prot · H709121 · 2020-05-14 00:00:00 — Avslutningsvis vill jag tacka delegationen, inte minst dess ordförande , för ett fantastiskt arbete . Naturligtvis vill jag även rikta ett stort tack till det internationella kansliet, som har stöttat oss i allt vårt arbete. Ni gör ett fantastiskt arbete! 90 (V): Vi debatterar nu verksamheten i . Momodou , som är representant i , skulle egentligen ha deltagit i debatten, men han är förhindrad på grund av covid-19. Jag kommer därför att hålla vårt anförande. Jag satt i under förra mandatperioden, så jag är inte helt obekant med frågan. Den demokratiska utvecklingen i världen och i gick sakta men säkert åt rätt håll. Det är dock med oro som jag nu kan konstatera att demokratin återigen börjar gå i motsatt riktning i flera länder – globalt och på vår kontinent. Det är något som blir extra tydligt när man betraktar länder som , , och . räknas inte längre som en demokrati, enligt . Orbán har utnyttjat coronakrisen för att styra genom dekret, och parlamentet har i praktiken avskaffats. I finns en formell oppposition, val och oberoende medier, men i praktiken har vallagar och de politiska spelreglerna anpassats för att säkra Putins makt. I har man kanske inte nått lika långt, men landet är på god väg i en liknande riktning. Demokratin är i akut fara. Ett exempel är attackerna på rättsväsendets oberoende. har tagit flera steg bort från demokratins väg genom att försöka att systematiskt tysta all opposition i landet. Ett tydligt exempel är massarresteringarna av bland annat ledande politiker . Resultatet är att nu befinner sig under ständig övervakning av just . är ett viktigt mellanstatligt organ som samlar i stort sett alla europeiska länder, och det är därför en viktig plattform för dialog, samarbete och utbyte. Det är en plattform som blir extra viktig när kärnvärden ifrågasätts. Det är kärnvärden som gäller mänskliga rättigheter, rättsstatens principer och ett demokratiskt styrelseskick. Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och är centrala verktyg i arbetet. Andra viktiga organ knutna till är kommissionär för mänskliga rättigheter och . Jag tänker dock koncentrera mitt anförande till arbetet i den parlamentariska församlingen. Två frågor som har stått i centrum för arbetet i den parlamentariska församlingen gäller valet av ny generalsekreterare för samt frågan om deltagande. Vid sommarsessionen valde församlingen dåvarande utrikesminister till ny generalsekreterare för . har alltid varit försiktigt med sanktioner mot medlemsländer, men när det gäller annektering av och agerande i östra ansåg att det fanns anledning att agera, vilket ledde till att temporärt fråntogs sin rösträtt i den parlamentariska församlingen. svarade med att vägra betala sina medlemsavgifter och deltog inte heller i det parlamentariska arbetet i . påbörjades en process för att komma fram till en lösning, och antogs en ändring av arbetsordningen, vilket ledde till att den ryska delegationen återupptog sitt arbete i församlingen och sin betalning av medlemsbidraget. Men stod fast vid sitt tidigare ställningstagande och röstade emot eftersom anledningen till sanktionerna kvarstod. Vi kan aldrig tillåta att ett medlemsland annekterar en del av ett annat medlemsland. agerande är helt oacceptabelt. En annan viktig fråga som debatteras flitigt i är vikten av fria och oberoende medier. Den granskande journalistiken spelar en viktig roll i ett starkt och demokratiskt samhälle. Vi ser också med oro på den systematiska användningen av desinformationskampanjer. Det handlar inte bara om trollfabriker i sociala medier, utan det är fråga om en integrerad och växande del i stora och mäktiga institutioners verksamhet. Felaktig information sprids för att manipulera, splittra och påverka demokratiska beslut. Oberoende medier utgör då en mycket viktig motkraft. Problemet med hot och våld mot journalister är fortfarande stort i . Mordet på journalisten på är ett fruktansvärt