prot · H80926 · 2020-10-22 00:00:00 — är i vanlig ordning väldigt bokstavstroget och har tolkat det som att man ska följa spårbarheten noggrannare än livsmedelskontrollen, för den följer linjärt. Här ska man då backtracka och framtracka. Jag har noterat samma kritik från näringen om hur pass proportionerligt det här är och vilken effekt det får vid en jämförelse med hur andra länder gör. Detta är en ny förordning; den har bara funnits på plats i lite . Vi ger nu ett uppdrag till en oberoende myndighet, Statskontoret, att utvärdera systemet och titta på hur andra länder har gjort och föreslå, om man anser det lämpligt, förändringar utifrån proportionalitet och utifrån hur andra länder har gjort. Det visar att vi tar det här på väldigt stort allvar och att det är en viktig fråga. Vi vill inte belasta en i övrigt redan hårt drabbad näring med kontroller och system som vi inte behöver. Det är ett tydligt svar på din fråga. Sedan fick jag många frågor kring kvoter och kvotförhandlingar utöver den som handlar om stater, alltså den förhandling som EU gör internt om fördelningen av kvoterna mellan oss. Dessa förhandlingar genomförs alltid . hade vi god framgång i förhandlingarna, givet att driver att allting ska grunda sig på vetenskapliga råd. Det innebär att vi vill ha kvoter som ligger så nära den vetenskapliga rådgivningen som bara är möjligt. Vi tycker oftast lika som kommissionen, så vi brukar förespråka kvoter som ligger så nära kommissionens förslag som möjligt – hög eller låg kvot beroende på hur statusen för fisket eller beståndet ser ut. var vår enda oro inför förhandlingarna att kommissionen föreslog en förändrad utformning av hur man skulle få till ett lekstängningsstopp, alltså förbjuda allt fiske när torsken leker. Vi fick inget gehör från något annat land. Vi hävdade att man inte följde vetenskaplig rådgivning, att man tog till för många försiktighetsprinciper och stängde områden med djupt vatten där torsken inte leker. Vi ansåg också att man inte tog hänsyn till huruvida det var proportionerligt eller inte, detta utan att få gehör från något annat land eller från kommissionen. Direkt när vi åkte hem från började vi ett arbete för att säkerställa hur vi skulle kunna förändra det här . Det var ingen överraskning för någon att resultatet skulle bli dåligt. Jag delar heller inte bilden att det var en överraskning för alla andra partier och för näringen. Före förhandlingarna hade vi dialogmöten där vi tog upp hela den svenska förhandlingspositionen med både näringen och partier, så de får ta ansvar för att de lyssnar och läser. Däremot har vi arbetat intensivt med att informera berörda aktörer, både i kommissionen och i andra länder, om vad vetenskapen säger och hur man skulle kunna hitta en alternativ utformning så att detta inte får oproportionerliga resultat. Det arbetet gav frukt när vi förhandlade i början av i . Vi fick där till en ny utformning som jag menar innebär bättre förutsättningar både för det kustnära sillfisket och för det småskaliga fisket efter exempelvis plattfisk. 132 (KD): Tack, ministern! Jag måste säga att jag gläder mig storligen över det tydliga svar som ministern gav. Jag skönjer också en viss självkritik i detta att man nu ser över det här, och det tycker jag är väldigt positivt. Sillstoppet som infördes var faktiskt helt katastrofalt för hela fiskenäringen. Med sillstopp till hade med största sannolikhet hela näringen gått i graven. Därför är det arbete som har gjort positivt, att det inte blir ett sillstopp 2021. Däremot är det ytterst beklagligt att regeringen fastslagit att det inte finns någon ersättning alls till fiskare som inte fick fiska sill . Många fiskare fick hopp under den interpellationsdebatt som ministern och jag hade . Där sa ministern så här: ”Man har öppnat möjligheter för ett snabbspår att göra programändringar, vilket innebär att skulle kunna införa ett stillaliggandestöd. Det är en fråga som vi nu bereder så fort vi kan. Här handlar det om att hitta svensk medfinansiering till förslaget och att kunna implementera det på ett bra sätt så snabbt som möjligt.” Vidare sa ministern: ”Min ambition är att komma tillbaka så fort som möjligt. Vi snabbereder frågan att leverera på den sista delen, det vill säga ett stillaliggandestöd.” Min fråga till ministern är: Vad hände från interpellationsdebatten med de positiva ordalagen om att se möjligheter, som gav fiskarna en hel del hopp, till då man upplever att dörren till att ge stillaliggandestöd är helt stängd? Tack för debatten! 