prot · H70985 · 2020-03-11 00:00:00 — kan vi se oroväckande tecken på en otillräcklig svängmassa i kraftsystemet och en försämrad elkvalitet då allt fler större synkrongeneratorer har lämnat kraftnätet. Den fossila andelen har inte heller minskat i kraftsystemet sedan subventionerna till det förnybara har stuckit iväg. I stället har tid, kraft och framför allt mycket kapital ägnats åt att ersätta fossilfri kraftproduktion med förnybar sådan. Det är något som knappast har tjänat oss väl i arbetet för att minska utsläppen av växthusgaser, vilket uppenbarligen inte på något sätt är dessa krafters primära mål. Eller så råkar man bara gång efter annan misslyckas kapitalt med det, och dyrt blir det också. Vad kan då göras i närtid av det som hanteras inom ramen för betänkandet? Återigen föreslår att elcertifikatssystemet ska fasas ut genom att man inte tilldelar ytterligare anläggningar några elcertifikat. Detta stödsystem har lett till en självkvävande marknad där man får svårt att nå lönsamhet i investeringar och renovering av befintliga anläggningar. Även det så kallade förnybara drabbas av detta då subventionerna är tillräckliga. Vår uppfattning är att vi har nått en slutpunkt med nuvarande system. Det befintliga systemet bör överges i dess nuvarande form, och vi ska se till att detta kan leda till att man minskar de marknadsingrepp som finns från politikens sida. Om vi ska kunna minska vår fossila andel inom olika sektorer är det uppenbart att det ska ske medelst elektrifiering, då vårt kraftsystem har varit just uteslutande fossilfritt. Vi kan se att utvecklingen inom transportsektorn i allt snabbare takt går mot en högre grad av eldrift, antingen med bränsleceller eller med batterier. Vi ser nya potentiella verksamheter som produktion av fossilfritt stål i , som nya elintensiva verksamheter växer fram med etableringar av serverhallar och batterifabriker som ytterligare kommer att öka på elbehovet. Det är även konklusionen från det arbete som Fossilfritt har bedrivit och där färdplanerna från de olika branscherna tydligt pekar på att man kommer att öka sin användning av el. Tillgången på el är direkt avgörande och något som vi tar för givet på samma sätt som att vattnet alltid ska komma i kranen i hemmet. Ändå finns det ingen aktör som har det samlade ansvaret för leveranssäkerheten i . Det är något som menar är orimligt. Vi har även fått stöd i för vårt förslag om att införa just ett sådant mål inom ramen för energipolitiken – ett mål som politiken kan styra mot. Däremot har inte särskilt mycket hänt sedan tillkännagivandet riktades. Därför tycker vi nu att det är rimligt att regeringen återkommer till i frågan senast . Regeringen verkar mer angelägen om att dra frågan i långbänk och inte göra någonting. För att denna samhällsutveckling med elektrifiering ska kunna bli möjlig och kunna frodas är det avgörande att elen finns när den behövs. 33 (C): Elmarknadsfrågorna lever oftast i en ganska undanskymd tillvaro. Men – och kanske till och med – har det varit annorlunda. Det är fantastiskt välkommet, speciellt när man klarar av att hålla isär begreppen och se lösningar i stället för att fastna i gamla hjulspår och planekonomiskt planerande av kraftverk. Om vi på riktigt kan börja prata om en marknad finns det också fantastiska lösningar. För det är just elmarknad och förutsättningar och regleringar kring det som vi ska debattera – inte viljan att bygga nya eller upprätthålla gamla kärnkraftverk. Det är dessutom oklart för vilka pengar ska göra detta. I så fall blir denna marknad snarare en planekonomisk marknad, som det finns mer av i och det gamla . De scenarier som har tagit fram för framtiden visar att om vi låter just marknaden styra och plockar bort subventioner – vi ska till exempel stänga elcertifikatssystemet – kommer man att klara det här. Då kommer marknadskrafterna att klara att ställa om. Det här är klassisk liberal, borgerlig politik. Genom att låta just marknaden styra frigör man också den innovationspotential som