prot · H80920 · 2020-10-13 00:00:00 — Min fråga till infrastrukturministern är: Har ni någon tanke på att ändra inställning? 40 Infrastrukturminister (S): Tack, , för engagemanget! Som jag sa tror jag att det är viktigt att både trafikutskott och regeringen noggrant följer implementeringen av ERTMS, både i och internationellt. Det handlar om en ordentlig uppgradering av det europeiska järnvägssystemet, och detta är nödvändigt och önskvärt. har utnämnts till järnvägens år i EU, och det hade varit ytterst olyckligt om det skulle bli då man skjuter upp eller inte ger besked om tillräckliga investeringar i järnvägssystemet framöver. , precis som , behöver ställa om transportsystemen. Järnvägssystemen är klimatsmarta. Huvuddelen drivs av el, inte minst i , och detta innebär att vi kan lägga över ännu mer gods och för den delen persontrafik på det som är långsiktigt hållbart. Frågan om ekonomiskt stöd till de olika tågoperatörerna har prövats av , senast inför budgeten under föregående år. Då fick det inte stöd. Jag tror att inte heller vid det tillfället stödde det förslag som fanns i om att ge ekonomiskt stöd till tågoperatörerna. I huvudsak står staten för en stor del av investeringarna, och sedan pekar vi på möjligheter för tågoperatörerna att ansöka om inte minst EU‑medel. Men det ska sägas: Vi är i en pandemi. Vi är i ett läge då förutsättningarna för hela Transportsverige förändras, och precis som vi har resonerat när det gäller flyget och sjöfarten ska vi naturligtvis inte utesluta andra typer av insatser för att säkerställa att vi har goda förutsättningar för transporter i . Detta var ett av skälen till att vi i regeringen valde att i budgeten redovisa 400 miljoner extra , inte minst i miljökompensation, till godsföretagen för att ge dem bättre ekonomiska förutsättningar i då de, precis som många andra, prövas hårt. Det är så det måste fungera under en pandemi. När både persontransporter och godstransporter drabbas hårt får vi använda våra gemensamma resurser för att säkerställa att aktörerna kan fortsätta med sina uppdrag och att godstransporterna, livsmedelsförsörjningen, importen och exporten fungerar. Detta har fungerat förhållandevis väl, och det har jag redovisat för utskottet vid ett flertal tillfällen. Vi måste också se till att persontrafiken, som drabbas hårt, får bra förutsättningar. Där har vi nu gett totalt 5 miljarder till kollektivtrafiken och annat stöd till rederier och flygtrafiken för att upprätthålla kapacitet. Vi har till och med fått upphandla särskild flygtrafik för att säkerställa samhällsviktiga transporter. Jag ser naturligtvis inte detta som ett argument för att skjuta upp viktiga moderniseringar, digitaliseringar eller klimatinsatser. Därför är regeringens besked att vi fortsätter med implementeringen av ERTMS. Naturligtvis ska det ske på ett driftssäkert sätt. Naturligtvis ska det ske med noggrann kostnadskontroll, och det ska säkerställas att det är rätt utrustning som testas och prövas och sedan igångsätts. Och naturligtvis är det som har uppdraget att fullfölja implementeringen av ERTMS. När det väl är utbyggt kommer det att tjäna det svenska järnvägssystemet väl och klara både kapaciteten och tillgängligheten och framför allt, vilket jag tror att många som följer debatten uppskattar, punktligheten. 41 (SD): I slutet kommer in lite grann på pudelns kärna. Jag känner så pass mycket att jag vet att han är en klok herre. Om det skulle visa sig att det går riktigt illa när vi rullar ut implementeringen av ERTMS på – det kan dock omöjligt gå så illa som på ; det har jag mycket svårt att tro – är det min absoluta förhoppning att infrastrukturministern är villig att stoppa utrullningen till dess att verkligen kan säkerställa att detta kan utföras på ett för järnvägssystemet säkert sätt såtillvida att det inte orsakar störningar. Jag skulle jättegärna vilja få någon form av svar på detta, och jag hoppas att man då i stället för att rulla ut ERTMS på framför allt och andra av de viktigaste