133 Statsrådet (S): Det som hände var att vi gjorde precis det jag sa i debatten. Ledamöterna i denna kammare behöver sätta sig in lite i frågorna. Jag tror i och för sig att vet att den möjlighet som EU gav att förändra programmen, och det var alla program inklusive EHFF, som reglerar dessa frågor, gavs med anledning av covid. införde stillaliggandeersättning med anledning av covid och med de kriterier som kommissionen ställde upp, och det gällde . Den diskussion som har blossat upp är ganska oseriös till sin karaktär såtillvida att den blandar och bortser från fakta. Det är ganska ohederligt mot dem som är berörda, alltså yrkesfiskarna, som ges hopp där det egentligen inte finns något skäl för det man säger i debatten. Det är bekymmersamt. Dörren för stillaliggandestöd i övrigt stängdes när antog programmet för den perioden och valde bort stillaliggande som ett alternativ. Man kan göra en programändring, men det tar upp till och måste godkännas av kommissionen. Det är kvar på programperioden. Därför är fråga betydligt mer relevant i sammanhanget: Vad gör vi inför nästa programperiod? Det arbetet håller vi på att förbereda just , och då behöver vi åter bestämma oss för vilka olika verktyg som ska finnas i det svenska programmet. Det är inte fråga om pengar. Om man inte kan ge stillaliggandestöd, kan man då inte ge nationellt stöd? Svaret är tyvärr nej. Vi har undersökt det noga, för vi hade alla velat det. Men detta säger statsstödsreglerna nej till. Alla takbelopp det hänvisas till är inte heller svenska regler, utan det är EU-regler kopplade till programperioden. Vill man på riktigt skapa långsiktiga förutsättningar måste man först och främst se till att det finns något att fiska. Då blir utformningen av lekstängningsperioderna kanske det viktigaste verktyget. Vi får jobba med verktygen vi har i systemet. Kan vi ersätta på något annat sätt? Det nämndes i debatten att man ska kunna få ersättning för annat, såsom att fånga spöknät och hjälpa till i forskningssyfte. Detta har vi öppnat för. I övrigt måste vi hjälpas åt att hitta alla konstruktiva vägar för att lösa detta på ett bra sätt, för fiskarna förtjänar absolut det. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellation 2020/21:28 om yrkesfisket och dess beredningsindustri 134 Statsrådet (S): har frågat mig om jag är beredd att ge Havs- och vattenmyndigheten, genom ett tillägg i instruktionen till myndigheten, i uppdrag att främja ett konkurrenskraftigt svenskt yrkesfiske och vattenbruk och om jag delar Fiskekommunernas uppfattning att större beredningsanläggningar för fisk och skaldjur liksom landningshamnar bör ses som nationella snarare än kommunala intressen. Vidare har fråga mig om jag kommer att ta några initiativ för ett ökat nationellt ansvarstagande för till exempel landningshamnar och beredningsindustri, som är viktiga för svenskt yrkesfiske och vattenbruk. Havs- och vattenmyndigheten arbetar på regeringens uppdrag för bevarande, restaurering och hållbart nyttjande av sjöar, vattendrag, hav och fiskresurser. Myndigheten har uppdraget att förvalta fiskeresurser sedan upphörde . fick 2011 i uppdrag att främja yrkesfisket, vattenbruket, fritidsfisket och fisketurismen och är även förvaltande myndighet för havs- och fiskeriprogrammet. Jag delar inställning att det är viktigt att de berörda myndigheterna arbetar aktivt för att bidra till ett konkurrenskraftigt yrkesfiske och vattenbruk. Regelförenklingar och att försöka minska den