prot · H709143 · 2020-06-23 00:00:00 — Vi hade brist på resurser, och det fanns ingen strategi inom äldreomsorgen. Samhället överlag var inte redo för detta, och regeringen var definitivt inte redo för detta. Man har antagit en strategi som mer eller mindre går på tvärs mot den samlade internationella expertisen. Det är inte, som statsrådet hävdar i sitt svar, att basera sin policy på kunskap och den vetenskap som finns. I sådana fall skulle jag vilja se den vetenskapen, för har vad jag kan se inte redovisat någonting. kritiker, det vill säga de som haft rätt från första början, har mycket forskning att hänvisa till. Det är bara att se på forskningen kring munskydd: Det finns över hundra vetenskapliga studier som visar varför munskydd och ansiktsmasker hjälper – över hundra vetenskapliga studier! Det finns hur många studier som helst som visar att det finns asymtomatisk och presymtomatisk smittspridning. Det är fakta och ingenting man kan bara vifta bort. har återkommande haft fel, men de har fortfarande regeringens fulla förtroende. Jag förstår inte hur det går ihop om man nu värnar ett samhälle där smittan hålls nere. Jag skulle kunna återkomma till alla de olika fel som har haft. Jag räknar med att det inte har varit medvetet från deras sida, men regeringen borde åtminstone sätta på sig några andra glasögon och titta på varför man har valt en annan väg i andra länder. Varför går det så dåligt för ? Det går nämligen riktigt dåligt för . Ministern glömde min första fråga i interpellationen. Ångrar ministern den påstådda svenska strategin? Ja eller nej. 29 Socialminister (S): Det är egentligen oklart vad vill säga med sin interpellation. Jag måste också säga att det är oklart hur uppfattar den svenska strategin. Jag säger det en gång till: Strategin är inte flockimmunitet. Strategin är ingenting annat än att begränsa den svenska smittspridningen så mycket det bara är möjligt. Att helt stänga ute viruset – en strategi för att eliminera viruset från vårt samhälle – vore fantastiskt. Jag tror inte att det är möjligt, och det grundar jag på det faktum att jakten på ett vaccin är omfattande. Hela världen inser att vi inte kommer att kunna gå tillbaka till att leva våra liv mer normalt innan vi har ett vaccin. Vi kommer inte att kunna gå tillbaka till samhällen som fungerar normalt, så som vi kände dem före pandemin, för viruset kommer att finnas kvar. Naturligtvis kommer det inte att vara någon stor smittspridning; det är ju det som är syftet med strategin, som jag nämnde i mitt interpellationssvar. Det handlar om att rädda både liv och hälsa och begränsa smittspridningen, att göra det maximalt och att skydda riskgrupper. Innan jag ytterligare bemöter det som går att bemöta i replik vill jag ändå bemöta de angrepp mot statsepidemiolog som finns i interpellationen. Jag tror att mycket väl vet att statsepidemiologen, precis som myndigheten, står fast vid att vi har en strategi som vi arbetar utifrån men att man ska utvärdera sig själv och sitt agerande. Man ska lära av det som händer i och i andra länder. Jag har mycket svårt att förstå varför vi ska ha ett språkbruk som tyder på någonting annat än det. Vi har att göra med en allvarlig sjukdom, och jag tror att det vore klokt om var försiktig med att snedvrida uttalanden från myndighetsföreträdare på det sätt som görs såväl muntligen som i den skriftliga interpellationen. Jag tror också att det är viktigt att vi inte minst från den här församlingen och även från och andra beslutsfattare verkligen försöker förstå, även om det är väldigt svårt och komplicerat. En pandemi innebär per definition ett nytt virus som sprids över världen, och möjligheten att begränsa dess effekter är någonting vi alla vill uppnå. Jag vill understryka att de åtgärder som vidtar just syftar till att ändra människors beteende, på samma sätt som man gör i andra länder. Man vill minska rörligheten, och man vill minska kontakterna – få människor att hålla avstånd. Man vill hålla själva viruset på avstånd genom