prot · H80910 · 2020-09-18 00:00:00 — ”Säkerhetspolisen bedömer att ett relativt stort antal organisationer med kopplingar till extremistmiljöer mottar offentliga medel genom såväl statliga som kommunala bidrag. Sådana organisationer kan bidra till en ökad radikalisering i och bidra till våldsbejakande miljöers tillväxt. Det är därför av stor vikt att skapa effektiva och rättssäkra verktyg för att säkerställa att sådana organisationer inte erhåller offentliga medel och att bidragsgivande myndigheter har förutsättningar att neka eller återkräva bidrag om det visar sig att kraven inte är uppfyllda. Offentlig verksamhet ska inte finansiera antidemokratiska krafter och därigenom bidra till extremistmiljöernas fortlevnad eller tillväxt.” Med anledning av detta vill jag fråga: Delar problembeskrivning att ett relativt stort antal organisationer med kopplingar till extremistmiljöer mottar offentliga medel genom statliga bidrag och att detta kan bidra till radikalisering och våldsbejakande miljöers tillväxt? Om hon gör det, varför agerar regeringen så segt gällande folkbildningspolitiken när fallet Ibn Rushd mycket väl stämmer in på det som beskriver? 31 Utbildningsminister (S): Jag vill drista mig till att påstå att det inte finns någon värre fiende till antidemokratiska krafter än en väl fungerande folkbildning. En öppen folkbildning där människor träffas och inom studiecirkelns ram bildar sig själva och varandra har byggt mycket starkt . Detta är en modell som har tjänat oss mycket väl. Men för att den modellen ska fungera gäller det att bidragen går till det de är avsedda för. Jag har i den här och den förra interpellationsdebatten redogjort för ett flertal olika initiativ som regeringen har tagit, men också berättat om initiativ som har tagits av . Det är helt avgörande att folkbildningens pengar går till det de ska gå till. Därom ska det inte råda någon som helst tvekan. läser högt ur Säpos remissvar till . Jag noterar med intresse att också ställer sig positivt till att regeringen arbetar med demokrativillkoret. Jag skulle vilja fästa uppmärksamhet på ett annat remissvar, som jag tyvärr inte kan läsa innantill från; jag har det inte framför mig. Det är det remissvar som lämnade på det förslag om ett etableringsstopp för fristående skolor med konfessionell inriktning som regeringen skickade ut på remiss. Säkerhetspolisen slog där mycket tydligt fast hur viktigt det är att detta område regleras. Jag skulle vilja ställa en motfråga till : Kommer och att lyssna lika mycket på Säpos remissvar när det gäller frågan om religiösa friskolor? Det är en fråga där helt och hållet har ställt sig på de religiösa skolhuvudmännens sida. 32 i (SD): Jag tror inte att någon kan betvivla att tar hotet från islamismen på allvar. Vad säger är självklart mycket viktigt för oss. Det är också därför jag när det gäller folkbildningspolitiken påpekade att jag inte tycker att regeringen alls har tagit denna fråga på allvar, exempelvis när det gäller Ibn Rushd. Men är det att stänga av bidragskranen till islamisterna. Islamister ska inte ha en enda skattekrona till. Det finns hur mycket fakta som helst på bordet när det gäller Ibn Rushds kopplingar till islamism och till Muslimska . Trots detta går det mycket sakta för regeringen att sätta stopp för bidragsregnet i mångmiljonklassen över Ibn Rushd. inte klarar av att fatta de beslut som krävs måste ju regeringen och agera. Annars fortsätter miljonregnet över islamisterna till stor skada för det svenska samhället. Jag vill hävda att problemen med islamism inte hade varit i närheten av så utbredda som de är i om det inte vore för denna regering och tidigare regeringar. De har via myndigheterna pumpat in enorma summor i olika organisationer i civilsamhället, som Ibn Rushd. Dessa organisationer lever därmed närmast uteslutande på skattemedel, så detta är i väldigt hög grad ett politiskt skapat problem. Vi hade alltså varit utan en rad olika islamistorganisationer och organisationer med kopplingar till islamister om inte så hade skett. Jag menar att regeringens folkbildningspolitik har havererat. linje är däremot att islamister inte ska ha en enda krona till, och det finns inga undantag från detta. Jag vill fråga, generellt sett: När så många islamistkopplingar kommer fram hos en organisation som får i statsbidrag och ansvarig myndighet börjar granska detta närmare, är det inte då dags att frysa utbetalningarna tills man förstår vad det är som händer och vad man håller på med? Ser inte en risk för att islamister annars tillskansar sig ytterligare miljoner av skattebetalarnas pengar? 