administrativa bördan är en viktig del i detta arbete. Det är viktigt att regelverk utformas på ett enkelt och lättförståeligt sätt och är ändamålsenliga oavsett om de tas fram på nationell nivå eller EU-nivå. Alla myndigheter som i sin verksamhet kan påverka företagens administrativa kostnader behöver därför arbeta med att förenkla regler som medför en börda. Detta är ett pågående arbete som jag följer mycket noga. Myndigheterna har påbörjat ett arbete med en gemensam strategi för svenskt fiske och vattenbruk. Regeringen har tydliggjort i myndigheternas respektive regleringsbrev att strategin och de sektorsspecifika handlingsplanerna ska utgå från ekosystemansats och bidra till att stärka måluppfyllnaden i maritima strategin, inklusive hållbar blå ekonomi, och i En livsmedelsstrategi för – fler jobb och hållbar tillväxt i hela landet. Strategin ska bidra till en konkurrenskraftig och hållbar livsmedelskedja, särskilt genom att beakta kompetensförsörjning, diversifiering och lönsamhet, samt minska arbetsplatsolyckor och dödsolyckor. I arbetet ingår även att beakta forskning och innovation samt besöksnäringens möjligheter. Gemensamma mål och ett samarbete mellan och Havs- och vattenmyndigheten, tillsammans med andra berörda myndigheter och organisationer, möjliggör samordning mellan främjande och förvaltning. Vi avvaktar återrapporteringen av detta uppdrag. Jag delar även inställning att landningshamnar och beredningsindustri är mycket viktiga för svenskt yrkesfiske och vattenbruk. Därför verkar regeringen för att vi ska ha långsiktigt hållbara kvoter samt att vi via handelsavtal och autonoma tullkvoter ser till att beredningsindustrin får tillgång till den råvara som behövs. I de förhandlingar som pågår om autonoma tullkvoter för vissa fiskeriprodukter driver vi på för att beredningsindustrins behov säkras så att vi får en tillförlitlig försörjning av råvaror av rätt kvalitet och kvantitet till konkurrensmässiga priser. kommuner ska ge invånarna i sin kommun service som finns där invånarna bor. Ett av kommunernas samhällsuppdrag är att tillhandahålla vattentjänster. Vid tillståndsprövning av anläggningar för livsmedelsproduktion och rening av avloppsvatten gäller krav på bästa tillgängliga teknik och efterlevnad av gällande normer för miljökvalitet i recipienten oavsett vilken aktör som söker tillstånd för anläggningen. Det är viktigt med ett fortsatt gott samarbete mellan staten och kommunerna för att adressera de utmaningar och realisera den potential som finns för en hållbar blå utveckling längs hela vår kust. Detta kan dock inte ske på bekostnad av fiskbeståndens status eller försämrad miljö, inte minst eftersom det har negativa effekter på både fiskerinäring och andra samhällsintressen. Det är för mig och regeringen viktigt att det även finns förutsättningar för en stark fiskerinäring som levererar och bereder fiskeriprodukter i . 135 (M): Jag tackar landsbygdsministern för svaret. Låt mig börja med en positiv iakttagelse. Jag tycker ofta att fiskerifrågorna debatteras alldeles för lite i kammaren och att det är för få ledamöter som är engagerade i dessa frågor. kan jag glatt konstatera att det var flera frågor om detta på frågestunden tidigare och att det precis före denna debatt var en annan debatt om yrkesfiskets förutsättningar och då mer specifikt sillfisket, som också denna interpellation till stora delar berör. En annan positiv iakttagelse, som egentligen är grunden för min interpellation, är att jag ser en enorm potential i svenskt yrkesfiske och dess tillhörande beredningsindustri. Jag är övertygad om att vårt yrkesfiske har möjlighet att utvecklas och leverera fler jobb, ökad tillväxt, nyttigheter för såväl lokalsamhället som för andra närliggande näringar och näringar som drar nytta av vad yrkesfisket gör, till exempel besöksnäringen. Jag ser också en enorm potential för ett växande vattenbruk, både landbaserat, till havs och i sjöar. Om vi ska lyckas ta vara på potentialen skulle det få stora positiva