prot · H70975 · 2020-02-14 00:00:00 — Statsrådet nämner det stöd som högskolorna själva kan använda, av sitt anslag, och att mer kan sökas via . Som statsrådet själv nämnde har trycket på ökat, och mer pengar betalas ut. Även om allt stöd är bra är det fler studenter som blir berättigade till stödet. Antalet ökar kraftigt, så av anslaget ska nu räcka till väldigt många fler. Statsrådet får upplysa mig om vad taket för universitets extrastöd kan vara. Vi ser redan tendenser till att pengarna inte räcker och att studenterna inte får det stöd som de borde ha rätt till. Den som på grund av sin funktionsnedsättning studerar i långsammare takt kan få studiemedel för detta. Det innebär en större låneskuld än vad en person som studerar i full takt får för samma utbildning. Den som studerat i långsammare takt kan få det extra lånet avskrivet, men eftersom man söker det efteråt finns det ingen garanti för detta. Jag tror att även detta, risken för en högre skuldsättning, kan vara ett hinder för den som vill studera. ökade antalet studenter som fick stöd för psykisk funktionsnedsättning från 700 till över 6 000. Det är jättebra att fler och fler studenter får rätt till stöd, men antalet personer med funktionsnedsättning på våra lärosäten har troligtvis inte ökat. De som får stöd är de som tidigare studerade utan stöd och kanske i många fall misslyckades. Ett avhopp är ett misslyckande för studenten men också för lärosätet och samhället. Troligtvis kostar det också samhället, och inte bara studenten, ganska mycket. Jag vill egentligen upprepa min fråga: Hur avser statsrådet att säkerställa att studenter med funktionsnedsättning får det stöd de behöver för att kunna studera på högskola och universitet ? 60 Statsrådet (S): Jag vill börja med att säga att jag är mycket väl medveten om de utmaningar som studenter med funktionsnedsättning kan möta i sina studier. Det är viktigt att högskolan är välkomnande för alla som kan klara högskolestudier och att det finns en god tillgänglighet och stödinsatser på lärosätena. Jag valde att svara på frågan om hur vi säkerställer att detta fungerar genom att ge ett väldigt heltäckande svar om alla de stödinsatser som finns vid våra universitet och högskolor. Detta är något som är mycket bredare än det viktiga stöd som SPSM kan ge. Men med detta sagt vill jag också säga att Specialpedagogiska skolmyndigheten, SPSM, ännu inte har inkommit med sitt budgetäskande. Det gör de , och när det är gjort kommer vi naturligtvis att titta på det. Frågan om att ge pengar i budget är lite tidigt väckt just , men det betyder inte att det inte är angeläget att tala om alla studenters tillgång till högskolor och universitet. Jag vill också vara noga med att universitet och högskolor aktivt ska främja och bredda rekryteringen till högskolan – det ska de göra utöver att de ska se till att de möter studenter med funktionsnedsättningar på ett klokt och bra sätt och att dessa studenter får en bra studietid och klarar av sin utbildning. Samhället behöver helt enkelt ta vara på alla de talanger som finns, som vill och kan ta sig an högre utbildning. Också för att klara de utmaningar vi har när det gäller framtidens kompetensförsörjning behöver vi få bukt med mycket av den snedrekrytering som finns i fråga om högre utbildning. Jag har gett UKÄ ett uppdrag att utvärdera hur lärosätena jobbar med breddad rekrytering. Det är en analys som jag ser fram emot att ta del av för att få inspiration till nya åtgärder för att se till att vi har högskolor och universitet som är tillgängliga och välkomnande för alla. Det skulle vara intressant att veta vad riksdagsledamoten och vill göra för att bredda rekryteringen av studenter till högre utbildning. 61 (V): Jag är nöjd med det svar jag har fått från statsrådet när det gäller vad vi gör . Där var interpellationssvaret väldigt täckande. Men när det finns brister måste vi också prata om hur vi kan åtgärda dem. Jag tror kanske inte att vi är helt oöverens om vikten av att åtgärda bristerna. Vi är inte heller oöverens om hur viktigt det är att bredda rekryteringen till högre utbildning. Att bryta snedrekryteringen till högre utbildning är en av hjärtefrågor inom området högre utbildning. Där spelar inte bara funktionsnedsättningar roll. Också etnisk bakgrund, ekonomiska faktorer, klass och kön påverkar om man söker till en högre utbildning eller inte. Detta påverkar vilka möjligheter man har inom akademin och vilka utbildningar man söker. Det påverkar i fråga om man söker vidare till forskarutbildning, och det påverkar vilka möjligheter man har att verka inom akademin i ett yrke. Vi behöver arbeta på bred front utanför och inom akademin för att bryta snedrekryteringen och få fler – både personer med funktionsnedsättning och andra – att söka till högre utbildning. Ska vi specifikt kunna öka antalet studenter med funktionsnedsättning på högskolan krävs det inte bara åtgärder inom högskolan, vilka är nog så viktiga. Det krävs också stora åtgärder inom och gymnasieskolan. Vi vet att det är många unga med framför allt neuropsykiatriska funktionsnedsättningar som kallas för hemmasittare – jag tycker inte att det är ett bra ord. De går inte till skolan eftersom skolan inte klarar av att hantera deras specifika funktionsnedsättning. De väljer att stanna hemma. Det är en otrolig utmaning. Hur ska dessa personer kunna söka till högskolan när de inte går i gymnasiet? De kanske inte ens går i . Detta leder vidare till hur högskoleprovet är utformat för att passa personer med funktionsnedsättning. Det finns vissa utmaningar med högskoleprovet när det gäller hur personer med funktionsnedsättning ska kunna göra det och när de får göra det. Jag återkommer egentligen till min fråga. Det är, som sagt var, jättebra att det har getts uppdrag till UKÄ och att statsrådet inväntar det svaret. Men vilka tankar har statsrådet om hur man ska kunna uppnå en större rekryteringsbas när det gäller högskolan och hur vi ska kunna se till att alla som befinner sig på högskolan har exakt samma förutsättningar att klara av sina studier? 62 Statsrådet (S): Som jag sa är jag medveten om de utmaningar som studenter med funktionsnedsättningar kan ha och möta i sina studier. Jag tycker att det är viktigt att regeringen kan få på plats en hel del nya åtgärder inte minst för att i hela utbildningskedjan stärka möjligheten för människor med funktionsnedsättningar att få del av den kunskap de har rätt till. Det handlar också om möjligheten att ta sig vidare till högre utbildning. En viktig nyckel och del i detta är bland annat att vi nu i samarbetet i mitten av svensk politik kan gå fram med att förstärka NPF-kunskaperna i våra lärarutbildningar. Detta är något som våra lärarstudenter ska få en mycket större kunskap och kännedom om, för det är något som man har nytta av i varje klassrum. Jag är också väldigt glad över att vi kan fortsätta att jobba med att se till att vi har högre utbildning i hela landet. Vi kan jobba vidare med distansutbildningar av olika slag. I svaret på frågan från ville jag, som sagt, verkligen visa bredden av de insatser som finns för att stötta människor med funktionsnedsättningar så att de kan ta till sig och genomföra sina studier inom högskola och universitet. Det var också ett sätt för mig att visa regeringens och mitt fortsatta engagemang i denna fråga. Det är nämligen väldigt viktigt att vi har högskolor och universitet som är välkomnande för alla som kan klara sina högskolestudier, och det oavsett kön, bakgrund eller funktionsnedsättning. Jag tycker att det uppdrag som har getts till UKÄ om breddad rekrytering är viktigt. Jag tycker också att det arbete som Universitets- och högskolerådet gör är viktigt. De har som uppgift att motverka diskriminering och på andra sätt främja lika rättigheter och möjligheter inom högskolan. Bland annat fick de i uppdrag att sprida goda exempel på genomförda åtgärder i syfte att minska diskriminering och öka tillgängligheten. De goda exemplen finns samlade i rapporten högskola för alla, som kom . Där finns ett sextiotal goda exempel. Det handlar om allt från informationsinsatser för studenter till kompetensutveckling av personal. Samlingen innehåller även exempel på hur organisation, rutiner och teknik kan utvecklas för att öka tillgängligheten. Det vore intressant att höra om ledamoten har hunnit ta del av den rapporten. Jag tycker själv att det finns väldigt mycket som våra högskolor och universitet kan fortsätta att utveckla för att bättre kunna möta studenter med funktionsnedsättningar. 63 (V): Jag har tagit del av den rapporten. Vi vet att det finns brister som behöver åtgärdas. Det är dem vi debatterar här . Vi har kanske inte riktigt hittat de åtgärderna. Därför vill jag säga att i en motion har föreslagit att det ska tillsättas en utredning som har ett helhetsperspektiv på frågan om tillgänglighet till universitet och högskolor för personer med funktionsnedsättning. Vi får se hur majoriteten kommer att ställa sig till den motionen när den behandlas i kammaren. Och i vårt budgetförslag, som tyvärr föll, finns förslag om att lägga extra på varje helårsstudent för att öka högskolornas budget. Det hade också ökat möjligheten att göra särskilda insatser för studenter med funktionsnedsättning. Det är precis som i den grundläggande utbildningen: Har man mer resurser för den ordinarie utbildningen är det oftast färre som behöver extra insatser. En satsning på varje student kan då innebära att färre behöver insatser. Det är precis som det är i grund- och gymnasieskolan: Ju mindre pengar man har per elev, desto fler behöver extra insatser. Det är också därför som vi i nu gör en extra satsning på välfärden med mer pengar till kommunerna, så att de inte behöver göra nedskärningar i skolan. Nedskärningar i skolan drabbar alltid dem som har störst problem med att nå målen. 64 Statsrådet (S): Låt mig vara tydlig med att den svenska högskolan ska vara välkomnande och ett möjligt val för alla som har förutsättningar att klara högskolestudier, oavsett bakgrund, kön eller funktionsnedsättning. Det är en viktig utgångspunkt för mig som socialdemokrat och som ansvarigt statsråd. Jag ser därför väldigt positivt på att det är allt fler studenter som tar del av det stöd som finns att få. Regeringen avsätter särskilda medel för studenter med funktionsnedsättningar för att de ska få stöd i sina studier. Jag är mycket mån om att detta system ska fungera så bra som möjligt för studenter med funktionsnedsättning. Jag tänker ge detta mitt fortsatta engagemang. Det är viktigt att vi tar vara på alla de talanger som finns och som har möjlighet och vilja och som älskar att studera på en högre utbildning. Vi behöver dem i vårt starkare samhälle. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2019/20:282 om arbetsmiljö i naturområden med rovdjur 65 Arbetsmarknadsminister (S): har frågat mig dels hur regeringens arbetsmiljöstrategi med en nollvision mot dödsolyckor och med förebyggande av arbetsplatsolyckor är förenlig med att arbetsgivaren inte kan påverka antalet vargar i ett område, det vill säga arbetsmiljön, dels vilka åtgärder genom exempelvis lagstiftning eller genom styrning av jag avser att vidta för att förbättra det förebyggande arbetet mot arbetsplatsolyckor relaterade till rovdjur för personer som arbetar i skogen. Regeringens arbetsmiljöstrategi för åren 2016–2020 syftar till att ge arbetsmiljöarbetet en långsiktig inriktning, som den innehåller konkreta åtgärder inom tre prioriterade områden. Sammantaget skapar strategin på detta sätt en plattform för det framtida arbetet och politikutvecklingen på området. Regeringen har gett Statskontoret i uppdrag att göra en utvärdering av strategin som styrmedel. Resultatet ska utgöra ett underlag för regeringens utformning av en ny arbetsmiljöstrategi. Arbetsgivaren har ansvar för arbetsmiljön. De grundläggande kraven på arbetsgivarens ansvar för arbetsmiljön och arbetsmiljöarbetet läggs fast i lagstiftningen. I tillägg till lagstiftningen och tillsynen av denna har dock arbetsmarknadens parter viktiga uppgifter för att främja en god arbetsmiljö. I propositionen En hållbar rovdjurspolitik anges att varg och andra stora rovdjur ska ha gynnsam bevarandestatus som tamdjurhållning inte påtagligt försvåras och socioekonomisk hänsyn ska tas. Både människa och rovdjur ska kunna leva i . Därför är det viktigt att vi gör vad vi kan på alla plan för att det ska fungera så bra som möjligt. Vi måste ha en politik som värnar både människan och djuret. Det systematiska arbetsmiljöarbetet ska bedrivas på alla arbetsplatser som en ständigt pågående process, där de centrala aktiviteterna utgörs av att undersöka arbetsmiljön, bedöma risker, vidta åtgärder och sedan följa upp att åtgärderna haft effekt. Jordbruk, skogsbruk och fiske är olycksdrabbade branscher. Dessa branscher präglas bland annat av att många arbetar ensamma och att många olyckor sker i samband med användning av maskiner. Det förebyggande arbetsmiljöarbetet är viktigt. Den arbetsmiljölagstiftning som behövs finns på plats. 66 (M): Jag tackar statsrådet för svaret. Denna interpellation skrev jag efter att vi hade haft ett rundabordssamtal i i . Det ligger norr om , mitt i . Där har man stora problem nu med bland annat en vargflock på 14 individer som rör sig på ett begränsat område. I finns 90 av inventerade vargar. Det kom faktiskt en siffra om att man har hittat 329 vargar. Inventeringen fortsätter två till, så vi vet inte exakt hur många vargar det finns. Men det är i alla fall mer än 329. Vid detta rundabordssamtal tog företagare upp ett reellt problem, och det är detta som jag har skrivit en interpellation om. På detta möte var bland andra med. Han är skogsförvaltare i Galven och har jobbat i skogen hela sitt liv. Han utför ensamarbete i skogen, där det är dålig mobiltelefontäckning. Han har kontaktat och frågat hur han ska kunna skydda sig. Det är lite komplicerat när det är en enmansföretagare. Då har man naturligtvis ett arbetsmiljöansvar för sig själv. På detta möte deltog även andra företagare som har anställda. De har gjort en riskanalys, tagit sitt ansvar som arbetsgivare – precis som statsrådet talar om – och bedömt risken. Men sedan tar det stopp. I denna riskanalys ingår det att det är farligt med ensamarbete när det är så många rovdjur på en begränsad yta. Vad ska man då som arbetsgivare göra? Det är detta som jag har frågat ministern om. Det korta svaret från ministern är då: ”Den arbetsmiljölagstiftning som behövs finns på plats.” Men det hjälper inte den kvinnliga företagaren med anställda då det finns ett reellt hot att en incident med en varg kan inträffa. Det är på allvar. Det är inget upplevt hot, utan det är en riskfylld situation. I detta läge måste man fundera. I detta sammanhang är det uppenbarligen två lagstiftningar som står mot varandra. Det är den lagstiftning som tillkom efter beslut om rovdjurspropositionen. Vi moderater sa då att vi inte kan ha så mycket varg på en begränsad yta. Vi måste skjuta av antalet individer i så att det blir 170. Då blir det ett helt annat rovdjurstryck. Men det är även arbetsmiljölagstiftningen, det vill säga: Hur ska jag som företagare kunna ta ansvar för mina anställda? Jag hade ett långt samtal med en företagare som frågade: Vad ska vi göra? Jag kan inte ens skicka med en jägare som ska stå och vakta min personal, eftersom det inte är säkert att jägaren får skjuta. Där måste regeringen ändå ta ett ansvar för arbetsmiljön. Och jag skulle uppskatta om ministern kunde