prot · H709120 · 2020-05-13 00:00:00 — Vi vill införa böter baserat på inkomst, vi vill att det sätts upp fler trafikkameror och vi vill att en rattonykter person som orsakar en dödsolycka ska dömas för dråp i stället för vållande till annans död. Hastigheten är den faktor som har störst betydelse för hur allvarliga följder en trafikolycka får. Därför måste hastigheten på våra vägar sänkas, och fler måste följa trafikreglerna. Och om man kör för fort ska bötesbeloppet kännas. Så är det inte , då alla, oavsett inkomst, betalar samma summa baserat på hur många kilometer för fort man har kört. Det är helt orimligt att den som har en fet inkomst och kör för fort inte märker när en böteslapp kommer som en låginkomsttagare kan få hela månadsbudgeten omkullkastad. Det är en enorm orättvisa att fortkörningsböter inte baseras på personers inkomst. Man ska inte kunna betala sig fri från ett straff. Det ska kännas lika hårt i plånboken. Det ska svida lika rejält att köra för fort, oavsett om man är lokalvårdare eller vd. svider det rejält för vissa, och för andra märks det inte alls. Det behövs också fler fartkameror. Det är en insats som räddar 20 liv , och 70 personer räddas från att bli allvarligt skadade. Kameror är placerade där de gör mest nytta, på vägar där hög hastighet förekommer. Med fartkameror sänks hastigheten. Det gäller även koldioxidutsläppen. Det är alltså bra för alla. Därför vill ge möjlighet att i samarbete med kommunerna och polisen sätta upp fler fartkameror i områden där det körs för fort. Jag yrkar bifall till reservation 52. 52 (KD): Den kristdemokratiska rättspolitiken bygger på insikten om människans ofullkomlighet. Brottslighet har alltid förekommit och kommer alltid att förekomma. Det är statens uppgift att sträva efter att begränsa brottsligheten så långt det går. Det är avgörande för att upprätthålla människors förtroende för polisen och det övriga rättsväsendet. Ett fungerande rättssamhälle förutsätter att de som bryter mot lagen lagförs och straffas. Det är viktigt för att skydda laglydiga, för att ge brottsoffer upprättelse och för att upprätthålla ett signalsystem om vad som är rätt och fel. Men det är också viktigt för att ge förbrytaren möjlighet att sona sitt brott. Denna debatt berör straffrättsliga frågor. Det är tydligt även i den här debatten att har en majoritet som ser ett behov av åtgärder utöver det som regeringen har presenterat . Dagens betänkande innehåller förslag på sju tillkännagivanden där en majoritet i utskottet ser ett behov av att lagstiftningen ändras. Förslagen rör olika frågor. står bakom alla dessa tillkännagivanden. Jag ser dem som viktiga steg för att brott ska motverkas. Att uppmana någon till självmord är exempelvis ett beteende som föranleder påtaglig fara eller skada för den som blir utsatt. Det rör sig om gärningar som riktas mot grundläggande värden som rätten till liv och hälsa. Som framkommit kan uppmaningar om att någon ska ta livet av sig under vissa omständigheter utgöra ett sådant hänsynslöst beteende att det leder till straffansvar enligt straffbestämmelsen om ofredande i dess nya lydelse. Enligt en majoritet av utskottet är detta dock inte tillräckligt, och därför är ett tillkännagivande relevant. Antalet anmälda sexualbrott har ökat kraftigt. anmäldes 12 500 sexualbrott. hade siffran ökat till 21 991. En betydande del gäller våldtäkter. Enligt den senaste nationella trygghetsundersökningen uppgav av alla svenskar att de har utsatts för sexualbrott. av alla kvinnor uppgav att de utsatts. I åldrarna 16–har utsatts för sexualbrott. I den ålderskategorin uppgav att de är så pass otrygga när de går ut i sitt eget bostadsområde att de undviker det. Samhällets reaktion mot sexualbrott måste vara entydig och kraftfull. Sexualbrott är en grov kränkning av den personliga integriteten. Därför menar vi kristdemokrater att minimistraffet för våldtäkt ska höjas från två till fängelse. Det är glädjande att det också finns ett tillkännagivande från utskottet. Bostadsinbrott