prot · H709131 · 2020-06-03 00:00:00 — För att komma åt sådant behövs det bättre resurser och befogenheter till polisen, inte mer socialdemokratisk retorik. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 13.) Utvidgad tillträdesrätt för de regionala skyddsombuden § 11 Utvidgad tillträdesrätt för de regionala skyddsombuden betänkande 2019/20:AU13 Utvidgad tillträdesrätt för de regionala skyddsombuden (prop. 2019/20:135) 41 (S): debatterar vi en mycket angelägen lagstiftning för svensk arbetsmarknad, nämligen utvidgad tillträdesrätt för de regionala skyddsombuden, betänkande AU13. Jag vill börja med att yrka avslag på utskottets förslag att avslå regeringens proposition på området och yrka bifall till Socialdemokraternas, och reservationer, nr 1 och 2. Bakgrunden till regeringens förslag till lagstiftning är att den svenska arbetsmarknaden har utvecklats under . Rörligheten på arbetsmarknaden har ökat, arbetstagare stannar allt på en och samma arbetsplats och andelen visstidsanställda, inhyrda och utstationerade arbetstagare har blivit större. I och med detta har också arbetstagares anknytning till arbetsplatsen blivit mindre . Det blir då svårare att upprätthålla det samspel mellan arbetsgivare och arbetstagare som är grunden för det kontinuerliga arbetsmiljöarbetet. Utvidgad tillträdesrätt för de regionala skyddsombuden ökar och likaledes andelen mindre arbetsställen. Det är en utveckling som vi gärna vill se, men är det också viktigt att vi har ett välfungerande arbetsmiljöarbete ute på våra arbetsplatser. Utvecklingen visar att det på svensk arbetsmarknad finns många arbetsplatser där det inte finns lokala skyddsombud som tillsammans med arbetsgivaren kan kontrollera och följa upp det viktiga arbetsmiljöarbetet – därav vikten och värdet av att de regionala skyddsombuden ges tillträde till mindre arbetsplatser där det finns kollektivavtal. Arbetsgivare på mindre arbetsställen har oftast inte samma organisation för arbetsmiljöarbetet som arbetsgivare på större arbetsplatser. De kanske inte har den traditionen eller kunskapen. I det arbetet har de regionala skyddsombuden viktiga roller. Ett regionalt skyddsombud kan vara ett ambulerande skyddsombud som granskar arbetsmiljön och föreslår förbättringar samt främjar de anställdas deltagande i arbetsmiljöarbetet, inklusive att få fler lokala ombud valda. Detta i sin tur gagnar verkligen arbetsmiljöarbetet. Vi har haft en period då det har varit ganska tufft på arbetsmarknaden, inte minst på grund av covid-19. Det har kommit larmrapporter från olika sektorer, till exempel från busschaufförer och andra delar av offentlig sektor, där vi ser att det finns ett behov av ett gott och trovärdigt arbetsmiljöarbete. Detta visar också på vikten av en bra arbetsmiljöorganisation. De regionala skyddsombuden har en grundläggande uppgift i att aktivera det lokala arbetsmiljöarbetet. De har också en viktig roll i att uppmärksamma arbetsmiljörisker på arbetsställen som saknar ett organiserat lokalt skyddsarbete i form av skyddsombud eller skyddskommittéer. Jag har väldigt svårt att förstå de forna allianspartierna och som väljer att inte gå fram med den här lagstiftningen, inte minst i den period som vi nu lever i. Frågan har debatterats , och det finns ett starkt krav från arbetslivet, arbetsmarknaden och de flesta av arbetsmarknadens parter på att förbättra arbetsmiljöarbetet, att stärka rollen och att stärka det lokala arbetet ute på arbetsplatserna. Det är detta som den här lagstiftningen syftar till. Därför är det en stor besvikelse att lagstiftningen med all sannolikhet inte kommer att bli verklighet när klubban faller . Min fråga till de partier som väljer att gå emot förslaget är: Hur förklarar ni för dem som verkar på svensk arbetsmarknad att ni inte vill stärka det angelägna arbetsmiljöarbetet, speciellt i den tid vi nu lever i? Med dessa ord yrkar jag alltså avslag på utskottets förslag och bifall till reservationerna 1 och 2. 