prot · H80917 · 2020-09-30 00:00:00 — Mot denna bakgrund anser vi att inte bör ställa sig bakom det tillkännagivande som handlar om att införa ett nationellt frånvaroregister. ställer sig därmed bakom reservation 1. om undantag från skolplikten – regler, tillämpning och tillsyn 20 (L): Liberalerna står självklart bakom samtliga sina yrkanden men särskilt reservation 2 i utbildningsutskottets betänkande om elever med långvarig frånvaro. Jag ska inte redogöra för . har tittat på regler, tillämpning och tillsyn av skolplikten, och man kan väl säga att både reglerna och tillämpningen är otydliga och att tillsynen är i princip obefintlig. Och det är en mycket kraftfull kritik mot regeringens myndigheter och ytterst och . Bakom de här siffrorna och den här utvecklingen ligger väldigt allvarliga och sorgliga situationer som vi måste förebygga. Det handlar inte bara, fru talman, om några som åker till , utan det finns också situationer där man struntar i rektorns beslut eller skolans information som säger: Vi kommer inte att bevilja ledighet, för er son eller dotter behöver gå i skolan. Är man inte i skolan tappar man undervisning och tappar fart, och det påverkar självklart kunskapsmålen och ytterst deras betyg. Det finns ytterligare exempel på problem som vi måste ta upp i det här sammanhanget, nämligen barn som förs ut ur landet ofrivilligt, barn som efter sommaravslutningen inte dyker upp till höstterminen. Därför är skolplikten viktig. Jag hoppas att inte någon ska börja kräva att vi ska luckra upp skolplikten och överlåta huvudansvaret till hemmet och vårdnadshavarna, för skolplikten är ju samhällets viktigaste insats för att säkra att alla elever i får tillgång till en bra utbildning, vilket i sig ger säkerhet och trygghet. Vi kommer att förorda förslaget om nationellt frånvaroregister. Jag har hört många invändningar mot att det behövs. Men så fort vi får någon medieuppgift om att det finns 5 000–6 000 hemmasittare – och vi vet inte hur många barn som faktiskt sitter hemma – frågar många politiker helt plötsligt varför det är så. När vi tittar på CSN och indragna studiemedel och studiebidrag, inte minst i gymnasieskolan, förvånas och överraskas många skolpolitiker, både kommunalt och här i . Detta beror på bristande rutiner och avsaknad av en systematisk uppföljning av frånvaron. Vi måste göra något åt detta. Det räcker inte att hänvisa till . Jag har i åtminstone fyra hört att jobbar med denna fråga, men vi har inte haft en pandemi . Jag förstår dock att man har fokuserat på denna fråga . Denna granskning genomfördes , och hade vi en dragning i utskottet. Jag hoppas att dessa frågor ska tas på större allvar. Många kommun- och regionpolitiker som jobbar med frågor om psykisk ohälsa och elevhälsa närmar sig till slut frågan om elevers närvaro och frånvaro. Eftersom brister i närvaron får omfattande negativa konsekvenser måste vi ha koll på varför eleverna inte är i klassrummet en vardag. Givetvis finns exempel med studier och vistelser utomlands. Man följer med sina föräldrar när de arbetar utomlands eller man har tillfälligt ledigt. Då gör skolan upp med eleven och vårdnadshavaren om vilka uppgifter som ska göras och vilka kontakter som ska tas mellan hemmet och skolan. om undantag från skolplikten – regler, tillämpning och tillsyn Men det är de andra problemen vi måste ta tag i. Därför är det viktigt att vi jobbar för möjligheten att införa ett nationellt frånvaroregister. De viktigaste avnämarna är givetvis huvudmännen, den enskilda skolenheten och rektorn i samråd med vårdnadshavaren och eleven. Det handlar om att förebygga. Den värsta effekten av långvarig frånvaro är kriminalitet. Det är inte ovanligt att många av de yngre barn som snappas upp av ungdomsgäng och kriminella gäng också har stor skolfrånvaro. Därför är detta en viktig brottsförebyggande insats. Jag yrkar åter bifall till vår reservation, nr 2, om elever med långvarig frånvaro. Denna fråga har inte varit ett specifikt uppdrag för , men i sin inlaga till regeringen hemställer till att ta en bredare ansats och titta på frågan om just hemmasittare. Hemmasittare är inga skolkare utan elever med olika funktionsnedsättningar. Det kan handla om stök, bråk och oordning på skolan som gör att de ofrivilligt stannar hemma på grund av avsaknad av anpassad studiegång och pedagogiskt stöd i klassrummet. Denna fråga är central, och vi kommer att fortsätta att kämpa för att detta förslag ska gå igenom. 