prot · H70962 · 2020-01-22 00:00:00 — § 1 Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2019/20:221 Interpellation 2019/20:221 Behörighetskraven för vuxenutbildningen av (KD) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokade engagemang. Interpellation 2019/20:225 Interpellation 2019/20:225 Lärarnas arbetsmiljö av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokade engagemang. Interpellation 2019/20:268 Interpellation 2019/20:268 23 000 tunnor med kvicksilver utanför och av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Statsrådet har inte möjlighet att besvara interpellationen inom anvisad tid på grund av redan inbokade engagemang. § 2 Ärenden för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: 2019/20:68 till socialförsäkringsutskottet 2019/20:3449 till utbildningsutskottet 2019/20:3466 till försvarsutskottet 2019/20:3472 till civilutskottet 2019/20:3477 till näringsutskottet 2019/20:3452 till finansutskottet 2019/20:3461, 3465, 3468 och 3474 till justitieutskottet 2019/20:3451, 3471 och 3475 till justitieutskottet 2019/20:3456, 3470, 3473 och 3478 till socialförsäkringsutskottet 2019/20:3457 och 3458 till socialförsäkringsutskottet 2019/20:3459 till utbildningsutskottet 2019/20:3469 till försvarsutskottet COM(2019) 640 till miljö- och jordbruksutskottet Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning § 3 Granskning av statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning betänkande 2019/20:KU10 Granskning av statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning 1 (M): Enligt 13 kap. 1 § regeringsformen ska granska statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. När det finns skäl till detta, dock minst en gång , ska utskottet enligt 13 kap. 2 § regeringsformen meddela vad det har funnit värt att uppmärksamma vid sin granskning. I det här betänkandet behandlar utskottet vissa allmänna, administrativt inriktade granskningar av regeringsarbetet. Betänkandet omfattar nio ärenden, varav några är mer omfattande. Jag kommer att gå igenom ärendena väldigt översiktligt och framhålla vissa iakttagelser som utskottet har gjort. Min partikollega kommer längre fram i debatten att fördjupa sig i några av ärendena. Det första ärendet gäller regeringsskiftet –2019. Det finns en redogörelse för detta, men den ger inte anledning till något uttalande av utskottet. Den andra granskningen handlar om regeringens sammansättning. Här har utskottet fortsatt att följa utvecklingen när det gäller antalet tjänstgörande i . Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning Den tredje punkten handlar om regeringsprotokollen. Här har utskottet gått igenom underprotokoll från och . Utskottet utgår ifrån att regeringen vidtar nödvändiga planeringsåtgärder för att tiden mellan kungörande och ikraftträdande ska kunna vara minst och endast i undantagsfall vara . Vi har också tittat på vissa förvaltningsärenden som har handlagts vid Utbildnings- och Kulturdepartementen. De ger inte anledning till något uttalande. Det femte ärendet handlar om en övergångsregerings befogenheter. Detta skulle vi nog kunna ägna åt, för det är naturligtvis konstitutionellt intressant och samhällspolitiskt väldigt viktigt. Den avgående regeringen efter valet fungerade som en övergångsregering , vilket ju är en ovanligt . Frågeställningarna i granskningen rör ett eventuellt behov av att förtydliga principerna för en övergångsregerings befogenheter och huruvida den praxis och de riktlinjer som har utvecklats är anpassade till en situation där regeringsbildningen drar ut . För att få en övergripande bild av hur övergångsregeringen utövade sina befogenheter och om detta förändrades har årets granskning kopplats till ett antal frågor om övergångsregeringens faktiska agerande. En övergripande slutsats är att övergångsregeringen var restriktiv när det gällde att besluta om regeringsärenden och att ärendemängden var stabil . Några frågor som utskottet berör skulle jag vilja lyfta fram särskilt. Den första gäller anställningsärenden. Utskottet säger att anställningsärenden utan politiska implikationer bör kunna avgöras av en övergångsregering efter någon eller , men när det gäller myndighetschefer bör regeringen vara restriktiv. Ordinarie utnämningar av större politisk betydelse bör undvikas. Utskottet har också tittat på regeringens agerande inom ramen för EU-samarbetet och annat internationellt samarbete. Där anför utskottet att en övergångsregering i stor utsträckning bör kunna fortsätta att agera på det sätt som skett. I detta sammanhang vill jag också lyfta frågor om kontrollmakten. Jag rekommenderar den konstitutionellt intresserade att läsa detta avsnitt. Utskottets genomgång visar att övergångsregeringen inte besvarade några