42 (V): Jag yrkar inledningsvis bifall till reservationerna. I bok , skuggorna finns det många berättelser som skulle kunna inleda en sådan här debatt. Jag fastnar vid en som återfinns i kapitlet Bortstädad mongol. Här får vi ta del av en journal för en okänd man från : Trauma: Fick sten i huvudet på sin arbetsplats. Stenen föll enligt uppgift från 6:e våningen. Börjar framför vänster öra, går till bakhuvudet. Operation med cirka 2 liters blödning. Man rensar bort små benbitar, gör en kraniotomi med början från frakturstället. Arbetar som byggnadsarbetare. (…) Oklart om patienten har insikt i sin situation. Klagar på smärta i huvudet. Enligt ansvarig läkare har patienten inte rätt till rehab. Utvidgad tillträdesrätt för de regionala skyddsombuden Arbetaren i fråga lämnar sjukhuset och försvinner. Hans arbetsgivare har lovat honom två månadslöner om han ligger lågt och inte driver någon process. Detta är en arbetsplats i vårt land, . bok har underrubriken ett du inte känner till. Det är ju så att vi ogärna tänker på att det finns delar av vår arbetsmarknad som präglas av ren arbetslivskriminalitet eller som av andra skäl i praktiken inte nås av lagar, regler och praxis som ska gälla när människor går till jobbet i . Detta är en del av verkligheten som vi lagstiftare måste anstränga oss för att känna till. ska vi veta att denna typ av berättelser inte kan användas för att anta att det liksom är tipptopp och hunky-dory på arbetsmiljöfronten i övrigt. Förvisso har vi i , sett ur ett långt perspektiv, lyckats få ned antalet arbetsolyckor med dödlig utgång, till exempel. Men det har funnits oroväckande tendenser till trendbrott . Det finns även många andra problem att ständigt återvända till, inte minst psykosociala och organisatoriska. Det är problem som får allvarliga konsekvenser . kunde vi ta del av en studie som visade att 770 personer beräknas dö till följd av arbetsrelaterad stress, som orsakar stroke och hjärtsjukdomar. De arbetsrelaterade dödsfallen, skadorna och förslitningarna uppmärksammas inte alls i proportion till deras påverkan på liv och hälsa. Det är i sig en av många avspeglingar av det svenska klassamhället. Vad har detta att göra med dagens betänkande? Jo, väldigt mycket. Här får jag be lite grann om ursäkt i förväg, om inlägget får karaktären av en informationsbulletin. Tyvärr är det ofta nödvändigt, när vi debatterar arbetsmarknadspolitiska frågor, att använda en del talartid till att helt enkelt förklara relativt grundläggande fakta om vad människor håller på med på svensk arbetsmarknad för kamraterna från de borgerliga partierna. Detta kan ibland till och med upplevas som ett slags arbetsmiljöproblem. Så är det egentligen inte. Det är förstås ett privilegium att få tala i . Hur som helst: De framgångar som vi i har haft med att förbättra arbetsmiljön över – det handlar inte minst om att kraftigt få ned dödstalen inom industrin – hänger ihop med ett systematiskt arbetsmiljöarbete som har byggts upp på arbetsplatserna och som har understötts av myndigheter och av tillämpad forskning. Där det arbetet brister är riskerna större för arbetstagarna, särskilt arbetstagare som har ett relativt litet inflytande över det egna arbetets innehåll och förläggning. Ett centralt element i det systematiska arbetsmiljöarbetet är systemet med skyddsombud. Det är ett i grunden välfungerande flexibelt system som man runt om i världen ofta ser på med viss avund. Systemet med skyddsombud bygger på några grundläggande insikter. Dels handlar det om att arbetsmiljöfrågor behöver närvaro och uppföljning. Dels handlar det om att erkänna att det finns ett reellt spänningsförhållande: Arbetsgivaren, som har ett arbetsmiljöansvar, har normalt ett gemensamt intresse med arbetstagarna av att få till en fungerande arbetsplats. finns det en ekonomiskt baserad intressemotsättning gentemot arbetstagarna. Detta system är ett sätt att hantera den komplexa verkligheten, så att vi kan få ett systematiskt arbetsmiljöarbete på arbetsplatser som är små och stora – i industrier, på