prot · H70978 · 2020-02-20 00:00:00 — Varför skulle en regim förändras om det inte medför någon konsekvens att fortsätta på samma spår? I svenska intressen ligger också att upprätthålla den reglerade invandringen och att en person som har fått ett utvisningsbeslut ska lämna . Både och pekar på att verkställigheten försvåras av att ett flertal länder vägrar ta emot sina egna medborgare. Frågan som ställs i interpellationen är principiellt viktig. har ett delat ansvar för en trasig omvärld men hela ansvaret för våra problem och utmaningar på hemmaplan. Om ett land, genom att inte medverka till att ta emot sina egna medborgare, är med och skapar ett växande skuggsamhälle i är det rimligt att omprövar sitt bistånd till det landet. Jag är övertygad om att de flesta människor anser att det är fullt rimligt och att det är konstigt att det inte redan sker. Biståndsministern nämnde i sitt svar att för att kunna upprätthålla en human, rättssäker och långsiktigt hållbar asylpolitik måste de som har fått ett nej lämna . Följdfrågan när det gäller detta är kärnan i den här interpellationsdebatten. Om ett land som ger bistånd till inte medverkar till detta utan tvärtom motarbetar det undrar jag: Är det inte rimligt att omprövar sitt bistånd? 11 Statsrådet (MP): Biståndsdebatten eller interpellationsdebatten är intressant och berör ett viktigt ämne. Jag kan säga att vi från svensk sida och den sida har gjort en hel del som handlar om återvändande och om att stärka möjligheterna att använda tvångsmedel när det gäller flyktingar som har fått avslag på sin asylansökan och som ska återvända till sina hemländer. är det inte så många länder som vi har problem med på det här området. Vi har till exempel ett avtal med . Där har det förändrats kraftigt. Vi har ett avtal med , som har varit ett land med bekymmer i detta avseende. De länder som är kvar och som vi har problem med i detta avseende är närmast , och . Det är inte den stora andelen av våra biståndsländer som det här berör. När det gäller och är det ganska speciella och problematiska situationer. Det är sköra regeringar, och man har levt med inbördeskrig och krig med omvärlden . har varit ett katastrofland. finns det 2,6 miljoner somalier som lever som flyktingar i sitt eget land. Regeringen fungerar, och det finns ett hopp om att det är på väg att bli en förbättring på detta område. Men det är mycket kvar innan vi hamnar i en situation där är ett land som alla andra, där man har fungerande samhällsinstitutioner och där man har en stabil utveckling med fred och frihet. När det gäller vet vi också att de har levt i krig . Efter Syriensituationen med krig i har också stora delar av varit inblandade i krig, och man har en väldigt svår situation att hantera. Det tredje landet, , har vi inget bilateralt bistånd till. Där är inte den här frågan aktuell eller tillämpbar över huvud taget, tycker jag. tar upp den generella frågan om svenskt bistånd. Det är en skröna som hon berättar: att vi har så mycket bistånd i att vi inte vet vad pengarna ska gå till. Det är tvärtom. Vi har stora problem med att klara av de stora utmaningar som finns i världen. Svenskt bistånd har tyvärr minskat i värde i och med att kronan har sjunkit i värde. Vi har inte alls lätt att klara de enorma utmaningarna. Det finns över 70 miljoner flyktingar i världen. Det är över 100 miljoner människor som behöver humanitärt bistånd. Och en rad länder, framför allt i södra , har stora utmaningar. Där har situationen också förvärrats . Dessutom finns det miljö- och klimatutmaningar i vår omvärld som vi måste försöka bidra till att klara av. Det är naturligtvis också av svenskt intresse att klara det. 12 (M): Svenskt bistånd ska också verka i svenska intressen. Och det ligger självklart i intresse att upprätthålla den reglerade invandringen och att se till att varje skattekrona gör största möjliga nytta. Ta som exempel, som ministern nämnde. Det lyfts ofta fram som ett land som det är svårt att få människor att