exempel på journalisters utsatthet. Därför är det viktigt att vi gör allt vi kan för att stärka det straffrättsliga skyddet för journalister i . Hot mot journalister pågår ständigt, även i , och måste tas på allvar. Medierna har en avgörande roll i en demokrati, och arbetet för att säkra deras oberoende och självständighet är en viktig politisk fråga. Det är glädjande att kunna konstatera att den svenska delegationen fortsätter att vara en av de mest aktiva delegationerna i – kommer på tredje plats efter och . Det är också glädjande att delegationens medlemmar har valts till olika viktiga uppdrag, som vi har hört om . Jag tänker särskilt på Momodou uppdrag som rapportör i arbetet mot rasism och diskriminering. Det är ett uppdrag som är viktigare än någonsin mot bakgrund av att högerextremistiska och antidemokratiska strömningar växer sig starkare över kontinenten. Jag har tidigare nämnt den negativa utvecklingen i länder som exempelvis , , och , och förutom de hot mot demokratin jag tidigare nämnt ser vi hur kvinnors, minoriteters, invandrares och hbtq-personers rättigheter pressas tillbaka. I har parlamentet röstat emot Istanbulkonventionen om kvinnors rättigheter, och i pågår ett arbete med att inskränka aborträtten. Hbtq-personers rättigheter ifrågasätts i allt fler länder i . Vi ser att det finns en växande antidemokratisk och högerextremistisk rörelse runt om i , även i och övriga . Det är rasistiska organisationer som i sin ideologiska övertygelse gör allt för att skapa splittring och sprida hat och hot, framför allt mot människor med invandrarbakgrund. Jag anser att vi som riksdagsledamöter har ett särskilt ansvar att stå upp mot rasism, högerextremism och intolerans samt hatfull retorik och hatfulla yttringar. Vi måste självklart alltid stå upp för att försvara kärnvärden när det gäller mänskliga rättigheter, rättsstatens principer och ett demokratiskt styrelseskick – i , i och i vår omvärld i övrigt. 91 (KD): grundades av 10 västeuropeiska stater i . har 47 medlemsländer och arbetar för att skapa en gemensam europeisk värdegrund baserad på krav på mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer. Målet är att åstadkomma ett nära samarbete, etablera goda relationer mellan medlemsländerna och värna mänskliga rättigheter. arbetar på tre olika politiska nivåer. Det finns ett beslutande och verkställande organ som kallas ministerrådet och består av medlemsländernas utrikesministrar. Det finns ett rådgivande och pådrivande organ, den parlamentariska församlingen. Slutligen finns det ett organ för samarbete på lokal och regional nivå – för lokala och regionala organ, som kallas kommunalkongressen. I utses ledamöterna av medlemsländernas parlament, och dessa ska vara parlamentariker. har medlemsländerna glidit isär, och kärnvärden står på spel. De utmanas av bristen på respekt för mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer. Flera medlemsländer brister i respekten för denna värdegrund och lever inte upp till sina åtaganden. Vi ser med stor oro på utvecklingen i , och och några andra länder, där godtyckliga arresteringar av journalister och politiska motståndare sker. Vi ser att ett flertal medlemsländer inte uppfyller många av sina åtaganden när det gäller migration och flyktingar, mediefrihet, tryckfrihet, jämställdhet med mera. Minoriteter diskrimineras, och deras minoritetsrättigheter inskränks. har debatten i alltmer handlat om flera medlemsländers brist på värnande av grundprinciperna demokrati, rättsstatens principer och mänskliga rättigheter. Att vissa medlemsländer inte respekterar denna värdegrund och inte delar de grundläggande värderingar som står för är väldigt oroande. Detta skadar dessutom organisationens trovärdighet som företrädare för och försvarare av de mänskliga rättigheterna. samtliga länder har ratificerat om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Det räcker inte med rekommendationer från mot medlemsländer som bryter