banorna väljer stråk som helt enkelt är mindre störningskänsliga. är inte betjänt av mer störningar i järnvägssystemet, utan av mindre störningar. Jag skulle jättegärna vilja höra någon form av återkoppling på detta. Slutligen vill jag bara säga detta: Okej, ni har gjort ert val att inte stödja tågoperatörerna i utrullningen av ERTMS. Det kan jag bara beklaga. Vi har valt – rätt eller fel – att lägga bland annat 4 miljarder extra utöver regeringen i investeringar till och en halv miljard extra utöver regeringens anslag på underhåll. Vi ökar även ramar rejält. Jag hade jättegärna sett någon form av liknande satsning från regeringens sida och att en del av detta skulle kunna komma tågoperatörerna till godo genom stöd för att implementera ERTMS i fordonen. 42 Infrastrukturminister (S): Tack, , för en bra diskussion och debatt om ERTMS! Det är säkert inte den sista, för detta kommer att vara en implementering som pågår . Jag tror att vi är många som kommer att följa den. Det är naturligtvis en tuff uppgift för med implementering. För att lugna kan jag säga att detta var ett av skälen till att jag i svaret säger att driftssättning bara görs om systemet motsvarar de kvalitetskrav som ställs. Jag förutsätter att lever upp till detta. Vi har inte råd med stora störningar i svenskt järnvägssystem, men vi har inte heller råd med att långsiktigt låta bli att göra de investeringar som krävs för att vi ska ha en bra punktlighet och tillgänglighet. Det är detta som är grundproblemet: Vi lät bli att investera i svenskt järnvägssystem och har därför fått arbeta väldigt mycket med att komma ifatt med järnvägsunderhåll, med investeringar, med renoveringar och med reparationer. Jag tror att många resenärer har märkt att sträckor har varit avstängda. Getingmidjan var avstängd nu , och tre somrar i rad har vi alltså stängt av en vital del av svenskt järnvägssystem. Men vi har gjort det för att äntligen få tid och utrymme att renovera i grunden. När trafiken nu öppnar är det en helt annan getingmidja. Det går ett tåg på sträckan, och då kommer punktligheten att förbättras. Det är den grundrenovering som vi har arbetat med i den här regeringen och den förra socialdemokratiskt ledda regeringen för att vi väljer att prioritera investeringar i infrastruktur, och inte minst klimatsmarta investeringar, före skattesänkningar. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2020/21:20 om idrottsutbildningar i gymnasie- och gymnasiesärskola 43 Utbildningsminister (S): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att motverka att antalet platser till utbildningar som ger möjlighet att utöva idrott vid gymnasiestudier minskar, hur jag avser att hantera problematiken med lärarbrist inom utbildningar i gymnasie- och gymnasiesärskolan samt vilka åtgärder jag avser att vidta för att främja svensk folkhälsa genom idrottsutbildningar. Regeringen anser att det är viktigt att det finns idrottsutbildningar med specialidrott i gymnasie- och gymnasiesärskolan för att ungdomar som är elitsatsande inom sin idrott ska få möjlighet att få med sig en gymnasial utbildning så att de står rustade , både under och efter en elitidrottssatsning. Därför remitterade promemorian Idrottsutbildningar i gymnasie- och gymnasiesärskolan (U2020/04134). Förslagen i promemorian tar sin utgångspunkt i problem med nuvarande idrottsutbildningar som har lyfts fram av bland andra , och Kommuner och Regioner. Under den översyn som gjorts inom har dessutom diskussioner förts med skolhuvudmän och specialidrottsförbund. Problem som lyfts och som knyter an till interpellantens frågeställningar handlar bland annat om att de nationellt godkända idrottsutbildningarna, som kallas NIU, i hög grad har expanderat och att det inte enbart är ungdomar som är elitsatsande inom sin idrott som går på dessa utbildningar, trots att dessa enligt gymnasieförordningen ska ha elitidrottskaraktär. Ett annat problem som berörts är lärarbristen. Avsikten med idrottsutbildningar med specialidrott