kontor, i butiker och på bussar. Utvidgad tillträdesrätt för de regionala skyddsombuden Alla arbetsplatser med 5 eller fler arbetstagare ska utse skyddsombud. På arbetsplatser med 50 eller fler arbetstagare ska det finns en skyddskommitté sammansatt av representanter för arbetsgivare och arbetstagare. Det gäller även på mindre arbetsplatser om arbetstagarna begär det. Dagens betänkande berör mer specifikt det som kallas regionalt skyddsombud. På arbetsställen där det inte finns någon skyddskommitté kan en facklig organisation utse någon annan person till ett sådant uppdrag. Ett regionalt skyddsombud får då samma oerhört viktiga befogenheter som ett lokalt skyddsombud har att verka för en tillfredsställande arbetsmiljö och bidra till att skydd mot ohälsa och olycksfall kan uppmärksammas och att hoten kan avvärjas. Ett regionalt skyddsombud ska jobba för att det om möjligt ska bildas en skyddskommitté där sådan inte finns. måste det finnas minst en facklig medlem på arbetsplatsen för att ett regionalt skyddsombud ska kunna utses. Det finns en del arbetsplatser i där det inte är så. Vad är det för arbetsplatser, typiskt sett? Jo, det gäller dels branscher med rörliga eller tillfälliga arbetsplatser, dels branscher med allmänt stor personalomsättning där arbetet i hög grad utförs exempelvis av bemanningsföretag. Det är också uppenbart att det i många av branscherna finns firmor som tar in utstationerad arbetskraft. De skaffar sig ett hängavtal men är i övrigt inte med så mycket, så att säga. Det kan då vara fråga om arbetstagare som inte vet att de kan gå med i facket, som inte vet hur det fungerar i eller som faktiskt inte vågar gå med i facket av rädsla för repressalier. Som de flesta kan inse är detta arbetsplatser där behovet av att få igång ett skyddsarbete är särskilt stort. Det behövs något system som gör att fackliga organisationer har en möjlighet att medverka till att stärka en väldigt viktig del av förhållandena i branschen, nämligen de grundläggande arbetsmiljöfrågorna. Att regionala skyddsombud ska ha tillträde till dessa arbetsplatser borde alltså vara en självklar och angelägen åtgärd. Det är också något som har efterlysts länge från fackligt håll. har motionerat om det i . har regeringen äntligen prioriterat att få fram en sådan proposition, och det är väldigt bra. Vad gör då de borgerliga partierna plus, naturligtvis, ? Jo, de föreslår avslag på propositionen. Så svag är empatin med utsatta arbetstagare hos borgerligheten och ytterhögern, och längtan efter att vara varje nyck från arbetsköparorganisationen till lags är så stark att man lägger både pragmatism och anständighet åt sidan. Då blir också tajmningen extra magstark. När vi nu har arbetat med betänkandet har vi alla kunnat följa de oerhörda ansträngningar som i pandemitider har gjorts när det gäller de yrken där det är nödvändigt att man är på sin arbetsplats för att kunna utföra sitt samhällsbärande arbete. Det är sjukvården, äldreomsorgen och kollektivtrafiken. På flera av dessa arbetsplatser har det varit extremt viktigt att skyddsombuden har tagit sitt ansvar. De har upptäckt brister. De har krävt konkret handling av arbetsgivaren. De har i några fall även tagit till skyddsstopp. De har därigenom synliggjort risker och räddat kollegor från ohälsa och fara. Utvidgad tillträdesrätt för de regionala skyddsombuden Men i de motioner från högern och ytterhögern som har samlat en majoritet i utskottet kommer ett synsätt till uttryck som går vidare från bara avslag på propositionen till att också misstänkliggöra och undergräva själva det system med skyddsombud som vi har . Liberalerna och går längst i den riktningen, men övriga är inte långt efter. Inlindat i talet om utvärderingar och balans finns det en önskan att helt upphäva systemet med skyddsombud, alltså en modell där arbetstagarna själva aktivt deltar och där de har möjlighet att ställa krav när det gäller arbetsmiljö och arbetarskyddsfrågor. I högerpartiernas argumentation hänvisas det ibland