effekter för bruttonationalprodukt. Inte minst skulle det betyda oerhört mycket lokalt i de områden och på de platser där yrkesfisket och dess industri och också det växande vattenbruket utgör en viktig del av det lokala näringslivet och kulturen, som hemma i där jag bor. Bakgrunden till min interpellation är också att det finns allvarliga problem för yrkesfisket och för beredningsindustrin som jag tycker att vi behöver adressera och diskutera vad vi kan göra åt. Vi ser att antalet yrkesfiskare och fiskefartyg i har minskat drastiskt. Vi ser att genomsnittsåldern hos dagens yrkesfiskare är hög och stigande. Vi ser att har brist på landningshamnar och att vi har ett stort investeringsbehov runt om i när det gäller fiskets infrastruktur. Vi ser också att vi bara har ett fåtal större beredningsindustrier kvar och att endast av den svenska sillen och skarpsillen förädlas i . Detta, herr talman, är bara några exempel på sådant som får i alla fall mig och, hoppas jag, också landsbygdsministern att fundera över vad vi kan göra politiskt för att skapa bättre förutsättningar för det svenska yrkesfisket och dess beredningsindustri. För mig som moderat är det alldeles glasklart att oavsett bransch måste företagen inom en näring kunna stå på egna ben. Alla näringar genomgår strukturomvandlingar, och företag måste alltid av egen kraft kunna möta förändringar och konkurrens. Som politiker har vi ett stort ansvar för att ge företagare goda förutsättningar att verka och utvecklas. Det är här jag tycker att regeringen har en hel del kvar att göra. Regeringen gör för lite, herr talman, tar för få initiativ och vidtar för få konkreta åtgärder. Jag hoppas att ministern kan bli lite mer konkret kring hur regeringen till exempel vill stödja infrastrukturen och säkerställa tillgången till landningshamnar, vilket ministern klart och tydligt uttryckte är viktigt, och inte minst kring frågan om långsiktighet och hur regeringen agerar för att säkerställa att vi kanske får på plats fler fleråriga förvaltningsplaner så att yrkesfisket får bättre förutsättningar att veta under en viss överskådlig framtid vilket yrkesfiske som kan bedrivas. 136 Statsrådet (S): Tack, , för frågan! Tack också för den konstruktiva ansatsen i frågeställningarna och att interpellanten ser att det görs mycket och att det händer bra saker! Jag saknar på riktigt människor som lyfter fram potentialen hos denna bransch. Det är helt rätt som säger att detta är en yrkeskår som står inför enormt stora utmaningar. Man ska inte blunda för utmaningar. Man ska diskutera dem och söka konstruktiva sätt att lösa dem på, men om man vill utveckla en potential behöver man klara saker som exempelvis generationsskifte. Det är en åldrad yrkeskår till stora delar – jag delar den bilden. Om man vill få unga människor och nya generationer att stiga in där behöver man skapa en berättelse om varför det är viktigt, varför det är bra jobb och hur företag utvecklas där, som man hanterar två bilder på en och samma gång. Det är alltid en stor utmaning. För att i någon mening beröra lite vad det är som görs så är det flera saker kopplat till yrkesfisket och de utmaningar som finns. Om man pratar om i detta sammanhang, vilket jag uppfattade lite grann kopplat till frågeställningen, kan man konstatera att havsmiljön är den största utmaningen för framtidens yrkesfiske. Trots att vi givetvis ska göra vad vi kan när det gäller kvoter och andra saker kommer situationen där inte att bli tillfredsställande bättre om man inte också adresserar miljöproblemen i havet. Därför avsätter regeringen 240 miljoner extra under innevarande år för att kunna jobba med att bevara havsmiljön och göra den bättre. Vi gör också en annan viktig sak i sammanhanget kopplat till när kvoter och annat gör att man inte kan fiska på det sätt man vill. Det gäller det här med att skapa långsiktighet, inte minst i inkomsterna, för en fiskare. I förordningsändringen inför detta år gjorde vi, som vi sköt till mer pengar, en förändring