mot sina åtaganden. För att bättre främja öppenhet, demokrati och mänskliga rättigheter bör rådet utesluta medlemsstater från medverkan och samarbete , för att markera att deras beteende inte är acceptabelt. Det räcker inte att ett land ingår en principiell överenskommelse om att respektera de mänskliga rättigheterna och rättsstatens principer. Landet måste i praktisk tillämpning visa att lagstiftningen följs och att man lever upp till vad medlemskapet egentligen innebär. Det är viktigt att upprätthålla de värderingar och principer som organisationen vilar på – annars kommer trovärdighet att försvagas. 92 (L): Som människor har vi faktiskt ett ansvar för andra människor i världen – både här i och i andra länder. Som människor som lever i en demokrati med en hög grad av frihet och mänskliga rättigheter har vi ett ansvar för andra människor i världen. Som ett litet land är beroende av att världen fungerar på ett fredligt sätt och av att konflikter länder emellan hanteras på ett civiliserat och regelbaserat sätt. Av dessa skäl är det oundvikligen så att vi, både som liberaler – självklart – och som medborgare i , måste stå upp för mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer. För detta arbete på europeisk nivå finns . Det är inte en hemlighet att i fungerande form kanske behövs mer nu än på mycket . Vi ser nämligen runt om i hur länder går åt fel håll när det gäller dessa principer. Vi ser det i , och , för att nämna några, men vi ser det inte minst i . ska ägna sig åt att lösa interna och externa konflikter. ägnar sig i stället åt att skapa interna och externa konflikter. ska ägna sig åt att sprida demokrati och motverka förtryck av såväl de egna medborgarna som människor i hela och världen, fru talman, men gör det motsatta. De ökar förtrycket av det egna folket, monterar ned rättsstaten och demokratin och använder sin makt för att pressa andra länder att göra detsamma. är i själva verket antitesen till syfte. Av det skälet har vi tillsammans med en skrivelse i det här ärendet. Den innehåller kritik av att en av dem som för räkning sitter i , en socialdemokrat, röstade för att skulle få vara med i gänget igen – vara med i klubben och vara med på samma villkor som de länder som faktiskt vill sprida demokrati och mänskliga rättigheter. deltog inte ens fullt ut i arbetet på det sätt man ska, och de betalar inte sin medlemsavgift. De respekterar inte värden, men de vill vara med. De vill nämligen ha det som en fin liten fjäder i hatten och kunna säga att de är med i arbetet. Det är ju pinsamt! Det är motsatsen till vad ska ägna sig åt. Det är inte bara så att detta i sig är ett gravt avsteg och att de i sig är antitesen till syfte, utan det är också så att detta leder till allvarliga konsekvenser på riktigt. Det innebär att man undergräver rådets integritet och att man därmed för framtiden lär andra länder att om riktar sanktioner, gör någonting för att utesluta dem eller ställer krav kan de ignorera detta och få vara med igen om de bara lyckas spela sina politiska kort rätt eller lyckas pressa andra länder och lyckas hota och mobba sin omvärld. Detta agerande från ledamoten i delegation i den parlamentariska församlingen leder i förlängningen till att syfte riskerar att frätas sönder. Integriteten är hotad. Av detta skäl har vi lagt fram vår skrivelse för att ska stå upp för mänskliga rättigheter och demokrati och inte släppa in och ta emot dem med öppna armar. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 13 Förbättringar för barn inom den psykiatriska tvångsvården betänkande 2019/20:SoU15 Förbättringar för barn inom den psykiatriska tvångsvården (prop. 2019/20:84) 93 ACKO ANKARBERG (KD): Förbättringar för barn inom den psykiatriska tvångsvården Det är en efterlängtad förändring som föreslås i den proposition och det ärende vi ska debattera . Det handlar om förbättringar för barn inom den psykiatriska tvångsvården. Det handlar om barn och unga som mår väldigt dåligt. De är en fara för sig själva och andra, och därför har man beslutat om tvångsvård. Det är alltid tungt när människor drabbas av sjukdom och olika besvär som gör att livet inte fungerar. Extra tungt är det när barn drabbas. De borde slippa detta och kunna växa upp utan smärta, oro och ångest. Jag skulle vilja att varje barn slapp sjukdom och ohälsa, men så är det inte. Tvångsvård är ett mycket stort ingrepp. Det ska göras när inget annat är möjligt, och även när det används måste det omgärdas av regler som gör det så bra som möjligt för barnet. Inom tvångsvården händer det att fastspänning med bälte och avskiljning från andra patienter används tillsammans med andra sätt att behandla. Alla dessa tvångsåtgärder måste regleras noga. är styrande för alla barn, även för dem som tvångsvårdas. Därför är regeringens förslag glädjande. Vi ser positivt på att man föreslår en inskränkning av möjligheterna att använda vissa tvångsåtgärder, att den tid som tvångsåtgärderna får pågå förkortas samt att förutsättningarna för förlängning tydliggörs när det beslutas om ytterligare tvångsåtgärder. Det är vidare positivt att regeringen föreslår en ny bestämmelse om särskild underrättelse till Inspektionen för vård och omsorg om en patient som är har blivit föremål för upprepade tvångsåtgärder . Vi kristdemokrater anser även att det är glädjande och ett steg i rätt riktning att regeringen föreslår en ny bestämmelse om att patienter som är ska ha rätt till dagliga aktiviteter på vårdinrättningen och till att vistas utomhus om inte medicinska skäl talar emot det. Förslagen i denna proposition går verkligen i rätt riktning, men vi tror att mer behöver göras för att stärka rättigheterna för barn som omhändertas inom tvångsvården. Detta är i enlighet med vad flera remissinstanser har uttryckt i sina yttranden. Enligt exempelvis och bör fastspänning med bälte helt förbjudas, då insatsen inte bedöms vara förenlig med . Vi har landat i samma slutsats. Vi kristdemokrater anser att fastspänning med bälte bör förbjudas för barn och unga . Vi kristdemokrater anser vidare att det är avgörande att den personal som ska ansvara för uppsikten av barn under en pågående tvångsåtgärd har rätt kompetens för att möta patientens behov. Om kompetensen brister äventyras patientsäkerheten. Vi anser därför att regeringens förslag i propositionen om att i lagtexten ersätta benämningen ”vårdpersonal” med ”hälso- och sjukvårdspersonal” inte är tillräckligt. Det bör stå att det är legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal det handlar om för att säkerställa bästa möjliga patientsäkerhet. Det är ju ändå en tvångsåtgärd, som är känslig och som kan upplevas som traumatisk och framför allt som väldigt kränkande. Vi kristdemokrater står bakom regeringens förslag, men vi har tillägg som vi hoppas vinner gillande. Jag vill särskilt lyfta fram reservation 1, som handlar om att vi långsiktigt måste ta bort fastspänning med bälte som metod. Jag har lyssnat på flera radioreportage om unga som tvångsomhändertagits och tvångsvårdats. Ett av dem har särskilt fastnat hos mig. Det handlar om , som under tvångsvård har avskilts 120 gånger. I reportaget berättar man att hon är den som har avskilts flest gånger av alla i . Det är 120 gånger som hon har avskilts från andra under pågående tvångsvård. Detta är ju ett rekord som ingen av oss vill inneha, och det är en vård som vi önskar vore annorlunda. Förbättringar för barn inom den psykiatriska tvångsvården är inte ensam; det finns många fler barn och unga som behöver en mer utvecklad vård och behandling när de mår dåligt. Vi måste vinnlägga oss om att förbättra tvångsåtgärderna men också om att göra mycket – före tvångsvården. På skolan ska man kunna få kontakt med skolsköterskan eller kuratorn , tycker vi. Första linjens insatser inom regionernas och kommunernas insatser måste byggas ut. Vården för dem med kroniska sjukdomar eller annan svår sjukdom måste förbättras. Stödet