finns. Det handlar om de saker som inte kommer loss därför att de bromsas. De bromsas av skatter som är fasta i stället för flexibla, och de bromsas av nätregleringar som inte är anpassade till dagens utveckling. När de sakerna – innovationspotential, teknikutveckling och den teknik som redan finns – kan börja användas för att lösa de utmaningar vi har kommer det också att hända. Vi i ska inte välja vilken teknik som är mest lämpad för att lösa problem med till exempel underskott i systemtjänster. Det ska de som har ansvar för dem göra. Där borde få ett mycket tydligare ansvar. När marknaden får råda blir det också möjligt att vara mer flexibel. Timmätning borde bli vanligare. I grunden borde alla i ha timmätning när alla elmätare är utrullade . Då får man också chansen att vara flexibel och att använda elen mer när det finns gott om el i systemet och ibland flytta sin produktion och användning när det finns mindre el i systemet. Hela projektet med Hybrit, alltså fossilfritt stål, som tog upp, bygger på att vi har väldigt flexibla elpriser och mycket förnybart i systemet. Det gör att priserna blir låga, så att man då kan producera väldigt mycket vätgas. Hela affärsidén bygger på det. Man vill inte ha stabila, höga priser, utan man vill ha varierande priser, så att man kan producera när priset är lågt. Då behövs det en flexibel elskatt. Det behövs tillåtelse för nätbolagen att vara med och flytta kunders användning – såklart med deras eget medgivande – och man ska ge dem betalt för det. Det har provats i , till exempel: Om man sänker elnätskostnaderna går energikostnaden för konsumenten ned , och man upplever ett bättre inomhusklimat trots att det inte har påverkat temperaturen inne med mer än . Det är faktiskt ganska onödigt att din varmvattenberedare eller värmepump går för fullt när du inte är hemma. Det är klassisk energieffektivisering – att använda saker när de behövs och att låta bli när de inte behövs. Detta kan skapas om vi har rätt marknadsförutsättningar. Detta kan man sedan kombinera med möjligheten att skapa lokala mikronät. Det handlar om att producera energi som inte bara är bra för elsystemet utan även ur en säkerhetspolitisk synvinkel – att ha hundratusen små anläggningar är bättre ur ett säkerhetspolitiskt perspektiv än att ha tio stora – och att ha lite backup om något fallerar och i händelse av kris. Inte minst i de här dagarna vet vi att vi ska vara beredda på det oförutsägbara. Men det finns en risk för att systemtjänster kommer att behövas i större utsträckning framöver om vissa kraftverk faller ifrån. Av den anledningen har utvecklat nya marknader för stödtjänster. Man utvecklar till exempel just nu en snabb frekvensreglering och upphandlar den, precis som man ska. Att vi politiskt skulle gå in och ge ersättning till vissa kraftverk eller andra saker för att vi tror att de kommer att behövas är helt fel inställning. De borgerliga partierna vill att ska få i uppdrag att ansvara för den långsiktiga balansen i elsystemet. Det hade varit välkommet om också hade hakat på, med tanke på att man i talarstolen säger att man vill ha det så. är ju experterna. De kan se var behoven finns och utveckla marknaderna för det. Det gör de också. Jag anser inte att vi i ska besluta om vilket underskott som finns och inte. Något som det däremot finns ett underskott på är vilja att hantera de långa tillståndsprocesserna. Detta är något som man ofta slänger sig med. Man säger att det är viktigt att förkorta tillståndsprocesserna, men det är få partier som verkligen har några konkreta förslag. Vi i vill slå fast ett mål om att vi ska halvera tiderna för tillståndsprocesser. Det kan ta från planerandet av en elkabel till det verkliga genomförandet. Driftsättning, industrietablering och annat blir ju lidande . Den gröna omställning som samhället inte bara vill ha utan också kräver av företag bromsas också av samhället självt genom att man tar på sig. Det vi från sida absolut skulle vilja se är ett grönt spår i tillståndsprocesserna, där