i gymnasie- och gymnasiesärskolan är att de elever som går dessa ska få en utbildning tillsammans med andra som också befinner sig på elitnivå inom sin åldersklass. Eleverna kan då utbyta erfarenheter och dela de utmaningar som en elitidrottssatsning som kombineras med en gymnasial utbildning för med sig. Ungdomar som inte är elitidrottare inom sin ålderskategori men som ändå vill satsa på en idrott ska dock enligt det remitterade förslaget även fortsatt ges möjlighet att utöva idrott vid gymnasiestudier. Det är lika viktigt som att utbildningarna med specialidrott förbehålls de ungdomar som tillhör elitidrottarna. Därför föreslår i promemorian att de kursplaner inom ämnet idrott och hälsa som möjliggör satsningar inom en idrott ska ses över av så att de bättre kan anpassas till att enbart avse utveckling inom en vald idrott. Huvudmän som så önskar kan på detta sätt erbjuda en gymnasial utbildning som kombineras med en satsning på en viss idrott. Behoven hos både elever som uppnått elitnivå och övriga idrottssatsande elever kommer därmed att kunna tas om hand på ett bättre sätt än . Den svenska folkhälsan främjas på olika sätt inom skolväsendet, inte enbart inom ämnet idrott och hälsa utan också i andra ämnen och genom elevhälsans insatser. Inom idrottsutbildningar är det viktigt att betona värdet av balans mellan idrott, studier och fritid. Det är också viktigt att ungdomarna har tillgång till sådan kompetens som kan behövas för deras hälsa i denna särskilda situation, till exempel vad gäller näringslära och förebyggande av skador. Lärarbristen är ett stort problem inte bara inom idrottsutbildningarna, utan inom hela skolväsendet. Det är lämpligt att överväga åtgärder för att tillgodose behovet av lärare i ämnet specialidrott, främst i samband med de andra åtgärder regeringen vidtar för att minska lärarbristen. När det gäller den specifika frågeställningen om lärare i specialidrott framhålls det i promemorian att Gymnastik- och tillsammans med övriga lärosäten som anordnar utbildning i ämnet specialidrott för blivande lärare bör utveckla metoder för hur yrkesverksamma lärare i ämnet kan nå legitimation och behörighet – vilket vore ett steg i rätt riktning. Validering är viktigt i detta sammanhang och i förekommande fall även vissa ämnesspecifika kompletteringar, bland annat med tanke på tränares tidigare kunskaper och erfarenheter. Jag vill också lyfta fram att det inte finns något som hindrar att skolhuvudmännen jämte legitimerade och behöriga lärare i ämnet specialidrott kompletterar med tränare som är experter inom en viss idrott. Jag följer således frågan nära och kommer att ta del av remissynpunkterna på promemorian och därefter noga överväga vilka eventuella förändringar som behöver genomföras. 44 (M): Tack, utbildningsministern, för svaren! Jag är glad och tacksam över att det finns förslag med i promemorian om att man ska kunna lösa den finansiering av visst material som elev eller vårdnadshavare har stått för. I propositionen finns dock några andra frågor som jag undrar över. Det är just detta jag har ställt frågor till ministern om. Jag undrar vilka åtgärder ministern avser att vidta för att motverka att antalet platser till utbildningar som ger möjlighet att utöva idrott vid gymnasiestudier minskar, hur ministern avser att hantera problematiken med lärarbristen inom utbildningarna och vilka åtgärder ministern avser att vidta för att främja svensk folkhälsa genom idrottsutbildningar. Jag uppfattade att svaret på min första fråga var att det är för många NIU- och LIU-utbildningar och att alla inte håller måttet. Alltså blir förslaget att i stället lägga ned dem. Jag tycker att det förslaget verkar konstigt. Om något inte är bra, är det då inte bättre att vara tydligare i regelverket och ha bra resultatuppföljningar? Det är ju ett ganska vanligt tillvägagångssätt när man vill få fram bättre kvalitet. Att lägga ned NIU och , så som beskrivs i promemorian, skulle innebära ungefär en halvering av dagens