33 Utbildningsminister (S): Jag ber verkligen fru talmannen om ursäkt för att jag tjatar, men än en gång: Den svenska modell som vi har för vår förvaltningspolitik, som har tjänat oss väl , förbjuder mig att ha synpunkter på hur myndigheter, i detta fall , fattar beslut med stöd av lag. Så jag varken får eller kan ge mig in i diskussioner om enskilda bidragsmottagare. Jag noterar att så sent som alldeles har gått ut och berättat att man skärper villkoren för bidragsgivningen och förstärker kontrollen. Jag noterar att berättade att man samarbetar med polisen för att se till att pengarna inte går till fel saker. Detta är viktigt. Folkbildning är, som sa, demokratins vapensmedja. sa också en gång att är en studiecirkeldemokrati. välstånd har byggts av människor som tillsammans har bildat sig i studieförbund och på folkhögskolor. De pengar som vi ger till studieförbund och folkhögskolor går till ett viktigt ändamål. De går till människors förkovran och till att stärka demokratin, sluta bildningsklyftor och ge människor chans att påverka sin livssituation. Och de går till att stärka kulturen i hela vårt land. Inte ett öre ska gå till antidemokratiska verksamheter. Jag får tacka för debatten och försäkra och alla andra som lyssnar att det arbete som regeringen gör för att stärka folkbildningen innefattar inte bara att se till att det finns goda medel till den fina verksamhet som bedrivs utan också att se till att det finns medel till kontroll och uppföljning så att pengarna inte hamnar fel. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 7 Svar på interpellation 2019/20:474 om tillgången till specialistsjuksköterskor 34 Statsrådet (S): har frågat socialministern vilka konkreta åtgärder som ministern avser att vidta för att det ska bli betydligt fler specialistsjuksköterskor i den svenska vården. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Jag instämmer med interpellanten om att tillgången till tillräckligt många vårdutbildade är grundläggande för att hälso- och sjukvården ska kunna fullfölja sitt uppdrag. Jag instämmer också i att vi står inför stora utmaningar vad gäller att hantera det vårdbehov som uppstått, som coronapandemin fortgår. En stärkt bemanning i hälso- och sjukvården är därför en prioriterad fråga för regeringen. Behovet av specialistsjuksköterskor i vården är stort och förväntades redan före pandemin också öka . Därför är det viktigt att fler sjuksköterskor vidareutbildar sig till specialistsjuksköterskor. Regeringen inledde 2015 en utbyggnad av utbildningarna till sjuksköterska, barnmorska och specialistsjuksköterska. Utbyggnaden av specialistsjuksköterskeutbildningen innebär att universitet och högskolor har tillförts resurser som motsvarar ytterligare 600 studenter på heltid . Regeringen och Kommuner och Regioner har ingått en överenskommelse som ska stödja utvecklingen av hälso- och sjukvården, med särskild inriktning på den nära vården. Satsningen omfattar totalt . Inom ramen för överenskommelsen har avsatts för att stärka förutsättningarna för vårdens medarbetare. Av dessa ska gå till regionerna för att fler sjuksköterskor ska ges möjlighet att läsa till specialistsjuksköterska och kunna kombinera studier med arbete. Detta kan ske genom utbildningsanställningar och olika former av utbildningsförmåner, som delvis eller full lön under studierna. Det avsätts också till regionerna för att bidra till deras arbete med att