är något som drabbar många i vårt land. De bedöms i regel som grov stöld. I många fall leder det till ett fängelsestraff på , vilket i praktiken ofta innebär villkorlig dom och böter. Eftersom inbrott i bostaden innebär en stor integritetskränkning för den som drabbas vill vi skärpa straffen för inbrott genom att införa en ny brottsrubricering – inbrottsstöld – med en högre straffskala än den som gäller för grov stöld. Det skulle medföra att fler tvingas avtjäna fängelsestraff för inbrott än vad som är fallet. Ett inbrott i hemmet upplevs ofta som mycket kränkande, även om värdet av stöldgodset inte är så stort. Bostadsinbrott leder till låga straff. För att straffen vad gäller bostadsinbrott ska hamna på en rimlig nivå bör en ny brottsrubricering införas. Som tidigare nämnts i debatten står ofta organiserade internationella ligor bakom inbrott och stölder i . Det kan röra sig om alltifrån större butiksstölder till stöld av lantbruksutrustning. Under /15 tillkännagav för regeringen att arbetet mot bostadsinbrott ska prioriteras. tillkännagavs också att var av meningen att regeringen skulle återkomma med en lagstiftning om ett nytt brott – inbrottsstöld. anser att det är dags att något nu händer. Det är mycket bra att det finns ett tillkännagivande. Kostnaderna för stölder i detaljhandeln fortsätter att öka som näringsidkarna har få verktyg att använda för att stävja utvecklingen. För att säkerställa att anställda och kunder ska kunna känna sig trygga bör det vara möjligt för näringsidkare att tillämpa tillträdesförbud för den som beter sig hotfullt eller stjäl vid upprepade tillfällen. Utredningen som behandlar frågan har lämnats till regeringen, och vi förväntar oss nu att regeringen skyndsamt lägger fram ett förslag som innebär att tillträdesförbud till butiker införs. Jag vill också lyfta upp den viktiga frågan som gäller skärpta straff för rattfylleri och de problem som vi ser med eftersupning. är straffet för rattfylleri böter eller fängelse . Vi anser att straffet är för lågt i jämförelse med både den risk alkoholpåverkade personer medför och de konsekvenser de orsakar i trafiken. Därför bör straffet för rattfylleri samt grovt rattfylleri skärpas. granskade SVT vilken påföljd som oftast dömdes ut för rattfylleri. Det visade sig att knappt av de som dömdes för rattfylleri dömdes till fängelse. Bland dem som dömdes för grovt rattfylleri slapp ungefär hälften fängelse. Granskningen föranleddes av ett mycket tragiskt fall. Det handlade om en återfallsförbrytare – både i rattfylleri och i andra brott – som hade kört ihjäl en 14-årig flicka i . Han hade inget körkort, och bilen hade körförbud. Han dömdes till skyddstillsyn för en misshandel flickan kördes ihjäl. Hade han dömts till fängelse hade det hela inte hänt. har även drivit frågan om ett förbud mot eftersupning som innebär att det inte är tillåtet att dricka alkohol de första efter en trafikolycka. är det nämligen möjligt för rattfyllerister att gå fria när de hävdar att de druckit efter och inte före en bilolycka, eftersom det inte har varit möjligt att bevisa när föraren intagit alkohol. Riksdagspartierna har varit eniga i frågan om ett införande av förbud mot eftersupning, men regeringen har valt att gå på linjen att det inte är ett brott i sig att dölja ett brott. är mycket kritiska till regeringens slutsatser och anser att människor som utsätter sina medtrafikanter för fara ska stoppas och inte komma undan på grund av ett kryphål i lagen. Vi anser därför att ett förbud mot eftersupning bör införas. Med detta vill jag avsluta med att säga att vi stöder de tillkännagivande som gjorts i utskottshanteringen och också de reservationer som har gjort i detta betänkande, men jag väljer att yrka bifall endast till reservation 31. 