över 9 000 platser. NIU och ger ändå en stämpel av lite högre kvalitet jämfört med att bara byta ut dem mot att ge fler skolor möjlighet att ge ämnet specialidrott. Det sägs att fyra av fem personer som nått våra landslag har gått via ett idrottsgymnasium, inte bara . Elever som går dessa gymnasier får möjlighet till anpassade studier, nutritionshjälp och mental träning. De får träna på sin skoltid. Men finns det alltså ungdomar som slutar med sin sport därför att de inte kommer in på något av de alternativ som finns. Om regeringen nu väljer att föreslå att antalet platser ska halveras tror jag att det blir än fler som hoppar av. Jag förstår att detta är en jobbig fråga att lösa. Men bara för att en fråga är jobbig att lösa tycker jag inte att man kan lösa den med att bara lägga ned verksamheterna. Vad gäller min andra fråga om hanteringen av lärarbristen har jag fått bra svar av ministern. Svaret som framhålls i promemorian är att GIH tillsammans med övriga lärosäten som anordnar utbildning i ämnet specialidrott för blivande lärare bör utveckla metoder för yrkesverksamma lärare i ämnet att nå legitimation och behörighet. Jag tror verkligen att det är ett steg i rätt riktning. Jag tror att det är bra med valideringen, och jag håller verkligen med utbildningsministern om det. Dock är det inte så enkelt som att om vi bara utbildar dem kommer detta att lösa sig. Vi behöver fler som vill och kan. Till det ska nämnas att alla skolor kanske inte kan erbjuda en heltidstjänst. Just den idrotten kanske bara behöver en tränare eller en specialidrottslärare på, säg, . I det fallet kanske tränaren har en egen firma och gör någonting annat också och kanske inte vill vara anställd utan vara sin egen. Många är ju mångsysslare inom den kategorin. Då tänker jag att det blir jättesvårt för en skola att anställa någon som inte kan jobba . Släpper man då inte fram möjligheten att anställa någon på entreprenad tror jag att detta kommer att vara ett stort hinder. Jag tror att den möjligheten är jätteviktig, inte minst på många små orter. Det ligger ju många idrottsgymnasier ute i landet, och det måste finnas förutsättningar för att alla ska kunna vara med. Håller inte ministern med om det? 45 (L): Jag tackar statsrådet för svaret på interpellationen från om idrottsgymnasier. Det förslag som departementet har skickat ut baseras ju bara delvis på det tillkännagivande som gjorde på initiativ av utbildningsutskottet om att se över avgiftsfrågan för elitutbildningar kopplat till idrottsgymnasierna. Det är i den delen vi har ställt krav på regeringen att återkomma med förtydliganden och göra det möjligt att under vissa förhållanden, inte minst när det gäller dyra utbildningar och utbildningar med dyr utrustning, göra undantag i skollagen så att man slipper kritik från . Jag har tittat på promemorian – regeringen har ändå godkänt att den ska skickas ut, och det är klart att regeringen kan påverka innehållet och vad man vill remittera i sina förslag – och det förvånar mig att en socialdemokratisk regering skickar ut ett förslag som innebär långt färre idrottsgymnasieskolor och ännu mer fokus på elit, med risk att det sker på bekostnad av bredd. Alla politiker och kollegor runt om i landet som har hört av sig, kommenterat och gett inspel säger: Vi vill ha både elitsatsning och bredd. All forskning och alla folkhälsovetenskapliga studier när det gäller idrottsutbildning säger att vi måste parera och värna de här tillsammans. Om det är så, herr ålderspresident, att det brister i uppföljning, i kvalitet, i ekonomiska hantering, i den interkommunala ersättningen och i alla de här tekniska delarna är det väl i så fall dem vi ska fokusera på. Och detta är inte något som bara poppar upp, utan det är staten, representerad av och , som gör en bedömning och godkänner dessa idrottsgymnasieutbildningar som kommunerna finansierar. Det finns alltså redan en statlig kontroll, men det är uppenbart att det är där det har brustit. Den nationella kvalitetskontrollen