utveckla kompetens- och karriärmodeller för specialistsjuksköterskor med fördjupad kompetens inom centrala områden. För att möta vårdens utmaningar med kompetensförsörjningen krävs ett effektivt samarbete mellan regioner, kommuner och lärosäten. Det krävs också dialog med andra aktörer. För att universitet och högskolor ska kunna utbilda fler specialistsjuksköterskor måste det till exempel finnas tillgång till i hälso- och sjukvården. Det krävs också att de sjuksköterskor som vill vidareutbilda sig faktiskt får tjänstledigt. Detta är frågor som lärosätena inte själva kan lösa. Regeringen inrättade ett nationellt vårdkompetensråd, som bland annat ska kartlägga, samordna och effektivisera kompetensförsörjningen när det gäller personal inom vården. Syftet med rådet är att stärka och formalisera samverkan om kompetensförsörjningsfrågor i hälso- och sjukvården. Jag ser fram emot att ta del av rådets arbete och förväntar mig att arbetet ska ha en positiv effekt på kompetensförsörjningen inom hälso- och sjukvården. 35 (M): Tack för svaret, statsrådet! Den svenska högspecialiserade vården är i världsklass. Resultat och kapacitet är höga, och de ingrepp man kan göra för de mycket svårt sjuka vars liv man kan rädda har aldrig varit så framgångsrika som . Detta är tack vare den forskning som drivit utvecklingen framåt, modern teknik och nya läkemedel. Detta hade inte varit möjligt utan välutbildad och erfaren personal. Svensk intensivvård har högutbildad personal på alla befattningar. Vi har specialkunnig personal som sköter material och lokalvård. Vi har specialutbildade undersköterskor och specialutbildade läkare. All personal som bemannar svensk sjukvård normalt är välutbildad, men jag tänker koncentrera mig på intensivvårdssjuksköterskorna. Under coronapandemin har våra intensivvårdsavdelningar ställt om och utökat sina platser. Sjukhusen har stängt planerad kirurgi och i stället flyttat resurser till intensivvården – en intensivvård som , då läget var som mest akut, vårdade 500 patienter med covid-19 i . Detta är extraordinärt och har pågått . Alla resurser koncentrerades, och man fick byta både arbetsuppgifter och arbetsort. Scheman fick läggas om och semestrar skjutas . Jag är mycket stolt och faktiskt lite rörd över vad svensk intensivvård kan prestera och har presterat. Det finns en arbetsmoral och en flexibilitet som är fantastisk. Vi har heller inte hört att man skulle välja att avstå från att göra sin plikt i jobbet på grund av rädsla för att bli smittad. Man har arbetat på. Allt detta som har skapat trygghet för oss mitt i stormens öga, att intensivvården finns, är inte en självklarhet. Det är något som vi kan förlora. Det kräver att det finns tillräckligt många specialutbildade sjuksköterskor som organiserar, leder och utför arbetet med de svårast sjuka och som har kompetens att riskbedöma, prioritera och vårda. Att skaffa sig denna kompetens tar tid. Den faktiska utbildningstiden är på universitet. Dessutom krävs erfarenhet som allmän sjuksköterska före specialistutbildningen och år av erfarenhet som färdigutbildad för att nå så hög kompetens. Det är en kompetens som många har men en kompetens och kapacitet som vi inte kommer att ha tillgång till om inget radikalt görs. Kåren intensivvårdssjuksköterskor har en hög medelålder. En stor del av den erfarna kåren går i pension. Då kommer vi inte att ha tillgång till deras kompetens och erfarenhet i vården. Vi kommer heller inte att ha tillgång till dem som mentorer och utbildare av nya specialistsjuksköterskor. Specialistsjuksköterskorna behöver inte bara ha en hög akademisk kompetens hos sina utbildare i teoridelen; de behöver också en hög praktisk kompetens hos sina utbildare i den praktiska delen av utbildningen. Bara genom detta har det varit möjligt att få kanske världens bästa intensivvård – något som vi ska vara väldigt stolta över. 36 Statsrådet (S): har frågat mig hur vi får tillräckligt många specialistsjuksköterskor i vården, och det är det som jag tänker att