21 (M): uppdagades en tragedi i . I en familj med fem barn, varav fyra var i skolåldern och ett var myndigt, hade inget fått gå i skolan. Det var , och den duktiga journalisten som publicerade familjens öde och myndigheternas bristande kontroll av skolplikten. Efter den mediala uppståndelsen beslutade att göra en revision av hur skolplikten efterlevs. I revisionsrapporten framkom sedan en rad brister i hur det fungerar. Revisionens skarpa slutsats var att skollagen behöver ändras på några punkter. Det handlar om hur lång ledighet en rektor kan ge en familj som vill resa utomlands och om någon typ av böter ska införas för vårdnadshavare som inte låter sina barn gå i skolan, vilket finns till exempel i . ansåg också att Skolinspektionen bör utföra tillsyn av hur bestämmelserna tillämpas och att bör ta fram stöd och vägledning på området. Regeringen ansåg att det inte var nödvändigt med några beslut, men glädjande nog ansåg alla i utbildningsutskottet att riksrevisorernas förslag skulle genomföras. Det som hände Ystadbarnen, som ingen saknade i skolan, var en tragedi som aldrig bör hända igen. Förhoppningsvis kan vi med dagens beslut skapa en ordning som minimerar risken för fler sådana tragedier. 22 (C): Fru talman, kollegor och inte minst alla elever och lärare i skolor! Vi satsar miljarder på att säkra en god undervisning och en trygg vardag för våra barn i skolan. Vi lyckas inte alltid med allt, men vi ser att lärare, pedagoger och annan personal överallt i landet gör stora insatser för att få till en undervisning som lyfter varje barn. Att vara med mina egna barn i skolan i eller att vara på besök runt om i landets skolor ger alltid en påminnelse om det stora arbete som görs runt omkring i landet. är undervisningen bra. Det tycker även eleverna, som tur är. om undantag från skolplikten – regler, tillämpning och tillsyn Men vad hjälper det om undervisningen är bra om inte eleverna är i skolan för att ta del av den? Vad vi än gör för att förbättra skolans undervisning är första steget att se till att barnen faktiskt är där och tar del av den. Den bittra verkligheten är dock att många barn alldeles för ofta är frånvarande från skolan. Det visade sig till exempel i det mycket omtalade fallet i , som flera har nämnt, men det finns mycket problematisk frånvaro som inte når sådana extrema nivåer som i det fallet. Det handlar om barn vars föräldrar inte prioriterar skolan eller barn som förtrycks av hedersskäl eller rent av förs ut ur landet. Detta är verkligheten, och att det krävs journalister för att upptäcka varje enskilt fall är inget vi borde acceptera. Så hur får vi fler att vilja vara i skolan och få lov att vara i skolan? Att säkra att barn vill vara i skolan är en fråga som vi i har prioriterat länge och där vi även fått genomslag för flera förslag. Eleverna måste såklart må bra, och därför ska tillgång till elevhälsa garanteras. Undervisningen måste vara relevant, och därför ses den över och ska bli mer digital. Det ska också vara meningsfullt att gå i skolan, och nya kursplaner, så att man förstår vad som händer, är en del av det. Att göra skolan mer attraktiv är för oss i bara en sida av myntet när det kommer till att minska frånvaron. Den andra sidan är att ha koll på frånvaron, följa upp den och säga skarpt ifrån till de föräldrar som begränsar barnens rätt till skolgång. Här ligger efter. Men har vi utskottets, och förhoppningsvis snart även , stöd att ändra på detta genom att införa ett nationellt frånvaroregister som gör att vi kan ha koll på frånvaron. har påpekat