och tillståndsprocessen har uppenbarligen brustit. Det är också en kritik mot regeringens egna myndigheter. Jag nöjer mig inte, herr ålderspresident, när regeringen hänvisar till att man ska se över kursplanerna. Vi har ju precis sett över kursplanerna för skolväsendet. För bara drygt en månad sedan beslutade regeringen de nya kursplanerna. Det är inget arbete som man bara kan dra igång hipp som happ. Vi liberaler säger: Skärp upp regelverket! Ta bort de oseriösa! Säkra att pengarna används på korrekt sätt! Om det finns befogad tung kritik från både och specialförbunden ska vi lyssna på den, men då ska vi skapa ett nationellt kvalitetssystem som rensar ut de oseriösa men värnar både elit och bredd. Jag hoppas innerligt att statsrådet kan ge besked om att hon ska säkra båda delarna. Inte bara jag utan även avnämarna, kommunerna, är oerhört oroliga över huruvida de kommunala och regionala idrottsutbildningarna kommer att få finnas kvar eller inte om regeringens förslag går igenom. 46 (M): Specialidrottsprogrammen spelar en stor roll för många elever på våra skolor som har både , och . De har blivit ett sätt att profilera sig som skola, men även som kommun. Fyra av fem som nått våra landslag har gått via ett idrottsgymnasium. De som inte kommer in slutar oftast med idrotten, tyvärr. Det finns inga andra vägar utanför gymnasiet. Enligt regeringen ska antalet idrottselever halveras. Det här kommer att påverka hela barn- och ungdomsidrotten. Det kan leda till att ungdomar måste specialisera sig tidigare än , som vi också vet att breddidrotten är otroligt viktig. gymnasium har haft längdskidåkning, skidorientering, hockey, innebandy och fotboll. Totalt på gymnasium går av eleverna – eller 330 elever – på ett idrottsprogram. Av dessa är det 40 på , 112 på NIU och 178 på . SCB:s undersökning av levnadsförhållanden, , visar att av ungdomarna i 12–18-årsåldern idrottade i förening eller klubb –2018. fanns det i ca 882 000 personer som hade uppdrag som ledare, domare eller annat i föreningen, enligt RF och SCB. Idrotten engagerar och spelar en roll i det svenska samhället. Jag känner mig mycket orolig att idrottandet nu kommer att minska bland ungdomar när kommer att vara enda möjligheten för idrottsutövande på gymnasienivå. Detta kommer att vara mycket negativt för idrottande ungdomar, men också för en idrottskommun som . 47 Utbildningsminister (S): Jag vill tacka för den här fantastiska uppvisningen av kärlek och omtanke om vår ungdomsidrott. Det värmer en utbildningsministers hjärta! Jag har några korta påpekanden. Först och främst: Som regelverket ser ut är syftet med den här typen av idrottsgymnasier som vi diskuterar nu att det ska gå att kombinera en elitsatsning med gymnasiestudier. Det syftet är väldigt viktigt. Det är viktigt för att ungdomar som vill elitsatsa på sin sport också ska kunna gå gymnasiet och kunna fullgöra sin gymnasieutbildning och för att det ska finnas både praktiska och tilltalande möjligheter för ungdomar att satsa helhjärtat på sin elitidrott. Men regelverket är skrivet så att det ska handla om en elitsatsning, och bakgrunden till att den här promemorian har tagits fram är de signaler som har kommit inte bara från utan också från Kommuner och Regioner, och en del specialidrottsförbund om att systemet inte har fungerat på ett tillfredsställande sätt. Det här är inte nya signaler, utan det här är signaler som har kommit under . En annan sak som jag verkligen vill påpeka och påminna om är att den svenska skolan har ett uppdrag i sina kursplaner och läroplaner att se till att det finns en möjlighet för alla elever att vara fysiskt aktiva under skoldagen och under skolveckan. Det är på intet sätt någonting som ska vara förbehållet enbart de elever som går på riksidrottsgymnasium eller dagens NIU eller . Jag vill också påminna om att det på intet sätt finns någon motsättning mellan att man vill ha en breddsatsning på idrott och att man vill ha en elitsatsning. I min värld sporrar de elitsatsande