vi får föra det här samtalet kring. Specialistsjuksköterskeutbildningen har elva fasta inriktningar, och det finns en utbildning med öppen inriktning som lärosätena själva kan bestämma över utifrån vårdens behov. Grundläggande är att regeringen är väldigt tydlig med – och detta vill jag också vara tydlig med i den här debatten – att tillräckligt mycket utbildad personal i vården är en av de viktigaste förutsättningarna för att vi även i fortsättningen ska ha en välfärd i världsklass. Och jag är glad att se engagemang i denna fråga och för vårdens kompetensförsörjning. Jag ska säga någonting om coronapandemin. Det är klart att den har varit och är en utmaning för hela vårt samhälle. Vårdpersonalen har stått i fokus. Man har arbetat hårt för att hjälpa de drabbade och upprätthålla den ordinarie vården. Det har varit och är fortfarande extremt tufft och utmanande. Det som jag kan se utifrån mitt perspektiv när det gäller kompetensförsörjningen är att en positiv effekt som vi kan se under denna pandemi är att det är fler än tidigare som har valt att söka sig till våra vårdutbildningar. Exempelvis är det en stor ökning till sjuksköterskeprogrammet – fler som söker till sjuksköterskeprogrammet. Och det är ju mycket bra i spåren av pandemin att ännu fler ser vilket oerhört viktigt jobb det är och att fler söker sig dit, för om vi utbildar fler sjuksköterskor kan vi i nästa steg också utbilda fler specialistsjuksköterskor. Ansvaret för kompetensförsörjningen delas mellan lärosätena och sjukvårdshuvudmännen. Som jag sa krävs det ett väldigt effektivt samarbete mellan regioner, kommuner och andra aktörer. Från regeringens sida har vi tillfört medel och träffat en överenskommelse med SKR för att utveckla arbetets organisering, öka bemanningen, utveckla arbetssätt och verksamhetsstöd. Allt detta bidrar till att attrahera, bibehålla och utveckla medarbetare inom hälso- och sjukvården. Vi har också tillfört pengar så att regionerna kan ge fler sjuksköterskor möjlighet att få en betald specialistutbildning. Både och jag är ju från Region län, en S-ledd sådan, som har gått före i detta och som införde detta för 12–. har resten av landet följt med, och det är väldigt bra. Den här satsningen har inneburit en ökning av antalet individer som har studerat till specialistsjuksköterska eller barnmorska med något slags ersättning. Vi fortsätter det här arbetet för att öka attraktiviteten för att bli specialistsjuksköterska. För bättre utvecklings- och karriärmöjligheter föreslår regeringen också en fortsatt satsning på karriärtjänster om 100 miljoner . Vi tar verkligen kompetensförsörjningen på absolut största allvar. Men vi inser att det är utmaningar som vi behöver vara många som hjälps åt att lösa. Av den anledningen har vi också instiftat . Det har en väldigt viktig roll att fylla när det gäller att göra de samlade bedömningar av behov inom vården som beslutsfattare på lokal, regional och nationell nivå behöver göra för att fatta beslut i de här frågorna. Det är viktigt att vi har tillräckligt många utbildade sjuksköterskor och specialistsjuksköterskor i den svenska sjukvården. 37 (M): Som svar på min fråga har statsrådet redovisat de resurser som man i form av pengar vill satsa – gott så. Men vem har ansvaret för att allt detta kommer på plats? Låt mig ta ett exempel också från , eftersom vi båda som sagt kommer därifrån. Där har man lagt ned utbildningen till intensivvårdssjuksköterska beroende på att man inte hade tillräckligt många sökande lektorer med tillräckligt hög akademisk kompetens. Då är frågan: Kan ett universitet självt bestämma om man ska lägga ned eller inte lägga ned en utbildning, om nu regeringen satsar väldigt mycket pengar? Vems ansvar är det? Har inte våra universitet något ansvar för att anordna utbildningen, utan kan de helt enkelt lägga ned den? Detta är en utbildning som universiteten visserligen får bra betalt för. Utbildningsplatserna är några av de absolut dyraste utbildningarna på universiteten. Men det är relativt