att frågan om frånvaro är större än de delar lyfter fram i den rapport vi debatterar och som utskottet med rätta ger sitt stöd till. Problemet med stor frånvaro och hemmasittare behöver ses i ett större perspektiv än regeringen ger uttryck för i sitt svar på rapporten. Därför vill vi att regeringen följer förslag och att det införs ett nationellt frånvaroregister – för det är just ett exempel på ett sådant större perspektiv. Ett nationellt frånvaroregister har faktiskt tidigare föreslagits av . En förebild på området är där ett nationellt frånvaroregister kraftigt har minskat frånvaron i skolorna. Registret i innebär att ansvariga på olika nivåer, inom politik såväl som förvaltning, kan granska hur antalet skolavhopp varierar och mellan skolformer. Dessutom tillkommer den centrala registreringen av frånvaro som skolorna är skyldiga att föra in. Detta gör att det finns goda möjligheter att hålla koll på utvecklingen. I registrerar lärare redan frånvaron i klassrummet, men det sker inte på ett systematiskt sätt. Det finns heller inget sätt att följa utveckling från centralt håll, inte alltid ens i kommunerna. Detta kan vi ändra på genom att införa ett nationellt frånvaroregister. Vi skapar alltså inte mer administration för lärarna, men vi ser till att den administration de redan gör utnyttjas på ett vettigt sätt. Detta borde alla vara för. om undantag från skolplikten – regler, tillämpning och tillsyn Givetvis räcker det inte att samla in data. Registret löser inte frånvaron i sig. Det är vad man gör med dessa data och analyserna av dem som gör skillnad. För att minska frånvaron krävs aktiva åtgärder som stöder eleverna i vardagen, och här finns redan många. Men det är genom att rikta uppmärksamhet på skolor där frånvaron är hög och att faktiskt se de elever som inte är i skolan som problemet kan börja lösas. Det vi föreslår här om ett nationellt frånvaroregister är inte ett sätt att straffa barnen för att de har varit borta, utan det är till för att man ska kunna lära sig vad som skapar problem och för att kunna utveckla en bättre skola för alla barn. Det är en viktig sak, för det är en helt grundläggande förutsättning för att ge barnen en bättre framtid. Forskning visar att de elever som har hög frånvaro i också ofta är de elever som hoppar av skolan helt. Och skolavhopp leder i sin tur till ökad risk för arbetslöshet, utanförskap och kriminalitet. I min hemstad är detta samband alldeles smärtsamt tydligt. Allt fler ungdomar och barn fångas upp av gängen när de i stället borde ha fångats upp av skolan. Det är helt oacceptabelt. Därför har jag förespråkat ett nationellt frånvaroregister. Det är en konkret och direkt insats som gör att vi kan se till att fler barn i och i resten av får den skolgång de förtjänar och har rätt till. Att kapitulera inför detta och acceptera nuvarande ordning, som regeringen gör här, är sorgligt. hoppas jag därför att kan ta ännu ett steg mot en skola där fler elever tar del av den undervisning som erbjuds, en skola där fler barn vill vara och känner sig välkomna och, inte minst, en skola där fler barn lyckas skapa sig ett fundament som gör att de kan bygga resten av sina liv som de vill. Därför yrkar jag bifall till utskottets förslag, som stöder vårt förslag, med stor förhoppning om att regeringen den här gången agerar snabbt på och utskottets önskemål. 23 (KD): Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkande UbU3. Jag vill också så här i inledningen tacka för en viktig granskningsrapport där man har visat på brister i hur kommuner följer upp att den skolplikt som finns också efterlevs. Skolplikten har inte kommit till för nöjes skull. Tvärtom handlar den om omsorg om barnen – att de ska få med sig kunskaper och förutsättningar att utvecklas till sin fulla potential med den bildning och de värderingar som förmedlas i skolan. De ska kunna gå vidare i ett meningsfullt yrkesliv. Genom att vistas i förskoleklass och skola tillsammans med människor från andra familjeförhållanden