53 (L): Tänk om alla bara kunde sköta sig och följa lagen! Det vore utmärkt. Vi talar om straffrätt. Det är mycket viktigt, men man måste också komma ihåg att detta är en del av vad som görs för att minska brottsligheten och öka tryggheten. Väldigt mycket handlar om vilket regelverk man har innan någon kan straffas i . Vad gör man med unga människor som borde spela basket, dansa eller göra något annat i stället för att ägna sig åt brottslighet innan de fyllt , det vill säga innan de är straffmyndiga? Vad vi gör , fru talman, är väldigt viktigt. Frågan är vad den gör efteråt som först dömts för ett brott och får ett, två, tre, fyra eller fängelse – strunt samma. Eller nej, det är kanske inte strunt samma, utan det beror på vilket brott det handlar om. Vad gör man inom kriminalvården? Vilket arbete bedrivs för att människor ska komma bättre ut? Får de en rehabilitering, en utbildning eller en behandling? Får de kanske jobba, får de nya kunskaper som gör att de kan bli laglydiga? Allt detta är viktigt för att minska brottsligheten. Straffrätten är satt för att vara relevant. Jag vill påstå att den så som den ser ut är relevant för alla oss här inne, för grannarna på min gata och för människor som i allt väsentligt – kanske förutom någon fortkörning då och då – är laglydiga. Människor följer lagen, och de skillnader som finns i straffvärdet är relevanta för olika brott och de gärningar som i dessa brott är fastlagda med rekvisit. Vad hjälper då straffrätten? Spelar det någon roll om vi skärper straffen för en rad brott? Det är viktigt att komma ihåg att forskningen – även om den inte är entydig – pekar på att det finns en tydlig inlåsningseffekt. Det kallas inkapacitering. Detta är ganska bra när det gäller människor som är notoriskt oförmögna att låta bli att begå brott. När de är inlåsta minskar brottsligheten. Det har alltså en effekt på minskad brottslighet. Det finns ett antal studier som entydigt pekar på detta. Detta måste ställas mot att det kostar att ha människor inlåsta, även om det är bra. Det här är dock bra för, som någon tidigare påpekade, straffrätten är ju inte bara till för att vara effektiv. Den är också normerande. Det handlar inte minst om att ge upprättelse för brottsoffer. Det handlar även om att på olika sätt markera för bland annat polisen hur man ska prioritera. Polisen ska ju prioritera de värsta brotten först. Frågan är alltså om det finns en avskräckande effekt. Jag tror, fru talman, att de flesta här i kammaren inte avstår från att misshandla någon kollega i bara för att vi har skärpt straffen. Man får hoppas att de avstår från det ändå. Flera nickar instämmande, vilket gläder mig. Men jag tror att det utanför finns ett annat sammanhang. Det finns enligt forskningen faktiskt inget entydigt bevis för en avskräckande effekt. Detta hänger ihop med det jag sa tidigare. Människor som är inlåsta kan inte begå brott. Det är också tydligt att för människor som lever på brott är straffrätten inte relevant. De ingår liksom inte i kategorin riksdagsledamöter, duktiga statstjänstemän, vice talmän och så vidare eller grannarna på min gata och dem man möter i matvaruaffären. Då spelar allt detta ingen roll. Och är vi tillbaka i att vi behöver se mycket allvarligare på människor som återfaller i brott och människor som begår multipla gärningar gång på gång, som inte i desperation stjäl en bil utan medvetet och cyniskt ägnar sig åt att föra ut bilar ur landet och vara till stor nackdel för , försäkringskollektivet och andra som får betala för det här. Det är klart att den organiserade brottsligheten, den grova brottsligheten, bara kan mötas med en enormt stark stålhand. Därför måste vi skärpa straffen för detta. Återupprepad brottslighet, organiserad brottslighet och multipel brottslighet leder till inkapacitering, och det minskar brottsligheten bland så kallade livsstilskriminella. Det finns en historia om att vi alltid skärper straffen; hörde vi att brottsligheten har minskat. Ja, det är väl ganska bra – då har vi en direkt koppling där. Det är lite enkel forskning jag ägnar mig åt . Men vi kan också titta på den forskning som gjorts efter att i halverade straffen för narkotikabrotten. Man såg en tydlig tendens till effekter av detta vad gäller brottslighet – vi diskuterar den ganska grova brottsligheten. Det hänger ihop med att insatserna för narkotikans profitörer, som lever på narkotikaförsäljningen, såklart har minskat när straffen halverats. Men jag ska inte säga mer om detta, utan vill återkomma till vikten av att vi förebygger. Som jag nämnde i den tidigare debatten om polisen: Ska vi kunna minska brottsligheten och öka tryggheten krävs det att har ett helt annat uppdrag och helt andra verktyg, så att man tidigare och tydligare kan se till att unga människor avbryter sin kriminella gärning. Men det handlar också om slutet. Jag vill från Liberalernas sida föra fram att det är viktigt med påföljder. Jag tycker att det är rimligt att vi verkligen gör ett ”häv” i det här landet. Det är mycket som vi behöver häva efter coronapandemins slut, när det väl kommer, men det jag avser är missbruksvården. Vi måste se till att fler människor som hamnar i kriminalitet blir dömda och får straff som verkställs. Straffet måste också få ett rejält innehåll. Det kan vara kontraktsvård eller behandling på anstalt. De måste få en helt annan hjälp. Det finns rätt många undersökningar som visar att det ser olika ut i olika delar av och att det är för få som får vård för den kriminalitet som de ägnar sig åt längst ut i narkotikaträskets sorgemarker. Där behöver vi ha bättre påföljder. Därför, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 51. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 24.) § 19 Processrättsliga frågor betänkande 2019/20:JuU27 54 (S): Jag fick aldrig några särskilt höga betyg i matematik. Men en sak vet jag, och det är att noll gånger vad som helst är noll. Detta gör processrätten så viktig. Det spelar ingen roll vilka straff vi har om ingen döms till dem. Men till ekvationen måste även läggas åtaganden att säkerställa ett rättssystem som upprätthåller de mänskliga fri- och rättigheterna. Som lagstiftare i en rättsstat måste vi gå en balansakt mellan effektivitet och rättssäkerhet. Detta gör debatten om motioner på processrättens område till en av absolut viktigaste. Det är genom en fri och engagerad debatt som vi tillsammans kan bli bättre på att hitta den optimala balanspunkten. När brottsligheten tar sig nya former måste samhällets verktyg omprövas. Varje tid måste söka sin balanspunkt i lagstiftningen. Och vår tid är . Jag skulle därför vilja tacka alla engagerade riksdagsledamöter för den uppsjö av konkreta och spännande förslag som kommit in till utskottet i denna del. En faktor som ofta är helt avgörande för om gärningsmän ska kunna dömas för de brott de begått är att det finns vittnen som kan bistå med sina iakttagelser vid domstolens prövning. arbetar en utredning för att föreslå åtgärder för att förbättra stödet till vittnen och överväga åtgärder för att stärka skyddet av vittnen. I uppdraget ryms även att bedöma om straffskalorna för övergrepp i rättssak, mened och skyddande av brottsling bör skärpas. Uppdraget ska redovisas . Vi har mycket bättre möjligheter att ta hjälp av kameror för att både förebygga och klara upp brott – detta såklart tack vare en teknisk utveckling, men inte minst för att vi i fattat en rad beslut om lagändringar som underlättat användningen av kameror i brottsbekämpningen. En ny kamerabevakningslag trädde i kraft så sent som . Men vi stannar inte där. finns ett färdigt lagförslag som innebär ett förenklat förfarande för bevakning av kollektivtrafik och apotek, områden inom vilka vi vet att utsattheten för brott är stor. I regeringens så kallade 34-punktsprogram konstateras att ”polisen behöver få bättre möjligheter att verka i gränsnära områden för att bekämpa den gränsöverskridande brottsligheten och gängkriminalitet”. Regeringen gav även en särskild utredare i uppdrag att ta ställning till om har tillgång till tillräckligt effektiva verktyg i gränsnära områden. En snabb reaktion på ett brott ger brottsoffret en omedelbar upprättelse, förövaren en tydlig reaktion på brottet och samhället en