få platser. Det blir därför inte en mängd pengar på det sättet, så det påverkar inte så mycket ett universitets ekonomi om man lägger ned den typen av utbildning. Det finns ingen stor ekonomisk vinst att göra för ett universitet av att bedriva den här utbildningen. Skulle man översätta det här förhållningssättet till den högspecialiserade vården skulle man kunna säga så här: Ursäkta, men din diagnos är inte så vanlig, så vi tar inte emot dig. Raljant, men var ligger samhällsansvaret? Sjukvården kan inte ensam ta samhällsansvaret om inte våra universitet och vår regering trycker på i de här frågorna. Det är förkastligt att våra universitet inte har ett samhällsansvar för att tillräckligt många utbildas. Här kan man bara styra från ministernivå genom regleringsbrev till våra universitet. Det finns ingen annan samordning, och våra regioner styr inte över utbildningsplatserna. Därför är statsrådets svar till mig på min fråga, som jag ser det, svagt. Om detta utreds kan det vara . Många i en kompetent yrkeskår kommer strax att gå i pension och lämna vården, och då kommer vi inte att kunna ta hand om en pandemi om det kommer en ny våg. Antalet sjuksköterskor som utbildar sig till specialistsjuksköterskor måste öka snabbt och radikalt, annars får vi räkna med att de svårast sjuka inte kan få den högspecialiserade vård vi har . Är vi beredda på detta? Är vi beredda på att förlora nära och kära som hade kunnat räddas om vi inte hade haft dagens utbildningsproblem? Nej, både statsrådet och våra universitet skulle behöva gå en lång kurs i svensk intensivvård och där lära sig hur de löser sina uppdrag – uppdrag de fått svenska folkets förtroende att sköta och som de precis som intensivvården ska sköta ända in i kaklet och inte dra i långbänk med förödande konsekvenser. Betänk att det skulle kunna vara din mamma, din man eller ditt barn som inte får den bästa vården när de behöver den. 38 Statsrådet (S): Jag tycker att vårdens kompetensförsörjning, respekten för alla yrkesgrupper inom vården och respekten för att vi är ett samhälle där vi behöver hjälpas åt för att klara inte minst vårdens kompetensförsörjning, som coronapandemin har satt ytterligare fokus på, kräver ett helt annat ledarskap än den populism som just gav uttryck för i sitt inlägg. Jag står för att detta är ett delat ansvar mellan sjukvårdshuvudmän, lärosäten och politiker. Det är många aktörer som behöver samlas för att klara vårdens kompetensförsörjning. Detta vet vi , och det understryks ytterligare under coronapandemin. Regeringen har vidtagit åtgärder för att stärka upp ekonomin och göra det möjligt att fortsätta att vidareutbilda specialistsjuksköterskor. Vi har instiftat ett vårdkompetensråd och utökat antalet heltidsutbildningsplatser med 600. Eftersom många studerar på deltid innebär det fler än 600 studerande. Det här är viktiga ansträngningar, men vi behöver anstränga oss ytterligare för att klara vårdens kompetensförsörjning. Det kräver ett ledarskap som bär samverkan och ansvar från olika aktörer. Det krävs mer av ledarskap och samverkan och mycket mindre ingen-alls-populism. Låt mig påminna om att är med och styr i 13 av landets regioner, och i 9 av dem har ordförandeposten. När det gäller hälso- och sjukvårdens möjlighet att rekrytera och behålla kunniga sjuksköterskor och specialistsjuksköterskor har arbetsgivaren ett stort ansvar för att säkerställa att dessa vill stanna i yrket och får vidareutbildning. Det handlar om ansvar i relation till kompetens, god arbetsmiljö, löneutveckling och stimulerande arbetsuppgifter. Regionerna, där som sagt är med och styr i 13 och har ordförandeposten i 9, spelar en viktig roll för att fler ska vilja stanna kvar i yrket och vidareutbilda sig. Det krävs ett ledarskap som ser att det handlar om samverkan mellan många olika parter för att vi ska få ut det allra bästa och få så många som möjligt att både utbilda sig till sjuksköterskor och få möjlighet att vidareutbilda sig till specialistsjuksköterskor. gäller det att samla ihop sig, ta ledarskapet och lösa detta, och jag är beredd att ta detta ledarskap. 