till att det i stället ska vara statliga inspektörer som kliver in och sköter det jobb som de regionala skyddsombuden utför. Det är ett tunt skynke att gömma sig bakom, av flera skäl. För det första vet vi att samma partier har haft en njugg inställning även till finansiering. Föreställningen att myndigheten ska göra fler inspektioner med färre inspektörer får skrivas på ett klassiskt borgerligt konto för magiskt tänkande i offentlig verksamhet. För det andra matchas de beskedliga summor som staten ger i bidrag till de fackliga organisationerna för detta arbete – 125 miljoner i senaste budgeten för alla fackliga organisationer tillsammans – med nästan lika mycket från de fackliga organisationerna själva. Vi har alltså ett väldigt kostnadseffektivt arbete. För det tredje – och det är det viktigaste – är det orimligt att tro att en myndighet ska ha bättre koll på det som försiggår i arbetslivets kapillärer än de organisationer som befinner sig inne i den aktuella branschen. Detta är den svenska modellens styrka också generellt. Organisationerna i arbetslivet tar på sig ett ansvar att övervaka efterlevnaden av lagar, avtal och praxis på plats, nära verksamheten. Det är också väl belagt att arbetsmiljöarbetet funkar bäst så. Låt mig avslutningsvis återvända till exemplet med den olycksdrabbade mongoliska byggnadsarbetaren. avslutar ärendet på en gång när man får uppgifter från polisen, som kommer till platsen och finner blod men ingen skadad arbetare. Jag citerar ur bok: I standardformuläret till polisen besvaras frågor med ja och nej. Har inspektion skett på arbetsstället? Har anmälan till åklagarmyndighet om misstänkt brott gjorts? Planeras detta att göras och i så fall när? Har arbetsskadeutredning/rapport gjorts eller kommer sådan att göras? Har händelsen föranlett någon annan åtgärd från sida? Det vi behöver är att sådana arbetsplatser inte ska finnas i , inte ostörda i alla fall. Då har förstås myndigheter och deras samverkan mot arbetslivskriminalitet en avgörande betydelse. Men det har också i allra högsta grad de fackliga organisationerna och deras regionala skyddsorganisationer. När det gäller deras arbete vägrar alltså högern i denna kammare att hjälpa dem på traven. Det är faktiskt skamligt. 43 (M): Utvidgad tillträdesrätt för de regionala skyddsombuden Jag vill börja med att yrka bifall till arbetsmarknadsutskottets förslag till beslut, som innebär att en utskottsmajoritet fäller regeringens proposition om en utvidgad tillträdesrätt för fackliga regionala skyddsombud. Det säger ganska mycket, fru talman, om hur missriktat och undermåligt regeringens förslag är när man lyckas få en bred majoritet av fem väldigt olika partier emot sig. Tyvärr handlar regeringens förslag ärligt talat inte om arbetsmiljö först och främst utan om relationerna mellan socialdemokratin och de organisatoriskt närstående delarna av fackföreningsrörelsen. Jag beklagar faktiskt att regeringen inte lyfter den allvarliga frågan om arbetsplatsolyckor över partipolitiken utan i stället har valt att göra internpolitik av allt detta. Det är, herr talman, en alldeles för viktig fråga för det. Vi behöver tvärtom fokusera på sakfrågan, det vill säga den viktiga frågan om arbetsmiljö – inte minst i spåren av . Innan man bygger ut ett system, i det här fallet systemet med regionala skyddsombud, så kallade RSO, måste man ställa sig frågan hur eller om systemet funkar till att börja med. Alla vi partier som står bakom utskottets ställningstagande understryker också det anmärkningsvärda i att de regionala skyddsombudens verksamhet aldrig har utvärderats, trots att statliga bidrag – alltså skattepengar – går till arbetet. Ingen vet således, herr talman, hur effektiv eller framgångsrik verksamheten är, och det är därför som vi utöver att avslå propositionen föreslår en utvärdering och en utredning innan man kan besluta om en utökning av verksamheten. Låt mig bara ta ett av en räcka exempel. rapporterade exempelvis Ekot att av arbetsplatserna inom äldreomsorgen fått anmärkningar på sin arbetsmiljö enligt , detta inom en sektor där man givetvis länge haft både regionala och lokala skyddsombud och där den fackliga anslutningsgraden är mycket hög. Hade regeringens förslag haft sin grund i verkligheten borde rimligtvis både den fysiska och den psykiska arbetsmiljön här vara om inte ett föredöme så faktiskt mycket bättre än övriga sektorer där färre, eller ingen, arbetstagare valt att vara fackligt organiserad och där det inte heller finns någon lokal facklig organisation som kan tillsätta ett skyddsombud. Så är det med all önskvärd tydlighet och efter en titt på fakta tyvärr inte. Intresse, engagemang och möjligheter till övergripande funktioner och positioner vad gäller arbetsmiljöfrågor ska inte direkt eller indirekt utesluta alla de arbetstagare som valt att inte vara medlemmar i facket. Frågor om arbetsmiljö angår faktiskt alla arbetstagare och givetvis arbetsgivare, som naturligtvis sitter med det yttersta ansvaret. Vi moderater tycker att skyddsombuden har en viktig funktion på svenska arbetsplatser, och vi har givetvis inget emot att skyddsombud är fackligt anslutna. Men det ska inte vara tvingande eller normerande, herr talman. Det är också uppenbart att arbetsmarknaden ser helt annorlunda ut än , när arbetsmiljölagen skrevs, och det har skett stora förändringar på svensk arbetsmarknad som har inverkan på skyddsombudens arbete. Som sagts har andelen fackligt anslutna minskat kraftigt. En annan förändring är att företag och arbetsplatser ser annorlunda ut . Det finns inte lika många stora företag utan i stället fler småföretag med färre än fem anställda. Utvidgad tillträdesrätt för de regionala skyddsombuden Det finns också skäl att framhålla att arbetsmiljöarbetet inte bara är en facklig fråga. Arbetsmiljöarbetet berör och ska bedrivas av dem som arbetar i verksamheten, det vill säga arbetsgivare och medarbetare. uppstår det situationer där det är otydligt vilken roll och vilket mandat de regionala skyddsombuden har. Regeringens förslag riskerar att öka denna otydlighet i fråga om vilken roll RSO:erna har och därmed att försvåra det lokala arbetsmiljöarbetet i stället för att förbättra det. Genom att se över möjligheten att ge bättre insyn skulle det också kunna bli enklare för myndigheten att arbeta med arbetsmiljöproblem som är svåra att ta itu med vid reguljära platsbesök. Det är också så att arbetsmiljöutmaningarna på flertalet arbetsplatser ser annorlunda ut , med växande problem med psykisk ohälsa, trakasserier och mobbning. Det är en trend som ökar, och här behöver samhället tänka om för att möta baksidan av den moderna arbetsplatsen. Återigen och avslutningsvis, herr talman: är för viktiga för att bara användas som en bricka i ett socialdemokratiskt internpolitiskt spel. 44 (V) replik: Det var ett intressant anförande av , även om han i mycket liten utsträckning berörde den verklighet som propositionen har att hantera. Jag noterar att sa att mycket har ändrats på den svenska arbetsmarknaden. Det finns fler små företag och många som har en lösare anknytning till arbetsmarknaden. Det var bra sagt. Det är alltså ett argument för propositionen, och det kommer också tydligt till uttryck i den. Det var därför en lite märklig vändning från sida att använda det argumentet för att föreslå avslag på propositionen. Det fanns också en del överraskande inslag i anförande, till exempel att samtliga fackliga organisationer i – LO, TCO och , som alla står bakom en starkare roll för skyddsombuden – skulle vara något slags socialdemokratiska täckorganisationer. Det är en nyhet som inte jag har nåtts av, och, tror jag, inte heller någon som ingår i de här centralorganisationerna. Det verkar snarare vara någonting som man pratar om hos , och det borde man kanske sluta med. Jag funderar lite grann kring vad menar med det han säger om att detta är någonting som gäller alla arbetstagare. Det är ju så att vi har kollektivavtal på svensk arbetsmarknad, och ett kollektivavtal täcker alla som binds av det, oavsett om de är medlemmar i facket eller inte. Varför ska inte en facklig organisation kunna ta det ansvar som följer med kollektivavtalet att bidra till att, tillsammans med arbetsgivaren, ha en god koll på arbetsmiljöfrågor? Varför är så ängsliga för att arbetstagarna ska kunna påverka sin arbetsmiljö? 45 (M) replik: Jag vänder mig starkt emot att idylliserar det läge och den trend som vi har sett när det gäller arbetsmiljö och arbetsplatsolyckor i . Då kan vi inte idyllisera det system som finns . Uppenbarligen – bevisligen – har det systemet stora tillkortakommanden. Att i när det finns många arbetstagare som väljer att inte vara medlemmar i en facklig organisation då lämna dem utanför, eller egentligen utesluta dem från, ett aktivt arbetsmiljöarbete och från att inta övergripande positioner i det arbetsmiljöarbetet – vi måste fråga oss om det är rätt väg att gå. Nej, det är det självfallet inte. Vi avvisar inte systemet med regionala skyddsombud, men vi säger att innan man gör en utökning – och man går dessutom in med statliga bidrag – är det rimligt att utvärdera systemet. Utvidgad tillträdesrätt för de regionala skyddsombuden Sedan var det min kommentar till den socialdemokratiska internpolitiken. Jag konstaterar att vi har pratat med statssekreterare och i viss mån fått information från ministern. Men var det en öppen dialog eller diskussion? Vi fick ett färdigserverat förslag – take it or leave it. Det är inte så man gemensamt tar ansvar för en förbättrad arbetsmiljölagstiftning. Förneka inte den oroväckande trenden vad gäller arbetsplatsolyckor som har setts i . Om det befintliga systemet hade fungerat så väl, varför har vi den situation vi har? Där skulle jag uppskatta ett svar från och . 46 (V) replik: Jag är i och för sig född i ett annat land än , men jag misstänker att den språkförbistring som verkar finnas här inte huvudsakligen beror på mig. Allt förhåller sig i princip tvärtom mot det som säger. Det är inte så att vi idylliserar situationen som råder på svensk arbetsmarknad, utan vi beklagar många av de försämringar som har skett, inte minst tack vare förslag som parti har lagt fram . För att motverka försämringarna finns en rad förslag som vi har velat se. Ett av förslagen lägger nu regeringen fram en proposition om, och det tycker vi är mycket bra. Det tycker också de fackliga organisationerna, som har insikt i frågan – de har efterlyst detta . Sist jag kollade var det så att det alltid är regeringen som lägger fram propositioner. har man lagt fram en proposition, och den diskuterar vi i . Det är inte konstigt. Om har missat den gången beklagar jag det, men ligger propositionen på bordet. efterfrågar också en utvärdering av det system som finns . Jag kan ändå tipsa om ett modernt elektroniskt verktyg som heter Google. Vid en sökning på Google ser man att det finns mycket skrivet om systemet för skyddsombud samt om forskning på området arbetsmiljö om varför det är viktigt med närvaro och närhet för att arbetsmiljöarbetet ska fungera. gjorde ungefär 3 000 inspektioner. De regionala skyddsombuden medverkade till ungefär 55 000 fall av kontakt för att förbättra arbetsmiljöverksamheten. Det är ett kostnadseffektivt system där staten bidrar med lite grann och där de fackliga organisationerna också bidrar. Frågan kvarstår: Varför är och hans parti så ängsliga inför att arbetstagare ska ha större inflytande och påverka riskerna i arbetsmiljön? 47 (M) replik: Utvidgad tillträdesrätt för de regionala skyddsombuden Det sista är min replik! Det är jag som ska fråga varför han är så ängslig för att man ska ge alla arbetstagare, även dem som har valt att inte vara fackligt anslutna, möjlighet att bli regionala skyddsombud. Det är de facto vad vill, vad han säger och dessutom vad han föreslår. Det här, herr talman, är naturligtvis ett helt oacceptabelt angreppssätt. Tvärtom behöver man involvera fler arbetstagare, fler organisationer och i högre utsträckning den ansvariga myndigheten.