det går snabbare för dem som gör miljöbra investeringar att komma framåt i miljöbedömningar och olika typer av serviceuppdrag till myndigheter som också skulle kunna göra reell skillnad. Det går att få snabba miljötillstånd – Northvolt fick sitt . Varför ska det då vara så svårt för en del andra? Det behövs krafttag. Vi ser att det går. Regeringen hade krispaket för och när man började diskutera effektbrist där. Den stora frågan är egentligen: Varför bara i och ? har haft problem . hade man 18 totalavbrott på hela ön. Varför är inte detta viktigt, regeringen? Varför har man krispaket när det potentiellt kan bli problem i och ? Är inte lika mycket värt, och är elförsörjning inte lika aktuell? Processen med att få en tredje elkabel till var dessutom långt gången när avbröt den. Den kabeln är helt vital, inte bara för öns energiförsörjning och energiexport utan också för möjligheten för tung industri att ställa om till klimatsmarta alternativ och, inte minst, av säkerhetspolitiska skäl. Det handlar om att få mer redundans i systemet och att veta att man inte är beroende av bara de kablar som finns. Här behövs ett omtag, och det driver vi i på för. Vi väntar fortfarande på att de initiativ som andra partier tog i valrörelsen ska realiseras i verkligheten. Vårt engagemang stänger inte som valurnorna. Men låt mig sammanfatta, fru talman: energimarknaden vara just en marknad. Ge i högre grad ansvaret till när det gäller att sköta den långsiktiga balansen, för de är experterna. De vet vilka systemtjänster som behövs och utformar marknaden efter det. Finns det underskott ska de upphandlas – man ska inte per definition betala i blindo till kraftslag som man själv tycker ska få favörer, för det är något som svenska konsumenter, svensk industri och svensk konkurrenskraft kommer att förlora på eftersom vi får betala i onödan. Vi i är inte beredda att betala i onödan. Vi värnar de svenska konsumenterna, den svenska industrin och de svenska hushållen. Med detta vill jag yrka bifall till reservation 9. 34 (V): Som ni märker har jag satt mig i mitten i kammaren – inte där jag brukar sitta mellan regeringspartierna och . Den här gången var det av speciella skäl, och det kommer ledamöterna att lägga märke till i mitt anförande. Detta handlar om näringsutskottets betänkande 10, Elmarknadsfrågor. Ärendena som vi hanterar kan handla om elmarknadens utformning och funktion, mål eller ansvar för leveranssäkerhet och säkerhet och planering för framtidens elmarknad samt, sist men inte minst, elförsörjning. När det gäller elförsörjning finns det två kablar för elförsörjning till och från fastlandet, vilket inte är tillräckligt i relation till de kapacitetsbehov som finns. har det blivit tydligt att elförsörjning inte svarar mot behoven. Ön har drabbats av allt fler totalavbrott. Om man söker med orden ”elavbrott” eller ”strömavbrott” och ”” kommer det upp massor av skriverier och rubriker, helt klart mer än för övriga delar av landet. Jag förstår att allt inte beror på avsaknaden av den tredje kabeln, men mycket kan relateras till kapacitetsbrist när det är totalavbrott. I betänkandet kan man läsa att Svenska kraftnäts styrelse beslutade att avsluta arbetet med den tidigare planerade nya förbindelsen till . Det huvudsakliga skälet till beslutet var att den samhällsekonomiska nyttovärdesanalysen – smaka på ordet: ”nyttovärdesanalys” – visade att kostnaderna för kabeln väsentligt översteg de olika nyttovärden som den skulle ge. Jag skulle gärna vilja fråga regeringsföreträdarna vad de ser som avgörande i en nyttovärdesanalys. Jag vill med bestämdhet hävda att det finns oändliga investeringar och prioriteringar som görs och som definitivt skulle behöva en nyttovärdesanalys. Jag undrar var nyttovärdet kommer in när och kostar 20 miljarder och avskaffandet av värnskatten 6 miljarder. Jag skulle vilja fråga företrädare för om de gjort någon jämförelse av nyttovärdet när det gäller den dryga miljard som satsats på subventioner för elcyklar. Har den gett lika mycket klimatnytta som det skulle göra om Cementa skulle kunna driva på sitt projekt , som det heter, där målet är nollutsläpp ? Det står klart att Cementa behöver tillförlitlighet och transmissionskapacitet för att komma i mål med projektet . Glöm inte bort att deras utsläpp är näst störst i när det gäller enskilda utsläppare! Att staten då inte tar sin del av ansvaret för att minska växthusgasutsläpp är helt obegripligt om ni frågar mig. Cementa vill göra allt de kan, men då behövs en tillförlitlig infrastruktur för elförsörjningen till . Sist men inte minst gäller det utbyggnaden av vindkraft, som skulle kunna bidra till förnybart till 2040. På finns en positiv vilja när det gäller vindkraftsutbyggnad, men det saknas kapacitet i nätet. Ställningstagandet från regeringen blir då än mer oförståeligt, om ni frågar mig. Jag kommer tillbaka till beslutet som jag relaterade till, det som Svenska kraftnäts styrelse tog . Jag undrar om och regeringen hade bilden klar för sig: Om Cementas produktionsvolym skulle ligga på samma nivå som behövs det tio gånger mer elenergi än om deras produktion ska elektrifieras och de därmed ska komma bort från utsläpp av växthusgaser. Sedan måste jag beröra det särskilda yttrande som har. Där kan man läsa om hur måna de är om vikten av samhällsekonomiskt lönsamma investeringar. Det finns mycket man skulle kunna säga om vilka ställningstaganden som gjort som har gjort till ett av världens rikaste länder. Jag yrkar givetvis bifall till reservation 9 och lägger nu ansvaret på er ledamöter i riksdag att rösta så att utsläpp av växthusgaser i radikalt kan minskas – och detta bara med en knapptryckning . 35 (SD) replik: berörde vårt särskilda yttrande i betänkandet om elförsörjning. Det gäller just önskan om en tredje kabel till . Givetvis ska alla i kunna förvänta sig tillgång till el. Leveranssäkerhet är någonting som är viktigt. Det är något som politiken nog borde uppehålla sig mer kring och som EU borde sätta upp mål för. Det har varit emot. Man vill inte ha sådana mål för leveranssäkerhet. uppehöll sig i anförandet rätt mycket vid samhällsekonomiska bedömningar. Han menar kanske nu att man inte ska luta sig mot sådana. Då är det väldigt märkligt att och röstade för det när ett enigt utskott landade i att i högre grad ska luta sig mot sådana bedömningar. Det låg förmodligen också till grund för det beslut som fattade – att de samhällsekonomiska kostnaderna vida överstiger de nyttor som detta kan innebära. Det fick till följd att man inte gick vidare med arbetet. Sedan kommer dessa kablar givetvis inte att finnas för evigt – det kommer att bli tekniska problem. Det kommer att anläggas nya kablar när de gamla behöver ersättas. Då kommer man in på kapacitetsfrågor och liknande. Det handlar om vad man ska kunna inrymma i dessa och hur mycket effekt det gäller. Det är snarare det som är den springande punkten. Vill man producera väldigt mycket vindkraft på ön finns det alla möjligheter för bolag och intressenter att, om det nu är så lönsamt, bekosta just anslutningen till stamnätet på fastlandet. Ångrar man det beslut som man har fattat, eller tycker man inte att ska hålla sig till de samhällsekonomiska analyserna när de gör nätinvesteringar? 36 (V) replik: Jag tycker att och framför allt du, , driver energifrågorna på ett respektfullt sätt. Du har kärnkraften och driver alltid på frågan. När det gäller samhällsekonomiskt lönsamma investeringar kan jag inte låta bli, fru talman, att fråga hur det kom sig att man med tvång försökte ge order till att driva reaktorer som de själva sa inte är samhällsekonomiskt lönsamma. Det finns mycket som jag skulle kunna relatera till. har varit duktigt på att göra investeringar, och samhället har blivit som det har blivit för att man verkligen har sett samhällsnyttan längre fram. Det var därför jag reagerade på att samhällsekonomisk lönsamhet helt plötsligt är jätteviktigt. Jag är jättetacksam för det. Men när det gällde kärnkraftsreaktorerna i var det mycket som