbli. Förslaget om minimilöner tillsammans med en räcka andra förslag och initiativ från vad gäller allt från lönetransparens till en gemensam europeisk arbetslöshetsförsäkring riskerar att fullständigt preja ut den svenska partsstyrda arbetsmarknadsmodellen. Det gäller förslagen i sig själva men framför allt även alla de prejudikat i form av utslag i som kommer att komma i spåren av allt detta. Vi har sett kommissionen komma med en lång rad initiativ som inkräktar på och andra medlemsländers ansvar på det sociala och arbetsmarknadspolitiska området. Några exempel är direktivet om balans mellan arbete och privatliv, direktivet för tydliga och förutsägbara arbetsvillkor och förordningen om en gemensam arbetsmyndighet. Inte heller vid de tillfällena lyckades regeringen värna intressen. Regeringen måste nu agera aktivt på alla nivåer, i alla forum och i alla sammanhang för att stoppa att ett initiativ om minimilöner i EU blir verklighet. När det gäller förhandlingarna i rådet måste regeringen också aktivt verka för att nå en blockerande minoritet mot direktivförslaget. Låt mig avsluta med att säga att det är en sak att säga att man är emot EU-förslaget om minimilöner. Men det är en helt annan sak att sedan också vara det. 187 (SD): Vad ska man säga? Det materiella innehållet i utkastet till direktiv om minimilöner gör mig genuint orolig. Det här är farligt för . Det beror framför allt på den osäkerhet den här typen av förslag bringar med sig. Jag är tillräckligt gammal för att komma ihåg Lavaldomen och hur förvånande den var. Det var få i som såg den komma och kunde förutse utslaget i . Det är inte omöjligt att vi kommer att få se ett liknande fall lite längre fram om den här rättsakten antas. Subsidiaritetsprövning av kommissionens förslag till direktiv om tillräckliga minimi-löner i Europeiska unionen Det vi debatterar här är egentligen bara subsidiaritetsprövningen av förslaget och inte förslagets materiella innehåll. Jag vill säga ett par saker dels om subsidiariteten, dels om den rättsliga grunden och dels om hur vi har hamnat i den här situationen. Alla dessa tre saker är ganska viktiga. När det gäller den rättsliga grunden står det uttryckligen i Europeiska unionens grundlag att Europeiska unionen inte har befogenhet att lagstifta om minimilöner, Artikel 152.5, om jag inte minns fel. Detta är antagligen ett av de allra mest tydliga övertrampen av EU:s befogenhet som jag någonsin har sett. Bara på den grunden borde det finnas betydligt starkare protester bland vissa medlemsländer – är bland dem – än vad vi har sett. Den rättsliga grunden och det faktum att det brister så kraftigt i det hänseendet är egentligen mer beklämmande än just subsidiariteten. Om vi ska säga något om subsidiariteten har den här frågan ingen direkt gränsöverskridande dimension. Vi har utstationeringsreglerna som reglerar när en person från ett land jobbar i ett annat land. Vi har dessutom en situation i EU där det skiljer sig väldigt mycket mellan de olika länderna när det gäller hur man beslutar eller hur lönesättning fastställs på andra sätt, till exempel genom partsförhandlingar som vi gör här.