till anhöriga måste också förbättras. Pandemin ställer stora krav på oss . Jag ser goda exempel i många kommuner och regioner där insatserna för en god psykisk hälsa utvecklas. Kontakterna med det civila samhället förbättras också. Allt det goda som sker måste vi hitta vägar att behålla efter pandemin, för våra barns bästa. Avslutningsvis vill jag från oss kristdemokrater säga ja till regeringens förslag men också göra ett tillägg om att vi inte ska ha fastspänning med bälte för barn och unga . Det är en uppfordrande lag som inte bara kan antas, utan vi måste också förändra så att vi lever upp till konventionen. Dagens debatt och ärende tycker vi är ett bra steg i rätt riktning, men låt oss ta fler steg. 94 (SD): håller vi en viktig debatt. Detta är en debatt där skiljelinjen mellan behovet av tvång och den mänskliga rätten till frivillighet ska bedömas utifrån etiska aspekter. Regeringen har lämnat förslag på förändringar i lagen om psykiatrisk tvångsvård och lagen om rättspsykiatrisk vård. Det är både efterlängtat och viktigt att man gör den här översynen, då de tvångsåtgärder som används måste utvärderas och omprövas. Om vi ser till vad regeringen faktiskt vill genomföra handlar det i huvudsak om särreglering av tvångsåtgärder, exempelvis bältesläggning, avskiljande från andra patienter och inskränkning i rätten att använda elektroniska kommunikationstjänster. I just det här förslaget omfattas patienter som är . Det är absolut ett steg i rätt riktning som man tar när man nu verkar för att genomföra dessa förändringar. Detta gör att förutsättningarna för att använda dessa tvångsåtgärder också kan regleras på ett bättre sätt. Men låt mig vara tydlig: Det är tyvärr långt ifrån tillräckligt. Tvångsåtgärder inom den slutna psykiatriska tvångsvården för barn och unga måste ske med betydligt mer humana metoder. Den psykiatriska tvångsvården måste erbjuda en säker och evidensbaserad vård och ständigt uppdateras med nya effektiva behandlingsmetoder som med enkla medel ska kunna implementeras i den behandlande verksamheten. Detta måste vara vår målsättning för att motverka en cementerad och omodern psykiatrisk vård. Förbättringar för barn inom den psykiatriska tvångsvården Därför behöver vi göra mer än vad regeringen föreslår. Tvångsåtgärderna ska inte bara förkortas. De ska i stället granskas i detalj utifrån ett patientsäkerhetsperspektiv. När så har skett kan diskussionen om behandlingsmetoder och tvångsåtgärder inom den psykiatriska tvångsvården och den rättspsykiatriska vården få lov att fortsätta, men där är vi inte . Låt oss fokusera på tvångsåtgärden bältesläggning. Det är minst sagt en mycket problematisk åtgärd. Man kan fråga sig hur det under några som helst omständigheter kan vara en metod som används på barn och unga som vårdas för svåra psykiatriska diagnoser. Tvångsåtgärden kan i sig vara mycket traumatisk och innebära följder som posttraumatiskt stressyndrom. Det är också en mycket kränkande metod som kan ge svåra men för resten av livet. Vi måste värna barnrättsperspektivet. Att spänna fast barn och unga vuxna, som redan lider svårt, är inte försvarbart, inte under några som helst omständigheter. Det måste finnas alternativa metoder som är betydligt mer mänskliga. Om så inte är fallet är det hög tid att lägga om fokus för att ta fram mer lämpliga behandlingsåtgärder. delar den slutsats som många remissinstanser drar: Bältesläggning ska inte användas som tvångsåtgärd inom psykiatrin, och en utfasning bör påbörjas möjligt. Därför föreslår vi detta i vårt motionsyrkande i den följdmotion som har lämnats in med anledning av det ärende som vi debatterar. Vår uppfattning är glasklar. Bältesläggning ska fasas ut som tvångsåtgärd inom psykiatrin. Även om dagens debatt handlar om barn och ungdomar vill vi understryka att vår ståndpunkt även gäller vuxenpsykiatrin. Det här är inte en lämplig metod i något som helst sammanhang, oavsett ålder. Det är också hög tid att barn och unga ges rätt till självbestämmande och att integriteten stärks. Den psykiatriska vården ska arbeta utifrån ett barnperspektiv när man möter barn och ungdomar. Delaktighet och inflytande ska vara den självklara utgångspunkten under hela vårdprocessen. Inget annat är godtagbart. Med detta sagt, fru talman, vill jag avslutningsvis yrka bifall till reservation nr 1 av och . 