bättre möjlighet att bryta en brottslig bana. Det är därför med stor glädje vi har sett hur regeringen initierat en försöksverksamhet med snabbare lagföring för unga i norra . Hur har då myndigheterna lyckats korta vägen från brott till rättegång? Ja, bland annat genom snabbare brottsutredningar och nya metoder för att delge parterna handlingarna. På detta sätt undviker samhället att processerna hakar upp sig och tar onödigt . Regeringen har säkerställt att försöksverksamheten utökas. Hemliga tvångsmedel kan ibland vara helt avgörande för att kunna avstyra och uppklara de allra allvarligaste brotten. Detta är en viktig del av ett starkt rättsväsen. Men det kan innebära ett stort intrång i integriteten för en enskild person – för den misstänkte, men även för personer i dennes närhet. Det är viktigt att hitta rätt balanspunkt i avvägningen mellan dessa intressen. Till vår hjälp har vi de internationella åtagandena i relation till de mänskliga rättigheterna att hålla oss till. Ny lagstiftning har antagits i fråga om hemlig dataavläsning, datalagring och signalspaning. Det pågår ett omfattande arbete på tvångsmedelsområdet. En proposition om ett förenklat förfarande vid vissa beslut om hemlig avlyssning har överlämnats till . Vidare pågår beredningen av betänkandet Rättssäkerhetsgarantier och hemliga tvångsmedel. I regeringens åtgärdsprogram mot gängkriminaliteten ingår även en punkt om att det ska bli enklare att använda hemliga tvångsmedel i fråga om grov och organiserad brottslighet. Det är omöjligt att i en debatt som denna hinna berätta om allt som regeringen gör och har gjort på området. Men jag hoppas att de som lyssnar där hemma verkligen ser att det görs oerhört mycket och att riktningen är glasklar. formerar sig mot den organiserade brottsligheten och nöjer sig aldrig med att ligga steget efter brottsutvecklingen. Avslutningsvis vill jag yrka bifall till de reservationer där det föreligger ett förmodat annat majoritetsförhållande i kammaren än i utskottet. Dessa reservationer är 7, 11, 19 och 20. 55 (M): presenterade att antalet anmälda brott minskade jämfört med . Det är för tidigt att dra några slutsatser av detta. Men troligtvis beror det på restriktioner i spåren av pandemin. Minskningen sker dock från höga nivåer. Jämför man exempelvis med ökade antalet anmälda brott . anmäldes 8 350 våldtäkter, en ökning . Ungdomsrånen, alltså barn som rånar barn, har ökat till totalt 2 485 rån . Det grova våldet inom gängkriminaliteten har ökat lavinartat. Det vi kallar skjutningar är mord och mordförsök. Det vi kallar sprängningar är kraftfulla bomber. anmäldes 257 brott om allmänfarlig ödeläggelse genom sprängningar, vilket var en ökning jämfört med . Att någon kan placera en bomb i en fastighet är svårt för oss här att förstå. Hur man kan vara så likgiltig inför att helt oskyldiga människor och ibland även barn riskerar att skadas eller dödas är fullständigt obegripligt. Ingenting ursäktar att man skadar andra människor på det sättet. Man har alltid ett ansvar för sina egna gärningar. Det betänkande vi debatterar är ett motionsbetänkande som behandlar förslag från allmänna motionstiden inom det processrättsliga området. I betänkandet föreslår utskottet att riktar fyra tillkännagivanden till regeringen. Det första gäller en översyn av hemliga tvångsmedel. Polisen bör till exempel kunna ges möjlighet att spana på en viss person via kameraövervakning på distans. Det andra gäller utökade möjligheter att använda preventiva tvångsmedel, till exempel för att förhindra terrorbrott. Det tredje är att reglerna för beslag och husrannsakan ska anpassas till modern teknik. Det kan till exempel gälla material som finns i molnet. Det fjärde är utökade möjligheter att beslagta dyra statussymboler från gängkriminella. Utöver de fyra tillkännagivanden som utskottet föreslår att riktar till regeringen finns i detta betänkande flera förslag från för att stärka arbetet mot kriminaliteten i . Ett av dessa är sänkt gräns för obligatorisk