interpellationer eller frågor, och inte heller hölls någon aktuell debatt. Här skriver utskottet att även om utgångspunkten fortfarande bör vara att en övergångsregering i regel inte ska besvara interpellationer eller frågor kan vissa modifieringar behöva göras. Sitter en övergångsregering ökar dess handlingsutrymme; det är naturligt. Men ett sådant handlingsutrymme borde också kunna ställas under kontrollmakt, anser utskottet. Ärende 6 handlar om extra ändringsbudgetar. Här har utskottet gått igenom propositioner med förslag till extra ändringsbudgetar som har lagts fram , då kravet på särskilda skäl för extra ändringsbudgetar infördes i riksdagsordningen. Utskottet har också granskat myndigheter med styrelser. Här anför utskottet att om regeringen beslutat att en myndighet ska vara en styrelsemyndighet måste styrelsen också ges goda möjligheter att utföra sitt uppdrag. I en styrelsemyndighet är det styrelsen som utgör myndighetens högsta ledning, och styrelsen är inför regeringen ansvarig för myndighetens verksamhet. Det är därför viktigt att den politiska ledningen för departementen har en regelbunden och nära kontakt med myndighetsstyrelserna. Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning Utskottets genomgång visar att det endast förekommit att den politiska ledningen har träffat hela styrelsen vid en myndighet. Med tanke på styrelsens ansvar ser utskottet vägande skäl för att sådana möten ska ske mer regelbundet. Vi betonar också vikten av att styrelseordförande i större utsträckning deltar i möten med departementens politiska ledning vid sidan av den årliga myndighetsdialogen. Slutligen har vi granskat regeringens kontroll av myndighetsföreskrifter. Granskningen visar att inte alla departement har en rutin för att kontrollera myndigheternas skyldighet att lämna förteckningar och att det saknas rutiner för att se till att myndigheter som har föreskriftsrätt görs medvetna om denna skyldighet. Utskottet utgår ifrån att de åtgärder som bedöms behövas kommer att vidtas. I den sista punkten har vi tittat på regeringens kontroll av kommissionens befogenheter att anta delegerade akter. Granskningen visar att dessa i regel har gemensamberetts. Men i nästan vart femte fall har detta inte skett, och utskottet understryker vikten av att dessa akter gemensambereds. anmäler härmed för resultatet av den granskning som redovisas i detta betänkande enligt 13 kap. 2 § regeringsformen. 2 HANS (S): debatterar vi KU:s så kallade höstgranskning, KU10. Den innehåller flera olika delar. Vissa kontroller är återkommande, andra sker med intervall och vissa sker med anledning av något särskilt som har inträffat. Våra iakttagelser är i mycket också råd och riktlinjer . Vi är den så kallade goda revisorn, som säger att man framöver kanske bör tänka på det här. Jag tänker begränsa mig till två ämnen i höstgranskningen: övergångsregeringens befogenheter och myndigheter med styrelse. Efter valet utsattes den svenska regeringsformen för ett prov som den inte har gått igenom sedan den infördes . Vi kan i huvudsak konstatera att regeringsformen klarade detta prov. fungerade och fick till slut en ny regering. Regeringsbildningen tog väldigt , . Regler och traditioner gällande vad en övergångsregering ska göra prövades på ett helt annat sätt än tidigare genom att regeringsbildningen alltså tog i stället för normalt sett kanske . Förenklat kan man säga att huvudregeln för en övergångsregering har varit: Gör så lite som möjligt, men landet måste fungera. Det är ju en ny regering som har demokratiskt stöd i det nyvalda parlamentet som ska utöva makten, och ska landet administreras . Vi har granskat vad regeringen gjorde och kan konstatera att regeringen i huvudsak följde den här regeln. Man kan dock säga att det uppstod större och större skavsår när det drog ut . har ju relationer med andra makter, myndigheter behöver ha ledningar och så vidare. Ju går, desto mer måste en regering då fatta beslut om. Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning Det som är viktigt är att en regering när den tar sig större makt också söker stöd i , så att det finns parlamentariskt stöd för de åtgärder den då vidtar. Den andra delen är att i den mån en regering börjar ta större ansvar måste den också kunna utsättas för kontrollmakt, det vill säga svara på interpellationer och frågor – de normala inslagen i kontrollmakten. Detta är vårt råd . Den regering som satt försökte följa rutinerna, som var avsedda för den normala regeringsbildningsprocessen . När den drar ut kan vi konstatera att det nog finns ett legitimt utrymme att börja göra lite mer, men då måste också kontrollmakten fungera. Vad gäller regeringens styrning av myndigheter med styrelser kan vi konstatera att det nog finns en risk för att det blir en skillnad mellan teori och praktik. Det är aldrig särskilt lyckligt att den som är teoretiskt ansvarig för något inför regeringen i realiteten körs förbi genom att regeringen direkt har kontakt med myndighetens tjänstemannaledning. Där säger vi att styrelsen i så stor utsträckning som möjligt bör vara företrädd i dialogen med regeringen, för annars riskerar man att styrmodellen körs sönder av regeringen när man går direkt till tjänstemannaledningen. Med dessa ord vill jag lämna höstgranskningen. 