som innebar att fiskare nu aktivt kan vara en del i och få ersättning för att exempelvis städa havet från plaster och redskap eller delta i forskningsprojekt kopplat till miljösituationen eller ta fram selektiva redskap. Det är en åtgärd som fungerar att koppla ihop med det som ligger i EHFF för och det som vi faktiskt har i vårt program. Vi pratade i den förra interpellationsdebatten om saker och ting som vi inte har, till exempel stillaliggandestöd och skrotningspremier. Detta har varit ett sätt att skapa medfinansiering och förutsättningar för att jobba med verktyg som öppnar och är möjliga. Utöver detta jobbar vi med förenklingsfrågor. Jag beskrev tidigare exempelvis den åtgärd vi nu vidtar när vi ser över implementeringen av spårbarhetssystemen utifrån kritik från näringen. Vi försöker att i dialog med näringen vara lyhörda för både de problem och de möjligheter de ser. Trots att detta är en yrkeskår som har det jäkligt tufft just , för att uttrycka det milt, uppfattar jag att de ändå är villiga att vara med i konstruktiva diskussioner om hur man löser utmaningar och problem. Utöver detta handlar det givetvis om att man måste få hela kedjan att fungera. Ett exempel som nämndes är landningshamnar och vad regeringen är beredd att göra där. Det är en del, skulle man kunna säga, av infrastrukturen för att fisket och framför allt förädlingen av fiskeråvaror ska fungera. Därför är det en jätteviktig fråga, men det kanske allra viktigaste för den är att säkra tillgången på råvaror. Då är vi tillbaka vid kvoterna, men det får jag återkomma till i mitt nästa inlägg. 137 (M): Tack, ministern, återkom gärna till frågan om infrastruktur! Som jag lyfte upp i min interpellation är förutsättningen för att vi långsiktigt ska ha ett livskraftigt och konkurrenskraftigt yrkesfiske som utvecklas att det finns rätt förutsättningar både i havet och i våra sjöar, för de yrkesfiskare som fiskar där. Vi behöver också rätt förutsättningar i form av att vi har konkurrenskraftiga skatter, ett konkurrenskraftigt regelverk, myndigheter som är konstruktiva och förstår näringens behov och, inte minst, en fungerande infrastruktur. En av kärnfrågorna i denna interpellationsdebatt är att vi har en utmaning i att mycket av yrkesfiskets och beredningsindustrins infrastruktur ägs och drivs av småkommuner. Det är kommuner som , som togs upp i den föregående interpellationsdebatten, min egen kommun men också kommuner som och små kommuner som , som har den största beredningsindustrin för humankonsumtion i , nämligen Pelagic i , som hotas av nedläggning om man inte kan finna en lösning på hur man ska klara de skärpta reningskraven för dess beredningsindustri. Jag tycker att det verkligen är angeläget att få igång denna diskussion. Jag är helt enig där: Den är inte enkel. Det är inte självklart var gränserna ska gå för vad som är kommunens ansvar, vad som ska vara industrins eget ansvar och vad som ska vara statens ansvar, men precis som vi har en levande och ständig diskussion om infrastruktur när det gäller vägar och järnvägar och vad som ska ligga på respektive aktör tycker jag att vi behöver få igång denna diskussion också för yrkesfisket. Det blir väldigt tufft för små kommuner att klara av att göra de investeringar som krävs. Det är också väldigt svårt, inte minst för det lokala, kustnära yrkesfisket, att bära dessa kostnader. För det större, pelagiska fisket finns det större möjligheter att axla en del investeringar, men för det kustnära yrkesfisket är det ofta väldigt svårt. En annan konkret fråga jag hade i min interpellation rörde uppdraget till Havs- och vattenmyndigheten. Vi ser i till exempel livsmedelsstrategin och den strategin att man lyfter fram hur viktigt det är med myndigheter som agerar främjande och att de har en viktig roll i att skapa förutsättningar för näringarna. har en tydlig instruktion, att de ska ha ett främjande uppdrag. Det uppdraget finns inte till Havs- och vattenmyndigheten. Jag tycker att ministern har en chans här att på ett enkelt och tydligt sätt skicka en tydlig signal till näringen att man nu ger Havs- och vattenmyndigheten en klar instruktion – att den faktiskt har ett uppdrag att agera främjande. Sedan kom det upp andra diskussioner och problemområden, till exempel den åldrande kåren och att vi har problem med rekrytering av nya yrkesfiskare. Jag har för egen del föreslagit att regeringen ska ge Havs- och vattenmyndigheten ett uppdrag att ta fram en handlingsplan för hur man kan underlätta generationsskiften och hur man kan öka och underlätta rekryteringen av nya yrkesfiskare. Är ministern och regeringen beredda att göra det? Yrkesfisket tyngs av regler och byråkrati. Jag har föreslagit en . Är regeringen beredd att göra det? Jag vill se tydliga åtgärder, herr talman, som leder till att vi stärker konkurrenskraften för svenskt yrkesfiske och dess beredningsindustri. Då räcker det inte att vi bara diskuterar och tittar på kvoterna och hur vi ska säkra dem, även om det såklart är grunden för såväl yrkesfisket som beredningsindustrin. 138 Statsrådet (S): Jag tackar för att han utvecklade sina tankegångar. Jag delar hans slutsats att det inte räcker att titta på kvoter och att titta på fråga för fråga. Det handlar väldigt mycket om att förmå att ta så stora och samlade grepp som möjligt, med respekt för att det är komplicerat och ibland svårt, inte minst eftersom vi inte själva äger många av dessa beslut. Exempelvis kvoterna förhandlas både inom ramen för EU och med EU och andra länder. Det är mycket långa processer och många storheter som står på spel. Med storheter som står på spel menar jag exempelvis att mycket av brexitdiskussionen, huruvida vi får ett avtal eller inte, faktiskt kanske kokar ned till fisk och fiskemöjligheter. Det är alltså storpolitik i detta också. Med detta sagt ska vi som nation givetvis göra allt vi kan för att skapa de bästa förutsättningarna för fisket i . Jag ska försöka att inte upprepa det som jag redan har sagt utan i någon mening utvidga min tankegång. Jag tror att det var som sa att det är klädsamt att vara självkritisk. Det gäller väl oss alla. Jag kan konstatera att avvecklades 2011. Då hade vi en alliansregering. Jag tror inte ens att det var fel. Men man bör inte använda det som ett slagträ eller indikera någonting i debatten i så fall. Det som jag tror är viktigt är att man konstaterar och accepterar att och Havs- och vattenmyndigheten har två olika uppdrag. Havs- och vattenmyndigheten har hand om kontroll och reglering. Det som vi har gjort i detta sammanhang är att ge dem ett gemensamt uppdrag att ta fram en strategi för hur de ska verka tillsammans. Detta uppdrag finns redan och ska slutredovisas senast till oss. Syftet är att komma åt precis det som jag tror att vill att vi ska komma åt, nämligen att dessa myndigheter ska jobba för att skapa de bästa möjliga förutsättningarna. Då ska vi givetvis ha en bra kontrollfunktion och bra regler och leva upp till det som vi behöver göra för att kunna säkerställa vår trovärdighet i förhandlingar och annat, men vi ska också hitta system som innebär att vi inte oproportionerligt krånglar till det för dem som ska utföra själva hantverket, alltså fiskarna. Vi behöver också titta på och skapa förutsättningar för det. Vi talar väldigt mycket om fisket just , och det är ganska naturligt. Men, som jag sa, handlar det också om infrastrukturen. Jag uppfattade att interpellanten också tryckte på den och hur viktigt det är att detta hänger ihop. Återigen är det absolut viktigaste att man säkrar råvarubasen, och då är kvoterna viktiga. Man behöver också titta på hur staten då kan hjälpa till när det gäller att investera i denna typ av verksamheter. Jag delar nämligen problembilden. För de små segmenten inom fiskerinäringen och för de små kommunerna innebär detta givetvis tunga investeringar. Då behöver vi titta på hur det är möjligt att skapa bra strukturer för att kunna få investeringsstöd och annat till detta inom ramen för det som är möjligt.