och andra kulturella bakgrunder lär vi oss ömsesidig respekt och förståelse, utöver all den kunskap som förmedlas i skolans undervisning. Det var därför bra att gjorde granskningen och kunde föra fram oklarheterna i ljuset. Det är allvarlig kritik som framförs om hur regelverket tolkas och efterlevs. Sådan kritik måste tas på största allvar. har också ett antal konkreta och skarpa förslag på hur man ska agera för att komma till rätta med problemet. Jag ska erkänna att jag blev förvånad när jag såg hur lamt regeringen valde att hantera förslag. Man skriver att det kan finnas behov, att man ska ta med sig frågan, att kan utveckla sitt stöd och att det kan finnas skäl att genomföra ytterligare och mer fördjupad tillsyn inom området. om undantag från skolplikten – regler, tillämpning och tillsyn Det behövs tydligare markeringar än så. Därför är jag glad över att utskottet är enigt i tillkännagivandet att regeringen ska följa den rekommendation som lämnar till regeringen i sin granskningsrapport. Det är bra att det också finns en majoritet i utskottet för att i detta sammanhang tillkännage för regeringen att den ska se över möjligheten att införa ett nationellt frånvaroregister. Det finns stora brister i frånvaroregistreringen. Jag besökte för sedan en fristående skola som hade hittat ett framgångsrikt sätt att arbeta med hemmasittare och elever med problematisk skolfrånvaro. Man kunde objektivt mäta framgången genom minskad frånvaro. När kommunala företrädare strax före mitt besök hade varit där frågade den aktuella skolans rektor hur stor frånvaron var i snitt på de kommunala skolorna. Men det fanns inget svar på den frågan, för det fanns inte något gemensamt sätt att mäta frånvaron i de kommunala skolorna. Än mindre finns det någon sådan nationellt jämförbar statistik över frånvaron. För elever med neuropsykiatriska funktionsnedsättningar börjar inte sällan frånvaron tidigt, med ströfrånvaro. Det handlar sällan om skolk i början, utan det är psykosomatiska symtom som magont, illamående, huvudvärk, ångest och så vidare, som föranleder föräldrarna att sjukanmäla eleven. Det handlar alltså inte om olovlig frånvaro. Med ett fungerande system för frånvaroregistrering kan den typen av upprepad ströfrånvaro upptäckas och utredas i ett tidigt skede – pedagogiskt, medicinskt och psykologiskt. Om man tidigt upptäcker problematiken kan man få bättre förutsättningar att vidta nödvändiga åtgärder, exempelvis att anpassa skolmiljön och undervisningen så att elevens obehag försvinner eller åtminstone blir hanterbara. Mycket är då vunnet. Många av de så kallade hemmasittarna, som det talas mycket om, har en omfattande frånvaro. Det handlar om både terminer och år som de inte går i skolan, och det började ofta med just ströfrånvaro när de var yngre. Med hänvisning till detta är frånvarorapporteringen alltså ett viktigt redskap, och det är angeläget att utskottets förslag om ett tillkännagivande för regeringen att se över möjligheten att införa ett nationellt frånvaroregister blir verklighet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 9.) § 8 En oberoende utredning av del i 2018 betänkande 2020/21:UbU4 En oberoende utredning av del i 2018 En oberoende utred-ning av del i 2018 24 (S): debatterar vi betänkande UbU4 och frågan om huruvida vi ska ha en oberoende utredning av del i 2018. Innan jag berör den reservation vi har vill jag börja i en annan ände. Jag vill tala om visionen, ambitionen och målet. Standardiserade tester visar hur står sig i internationella sammanhang. Men de gör ingen skillnad för min son, för din dotter eller för ditt barnbarn. Skolan är här och . Den tiden kommer inte tillbaka. Därför är det viktigt att vi ger barn och unga rätt förutsättningar och möjligheter från början. Det är i skolan grunden läggs för framtiden för allas förutsättningar att på lika villkor kunna bidra till och delta i samhället. Det är där grunden läggs för allas möjligheter att växa och utvecklas som individer och för allas möjligheter att nå frihet och förmåga att ta sig an vadhelst man önskar i livet. har tidigare haft ett av de mest jämlika och högpresterande skolsystemen i världen. Dit ska vi ta oss igen. Men för att göra det krävs det hårt arbete från lärare och elever, och det krävs investeringar och satsningar på att stärka undervisningen i skolan. Sedan regeringen tillträdde 2014 har vi steg för steg återtagit kontrollen över skolans utveckling. Vi har 31 000 fler anställda i skolan. Det gör skillnad i skolan och för dig som individ när du får det stöd som du behöver. Men mer behöver göras för att möta de barn och unga som har tuffast förutsättningar. När du som lärare går hem med en klump i magen för att du inte hann klart eller inte hann bemöta eleven som ivrigt försökte fånga din uppmärksamhet behöver du fler kollegor – fler som ser, som stöttar och som vägleder. Vi har satsat på fortbildningen för att stärka dig som lärare och för att ge dig nya verktyg och möjligheter att utöva ditt viktiga jobb. Trots att vi har lärarbrist och växande elevkullar och trots att svensk skola har välkomnat många nyanlända elever har satsningarna på skolan gjort att fler elever lär sig mer. Fler har vågat ta steget ut i vuxenlivet med en ryggsäck full av kunskap, självförtroende och mod. Vi vet också att vi har misslyckats med vårt viktiga uppdrag, för alla är inte där. Det finns fortfarande barn och unga som inte når målen och som inte tar de där viktiga stegen. Där har vi misslyckats, och där måste vi göra mer. Vi vet att vi inte har lyckats bryta ojämlikheten i skolan. Den svenska skolan är mindre jämlik än våra grannländers. Det, fru talman, borde vara en väckarklocka för alla utbildningspolitiker. Den marknadstro som har präglat skolpolitiken har lett till växande klyftor mellan skolor, och således har resultaten försämrats. Det här måste vi gemensamt motverka, för det leder inte till annat än att samhället delas upp redan i skolan. kunde vi läsa att gymnasiebehörigheten stigit lite grann 2020. Om man tittar noggrant kan man se hur klassamhället går i arv genom skolsystemet. Vi vet att utrikes födda elever som kommer sent under sin skoltid har svårare att nå behörighet. Därför dras snittet ned i gruppen utrikes födda. Men tittar man på elever med utrikesbakgrund födda i ser man att det nästan inte finns några skillnader gentemot elever med etniskt svensk bakgrund. Kontentan av detta är att det inte är ditt ursprungsland som avgör resultaten utan din klassbakgrund. Frågan vi då måste ställa oss är: Hur ska vi kunna ge alla barn möjlighet att klara skolan, oavsett vilket hem man råkar födas i eller vilken skola man går på? Detta är en av våra största utmaningar, och därför måste vi börja med att bryta skolsegregationen. En oberoende utred-ning av del i 2018 genomförs , och har deltagit i studien . Den senaste studien genomfördes . Drygt 5 500 elever från 223 skolor deltog. testar elevers kunskaper och kompetens i läsförståelse, matematik och naturvetenskap. Regering, riksdag och hela det svenska skolsystemet behöver ha bra underlag om elevers kunskaper och om kvaliteten i för att kunna fatta adekvata beslut och göra satsningar där det behövs. Låt mig vara tydlig med att det är allvarligt att det uppstått frågetecken kring statistiken och frågan om urval och bortfall. Man ska kunna lita på en studie som . Det är självklart att varje deltagande skola ska hålla sig till de regler som bestämts av när det gäller vilka elever som ska göra testet. Det är som ansvarar för deltagande, och det har försäkrats att på bästa sätt kommer att instruera deltagande skolor om gällande regler vid deltagande i 2021. När vi socialdemokrater har makten och resultaten vänder kommer kritiken. I utskottets betänkande, i medier och bland utbildningspolitiker av annan färg än min har det konspirerats, misstänkliggjorts och insinuerats på ett sätt som inte hör hemma i en demokrati. En del av debatten har kommit att landa i svensk migrationspolitik, hur invandrare och människor