3 PER (SD): I höstgranskningen redogör för regeringsskiftet efter valet . Jag var själv inte riksdagsledamot under den tiden utan följde förloppet via mediernas rapportering. Jag skulle vilja säga att det var en utdragen process som skapade en del oro ute i landet. Efter idogt arbete och till mångas lättnad lyckades talmannen till slut lämna ett förslag till statsminister som accepterades av . Vägen dit var dock lång och krokig. Trots flera överläggningar med partiledarna förkastade de första förslagen att utse statsminister. I tredje försöket, , utsågs till statsminister trots tidigare avslag. Att politiska landskap har förändrats blev mycket tydligt, och det stod klart att den traditionella blockpolitikens betydelse har minskat. På flera håll höjdes röster som talade om att en ohelig allians hade bildats. Ett svek mot väljarna som röstat för en politik men fick en annan, tyckte vissa; andra ansåg att de ingångna blocköverskridande avtalen var nödvändiga för att landet skulle kunna styras. Oavsett vad man tycker i sakfrågan har ärendet skötts enligt regelboken. har heller inget att invända mot hur regeringsskiftet genomfördes. Den utdragna regeringsbildningen innebar att vedertagen praxis utsattes för prövningar. Den enda formella kompetensbegränsningen för en övergångsregering är att den inte får besluta om extra val till . Vissa ytterligare begränsningar finns dock i en promemoria från Statsrådsberedningen. Enligt den bör en övergångsregering endast fatta beslut om löpande ärenden och sådana ärenden vilkas avgöranden inte kan skjutas upp utan betydande problem. Regeringen kan även fatta beslut i ärenden där det råder stor politisk enighet i . Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning En övergångsregering svarar normalt sett inte på frågor och interpellationer från ledamöter, och några aktuella debatter hålls inte i kammaren. Så var även fallet då ledde övergångsregeringen. Enligt utskottet bör utgångspunkten alltjämt vara att en övergångsregering i regel inte ska besvara interpellationer och frågor. Men om en övergångsregering verkar ökar dess handlingsutrymme, och fler kvalificerade beslut kan behöva fattas. I ett sådant läge bör, enligt , även en övergångsregering på ett eller annat sätt kunna underställas kontrollmakt. Det bör då vara rena faktauppgifter som efterfrågas från riksdagsledamöter, alltså inte övergångsregeringens politiska uppfattning inom ett visst område. I första hand bör sådana frågor ställas i form av skriftliga frågor. Regeringen har lämnat sju propositioner med förslag till extra ändringsbudgetar . När regeringen lägger fram förslag till extra ändringsbudget ska den redovisa vilka särskilda skäl som ligger till grund för den. Exempel på särskilda skäl kan vara förändrade ekonomiska förutsättningar med anledning av en oväntad ekonomisk utveckling eller oförutsedda händelser som enligt regeringens bedömning ställer krav på snabba åtgärder. Särskilda skäl kan också vara att en nytillträdd regering inte hinner lämna förslag på ändrad politik i budgetpropositionen, exempelvis på grund av en utdragen regeringsbildning. Kravet på särskilda skäl syftar till att upprätthålla principen om en fullständig och samlad budget. Det är därför viktigt att regeringen följer denna princip. I samtliga extra ändringsbudgetar som har granskat har regeringen redovisat särskilda skäl. och senare har i samtliga fall tillstyrkt regeringens förslag. framhåller dock vikten av kravet på särskilda skäl för att upprätthålla principen om en fullständig och samlad budgethantering. har också granskat regeringens styrning av styrelsemyndigheter. I en styrelsemyndighet är det styrelsen som är ansvarig inför regeringen. Styrelsen har också en viktig roll i regeringens uppföljning av myndighetens verksamhet och i bedömningen av myndighetschefens resultat. Det är viktigt att regeringen tydliggör sina förväntningar på styrelser och de aspekter i deras uppdrag som är prioriterade för att styrelsen ska ges möjligheter att utföra sitt uppdrag. För att detta ska fungera är det nödvändigt att regeringen genom regelbunden och nära kontakt med myndighetsstyrelserna informerar styrelsen om regeringens viljeinriktning. Annars blir det svårt för styrelsen att vara myndighetens högsta ledning och ansvara inför regeringen. I granskning framkommer att den politiska ledningen endast har träffat styrelsen i myndigheterna . Granskningen har också visat att den årliga myndighetsdialogen ofta sker utan närvaro av styrelseordföranden. Det har gett anledning för utskottet att framhålla att det kan finnas skäl att även styrelsens ordförande deltar på dessa möten, beroende på vad som ska avhandlas. Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning Granskningen visar också att det förekommer att myndighetschefer är styrelseledamöter i andra myndigheter. Detta är något som i regel bör undvikas så långt som möjligt för att inte jävssituationer och lojalitetskonflikter ska uppstå. Om det ändå finns skäl att utse en myndighetschef till styrelseledamot i en annan myndighet bör skälen för detta framgå, vilket det gör i samtliga fall som vi har granskat utom två. Det är min förhoppning att granskning kommer att leda till att skäl anges i samtliga sådana fall . 4 (C): I höstens granskning av statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning är sedvanliga fokus inriktat på vissa allmänna och administrativa granskningar. Av de nio granskningar KU gjort vill jag nu fokusera på den som avser myndigheter med styrelser. Enligt regeringsformen styr regeringen riket och ansvarar inför . Beslutsfattandet i regeringen sker kollektivt. Det kollektiva beslutsfattandet omfattar även rätten att ge direktiv till förvaltningsmyndigheterna. Grundlagsberedningen ansåg att det kollektiva beslutsfattandet i regeringen bäst överensstämde med det svenska systemet med självständiga ämbetsverk. Där och då gjordes vägvalet att inte tillämpa ministerstyre, det vill säga rätten för ett statsråd att avgöra regeringsärenden. Hur fungerar då regeringens styrning av de statliga förvaltningsmyndigheterna? Det är en ständigt återkommande fråga för . Och har vi, efter vårens granskning av regeringens styrning av , bland annat valt att titta närmare på myndigheternas ledningsstruktur. Enligt myndighetsförordningen kan en myndighet ledas av en myndighetschef, en styrelse eller en nämnd. I KU:s granskning har det framkommit att 39 av 340 myndigheter under regeringen är så kallade styrelsemyndigheter, där styrelsen således är ansvarig inför regeringen. Bland dessa 39 myndigheter märks stora myndigheter som till exempel Sida, , , , och . Frågan om en myndighets ledningsform är en strategisk styrningsfråga för regeringen och har varit föremål för återkommande utredningar och översyner. har utvecklat arbetet med styrelsemyndigheter, och i riktlinjer för val av ledningsform för myndigheter framgår att myndigheter med ett omfattande finansiellt ansvar i form av budgetomslutning eller stor påverkan på andra samhällssektorer bör ledas av en styrelse. KU:s granskning ger vid handen att man på goda grunder kan ifrågasätta om de nuvarande styrelsemyndigheterna har tillräckliga förutsättningar att ta det ansvar för myndigheten inför regeringen som förutsätts. Det saknas i de flesta fall en regelbunden och nära kontakt mellan den politiska ledningen hos departementen och myndighetsstyrelserna. Trots att det av riktlinjerna framgår att den politiska ledningen ska uppmuntras att träffa hela styrelsen i myndigheterna har så bara skett under det år KU granskat. Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning Att myndighetens högsta ledning inte har dialog med den politiska ledningen skapar flera problem. Tanken är att man ska förhindra att styrelsen ska bli beroende av att få information vidarebefordrad av myndighetschefen. Detta är särskilt viktigt när det gäller myndighetens verksamhet och resultat. Likaså blir uppföljningen av styrelsens uppfattning om hur myndighetenschefen utför sitt arbete åsidosatt när det saknas dialog. Några av de granskningsärenden som KU har lagt ned mycket tid på avser uppmärksammade ärenden i styrelsemyndigheterna , och Transportstyrelsen. Ärendena har väckt frågor om i vilken utsträckning respektive styrelseordförande har involverats i myndighetens verksamhet och resultat. Det finns därför anledning för regeringen att på nytt överväga frågan om myndigheters ledningsformer. Så länge styrelsemyndigheterna finns kvar måste styrelsen ges goda möjligheter att utföra sitt uppdrag. Ett minimum i det sammanhanget borde vara att de riktlinjer och promemorior som tas fram i också efterlevs. 