återvända till eftersom inte tar emot sina egna medborgare. strategi för utvecklingssamarbete med –2021 omfattar och syftar till att bidra till ett fredligt samhälle, respekt för mänskliga rättigheter och jämställdhet. Men det är en mänsklig rättighet att få återvända till sitt medborgarskapsland, enligt FN:s allmänna deklaration om de mänskliga rättigheterna. När vägrar att ta emot sina medborgare, som utvisas från genom polisens försorg, strider det mot folkrätten. Även om svenskt bistånd inte går till genom direkt budgetstöd är det indirekt ett stöd till den irakiska staten, eftersom den slipper ta kostnader som i stället skattebetalare får ta. Jag inser att dessa frågor är genuint svåra, men vi måste våga ta i dem. En person från , , eller som vägrar att samarbeta med svenska myndigheter och vägrar att lämna landet blir kvar i utan uppehållstillstånd och utan rätt till boende eller ekonomisk ersättning från . Han eller hon blir en del av ett ständigt växande skuggsamhälle och riskerar att fara väldigt illa och hamna i social utsatthet, i svartarbeten och i brottslighet. Och detta skuggsamhälle bara växer. uppskattade man att 50 000 personer levde i skuggsamhället i utan tillstånd. Vi vet att –2018 skulle 140 000 personer ha lämnat landet, men bara 70 000 gjorde det. Vart de andra 70 000 tog vägen kan vi bara gissa. Detta kan man orimligen vara nöjd med från regeringens sida. Jag hävdar som sagt inte att det finns en enkel lösning, men jag hävdar att alla lösningar måste beaktas. Att då fortsätta skicka bistånd till länder som inte samarbetar sänder helt fel signaler. Ministern försöker förminska omfattningen på svenskt bistånd till dessa länder. Till exempel säger att är tredje största land när det gäller svenskt bilateralt bistånd. Om vi då inte använder våra möjligheter att utöva påtryckningar för att få att ta sitt ansvar för sina egna medborgare, men också gentemot , tycker jag inte att vi ser problemet när det gäller återvändandet. Vi riskerar att urholka förtroendet för det svenska asylsystemet, och det är synnerligen allvarligt. 13 (M): Låt mig bara klargöra några saker. vill att ska ha ett stort engagemang för en bättre värld, som gör skillnad på riktigt. Resultaten är det viktiga, inte den exakta summan spenderade pengar. Därför måste man prioritera och fokusera biståndet. Man måste se problemen i världen, men man måste också se problemen här hemma. Jag har respekt för att det är svåra frågor, och det är kanske inte heller rätt väg att gå att frysa allt bistånd till ett land som inte tar emot sina egna medborgare. ger ju ibland bistånd till oppositionella krafter i korrupta länder, som människorättsförsvarare som arbetar för förändring och för demokrati och mänskliga rättigheter. Dessa länders regeringar hade bara blivit glada om hade frusit biståndet till de krafterna. Kanske är det inte där man ska börja, men frågan vi debatterar nu gäller principen. Exakt hur det ska vara och vilka länder och vilket bistånd det ska gälla måste man bestämma i varje enskilt fall. Det handlar om vad som är effektivt. Det här handlar återigen om principen: Ska skattebetalare betala för samhällsservice i ett land som genom sitt agerande är med och skapar problem i ? Det borde inte vara en svår fråga att svara på. 14 Statsrådet (MP): Man kan naturligtvis prata om principer. Men man kan också prata om människor, och det som är målet för svenskt bistånd handlar om att minska fattigdom och förtryck i världen. Det är som har fastställt det målet, och det är det målet som regeringen och Sida försöker att upprätthålla. Sedan har vi andra departement som jobbar med frågor kring migration och flyktingar som har kommit till , och det är en helt annan uppgift. Jag tror att det kan vara viktigt att hålla isär de här uppgifterna, men det vill inte längre göra. Man pratar hellre om att biståndet ska verka i svenska intressen och att vi ska använda biståndet för helt andra saker än de mål som har fastlagt. Dessutom ska vi