handhygien och desinfektion och genom att på olika sätt se till att personal inom vård och omsorg skyddar sig när de vet att de har direktkontakt med covid-19. Jag vill dock understryka att det ger en felaktig bild att jämföra länder på det sätt som gör. har drabbats hårt, som många andra länder. Att jämföra sig med , , , , och låter sig göras – vi har alla drabbats, och på olika sätt har smittan kommit till våra länder. Beroende på hur hårt vi har drabbats är det klart att vi också ser effekterna. Vi har rustat svensk sjukvård genom att inte bara dubbla utan på olika håll i landet både tre- och fyrdubbla antalet intensivvårdsplatser. Vi har ställt in den vård som är möjlig att ställa in, vilket också gör att vi sedan får anledning att diskutera den vårdskuld som byggs upp parallellt med detta. Jag tror alltså att det är viktigt att vi ser till att tolka våra myndigheter och företrädare rätt och på ett sätt som gör att de fortsätter att våga resonera, tänka och beskriva tveksamheter – och även korrigera det man upplever att man successivt lär sig mer om. 30 (SD): Det låter på statsrådet som att det är en slump att har drabbats hårt och faktiskt är fjärde eller femte värst i världen sett till antal dödsfall per capita. Jag tycker att man ska jämföra olika länder, för detta är ingen slump. Det handlar om vilka strategier olika länder har valt. Till exempel valde initialt sett en strategi som liknade och gick på det öppna synsättet. Man kan för all del tro på detta, men måste man inse att den strategin inte funkar. Det är dessutom en strategi som jag har ganska svårt att kalla en strategi, för den är som sagt väldigt oklar med tanke på att det inte har vidtagits några vidare åtgärder för att minska smittspridningen mer än till exempel i våra grannländer – eller för den delen för att skydda våra riskgrupper. Riskgrupperna är mer utsatta i . Det är ett faktum. Anledningen till att så många fler dör i är att smittan är mer utspridd i . Det är inte svårare än så. Det är helt enkelt ingen slump att många har drabbats. Vi måste återgå till detta med . Jag tänker inte gå in i detalj på vad de har sagt och inte; det finns många citat från delvis enskilda företrädare för men även från dess egen hemsida. Vi kan ta ett exempel: ”Användning av visir eller munskydd på personalen kan, under förutsättning att verksamhetens kvalitetsarbete betonar att det är de övriga åtgärderna som är de grundläggande och viktigast, övervägas som en extra åtgärd för att försöka minska risken för spridning av covid-19.” Det handlar alltså om riktlinjer för äldreomsorgen. Munskydd och visir kan övervägas. Vad då ”kan övervägas”? Det borde vara en självklarhet! Skyddsutrustning som vissa företrädare för på olika sätt har nedvärderat skulle jag vilja påstå är basal om man ska skydda äldre, vilket borde vara det viktigaste. När det kommer till munskydd vet vi att de hjälper – jag nämnde tidigare att det finns otaliga studier som visar det. Det gäller till och med de enklaste munskydden. I har smittan kunnat minskas tack vare munskydd, men i överväger man inte ens munskydd på offentliga platser. Man har några vaga rekommendationer om att max 50 personer ska få samlas på ett ställe och att människor ska sitta långt ifrån varandra. De åtgärder som verkligen hjälper finns inte här. Det är det som är det stora problemet. Det är ingen slump att vi har så många dödsfall i , utan det är en ren konsekvens av den handlingsförlamning som den här regeringen har visat. Jag tycker att det är sorgligt. Jag har respekterat att regeringen har behövt arbeta för att försöka förhindra detta och att man ska få lugn och ro och inte ska behöva ställas till svars på det här sättet. Däremot har jag inte accepterat den utveckling jag sett från första början. Av den anledningen vet ministern mycket väl att jag till exempel har lämnat in en rad olika skriftliga frågor till regeringen. Ministern själv har fått säkert 20 frågor av mig om coronaviruset . Jag ifrågasatte åtgärder från regeringen