häktning. går gränsen för obligatorisk häktning vid minimistraffet fängelse. I syfte att få bort grovt kriminella från gatan vill vi sänka gränsen för obligatorisk häktning så att den omfattar alla brott med minimistraff om fängelse . Det innebär i praktiken att fler kriminella skulle låsas in i direkt anslutning till brottet och vara frihetsberövade fram till dess att de börjar avtjäna ett eventuellt fängelsestraff. Den här förändringen skulle bland annat träffa brott som grov misshandel, rån och grov utpressning. Avslutningsvis vill jag nämna vårt förslag om anonyma vittnen. Det är oerhört viktigt, som även föregående talare var inne på, att människor vågar vittna även när det gäller grov gängkriminalitet. Det är dock många som inte vågar vittna, trots att de egentligen vill ställa upp för samhällets bästa. Jag förstår dem som är rädda. Man kan ställa frågan till sig själv: Hade jag vågat vittna om min familj var hotad? Svaret är nog inte självklart för någon. Vittnesskyddet måste stärkas. Därför vill vi att regeringen återkommer till med ett lagförslag som innebär att vittnesmålet i vissa fall ska kunna lämnas anonymt. En majoritet i riktade ett tillkännagivande till regeringen om att anonyma vittnen bör införas. Jag hoppas att regeringen inte drar även denna viktiga fråga i långbänk. Vi moderater står givetvis bakom alla våra reservationer. Men jag yrkar bifall endast till reservation nr 23. 56 (SD): Vi lever i när den grova brottsligheten ökar i vårt land. Skottlossningar blir allt vanligare, och den organiserade brottsligheten har på vissa platser i landet tagit över hela bostadsområden. Det är också när otryggheten ökar hos folk i allmänhet. Allt fler uppger att de känner sig otrygga när de vistas på vissa platser. Utvecklingen är oroväckande, och vi behöver ta det på allvar. Många åtgärder behöver vidtas för att vända utvecklingen. En av dem är naturligtvis att vi behöver fler poliser på gator och torg, något som de flesta här är överens om. Men det räcker inte. Vi behöver skjuta till ännu mer resurser till polisen, men inte bara till polisen utan även till hela rättsväsendet från polis till kriminalvård. Vi behöver jobba för strängare straff. Det är inte enbart för straffets syfte utan även för att skydda brottsoffren. I ett fungerande rättssamhälle förutsätts att de som bryter mot lagen lagförs och straffas. Det handlar om att skydda laglydiga, att ge brottsoffer upprättelse, att upprätthålla ett signalsystem om vad som är rätt och fel men också om att ge förbrytaren möjlighet att sona sitt brott. Att vi som politiker gemensamt inte kan formulera ett klart och tydligt svar på hur detta ska ske är obegripligt. Vi behöver jobba förebyggande betydligt mer än vad vi gör och på ett tidigare stadium förhindra att unga människor hamnar i brottslighet. Vi behöver se över polisens och det övriga rättsväsendets befogenheter. Vi måste se till att rättsväsendet har fler effektiva verktyg för att på olika sätt beivra brottslighet. I det betänkande som vi diskuterar finns ett antal sådana förslag som vi kommer att tillkännage för regeringen. Ett av dem gäller att utöka möjligheterna att beslagta dyra bilar, klockor och andra statussymboler från gängkriminella, och ett annat tillkännagivande gäller preventiva tvångsmedel. Möjligheten att använda preventiva tvångsmedel som hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning för att kunna stoppa allvarlig brottslighet som till exempel terrorbrott behöver utökas. Det ska vara tillräckligt att det föreligger en risk att terrorbrott ska begås för att kunna använda sig av dessa medel. En väl fungerande rättskedja, där varje del av rättsväsendet har resurser, befogenheter och möjligheter att göra det som krävs för att garantera trygghet och säkerhet i vårt samhälle är av allas intresse. Rättsprocesserna måste vara effektiva men rättssäkra. Utvecklingen vi ser i samhället kräver att vi utökar möjligheterna att utreda och beivra brottslighet. En sådan sak är vittnesplikten.