slakta biståndet i omfattning genom att kraftigt minska det. Det handlar om en helt annan politik som nu torgför. När det gäller frågan om återtagande och att länder ska ta emot sina medborgare som har fått nej på sin asylansökan vill jag säga att det inte är så att den inte bryr sig om den frågan. Vi jobbar väldigt mycket med den frågan i den . Om vi jämför med länderna inom EU har vi ett mycket högre återvändande av dem som inte fått asylgodkännande än vad genomsnittet är inom EU. Omkring två tredjedelar av dem som får avslag här återvänder, medan genomsnittet inom EU är mindre än hälften. Jag tycker att de som får avslag ska återvända hem. Det är ingen tvekan om det. Men det finns några länder där vi har utmaningar att klara av det här, till exempel länder som har varit i krig och konflikt och är väldigt sköra och har stora problem. Det måste man också kunna ta viss hänsyn till när man diskuterar de här frågorna. I dessa fall för en dialog om att försöka få till ett avtal. Jag tycker bara inte att det är en bra idé med en generell princip som kopplar återvändande till svenskt bistånd. Särskilt när man ser att det här bara berör ett väldigt litet fåtal av de biståndsländer som vi arbetar med är det kanske felaktigt att göra den kopplingen generellt. Hur ska vi stärka och jobba med det här? Hur ska vi få till fler avtal inom detta område? Det kanske snarare är någonting som man bör tala med om. Demokratikämpar i olika länder arbetar för fred och frihet och för att stärka demokratin och utvecklingen så att människor kan leva ett anständigt liv i dessa länder. Genom att bygga upp stater och samhällen som fungerar kan vi därmed också göra internationella avtal med de regeringarna. 15 (M): Jag tänker att om det bara är ett fåtal länder som är berörda är det väl betydligt enklare att gå vidare med den typen av åtgärder gentemot dessa länder. Jag måste ändå uppmana till någon form av sans i debatten. har det svenska biståndet tredubblats. vill framöver se i bistånd . Jag tycker att det är anmärkningsvärt att ministern kallar det för en slakt av biståndet. Som min kollega framhöll måste naturligtvis en bedömning göras i de enskilda fallen. Precis som ministern säger kan det finnas fall där det absolut är förenligt med svenska intressen att fortsätta att lämna bistånd till ett land trots att de inte återtar sina medborgare, till exempel när biståndet går till oppositionella krafter som verkar för demokrati i det landet. Men om vägrar att ens göra den prövningen kan jag inte annat än konstatera att man faktiskt inte ser problemen kring återvändande. Man ser inte problemen med att skattebetalarnas pengar går till länder som aktivt motarbetar intressen. Man lyssnar inte på forskningen, man lyssnar inte på och man lyssnar inte på gränspolisen. Kan man verkligen, frågar jag mig, se skattebetalarna i ögonen om man inte är beredd att vända på varje sten för att använda pengarna på bästa möjliga sätt? Jag tycker personligen att det skulle vara mycket svårt. 16 Statsrådet (MP): Jag vill notera att jag inte har sagt att vi inte arbetar med att försöka få till ett avtal med de länder som vi diskuterar. Det finns sådana diskussioner. Men det behövs också en motpart som fungerar för att man ska kunna göra ett sådant avtal. Det är inte självklart att man ska stoppa biståndet till humanitär hjälp eller för att stärka institutionerna så att det ska bli ett fungerande samhälle i syfte att försöka tvinga fram ett sådant avtal. Jag är inte alls säker på att det hjälper. Det är också så att i flera av de länder som vi pratar om är remitteringar en av de viktigaste inkomsterna för släkt, vänner och familjer. Det är ofta känsligt att offentligt driva en sådan sak och för regeringen att göra ett sådant åtagande när landet befinner sig i en katastrof, både ekonomiskt och säkerhetspolitiskt. Därför är det kanske inte någon bra idé att ta generella beslut i en fråga som bara berör ett fåtal länder som befinner sig i ett extremt utsatt och skört läge. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 6 Svar på interpellation 2019/20:319 om demokratioffensiven 17 Statsrådet (MP): har frågat mig varför det inte görs effekt- och landutvärderingar av demokratibiståndet liksom om demokratisatsningen innebär några nya arbetsmetoder. frågar också om parlamentsstödet till resulterat i en ny lag mot barnäktenskap. Nästan hälften av världens befolkning lever i länder där demokratin har tagit steg tillbaka . Genom vår biståndspolitik och utrikespolitik ska vi göra vad vi kan för att skydda, försvara och utveckla demokratin i världen. påstår att regeringen i redovisningen av demokratibiståndet väljer att slopa det som kallas impact assessment. Det stämmer inte alls. Varken uppföljningen eller utvärderingen har förändrats. Inte heller har någon utvärdering av demokratibiståndets effekter tagits bort. All verksamhet inom demokrati följs upp löpande liksom inom andra tematiska områden. Utvärderingar genomförs strategiskt. Därtill stöder forskning och mer djupgående analys och utvärdering. Vi har därför inte slopat något utan fortsätter som vi brukar inom detta område. Regeringen bedriver ett utvecklingssamarbete med genomgående fokus på resultat. Det ska skapa verklig och hållbar förändring för kvinnor, män, flickor och pojkar som lever i fattigdom och förtryck. Sidas utvecklingssamarbete utvärderas löpande både internt på myndigheten och av externa utvärderare. Därtill utvärderas och analyseras biståndet av Expertgruppen för biståndsanalys, , som är en oberoende aktör. har gjort flera studier inom demokratiområdet, bland annat en utvärdering av svenskt demokratistöd till . En av EBA:s nu pågående studier utvärderar effekterna av svenskt och internationellt demokratistöd , . Vi har förändrat strukturen för biståndet till . Vi har gått från ett samarbete med staten till att stötta det civila samhället i större utsträckning, vilket har visat sig vara avgörande för att en del av de prodemokratiska krafterna ska kunna fortsätta verka i landet. I utvärderingen går att läsa att svenskt bistånd gett ett betydande mervärde vad gäller fem grunddrag: nedifrån-och-upp-processer, tillväxt av oberoende civilt samhälle, mobilisering på gräsrotsnivå/folkligt deltagande, utbildningsnivå och politisk medvetenhet. Det är viktigt att ha i åtanke att utvecklingssamarbetet genomförs i kontexter som ser väldigt olika ut, inte minst vad gäller den demokratiska utvecklingen. Landutvärderingar, som den om , kan öka vår förståelse för vad som gör skillnad. Jag vill också understryka att både kvantitativ och kvalitativ uppföljning behövs. Kvantitativa data har fördelen att vara mer precisa och underlätta jämförelser, men långt ifrån allt låter sig fångas i siffror. Vad forskningen visar, vilket Sida redovisade i en skrivelse till regeringen, är att det finns en positiv effekt av demokratibistånd på demokratiutveckling. Den demokratisatsning som regeringen nu genomför innebär nya aktiviteter, initiativ, kanaler och samarbetspartner. Vår demokratisatsning betyder att vi är med och bidrar där vi ser en möjlighet att demokratin kan gå framåt. I länder som , och har vi ökat vårt stöd för att bidra till en positiv utveckling. Detta sker mot bakgrund av de rapporter som ambassaden ger men även mot bakgrund av det som andra aktörer på plats, såsom EU, och FN, rapporterar om. Arbetsmetoderna som finns inom biståndet är både bra och effektiva, men förbättringar kan och ska alltid eftersträvas. Regeringen gav Sida i uppdrag att se över hur myndigheten kan utveckla och stärka arbetet för att främja demokrati genom utvecklingssamarbetet. Sida har inkommit med en skrivelse som svar, och regeringen tittar nu på hur vi ska ta detta arbete vidare. Förutom Sidas program och projekt består demokratisatsningen av ett omfattande diplomatiskt och politiskt engagemang från våra ambassader och från UD liksom påverkan på en rad centrala organisationer inom FN och andra delar av det multilaterala