5 (V): stod vi här med ett resultat. Vi hade fått en ny regering, och det var slut på talmansrundor och fika. har haft en övergångsregering under en lika som efter valet . Det parlamentariska läget var oklart, och hela bestod framför allt av oräkneliga presskonferenser där varje partiledare fick ge sin syn på saken om och om igen. Varje höst gör en granskning av rutiner och arbetssätt i . Det handlar om att se hur regeringen behandlar ärenden och om man gör det på ett sätt som stämmer med de krav som ställs. En del i årets granskning har av naturliga skäl bestått av att se på en övergångsregerings befogenheter. Det är viktigt att landet även i ett oklart parlamentariskt läge har ett styre, för världen runt omkring oss stannar inte. Beslut kan behöva fattas brådskande. Och när en regeringsbildning drar ut , som den senaste gjorde för vår del här i , är det också rimligt att en tillfällig övergångsregering kan fatta fler beslut allteftersom då fler beslut troligtvis blir alltmer brådskande och inte kan skjutas upp längre. En del i kontrollmakt är möjligheten för ledamöter att ställa frågor och interpellationer och att debattera i kammaren. Det är en viktig funktion som ger möjlighet att få information och debatt, och det fungerar som en kontroll av regeringens och dess statsråds arbete. besvarades inga interpellationer eller frågor. Inte heller hölls det några debatter där statsråd deltog. I granskningen är vi överens om att utgångspunkten bör vara en fortsatt restriktivitet. Men när en övergångsregering sitter kan det finnas skäl att frågor av en mer faktabaserad karaktär besvaras – alltså när det inte är övergångsregeringens politiska ställningstaganden som ledamöterna efterfrågar. Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning En annan del i granskningen berör regeringens kontroll av myndighetsföreskrifter. En del av våra myndigheter har rätt att utfärda föreskrifter, alltså regler som påverkar enskildas liv och ibland även kommunernas ekonomi. Det är därför viktigt att regeringen och departementen har kännedom om årets nya föreskrifter. I denna del av granskningen noterar vi i utskottet att vissa departement inte har en rutin för att kontrollera att myndigheterna har lämnat sin årliga förteckning. Vi har också noterat att det ibland saknas rutiner för att se till att myndigheter som har föreskriftsrätt vid behov görs medvetna om denna skyldighet. I granskningen har det också framkommit att vissa myndigheter inte har överlämnat någon förteckning alls eller att den har avlämnats efter sista avlämningsdatum. Dessutom har en myndighet som hade utfärdat föreskrifter inte varit medveten om att myndigheten är skyldig att överlämna en egen förteckning över sina gällande författningar till regeringen. Myndigheten har i stället trott att den förteckning som lämnas av en annan myndighet också omfattade den egna myndighetens föreskrifter. Det är givetvis önskvärt att myndigheter med föreskriftsrätt görs medvetna om sin skyldighet att lämna en årlig förteckning och att departementen har rutiner för att kontrollera att så görs. Den sista delen av årets granskning som jag vill belysa, och som tidigare talare från utskottet har tagit upp, är den som handlar om myndigheter med styrelser. Vi noterar att flera åtgärder har vidtagits för att utveckla arbetet med styrelsemyndigheter. Det har bland annat tagits fram en handledning om regeringens styrning av styrelsemyndigheter, och det är positivt. Det är viktigt att alla myndigheter ges goda möjligheter att utföra sitt uppdrag och att myndigheternas högsta ledning ges goda möjligheter att ta sitt ansvar för verksamheten. Det är därför viktigt att det finns en regelbunden och nära kontakt mellan departementen och myndighetsstyrelserna, där samtliga i styrelsen involveras och inte enbart ordföranden. 6 SKÅNBERG (KD): En väsentlig del av KU:s arbete är granskning. Vi ägnar hösten, och sommaren för kansliets del, åt att granska den administrativa och mer institutionella delen av regeringens arbete. brukar vi komma med ett betänkande och tala om vad vi har kommit fram till. Och – fast det har pågått – gör vi en granskning av de enskilda statsrådens göranden och låtanden utifrån olika KU-anmälningar som riksdagsledamöterna har lämnat in. är det alltså höstgranskningen som vi ska redovisa för kammaren. Det är ett gediget arbete – 800 sidor. Och är allt det arbete som kansliet gör vid sidan av, så att säga, inte synligt i den pappersmassan. Jag måste säga att utan kansliets utomordentligt grundliga arbete hade vi aldrig klarat detta. Vi redovisar i många stycken vad kansliet har gett oss för underlag, och för det är vi tacksamma. Icke desto mindre är det mycket som vi enskilda ledamöter i KU har satt oss in i, och låter det som om vi har samma manus beror det på att vi har samma manus, fru talman. Vi är nämligen helt eniga. arbetar KU utan partipolitiska förtecken och gör en strikt juridisk, konstitutionell granskning av regeringens göranden och åtgärder. Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning