prot · H709118 · 2020-05-07 00:00:00 — När jag stod under det halva tak som än så länge har kommit upp och tittade på takstolarna, som tillverkas på plats runt en limträbalk av yrkesskickliga snickare, var det lätt att föreställa sig skolan som ett av de allra viktigaste husen i vårt samhällsbygge. Där är ett par av de viktigaste fundamenten lärare och elever, och grunden är skollagen. Det är en lag som kräver mycket men som också möjliggör det självklara, att vartenda barn i skolan ska ha möjlighet att nå så långt som möjligt utifrån sina förutsättningar och utbildningens mål. Förra mandatperioden hade vi en nationell samling för läraryrket, och har regeringen bjudit in nyckelaktörer i initiativet Samling för fler lärare. Det är viktigt att mötas i dialog. Jag är också glad när jag ser att det är fler som lyssnar till vad eleverna och deras organisationer har att säga, för vi vet att det handlar om tryggheten i skolan, en trygghet som möjliggör kunskapsinlärning och att ta plats och delta i det som är skolans andra uppdrag: att eleven ska bli en aktiv samhällsmedborgare. Det handlar också om möjligheten att få det särskilda stöd som skollagen anger, och som regeringen har förstärkt skrivningarna om, samt att genom läsa-skriva-räkna-garantin tillse att inte en enda liten unge trillar mellan stolarna utan fångas upp av lärare som kan fylla på. Förra mandatperioden tillsatte regeringen , en samling bestående av profession, näringsliv och forskare, som arbetade fram gedigna förslag i riktning mot mer av jämlika livsvillkor för alla oavsett bakgrund. Det får inte spela någon roll vilken utbildning dina föräldrar har eller vilken situation du har hemma för hur du lyckas i skolan. Men det gör det , och det måste vi ändra på med alla de medel vi har tillgängliga. En viktig sak är att ge lärare möjlighet att slippa en del av de kringuppgifter som har tagit tid från undervisningen – det arbetet pågår för fullt – samt att ha tillit till deras professionskunnande. De är bäst på undervisning och ska också ges möjlighet att utveckla det under hela sitt arbetsliv. En annan sak är att förstärka elevhälsan. Där har vi ökat statsbidragen. Vi har tillsatt ett nationellt skolutvecklingsprogram med inriktning på elevers hälsa och omsorg. I en pågående utredning har uppdrag getts att föreslå en acceptabel lägstanivå för elevhälsan, någonting som också skolkommissionen föreslog och som har stöd i januariavtalet. Avslutningsvis, fru talman: bra saker föreslås i de motioner som vi behandlar just , och kring nästan alla förslag pågår det arbete, vilket gör att motionerna avslås. Med detta yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 6 (L): Vi liberaler står självklart bakom de förslag som vi har lagt fram och våren. De har behandlats förenklat, men vi står bakom vårt särskilda yttrande i betänkandet. Jag kommer huvudsakligen att fokusera på läraryrket och läraryrkets status men också på frågan om ordning och studiero, som är Liberalernas viktigaste och mest prioriterade fråga i skolpolitiken och utbildningspolitiken. Vi har fokuserat på den aktivt och envist, skulle jag vilja säga, . Jag tycker att det är väldigt intressanta förslag och hoppas att många som följer den här debatten går in och studerar de olika politiska förslagen i betänkandet Lärare och elever, eftersom vi har diametralt skilda ingångar när det gäller läraryrkets status, lärarutbildningen eller för den delen frågan om studiero och trygghet. Även om det ibland låter som att vi är överens om att vi måste angripa problemen är det uppenbart att vi tolkar saker på olika sätt och är olika tuffa kring hur vi ska gå till väga för att öka respekten för läraryrket, höja läraryrkets status och inte minst skärpa intagningen och antagningen till lärarutbildningen, som vi också menar påverkar läraryrkets attraktivitet. Det som vi liberaler särskilt lyfter upp i vårt särskilda yttrande, som också behandlas parallellt i en utredning, gäller lärarnas befogenheter. Här tycker jag att det är viktigt att riksdag och utbildningsutskottet är tydligare när vi slår fast att om vi ska öka läraryrkets status och respekten för lärare och öka deras befogenheter kan vi inte ha parallella strukturer och system, som jag menar underminerar läraryrkets status och lärarens roll i klassrummet. Detta har vi lyft upp aktivt. Det gäller Skolinspektionens bedömningar och Barn- och elevombudets bedömningar när det gäller personkränkningar, kap. 6 i skollagen. Det som vi har förmått, och som vi är väldigt glada för, är att vi efter lång debatt och hårt politiskt arbete fått igenom en nationell plan för studiero och trygghet, fru talman. Det viktigaste i det uppdraget är självklart inte att vi ska skärpa möjligheten att beslagta mobiltelefoner i klassrummet; den möjligheten finns redan i grunden. Det vi gör är att vi förtydligar lärarens eller annan skolpersonals möjligheter att beslagta störande föremål i klassrummet, eftersom det finns både elever och föräldrar som ifrågasätter skolans eller lärarens beslut om att beslagta mobiltelefoner. Det finns minst lika viktiga uppdrag, kanske ännu viktigare, för utredningen att titta på, nämligen hur vi förebygger våld, hot och stök i skolan. Det finns också två punkter som jag särskilt vill lyfta fram, nämligen lärarens möjligheter att ingripa utan att riskera att bli av med jobbet. För att kunna upprätthålla ordningen måste skolan få möjligheter att ingripa mot stök och ordningsstörningar utan att ifrågasättas. Detta är inte någonting som bara Liberalerna har lyft fram , utan och gjorde ett stort arbete där de ställde frågor till sina medlemmar. Sex av tio lärare sa att de avstår från att ingripa mot stökiga elever av rädsla för att bli anmälda till Skolinspektionen och Barn- och elevombudet. Därför menar vi från Liberalerna att det som föreslås när det gäller att utöka lärarnas befogenheter och den utredning som pågår är otillräckligt. Det räcker inte att titta på lärarnas befogenheter och sedan tro att vi löser det här problemet. Vi måste titta på kap. 6 om personkränkningar när det gäller vad läraren har gjort, vad elevassistenten har gjort men också vad eleverna har gjort för att bidra till situationen. Vi menar att detta inte kommer med i skadeståndsyrkandena och i de uppmärksammade fall som Barn- och elevombudet har drivit. Vi menar att det parallellt krävs en renodlad skolinspektion och att funktionen Barn- och elevombudet i dess nuvarande form måste avvecklas eftersom den har underminerat hela uppdraget att upprätthålla studiero och trygghet. När det gäller den andra viktiga frågan rörande läraryrket som också nämns i betänkandet, nämligen lärarnas administrativa börda, är det viktigt att peka på ett antal viktiga förslag som vi har försökt uppmärksamma: att digitalisera de nationella proven och att få dem externt rättade. Detta menar vi kommer att avlasta lärarna på ett viktigt sätt. Men det tar tyvärr tid på grund av den tekniska översynen av dessa frågor och att det ska ske rättssäkert och med kvalitet. Vi menar också att förslaget om lärarassistenter är ett sätt att avlasta lärarna, men den utredning som den förra regeringen genomförde för att avlasta lärarna administrativt och som kom till har ännu inte lett till några konkreta propositioner eller uppdrag. Vi i Liberalerna vill gärna skicka med till S-MP-regeringen att man ska ta tag i utredningen och inte bara hänvisa till professionsprogrammet utan också återkomma med en lista på vad vi kan fortsätta att lyfta bort från lärarnas administration för att de ska kunna fokusera på kärnuppdraget, nämligen undervisningen. Det räcker inte att staten gör detta, fru talman, utan kommunerna – huvudmännen – och de fristående skolorna måste också ta sitt ansvar om vi ska kunna lyfta läraryrkets status, förbättra arbetsmiljön och behålla lärarkåren. 7 (MP): Hur stor är en elvaåring? redovisar att 4 av 10 elvaåriga flickor uppger att de lider av psykosomatiska besvär, nedstämdhet och sömnsvårigheter. Det kan handla om huvudvärk eller olika typer av smärtor som gör det svårt att koncentrera sig i klassrummet. Den psykiska ohälsan i ökar som vi blir allt rikare, och den ökar också bland barn, elever och unga och särskilt bland flickor. Detta är en av de största samhällsutmaningarna enligt oss i , och det är något som vi behöver ta itu med på många samhällsområden, inte minst skolan. I morse kom en rapport från Elevkårer, som organiserar gymnasieelever, gällande konsekvenserna för den psykiska hälsan hos många av de gymnasieelever som tvingas sköta sina studier på distans. Flera talare har lyft fram det otroligt goda och intensiva arbete som lärare, rektorer och elever gör för att undervisningen ska fungera även under pandemin. ser vi, utifrån dagens rapport, att mer behöver göras, inte minst när det kommer till stödet från elevhälsan till eleverna. Elevhälsan är något som vi har sett brister i . Jag tror att vi på många områden, på grund av pandemin, i ännu högre grad kommer att få syn på de systemfel som finns i äldreomsorgen, vården och skolan. Elevhälsan är ett sådant. I har vi ett skolsystem där vissa skolor i första hand har som uppgift att dela ut vinst till sina ägare. Ett sätt att göra mer vinst är tyvärr att inte ha tillräckligt med personal i elevhälsan. Många partier har förslag i betänkandet om miniminivåer eller garantier, och är väldigt glada att regeringen nu har tillsatt en utredning om miniminivåer i elevhälsan. Det är helt nödvändigt, inte minst eftersom vi fortfarande har det vinstintresse som är så problematiskt för svensk skola. Det finns många åtgärder som vi behöver vidta för att förebygga psykisk ohälsa hos våra elever i skolan. Arbetet mot mobbning och kränkande behandling är en av dem. Ytterligare ett förslag som bland andra har lyft fram handlar om att rusta våra ungdomar med kunskaper inför livet om hur man själv kan påverka sin psykiska hälsa. Ämnet idrott och hälsa har byggts ut , och jag menar att vi, precis som våra grannländer i , borde testa att ha undervisning för psykisk hälsa. Det kan handla om sömn och om att hantera den verklighet som vi som är tillräckligt gamla för att vara i denna kammare inte har vuxit upp i, nämligen sociala medier och den ständiga närvaron av digital teknik och skärmar. Det kan såklart också handla om kopplingarna mellan det fysiska och det psykiska välmåendet. Betänkandet Lärare och elever berör många olika frågor. Jag väljer att fokusera på psykisk ohälsa, men jag vill också säga några saker om de elever som, antingen för att de är särskilt begåvade eller för att de behöver extra stöd i skolan, behöver olika insatser från oss i politiken. De särskilt begåvade eleverna är det där barnet som ritar en avancerad seriefigur innan din egen unge ens har klurat ut vilken del av huvudfotingen som är upp eller ned. De är det där barnet som lärde sig läsa medan du fortfarande övade med ditt barn att klä på sig sockor. De är det där barnet som med rätt förutsättningar kan bli en världskänd konstnär eller spjutspetsforskare men som med fel förutsättningar blir den stökiga ungen i klassen, som tappar studiemotivationen och hamnar efter. Vi har i januariavtalet kommit överens om att dessa elever ska ges de förutsättningar som skollagen egentligen säger att alla ska ha för att utvecklas i sin egen takt och få den stimulans som de behöver för att nå så långt som möjligt. Till exempel behöver de kunna läsa kurser på gymnasienivå om de går i högstadiet, och de som går i gymnasiet behöver kunna läsa högskolekurser. Ett sådant uppdrag arbetar med . Vi har också en stor grupp elever med neuropsykiatriska funktionshinder. Kunskapen om dessa elevers behov behöver öka. Jag har själv träffat många sådana barn, inte minst när jag jobbade som läxhjälp. En tjej skrev som en kratta men berättade som självaste . Det är elever som har den fulla potentialen att lyckas men som kräver andra insatser än vad vi neurotypiker gör. Detta behöver lärarna få kompetens om. Därför är jag glad att vi nu har remitterat förslaget om att kunskap om neuropsykiatriska funktionshinder ska vara obligatoriskt på lärarutbildningen. Med dessa ord, även om det finns många jag inte hann säga, yrkar jag bifall till utskottets förslag. 8 (V): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation nr 19. Den pågående pandemin har lett till väldigt mycket sorg och elände för många människor. Men den har också i många fall, precis som nämnde tidigare, satt fingret på många av de systemfel som kan finnas inom såväl äldreomsorgen som sjukvården men i det här fallet i skolväsendet. Till exempel kan vi se att det är ett faktum att svensk skola har gått från att vara ett av världens mest jämlika skolsystem till att år för år öka skillnaderna mellan de elever som har det lättare i skolan och de elever som inte har samma möjligheter. Vi kan se att det blir svårare att göra insatser med olika variationer i skolan som denna. Vi kan se att alldeles för stora barngrupper i förskolan gör det svårare att hantera det faktum att man ska hålla avstånd till varandra enligt rekommendationer. Vi kan se att det faktum att skolan är kommunaliserad i stället för att ha en statlig huvudman gör att det är svårare att sätta in insatser som på ett enhetligt sätt kan hantera coronasituationen på alla skolor i hela vårt land. Även om det finns många systemfel inom skolan avser jag att tala om en specifik fråga som har motionerat om i det här betänkandet. Det handlar om studiehandledning på modersmål. Flera studier och undersökningar pekar på att en förenklad bild av asylsökande och nyanlända barns kunskaper och språkfärdigheter dominerar det svenska skolväsendets syn på den här gruppen. Detta påverkar givetvis barnens förutsättningar att lyckas med skolgången och att tillägna sig de kunskaper som de behöver. Skolan lyfts också ofta fram i forskningen som en otroligt viktig plats för nyanlända barns och ungdomars utveckling. Skolan är viktig dels för att den skapar struktur i vardagen, dels för att den ger barn och unga möjlighet att skapa sociala nätverk. Men den är också viktig för att den självklart ger möjligheter och de verktyg som eleverna behöver för att de ska lära sig det svenska språket. En lång väntan på en ordinarie skolplats riskerar att påverka asylsökande barns välmående, precis som det skulle ha gjort för vilka andra barn som helst. är asylsökande och nyanlända barn och deras skolgång områden som inte har beforskats i tillräcklig utsträckning. Men man kan konstatera att situationerna ser olika ut i olika delar av vårt land. En av bristerna i den svenska undervisningen av nyanlända är att många nya elever upplever svårigheter med att bli inkluderade och att de står och stampar eller i många fall tyvärr riskerar att gå baklänges på vägen från till gymnasieskolan och språkintroduktionen där, eller från språkintroduktion och vidare till nationellt program på gymnasiet. Förberedelseklasserna utgör i vissa fall ett problem enligt många forskare, dels på grund av att man i många fall är fysiskt avskild från det större skolsammanhanget, dels för att många blir kvar där alldeles för . tycker att det är väldigt bra att vi har möjlighet till studiehandledning inom det svenska skolväsendet, men vi menar att den här rättigheten bör utökas. Därför yrkar vi på att regeringen bör utreda möjligheten att utöka rätten till studiehandledning på modersmål och att också få undervisning på det egna modersmålet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 8.) betänkande 2019/20:UbU16 9 (M): är en världsledande forskningsnation. Hur man än mäter och utvärderar presterar väldigt bra i forskning. Inte minst nu under coronapandemin kan vi se hur faktiskt är med och tävlar med nationer som och om att bli först med att ta fram ett vaccin mot . Grunden för vår goda utveckling i forskning lades . Men börjar länder i vår omvärld att komma ikapp och förbi oss. konstaterar att vi har en hög och jämn nivå på vår forskning, men vi saknar det där som kallas för performance peaks, det vill säga områden där vi står ut som absolut världsbäst. I det moderna och globala forsknings- och innovationsklimatet är det precis vad behöver för att få fram nya produkter och tjänster som då växer fram och som också omsätts till att bli jobb. har vi sett hur näringslivets investeringar i forskning och utveckling har minskat. Trots att staten nästan har fördubblat sitt anslag har den totala forskningsbudgeten inte ökat. Det är en allvarlig utveckling eftersom den företagsnära forskningen inte i direkt mening är den som skapar jobb och tillväxt. Vi tycker därför att behöver se över hur lagstiftningen kan utformas så att vi kan främja mer och fler investeringar i . Inte minst befarar många företag att man kommer att lägga allt mindre pengar på forskning och forskningsmiljöer efter coronapandemin. har problem med forskarrörligheten, den så kallade forskarmobiliteten. Den är en förutsättning för stark och dynamisk forskning. Det stora värdet av rörlighet och mobilitet bland forskare är ökad tillgång till internationella kontakter och nätverk och till avancerade forskningsstrukturer och en ökad forskningsskicklighet. Det är därför väldigt oroande att mobiliteten, rörligheten, i är sämre än i andra jämförbara länder. Exempelvis visar statistik att av våra professorer vid de tio största lärosätena i hade en doktorsexamen från samma lärosäte. I flera utvärderingar av den svenska högre utbildningen och forskningssystemen pekar man på att det i finns en inavel i det svenska högskolesystemet som är oroande. Även Linnéutvärderingen identifierar den låga mobiliteten som en svaghet, framför allt när det gäller nydisputerade forskare. Därför, fru talman, vill vi moderater yrka på att bör få ett uppdrag att ta fram inte bara ett analysunderlag, vilket vi också önskar att gör, utan också rekommendationer för hur vi får fram en ökad forskarmobilitet. Målsättningen ska vara en ökad mobilitet bland svenska forskare såväl mellan nationella och internationella lärosäten som mellan lärosäten och näringsliv samt offentliga verksamheter. Jag vill yrka bifall till reservation 1 under punkt 1. 10 (SD): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 2 i det här betänkandet. På grund av den rådande pandemin har jag fått framföra många tal skrivna av andra, men det här är mitt eget framförande, och det känns skönt. Jag tänker i detta anförande fördjupa mig lite närmare i min vision av hur framtidens forskning ska se ut. Våra förslag har jag redovisat ett antal gånger här i talarstolen, och de finns också i vår utmärkta kommittémotion. ska enligt mig ha akademisk finhet, men det ska inte bara vara akademisk frihet för externt tillsatta chefer i styrelserna, som många verkar syfta på när de talar om akademisk frihet. Till exempel ska undervisningsfrihet för den enskilda läraren råda. Där brister det . ligger faktiskt sämre till än många andra länder när det gäller det. Jag kan lite anekdotiskt berätta att det rådde större undervisningsfrihet för den enskilda läraren i än i . Det är en uppgift som nog chockar många. Men jag tror faktiskt att det låg till på det sättet. Lärosätena ska ha en stor andel statligt finansierade basanslag. Det tryggar karriärvägar för skickliga och entusiastiska forskare. Det är också viktigt att det finns medel till grundforskning och nyfikenhetsbaserad forskning, vilket stora basanslag ska garantera. har en lägre andel basanslag än jämförbara länder. Vi bör vikta om anslagen så att de liknar de som finns i jämförbara länder. Alla som känner sig kallade att ägna sig åt forskning är tyvärr inte lämpade att forska. Högskolor och andra institutioner måste klargöra att alla som vill kanske inte kan få forskningsmedel. Statens och skattebetalarnas resurser är ändliga. Det måste finnas gränser. Min vision är att de som är mer lämpade att undervisa än att forska ska slussas in på undervisningsbanan. Man kan vara oerhört skicklig på att forska och urusel på att undervisa och tvärtom. Det betonas inte tillräckligt. Men på det här sättet skulle vi inte smeta ut anslagen, utan de som verkligen kan göra skillnad skulle få rejäla anslag att utveckla sin forskning. Det ska självklart finnas stora anslag till både naturvetenskaplig forskning och humaniora och samhälle. De anslagen ska finansieras av både råden och lärosätena. Anslagen ska vara frikostiga, men enligt min vision ska inte dagsaktuella buzz words och trender styra vart anslagen går. Jag ser tyvärr tecken på att det sker . Det är mycket negativt. I min vision tar man i stället hänsyn till de stora och allvarliga samhällsproblem vi brottas med . Inte heller ska en massa anslag gå till infantil nonsensforskning. Vi behöver inte forskning som visar att demokrati är bättre än förtryck, vilket så talande har beskrivit. Det här handlar om skattepengar. Forskningen ska vara fri. Men det är någon som beviljar anslagen och som väljer att ge anslag till något för att välja bort något annat. Vi har troligen ett systemfel i anslagsförfarandet helt enkelt. I min vision befolkas ledningen på lärosätena och råden av vuxna människor som inte styrs av missriktad kollegial kompisnepotism. Om en introvert kvinna presenterar den bästa ansökan och har de bästa meriterna ska anslaget inte gå till någon social atlet som har lyckats charma rektorn men är en betydligt sämre forskare. Meritokrati ska råda på riktigt och inte, som det ibland är , på låtsas. En annan märklig ordning som jag har reagerat på och nämnt förut gäller pedagogisk forskning och skolforskning. Man satsar stora pengar på forskning om hur vi ska nå bättre resultat, utan att man först noterar och utnyttjar den samlade kunskap som redan finns. Den kunskap som finns i den gamla lärarkåren är betydande och viktig. Men det verkar vara mer intressant att forska om ditt och datt än att ta vara på den kunskap vi redan besitter. Det är ineffektivt och felaktigt, enligt mig. En del forskare och andra kommer att bli besvikna om min vision skulle genomföras; andra kommer att bli glada. Men jag har slutligen ytterligare en stor vision, fru talman. Den handlar om att vi politiker ska ägna oss mer åt att förvalta landet på bästa sätt och lägga betydligt mindre energi på att försöka göra alla nöjda. Den som försöker göra alla nöjda gör till slut ingen nöjd. 11 (C): Vi i står givetvis bakom samtliga våra reservationer, men jag yrkar bifall endast till reservation nr 11 i betänkandet. Vi debatterar motioner om forskningspolitik som har inkommit under allmänna motionstiden. togs det fram en principproposition om att varje regering ska lämna en forskningsproposition. Ända , då ledde regeringen, har regeringar varje mandatperiod levererat en forskningsproposition som pekat ut inriktningen för svensk forskningspolitik. väntas nästa forskningspolitiska proposition presenteras. Med anledning av den coronakris som samhället nu upplever, och som drabbar både hälsa och ekonomi, kommer forskningspolitiken att vara ett mycket viktigt verktyg framåt. Forskning och ny kunskap spelar en nyckelroll både för att möta pandemier och andra hälsoutmaningar och för innovationer och nya företag som bidrar till jobb och välstånd när ekonomin behöver återhämta sig. har väldigt goda förutsättningar som forskningsnation. Vi har framstående forskning, många lärosäten som står sig bra i internationella mätningar och en rik tradition av framgångsrik forskning. Det handlar om forskning som har lett till nya medicinska rön som gör att vi kan må bättre och leva längre. Men det handlar också om ny teknik som ger industrin förutsättningar att leda den tekniska utvecklingen, så att det skapas jobb och företag i hela landet. Det bygger välstånd. Att stärka som kunskapsnation och att stärka vår konkurrenskraft är en nyckel. Men konkurrensen om internationella forskningsanläggningar, investeringar och forskare hårdnar. För att klara av den internationella konkurrensen behöver ta ytterligare steg för att fortsätta vara en internationellt stark forskningsnation.