systemet. Det svenska stödet till FN:s utvecklingsprograms kapacitetsbyggande insatser för syftade bland annat till att genomföra och anpassa lagstiftning i enlighet med landets konstitution . Stödet har bidragit till att ett flertal rekommendationer från parlamentets olika kommittéer fick gehör i arbetet med den allmänna budgeten 2017, inklusive i frågan om att göra barnäktenskap olagliga. Arbetet ledde bland annat till ett utkast till ett lagförslag, som dock ännu inte har antagits. Trots ett prejudikat från som fastställer att giftermål inte är tillåtet är barnäktenskap därför fortsatt förekommande i . 18 (SD): Om det hade varit så att vi hade kunnat göra en pengaöverföring till civilsamhället eller regimen i icke-demokratiska länder och på sätt hade kunnat få dem att bli mer demokratiska hade vi naturligtvis sagt ja till det. Denna debatt handlar alltså inte om huruvida idén om demokrati i utvecklingsländer är möjlig eller önskvärd, för det håller vi naturligtvis med om. Det som vi vänder oss emot inom demokratibiståndet är hur det marknadsförs och hur det redovisas och framför allt den naivitet som regeringen visar i vilka metoder man väljer för att främja just demokrati. Enligt UD:s politiska strategi kommer demokratibiståndet att förbättra följande områden: demokratiska principer, medborgerligt deltagande, åtnjutande av mänskliga rättigheter, representativitet, maktdelning, ett fungerande rättssystem, fria medier, oberoende institutioner, jämlikhet och social integrering. Detta låter ju fantastiskt, men om man skrapar lite på ytan och läser Sidas resultatredovisningar ser man snabbt att denna marknadsföring i bästa fall är baserad på optimism som gränsar till dumhet. För det första finns över huvud taget ingen systematisk impact assessment i Sidas årsredovisning. Med impact assessment menar jag en bedömning av den konkreta effekt på samhället som demokratibiståndet har haft. Det står saker som att en insats för valobservatörer ”bidragit till förutsättningar för förbättrade valprocesser”. En riktig impact assessment hade i detta fall undersökt huruvida valprocesserna blev bättre, men det har man valt att inte göra. Sådana saker går ju faktiskt att mäta. För det andra finns ingen förklaring till hur vissa aktiviteter över huvud taget bidrar till ändamålet. För mig är det långt ifrån självklart hur festivaler för dans, teater, film och storytelling kommer att förbättra demokratin i . Jag skulle gärna vilja veta hur detta hänger ihop, men någon sådan förklaring finns inte heller. För det tredje innehåller redovisningen rena felaktigheter, som att det svenska parlamentsstödet till skulle ha bidragit till ett förbud mot barnäktenskap. Detta är inte sant. För det fjärde finns ingen redovisning av hur biståndet påverkar mottagarländernas demokratiindex i det lite större perspektivet. Detta tycker jag är en väldigt intressant fråga. Man skulle till exempel kunna använda tidningen demokratiindex och mäta hur mycket pengar man investerar i bistånd och demokratisatsningar i olika länder och hur mycket demokratiindexet förändras. Någon sådan genomgång finns inte heller. Om man gjorde en sådan genomgång skulle man se att de länder som får väldigt mycket demokratistöd – inte bara av utan också av EU – inte verkar bli särskilt mycket mer demokratiska. I till exempel länderna i det östliga partnerskapet och i går utvecklingen ofta i motsatt riktning, trots enorma investeringar i demokratistöd. Detsamma gäller länder som , och . Jag skulle därför vilja ställa några enkla frågor till biståndsministern. Varför redovisas ingen riktig impact assessment av samtliga program eller projekt inom demokratibiståndet? Exakt hur bidrar dans, teater, film och storytelling till demokratisering av ? Varför görs ingen systematisk utvärdering av biståndets långsiktiga resultat på landnivå i alla fall? Det finns vissa enskilda utvärderingar, som biståndsministern pekade på, men det finns ju inte i samtliga fall. Är det sant att