tydde på att de inte var lönsamma. De skulle på kort sikt lösa en del av problematiken kring effektfrågan, men långsiktigt är det inte så. Alla hävdar att det inte är det som är framtiden. Då kommer jag tillbaka lite grann till varför jag reagerar. Hur räknar ni ut att det är samhällsekonomiskt lönsamt att med våld driva vidare dessa två reaktorer? När det gäller kabeln till hänvisar ni till . Det är tacknämligt att även har insett att klimatfrågan är viktig. Här har vi den största utsläpparen, som skulle behöva kapacitet. Ändå säger ni nej. 37 (SD) replik: Vad gäller samhällsekonomiska analyser kring var det ett initiativ i utskottet om att man just skulle titta på hur de samhällsekonomiska bitarna ser ut när det gäller att driva reaktorerna vidare. Detta röstade nej till. Det finns också motionsförslag som kommer att behandlas om att utreda de samhällsekonomiska möjligheterna att driva reaktorerna vidare. Det har man inte velat titta på från övriga partier. Detta har vi lyft i utskottet, och vi kommer att hantera det . och är välkomna att stötta initiativet. Då ska man titta på: Är reaktorerna samhällsekonomiskt lönsamma att driva vidare? Företagsekonomiskt är det en annan aspekt. Man kan givetvis tjäna mer pengar på politiskt beslutade subventioner, som man kan förlita sig på, än på att driva befintliga anläggningar vidare. Jag tycker kanske att det är en lite annan fråga, men på motsvarande sätt går man in i detalj här och lyfter upp projekt som har pekats ut som väldigt olönsamma just ur ett samhällsekonomiskt perspektiv. Det är olika vad man vill uppnå. Handlar det om att kunna överföra produktionskapacitet från till fastlandet, eller handlar det om att man ska kunna se till att det är en god leveranssäkerhet för dem som är elkonsumenter på ? Man får kanske beakta djupare vilket som är det viktigaste. Vi tycker att det i första hand handlar om att hushåll och näringsliv ska kunna förvänta sig att det finns god tillgång på el oavsett var i landet man bor eller befinner sig. Men det kanske är en annan aspekt när det gäller att bygga ut för produktion. Då finns det möjlighet för dessa bolag att ansluta sig själva till stamnätet, där det finns möjlighet att överföra den kapaciteten. Kommer och , när utskottet hanterar detta , att stödja en samhällsekonomisk bedömning av förutsättningarna för att driva åtminstone vidare? 38 (V) replik: Tack, , för debatten som gäller Gotlandskabeln! ställer sig inte bakom en investering som helt klart skulle bidra till minskade utsläpp i . Det är den näst största utsläpparen som behöver kabeln. Där hänvisar ni till samhällsekonomin. Jag kan relatera till många frågor där jag tycker att man ska ta detta i beaktande. Men vi stöttar inte att man med politiska medel ska tvinga fram att en reaktor drivs vidare. Man säger att det inte är det som är framtiden. Det är inte heller det som efterfrågas i världen. är vindkraften förbi kärnkraften vad gäller produktion. Jag håller med om att den inte är lika säker som kärnkraften när den tuffar på och råkar fungera. Men nej, jag kommer att göra dig besviken i denna fråga. Jag kommer inte att rösta för förslaget om ett uppdrag om att man ska titta på om det går att driva reaktorerna vidare. 39 (KD): Är elsystem pressat? På vissa sätt är det absolut så. läste jag om , ett företag med långt framskridna planer på att använda mer el när de kör fartyg. på saknade dock de garantier som krävs om att elförsörjningen ska vara tillräcklig och säger: ”Vi är bekymrade för att det inte kommer finnas tillräckligt med kapacitet i elnätet för att kunna genomföra våra satsningar.” blev krisen akut i och . Elsystemets tillkortakommanden blev en våt filt. Företag kände oro och fick negativa besked. Olägligt nog försämrade regeringen villkoren för kraftvärme så till den grad att man fick rycka ut och släcka det man själv orsakat. Långsiktiga lösningar saknas fortfarande, och detta kan bli fler regioners verklighet framöver. Marginalerna och därmed tryggheten i systemet har minskat vissa tider , eftersom planerbar kraft försvunnit. Dessutom vet vi att branschernas väg till fossilfrihet går via en gemensam nämnare: mer el. Elnäten är som sagt ett bekymmer. Våra nät har på nacken. Befolkningstillväxt, elfordon, mer variabel produktion och ny elintensiv industri ställer krav på investeringar – runt till 2030. Dagens långa tillståndsprocesser och ledtider på 10–måste kortas radikalt. Utredningen från lämnar välkomna förslag. Tidsvinsterna är dock otillräckliga, vilket branschen också har påpekat. Vi kristdemokrater menar att en effektutredning bör tillsättas för att säkerställa att elmarknadens utformning bidrar till ett stabilare elsystem och en tillräcklig utbyggnad av elnätet. För att säkra elens tillgänglighet och kvalitet är baskraften central. Vi ser att dagens marknadsmodell inte tillräckligt stimulerar leveranssäkerheten. betalar marknaden för energi, men det finns inga incitament att tillhandahålla kvalitet eller effekt, det vill säga tillräckligt vid ett angivet ögonblick. Ett elsystem där man betalar för dessa egenskaper skulle, tror vi, bli mer robust. Modellen bör alltså ses över. Vi anser att systemet måste präglas av planerbarhet, vilket skulle bidra till att exempelvis kärnkraften får ersättning för sitt viktiga bidrag. De försämrade marginaler vi ser gagnar inte konkurrenskraften. Ett mål för leveranssäkerheten är nödvändigt, vilket beslutade om förra året. Ännu är det dock inte på plats. Tillkännagivandet finns, och vi uppmanar nu regeringen att återkomma till i frågan senast . Ansvaret för leveranssäkerheten måste bli tydligare. saknas en utpekad aktör som fullt ut säkerställer att elsystemet tillhandahåller tillräckligt med el av god kvalitet. Jag vill yrka bifall till reservation 6 i betänkandet. Klimatet och industrin står och faller med ökad elproduktion. Svenskt näringsliv visar genom sin rapport på en elanvändning på 2045. Planeringen för framtidens elbehov bör ta höjd för detta, och marknaden bör som en följd av det ges rätt förutsättningar för ny produktion. Förutom en välavvägd utgångspunkt för planering och genomförande av en utvecklad elmarknad är säkerheten avgörande för elnäten. ansvarar för stamnätet. Resterande delar av elnätet ägs och drivs av många olika aktörer. Tillgången till el är som sagt var väsentlig för ett fungerande samhälle. Det kan vara enkelt att utsätta ett land för stora påfrestningar om varken it-infrastruktur eller annan infrastruktur fungerar på grund av att elförsörjningen inte fungerar. Jag anser därför att bör tillkännage för regeringen att den ska ge och i uppdrag att se över säkerheten och riskerna för att elnäten i utsätts för angrepp. En trygg elförsörjning ska gälla hela landet. Flera som har varit uppe här säger samma sak. Det gäller givetvis även . Ön har fått uppleva elavbrott efter elavbrott. Två kablar räcker inte för att garantera den el som behövs. Taket är nått, och en tredje kabel som kopplar ön till stamnätet skulle behövas. På finns dessutom viktig cementindustri. Cementa är landets näst största koldioxidutsläppare och skulle med elektrifiering kunna sänka sina utsläpp. är också försvarsstrategiskt viktigt. Vi kristdemokrater anser att ska få i uppdrag att återuppta arbetet med en tredje kabel mellan fastlandet och . Svensk elproduktion har länge varit vår fördel. Så måste det förbli. Men då behövs en elmarknad som möter behoven: rätt el på rätt plats vid rätt tid. 40 (C) replik: När jag lyssnar på blir jag aningen förvirrad. Jag hoppas att kan räta ut frågetecknen. I en reservation – som vi står bakom, för det är en mycket god reservation – vill vi att ska få det långsiktiga ansvaret för balansen i elsystemet. Det är rimligt, för finns det ingen som har det ansvaret. I en annan reservation tillsammans med och vill dock att ska besluta om vilka typer av tjänster och vilken leveranssäkerhet som man ska betala för. Men om det nu är som ska ha ansvaret för att upprätthålla balansen, varför ska då besluta om vilka tjänster som behövs?