som inte dög och att man inte tog viruset på allvar så tidigt som – det var eller något sådant. såg jag allt detta. Faktum är att den som tittade åt rätt håll kunde se en rad experter som varnade för det här så tidigt som . kände experter till virusets DNA. Redan då borde man ha satt in tuffa åtgärder för att bromsa smittspridningen och vinna tid. 31 Socialminister (S): sägs det att efterklokheten är den exakta vetenskapen. Jag tror att vi kan hålla med om det. Jag tror också att vi kan vara överens om att det är läge att höja blicken och att också se framåt – vad kan vi göra och kanske ? Vi är ju tyvärr i en pandemi som vi inte har sett slutet på. Det betyder att vi naturligtvis ska lära av de månader som gått. Det känns i många sammanhang, tycker jag själv, som att det har gått väldigt . Det har hänt väldigt mycket i svensk politik. Regeringen har fattat oerhört många beslut. har också fattat beslut; nu är det väl uppe i nio extra ändringsbudgetar. Det har alltså hänt väldigt mycket . Detta betyder att det är att lära känna ett nytt virus. Jag vill påminna – om det möjligen försvann – om att viruset klassificerades som ett allmän- och samhällsfarligt virus . Detta har också konfirmerats av , som har fört in det i smittskyddslagen genom en proposition bara . Det var alltså inte så att ensam satt med vetskap och kunskap om att vi hade med ett farligt virus att göra. får gärna ägna sin sista replik åt att tala om på vilka sätt vi ska ta det säkra för det osäkra, som han återkommit till , för att bli lite mer konkret. Det är ju ingen av oss – jag upprepar detta – som avstår från åtgärder som vi vet ger effekt. Såvitt jag känner till fanns det en åtgärd som åtminstone förespråkade, nämligen att vi skulle stänga våra grundskolor. Det var ingenting som vi beslutade att göra, för vi såg inte att detta skulle ha den avgörande betydelsen att barn inte driver smittspridning. Vi har också kunnat få konfirmerat att det inte har bidragit till smittspridningen. Andra länder öppnar upp sina skolor och ser snarare andra åtgärder för att upprätthålla distansen. Det låter lite grann som att inga åtgärder har vidtagits. Låt mig påminna om att en konsekvens av att allmänna sammankomster inte får samla mer än 50 personer har blivit omfattande ekonomiska förluster för många aktörer. Det har dock också bidragit till att människor inte möts i de forum där vi vet att risken för smittspridning är stor, med många människor på liten yta. Kulturevenemang och idrottsevenemang har kunnat dra igång, dock inte med åhörare, som vi alla hade längtat efter och önskat. Många åtgärder har vidtagits. Studenter på högre utbildning och i gymnasiet har studerat på distans . Många arbetar hemifrån. Kollektivtrafiken har minskat dramatiskt, och rörligheten över landet under alla våra storhelger har också minskat dramatiskt. Låt mig påminna om detta! Låt mig också ägna min åt att säga att det inte är någon slump, , hur olika länder drabbas. Jag rekommenderar att läsa den analys som har gjort som handlar om olika virusstammar. Det är väldigt relevant att jämföra nordiska länder med varandra, och jag gör det gärna. Länderna liknar varandra på många olika sätt och har den nordiska modellen – vi väljer att kalla det den svenska modellen – för hur hälso- och sjukvårdssystemen är uppbyggda. Men när det gäller hur människor reser och vad som är skälet till att smittspridningen kommer till respektive land är det inte säkert att det är just våra grannländer vi jämför oss med. Självklart påverkas sättet på vilket smittspridningen kommer till av 1 miljon svenskar som inte bara reser till utan också kommer tillbaka från många olika länder, som då inte upptäcker vilken smittspridning de har i sina samhällen. Låt mig också påminna om att det inte ser likadant ut i hela . Det är den region som vi befinner oss i, som också har väldigt mycket mediebevakning, som har drabbats hårdast. Jag talar om . Detta spelar stor roll. Det är dock stora delar av landet som har vidtagit samma åtgärder men som inte har fått samma smittspridning. Vi har även lockdowns, som kanske syftar på, i flera länder med en förödande smittspridning och ett förödande antal avlidna som följd. Man bör alltså vara försiktig med att dra slutsatser när det gäller sambandet mellan åtgärder och konsekvenser. 