stöd till resulterat i en lag mot barnäktenskap? Det står ju så i Sidas årsredovisning, men är detta sant? 19 Statsrådet (MP): Jag har redan svarat på en del av de frågor som valde att ställa igen. I inledningen av mitt förra anförande nämnde jag att utvecklingen i världen som helhet tyvärr går åt fel håll när det gäller demokrati och mänskliga rättigheter. Det är en väldigt oroväckande utveckling som tyvärr berör alla världsdelar. Det är detta som har varit utgångspunkten för att vi från regeringens och sida – och från min sida – nu driver en demokratisatsning som innebär att vi stärker de politiska insatserna, både ekonomiskt och politiskt, inom hela detta område. Det gäller hela vårt biståndsarbete. Alla insatser vi gör – insatserna från Sida – är utsatta för utvärderingar av olika slag. Därför är det rent nonsens att påstå att det inte skulle ske någon utvärdering av det vi håller på med. Det görs av alla insatser. Den demokratisatsning som vi nu talar om har precis påbörjats. Den kommer att fortsätta framöver. Jag tror inte att detta ensamt kommer att kunna vända utvecklingen i världen – det vore ganska naivt att tro den saken – men syftet är att vi ska kunna bidra. Genom att stärka våra insatser och genom att vara mer enhetligt inriktade – alla våra resurser när det gäller ambassader, politiskt arbete och våra biståndsorganisationer ska vara inriktade på detta – ska vi kunna bidra till att vända denna utveckling, särskilt om vi gör det tillsammans med andra länder och med de multilaterala organisationer vi har i världen. Tyvärr tror jag inte – och jag hade heller inte förväntat mig – att skulle delta i ett sådant arbete. är ju företrädare för ett parti som engagerat sig i att motverka demokratin och som har rötter som är klart antidemokratiska. I varje land där Asplings kamrater fått genomslag och makt har det lett till försämrad utveckling när det gäller rättssamhälle och när det gäller mänskliga rättigheter. Jag hade inte förväntat mig något stöd därifrån, utan jag räknade snarare med att jag skulle mötas av attityden att det är meningslöst att försöka kämpa mot en negativ utveckling på det här området och att pengarna kastas bort. Jag tror inte det. Jag tror att det är helt avgörande att vi kan vända den här utvecklingen för att vi ska kunna leva i länder med fred och frihet . 20 (SD): Jag noterar att biståndsministern glömde att förklara hur dansen och teatern bidrar till demokrati. Men vi har fler inlägg här, så du får en ny chans alldeles snart. Jag går över till det som biståndsministern säger i interpellationssvaret: Varken uppföljning eller utvärdering har förändrats. Ingen utvärdering av demokratibiståndets effekter har heller tagits bort. Vi fortsätter som vi brukar. Jag tror att biståndsministern missförstår mig lite här. Jag säger inte att ni har tagit bort någonting. Jag säger att ni aldrig har skött det här på ett bra sätt. Sida har aldrig, inte så länge som jag har varit här, och förra, systematiskt redovisat en riktig impact assessment av demokratiprojektet. Men man har gjort vissa enskilda utvärderingar, till exempel i fallet som själv lyfter fram. Här påstår regeringen att svenskt bistånd gett ett betydande mervärde vad gäller fem grunddrag i nedifrån-och-upp-processer: tillväxt av oberoende civilsamhällen, mobilisering på gräsrotsnivå, folkligt deltagande, utbildningsnivå och politisk medvetenhet. Det är viktigt att notera att inget av detta säger någonting om huruvida staten har blivit mer demokratisk eller inte. Det är viktigt också att jämföra det med det syfte som står i politiska strategi. Den pratar ju om åtnjutande av mänskliga rättigheter, fungerande rättsstat, fria medier och så vidare. demokratiindex, vilket tar hänsyn till just de faktorerna, har försämrats som biståndet har pågått. Det började på 2006 och slutade på 2018. Jag tycker att det är uppenbart att Sida medvetet väljer att utvärdera biståndet utifrån helt andra kriterier än det som man lovat att förbättra.