med annan bakgrund drar ned och tär på resurserna i svensk skola. För mig är det självklart att alla elevers kunskap och skolgång är vårt gemensamma ansvar. Vi bildar och satsar för framtiden. Det är därför vår skyldighet att ge rätt förutsättningar och möjligheter till alla barn, oavsett bakgrund. Vi har som sagt en reservation i detta betänkande avseende den oberoende utredning som bör göras. är världens största elevstudie, och det är viktigt och en självklarhet att man ska kunna lita på resultaten. För att säkerställa att resultaten håller hög kvalitet och är jämförbara mellan länder är det viktigt att undersökningen granskas av en oberoende part. har redan ombetts att ytterligare en gång granska resultat, och det är vår mening att är den mest lämpliga parten att granska PISA-undersökningens kvalitet eftersom de också har bäst kunskap om undersökningen och vad som gör den jämförbar mellan länder och . Jag yrkar därför avslag på utskottets förslag och bifall till reservationen. 25 (C): Till följd av medierapporter har det skapats osäkerhet om PISA-undersökningen i och trovärdigheten i dess resultat. används både som underlag för insatser och som temperaturmätare för skolans resultatutveckling. Därför är det oerhört viktigt att vi kan lita på resultaten av mätningen. Vi måste ha förtroende för skolan, och vi måste ha förtroende för de underlag vi får som grund för skolpolitikens utveckling. Det tror jag att alla är överens om – jag hoppas det, i alla fall. Att det finns delar av som har lågt förtroende för regeringen är i och för sig inget nytt. Det ligger väl närmast i sakens natur mellan regering och opposition. Men att Socialdemokraterna här i talarstolen försöker flytta fokus från sakfrågan ökar nog inte detta förtroende. En oberoende utred-ning av del i 2018 Alla förstår att inte är den enda eller ens den viktigaste frågan för svensk skola. är det dock den frågan vi ska debattera och fatta beslut om , och den kräver faktiskt fakta om skolan, oavsett vad dessa fakta visar om skillnaden mellan skolor, elever, ursprung eller annat. Att det finns intresse av att undersöka om regeringen och dess myndigheter hanterat korrekt är inget överraskande. Vi i instämmer helt i det behovet. För är det viktigt att det finns en stor tillit till PISA-undersökningen, och såklart också andra internationella jämförelsestudier av svensk skola. De uppgifter som har framkommit om hanteringen av vad gäller exkludering av elever på skolor behöver i allra högsta grad granskas. Svensk skola ska utvärderas ärligt och öppet. Bara så kan vi säkra en positiv utveckling av skolan. Att inte skulle kunna anförtros att undersöka om har gjort rätt i utförandet av håller vi i dock inte med om. Att använda , som ansvarar för , till att granska de oroväckande medierapporter som har kommit fram är både snabbast, enklast och mest effektivt. Det innebär att de som utvärderar genomförandet är de som har absolut bäst koll på hur faktiskt bör genomföras och har mest att förlora på om undersökningens trovärdighet undermineras. har därför drivit på för att just ska få i uppdrag att granska resultat ytterligare en gång – de har ju inte tittat på alla delar – och att i samband med det göra en särskild granskning av exkluderingen av elever i PISA-undersökningen mot bakgrund av medierapporterna. Det uppdraget har fått, och detta kommer att komma fram . Vi tycker att det har varit rätt ordning. Om granskning mot förväntan inte lever upp till de förväntningar vi har på dem om oberoende etcetera, om de inte tittar på de saker de borde, utesluter vi på intet sätt att vi kan gå vidare med andra åtgärder. Men vi måste börja med att låta dem som har bäst koll på hur sakerna borde genomföras kolla om de har genomförts på det sättet. Det är det mest logiska. Uppdraget till fångar väl upp de frågor jag och anser är viktiga att granska. Jag ställer mig därför bakom reservationen, som stöder att är det mest lämpliga organet att granska de svenska PISA-resultatens kvalitet.