ungdomarna många ungdomar som satsar på bredden, och förekomsten av en bred idrott är ju själva förutsättningen för att det ska finnas en elit. Får jag påminna om ytterligare en sak som kanske borde vara självklar. Det är att det vi nu diskuterar inte är en proposition, som jag tror att felaktigt råkade säga i sin första replik, utan det är en promemoria. Den är utskickad och framtagen inom . Vi skickar ut den på remiss av ett enda skäl, och det är att vi vill ha synpunkter. Vi är intresserade av synpunkter på det här förslaget. Att promemorian har tagits fram i nära samarbete med både Kommuner och Regioner och borde borga för att det är en promemoria som har ett ganska starkt stöd. Men självklart kommer regeringen att lyssna till och ta till sig de synpunkter som förs fram i remissomgången. Det är, fru talman, själva orsaken till att ha en remissomgång. En sista sak vill jag påpeka innan jag tackar för ordet den här gången, och det är att gjorde en poäng av att det vore tokigt att titta på kursplanerna nu när vi precis har ändrat kursplanerna för . Jag vill då påminna om att det vi diskuterar här är gymnasieutbildning. De kursplaner som vi ändrade i nära samarbete mellan regeringen och bland annat Liberalerna var kursplaner som avsåg . 48 (M): Tack, ministern, för svaret! Jag tänker att det här med att vaska fram talanger inte är alldeles enkelt, speciellt inte i unga åldrar. Då är det bra att det finns många att leta bland. rapporterades det att av de svenska fyraåringarna lider av övervikt eller fetma. Skillnaderna är stora mellan barn i rika och fattiga områden, mellan stad och glesbygd och mellan pojkar och flickor. Överviktiga barn får det svårare i skolan och har sämre självkänsla. Det sägs att det endast är av alla 14-åriga flickor och av pojkarna som är regelbundet fysiskt aktiva . Resten är så kallade soffpotatisar. Man kan undra varför det ser ut så och vad som görs för att vända den trenden. Regeringens nationella samordnare för att främja ökad fysisk aktivitet skrev på om att vårt stillasittande liv är den allra farligaste pandemin. Jag citerar ur artikeln: ”När vi ser människor jogga är det lätt att tro att alla motionerar. Så är det inte. En liten grupp motionerar flitigt , medan en allt större grupp är helt inaktiv. Den utvecklingen måste vi vända.” Vidare skriver han: ”rörde sig de flesta människor tillräckligt . Man promenerade och cyklade och fick på ett naturligt sätt ihop den rekommenderade dosen fysisk aktivitet. sker en polarisering: antingen går man på gym och springer i skogen. Eller också sitter man helt still. Den stillasittande gruppen blir allt större.” Jag undrar om inte ministern håller med om att förslaget i regeringens promemoria om att dra ned på antalet platser på våra idrottsgymnasier rimmar ganska illa med uppdraget att främja ökad fysisk aktivitet. Sedan är det också så att själva idrotterna tillför mycket av struktur för många ungdomar. Alla idrotter har regler under tävlingarna, alla idrotter kräver träning och andra förberedelser, och på lite högre nivå, elitnivå, krävs det också att elitungdomarna reser till tävlingar, deltar i träningsläger och mycket mer för att kunna lyckas med sin sport. Det krävs lite mer. Idrott förser ungdomar med fysisk aktivitet, absolut, men de får också mycket annat. Många som har svårt att koncentrera sig får ett redskap för att kunna koncentrera sig bättre. De allra flesta håller numera med om att utan fysisk aktivitet är det i det närmaste omöjligt att få ordentlig vila. Våra kroppar är konstruerade för att användas, och om vi inte låter kroppen användas utsöndras inte många av de hormoner som till exempel gör att vi kan sova . Ministern var själv inne på att många elitidrottare är goda förebilder för ungdomar. Då tänker jag att det finns en större bredd även i elitidrotten – man behöver inte ha eliteliten. Jag tror att det är viktigt att man försöker ge de signaler man kan om att det är viktigt med folkhälsa och att det är viktigt med idrott.