32 (SD): Det finns flera saker man skulle kunna göra, och med tanke på alla de skriftliga frågor som har fått från undertecknad känns det som att hon redan känner till flera av de åtgärder som jag hade vidtagit om jag hade haft den möjligheten. För att sammanfatta handlar det om en snabb nedstängning av olika saker så fort man fick reda på att detta kom, för att vinna tid. När man vinner kan man säkra strategier för äldreomsorgen och säkerställa att det finns tillräckligt med skyddsutrustning, att folk har den utbildning de behöver och så vidare. Att vinna tid är allt, och det är detta som de länder i världen som har lyckats har gjort. Faktum är att man här gav upp från första början. Det verkade i alla fall så, för helt plötsligt meddelade man att det inte hjälper att smittspåra eller att testa. Helt plötsligt menade man att vi inte kan stoppa detta virus. Jag tror inte heller att det går, eller gick, att stoppa det från början – inte i . Däremot skulle det ha gått att bromsa det radikalt, vilket hade räddat liv. Detta kanske hade kostat en del ekonomiskt, men faktum är att det finns studier som visar på att de städer som tidigt har stängt ned har tjänat på det både i liv och rent ekonomiskt. De har klarat sig långsiktigt ekonomiskt på grund av att de har värnat hälsan. Det finns olika saker som tyder på att det även i finns skillnader beroende på hur olika kommuner har hanterat detta. Vad som är gemensamt för de kommuner som har lyckats bra är att de har gått längre än rekommendationer. Det är likadant när det kommer till länder – de som har agerat snabbt med skyddsutrustning och inte problematiserat skyddsutrustningen har också räddat fler människor. Det är fakta. Sist men inte minst, fru talman, noterar jag att ministern fortfarande inte har svarat på den första frågan i interpellationen. 33 Socialminister (S): Till skillnad från , som har allting klart för sig gällande hur vi skulle ha gjort, hur vi gör och vilka länder som har lyckats, är jag mer ödmjuk i min inställning. Det är klart att vi ska lära av det vi har gjort, det vi inte har gjort och det andra länder har gjort som visar sig fungera, men låt mig ändå påminna om något. Den som jämför smittspridningen och antalet dödsfall i med smittspridningen och antalet dödsfall i till exempel – detta är en arbetsmarknadsregion som människor rest inom – ser att är mindre drabbat än trots att man har vidtagit samma åtgärder i som i övriga och trots att har vidtagit samma åtgärder som i övriga . När det handlar om vilka länder som egentligen har haft lockdowns med framgång vill jag inte peka ut länder som inte har lyckats; det är för . Men att påstå att , , , , och är länder som med sina lockdowns har kunnat få en mycket mer framgångsrik situation för hälso- och sjukvården eller för befolkningen i övrigt tycker jag är att dra det väl långt. Låt mig också säga att ekonomin inte har gått före. Vi har sett till att använda våra ekonomiska muskler för att göra det möjligt för människor att enkelt vara hemma från jobbet. Vi såg hur antalet som nyttjade möjligheten till sjukpenning ökade dramatiskt när människor hade milda symtom då pandemin verkligen var ny i samhället. Jag tycker att detta visar att människor tar ett stort ansvar. Det bygger ju dock inte bara på att människor tar ansvar. Även om vi hade gjort den så kallade lockdown som då inte förespråkade men som han nu uppenbarligen förespråkar kan inte hälso- och sjukvården, äldreomsorgen och all barnomsorg stänga ned. Detsamma gäller polis, räddningstjänst, brandkår och andra samhällsviktiga funktioner som matvarubutiker och apotek – de stänger inte ned. Jag vill säga till alla som lyssnar att vi inte ska förledas att tro att det går att stänga ned allt. Det finns verksamheter – och de är ganska många – som måste vara öppna för att samhället ska fungera. Har man då fått en stor smittspridning och fått in smittan från många olika håll blir det mycket svårare för dem som har en liten smittspridning från början. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av andre vice talmannen att ajournera sammanträdet till , då statsminister (S) skulle lämna en återrapport från informellt möte med EU:s stats- och regeringschefer. § 9 Återrapportering från informellt möte med EU:s stats- och regeringschefer 34 Statsminister (S): Återrapportering från informellt möte med EU:s stats- och regeringschefer träffades EU:s ledare över en videokonferens för att diskutera kommissionens förslag dels till långtidsbudget, dels till återhämtningspaket. Också förhandlingarna mellan och respektive de ekonomiska sanktionerna mot berördes. befinner sig fortfarande i ett allvarligt läge med risk för liv och hälsa. Vi har definitivt inte sett slutet . Den här pandemins ekonomiska effekter har drabbat världen hårt. Vi är överens om att det kommer att krävas gemensamma ansträngningar inom EU för få hjulen att snurra igen. Det återhämtningspaket som kommissionen har presenterat kan spela en viktig roll, men det kan inte på egen hand lösa de ekonomiska problemen. För att få den reala ekonomin att börja fungera igen måste den inre marknaden och den fria rörligheten börja fungera fullt ut. Inför mötet hade Europeiska rådets ordförande pekat ut fyra frågor som behöver diskuteras vidare. Det första är återhämtningsplanens storlek och konstruktion. Det andra är om stöd ska ges i form av lån eller bidrag. Det tredje gäller frågor som rör konditionalitet och styrning. Det fjärde är långtidsbudgetens storlek och finansiering inklusive frågan om rabatter. Mötet var i praktiken en bordsrunda där ledarna kunde presentera sina övergripande ståndpunkter. Men någon riktig förhandling blev det inte, och så var heller inte planerat. Jag framförde gemensamma ståndpunkter från , , och . Vi stöder ett gemensamt EU-agerande för att motverka krisens effekter. Det är avgörande att få på plats ett kraftfullt åtgärdspaket så snabbt som möjligt. Men det är också viktigt att åtgärderna träffar rätt områden liksom sektorer. Jag underströk behovet av krisrelaterade kriterier som baseras på aktuell statistik. Krisåtgärderna ska vara temporära. Det är viktigt att åtgärderna sätts in . Men de bör avslutas senast . När det gäller krisåtgärdernas omfattning framförde jag å gruppens vägnar att de bör vara stora nog att göra skillnad som vi också måste ta hänsyn till att det finns gränser för hur mycket medel som effektivt kan absorberas i medlemsstaterna. Vi tycker att återhämtningsfonden bör baseras på lån och inte på bidrag till medlemsstaterna. I praktiken skulle den bidragskonstruktion som kommissionen föreslår innebära en höjning av EU:s budget med , och det är inte rimligt. Ett upplägg med lån till fördelaktiga räntor och lång återbetalningstid möjliggör smarta investeringar som leder till fler jobb, en hållbar tillväxt, ökad produktivitet och ökad konkurrenskraft. Då skapas också förutsättningar för återbetalning. Slutligen ska inte återhämtningsfonden blandas samman med långtidsbudgeten. När det gäller långtidsbudgeten anser vi och våra likasinnade fortfarande att den totala volymen är för stor och att rabatter är en förutsättning för överenskommelse. finns rabatter med i kommissionens förslag. Det är många länder som bjuder motstånd här, så det är inte på något sätt klart. Men det är bra att det finns med i förslaget. Det är också bra att budgeten enligt förslaget moderniseras bland annat genom ett större fokus på klimat och digitalisering. Det föreslås också en tydlig koppling mellan att ta emot EU-medel och att respektera rättsstatens principer. Det är någonting som har kämpat hårt för. Sammantaget visar diskussionen att det fortfarande finns en rad skiljelinjer liksom en rad grupperingar i de här frågorna. De största stötestenarna är fortfarande återhämtningsfondens storlek och struktur samt fördelning av medel mellan medlemsstaterna. Återrapportering från informellt möte med EU:s stats- och regeringschefer I frågan om långtidsbudget handlar det i stor utsträckning om samma frågor som diskuterades , nämligen budgetens storlek, rabatter och fördelning mellan olika utgiftsområden. Det kommer med andra ord att krävas en hel del diskussion och förbättringar innan en överenskommelse kan nås. Det ska också sägas att EU:s återhämtning är viktig för . Jag ser fram emot de fortsatta diskussionerna så att vi kan få till en bra balans i både återhämtningsfonden och långtidsbudgeten. Då kan EU:s ekonomier bli starkare och mer motståndskraftiga. kommer att konsultera alla EU:s ledare och presentera ett förslag till överenskommelse. Sedan ska vi diskutera det vid ett möte i . Vid mötet fick vi också en uppdatering av förhandlingarna mellan och . och kommissionens ordförande von der Leyen redogjorde för sitt möte med premiärminister . Det hade varit konstruktivt. Det finns gemensam vilja att nu intensifiera förhandlingarna för att försöka nå en överenskommelse . Därutöver gav förbundskansler en uppdatering av arbetet med att genomföra de så kallade Minsköverenskommelserna. Bedömningen var att få framsteg hade nåtts, och ledarna kunde därför ge politisk backning till att sanktionerna förlängs. Avslutningsvis kan jag också nämna mötet i östliga partnerskapet som hölls . EU:s ledare betonade här den strategiska vikt som vi fäster vid partnerskapet. Ett formellt toppmöte i östliga partnerskapet planeras till . Därmed avslutar jag återrapporten. 35 (M): Tack, statsministern, för återrapporten! Mötet blev väl som väntat, kan man tro att vi alla tycker. Ändå tyckte jag av rapporteringen att det var en viss positiv ton. Det är såklart tydligt att det kommer att krävas eftergifter och positionsförflyttningar från samtliga länder för att man ska kunna komma överens om långtidsbudget och återhämtningspaketet. tycker jag att det beskrivs som att vi sparsamma fyra är problemet. Jag tycker att har visat en stor vilja att göra en stor eftergift. Jag tänker på den gemensamma skuldsättning som ska bygga upp återhämtningsfonden. har förvisso inte skrivit under någon exakt siffra. Jag delar helt statsministerns uppfattning att det belopp som talas om är för stort. Men vi har hur som helst rört oss från en tidigare mycket kritisk hållning till synen på gemensam skuldsättning. Det är ingen liten förflyttning för vår del. Den hållning som har haft har haft många goda skäl. Vi är till exempel inte med i eurosamarbetet. Men tycker jag att måste få ordentligt tillbaka när det kommer till våra krav vad gäller både budgeten och återhämtningspaketet. Att vi eventuellt får behålla den rabatt som vi har är inte tillräckligt. Det är inte heller de egentligen självklara villkoren om att alla EU-länder ska följa rättsstatens principer. Återrapportering från informellt möte med EU:s stats- och regeringschefer Därför vill jag fråga statsministern om de andra ländernas uppfattning. Är också de beredda att förflytta sig? Jag tycker, och det sa jag också på det öppna samrådet, att den förflyttning vi har gjort borde stärka vår position i att kunna förhandla kraftfullt. Det gäller framför allt minskad volym och modernisering av budget. Vi borde kunna vara tuffare i vår position just . 36 Statsminister (S): Först delar jag uppfattningen att mötet blev ungefär som förväntat. Det var inte planerat att bli något annat. Alla förstår nog också att om det ska bli en överenskommelse måste det till positionsförflyttningar från lite olika håll. Annars blir det ingen överenskommelse, och det vore naturligtvis dramatiskt. Vi har drivit några saker vad gäller budgeten väldigt tydligt. Det ena är rabatterna. Det är en absolut förutsättning för att över huvud taget komma överens. Annars kommer vi successivt att höja medlemsavgiften rejält, och det kommer inte att ske. Det har vi sagt.