39 (M): kallar det populism. Jag har tidigare i den här talarstolen tagit upp detta problem med socialministern. Visst finns det människor som lämnar sin profession för tidigt, men det jag talar om har legat i pipeline . Kåren är gammal, och många kommer snart att gå i pension. Den kompetens som finns och som det under pandemin har varit möjligt att växla upp bygger på att personalen har lång erfarenhet. Det spelar ingen roll hur mycket resurser och hennes socialdemokratiska regering ger om det inte de facto gör att tillräckligt många utbildas . Även om regionerna skapar en bra arbetsmiljö och människor är kvar kommer denna möjlighet inte att finnas senare eftersom mentorerna och kompetensen går i pension. Det är tråkigt att det ska kallas populism när jag påtalar ett problem som kommer att få enorma konsekvenser. Ja, det får konsekvenser under en pandemi. Men både du och jag kan behöva större operationer , och då gör det stor skillnad om det finns högkompetent personal som kan ta emot oss eller inte. Det handlar inte om snabbutbildningar, utan detta tar . För länge sedan jobbade jag själv i intensivvården och samtalade med en italiensk läkare, och han beskrev hur man kunde göra fantastiska operationer i . Men om det sedan inte fanns någon som kunde ta hand om dessa patienter fick man inget bra resultat. Jag vill bara rödflagga för att situationen är akut. Det är inte populism. 40 Statsrådet (S): Detta engagemang har funnits länge, och som ledamoten påpekade tar det tid att utbilda sjuksköterskor och specialistsjuksköterskor. Då var det väl för väl att den socialdemokratiskt ledda regeringen som tillträdde 2014 inledde en utbyggnad av utbildningarna till sjuksköterska, barnmorska och specialistsjuksköterska. Det är väl för väl nu när fler söker till sjuksköterskeprogrammet att vi har byggt ut antalet utbildningsplatser på våra universitet och högskolor så att vi kan anta fler till högskolan . Det är väl för väl att vi har riktat in utbyggnaden på bristyrkesutbildningar. Det är väl för väl att den S-ledda regeringen tog fram pengar så att fler än bara de i Region län fick möjlighet att vidareutbilda sig till specialistsjuksköterska. Det har också visat sig att sedan detta kom på plats på nationell nivå utbildar sig fler till specialistsjuksköterska. har 550 personer fler studerat vidare till specialistsjuksköterska och barnmorska. Jag hoppas att regering, riksdag, regioner och kommuner, också moderatledda sådana, kan fortsätta ett konstruktivt samarbete för kompetensförsörjningen i vården. Jag välkomnar i detta arbete. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 8 Anmälan om interpellation Följande interpellation hade framställts: 2020/21:15 Paketreselagen och resegarantin av (M) till statsrådet (S) § 9 Anmälan om frågor för skriftliga svar Följande frågor för skriftliga svar hade framställts: 2020/21:66 Elförsörjningen i av (M) till statsrådet (S) 2020/21:67 Digital signering hos statliga myndigheter av (C) till statsrådet (S) § 10 Anmälan om skriftligt svar på fråga Skriftligt svar på följande fråga hade kommit in: 2019/20:2103 Utökat blyhagelförbud av Kopparklint (M) till miljö- och klimatminister (MP) § 11 Kammaren åtskildes . Sammanträdet leddes av andre vice talmannen. § 1 Anmälan om kompletteringsval § 2 Ärenden för hänvisning till utskott § 3 Svar på interpellation 2019/20:462 om åtgärder för att minska gifterna i fisk 1 Miljö- och klimatminister (MP) 2 (M) 4 (M) 5 Miljö- och klimatminister (MP) 6 (M) 7 (M) 8 Miljö- och klimatminister (MP) 9 (M) 10 Miljö- och klimatminister (MP) § 4 Svar på interpellation 2019/20:465 om Preems utbyggnad i 11 Miljö- och klimatminister (MP) 12 (M) 13 Miljö- och klimatminister (MP) 14 (M) 15 Miljö- och klimatminister (MP) 16 (M) 17 Miljö- och klimatminister (MP) § 5 Svar på interpellation 2019/20:469 om offentliga bidrag till Ibn Rushd 18 Utbildningsminister (S) 19 AMINEH KAKABAVEH (-)