95 (V): Barn och unga måste värnas, speciellt de barn och unga som mår dåligt psykiskt. Vi vet att många barn och unga i rapporterar just psykisk ohälsa. Men talar vi om de barn och unga som är i tvångsvård inom barn- och ungdomspsykiatrin, och det är de barn som mår sämst. Det är dem som vi måste värna genom lagstiftning. Även de barnen ska kunna känna sig säkra på att tillämpas, att de blir hörda och respekterade. Regeringens förslag innebär förbättringar som ställer sig bakom. Tvångsvården behöver i större utsträckning än vad som sker baseras på mindre tvång och mer delaktighet. Vi kan konstatera att alla former av vård kan skilja sig stort mellan olika regioner, och det gäller även den psykiatriska vården. Det behövs tydligare nationella regler och riktlinjer. Det gäller till exempel, som framförs i propositionen, även statistik, krav på personalens kompetens, utvärdering och barns rättigheter inom vården. I remissomgången säger att det är helt oacceptabelt att utsätta barn och unga för slentrianmässiga tvångsåtgärder. Tvångsåtgärder ska bara kunna vidtas i mycket extrema fall. Förbättringar för barn inom den psykiatriska tvångsvården Bristerna generellt inom den psykiatriska vården var en viktig anledning till att vi i i vår budgetmotion föreslog ökade satsningar på den psykiatriska vården, säkrad personalförsörjning, specialistsjuksköterskor samt extra anslag till sjukvård också i regioner med glesbygd. menar att tvångsåtgärder kan vara nödvändiga, precis som jag sa tidigare, i ett fåtal extrema situationer. Men målet måste vara noll i varje region, och genom metodutveckling, satsning på utbildning och kompetensutveckling av personalen kan vi nå dit. Med en underfinansierad vård och i synnerhet bristfälliga satsningar på personal inom psykiatrin är det här inte gjort i en handvändning. Det bör införas en nollvision när det gäller tvångsåtgärder inom den psykiatriska vården. Därför yrkar jag bifall till reservation nr 2. Flera remissinstanser har uppmärksammat att , Inspektionen för vård och omsorg, bara har regional statistik. Tillsyn och kontroll är regionalt baserad. Enligt siffror från vårdades 261 barn 0–enligt lagen om psykisk tvångsvård 2017. Det är faktiskt en ökning , då det var 207 barn. Att flertalet av dessa barn inte utsattes för bältesläggning kan man se i de undersökningar som har gjorts, men det var ändå 318 bältesläggningar av barn 0–2017. Kunskap och överblick måste finnas nationellt – detta för att kunna sprida kunskap kring metodutvecklingen, uppmärksamma brister inom flera regioner och skapa en mer jämlik hälsovård i hela . Effekten av tvångsåtgärder borde utvärderas på nationell nivå. Kunskapsuppbyggnad och kunskapsspridning måste ske systematiskt i hela landet. I en utvärdering bör även universitet och andra forskningsinstitut kunna engageras i vissa delar. Vetenskap och beprövad erfarenhet måste stå i centrum. vill att en lämplig myndighet ska ges i uppdrag att utvärdera varje genomförd tvångsåtgärd. Vi måste lyssna på barnen. Ett barn som upplevt en tvångsåtgärd måste få ge sin berättelse och sin upplevelse. Varje barn ska efter utförd tvångsåtgärd ha rätt till samtal med medicinskt ansvarig personal. Om samhället inte lyssnar är det ett svek. barnen och lyssna på dem! Deras upplevelser ska respekteras. 96 DAG (S): Inledningsvis vill jag yrka bifall till utskottets förslag. Jag tycker att det finns skäl att i dessa covid-19-tider börja med en diskussion och fundering kring hur den situation som vi befinner oss i kommer att påverka hela vårt lands befolkning, även barn och unga.