rådgöra med landsbygdsministern och ta ett samlat grepp om dessa frågor, som gör att de anställda kan känna trygghet och att arbetsgivaren kan ta sitt arbetsmiljöansvar. En rektor på en skola i löste det genom att förbjuda utflykter. Hon säger att hon inte kan ta ansvar vare sig för barnen för eller medarbetarna. I får barnen alltså inte gå på skogsutflykt, eftersom man upplever att risken är så stor. Hade detta hänt i hade naturligtvis flugit med sin helikopter och kört livesändning om att barnen inte kan gå ut. Men händer detta i , och det glimrar förbi i lokaltidningen i . Men det blir ingen riksnyhet. Ministern säger alltså att den arbetsmiljölagstiftning som behövs finns på plats. Men hur ska dessa företagare kunna ta ansvar för sin personal? 67 Arbetsmarknadsminister (S): Jag vill börja med att säga att jag verkligen välkomnar engagemang för en nollvision mot dödsolyckor. Det är glädjande att nu verkar förstå att detta är en mycket viktig fråga för och för vår framtid. Ingen ska behöva dö på sitt arbete. Men när beslutade om en nollvision mot dödsolyckor röstade nej. I varje fråga som rör arbetsmiljö eller arbetsmarknadspolitik röstar konsekvent emot och skär i resurser. Jag tycker därför att det verkligen är glädjande, , att det nu finns ett så stort och starkt engagemang från din sida i dessa frågor. En del av arbetet från regeringens sida när det gäller en nollvision mot dödsolyckor är att vi har haft ett samlat statsrådsinitiativ, där bland andra landsbygdsminister , som nämnde, samlade parterna – både arbetsgivare och fackliga organisationer inom dessa områden – för att diskutera just vad som är de stora problemen inom jord- och skogsbruk, och även inom fisket, när det gäller arbetsmiljön. Jag kommer själv från och tillhör en familj som har stor vana med skogen – som skogsägare och som jägare – och som gillar att vistas ute i naturen. Det finns alltid risker när man är i skogen, och vi ska självklart ta det på stort allvar. vill jag, när lyfter fram dessa frågor, understryka att jag har tagit del av information från . Deras senast dokumenterade fall, då vilda vargar i skadade en människa, inträffade . Jag tycker att vi ska detta på stort allvar. Men vi som politiker i denna kammare får inte heller överdriva eller skapa onödig oro. Sedan ska vi givetvis se till att göra allt vi kan för att människa och natur ska kunna funka ihop på ett bra sätt. 68 (M): Jag kan lugna arbetsmiljöministern med att alltid har tagit dödsolyckor i arbetet på allvar. Den som är intresserad kan gärna gå in på och titta på utvecklingen gällande dödsolyckor i arbetsmiljö. Dödsolyckorna sjönk ju under alliansåren, men ökar de tyvärr. Jag är dock helt övertygad om att även ministern vill ha noll dödsolyckor på jobbet. Jag ska inte säga att det är oförskämt mot , och jag förstår att ministern inte är raljant när hon citerar . Men jag skulle kanske önska att ministern åkte till och hade ett rundabordssamtal med och andra företagare. Sitt ned med den företagare som driver ett gymnasium för hästsport! Jag är ganska säker på att ministern efter det rundabordssamtalet skulle vara lite mer ödmjuk med att hänvisa . Jag delar uppfattningen att det inte har hänt någon dödsolycka, men arbetsmiljöarbetet i den här frågan ju handlar om att vi ska förebygga att det händer. Vi har inte haft en situation med 90 vargar på en så här koncentrerad yta . Vi har inte haft en situation med 14 vargar som rör sig på en väldigt liten yta. Företagen signalerar nu i medierna, i rundabordssamtal med politiker och i kontakter med att de måste ta ansvar för arbetsmiljön. De vill förebygga en olycka. Därför beklagar jag att statsrådet säger att den arbetsmiljölagstiftning som behövs finns på plats. Antingen har statsrådet rätt, eller också har statsrådet fel. Har statsrådet rätt måste regeringen naturligtvis föra en dialog med sin myndighet – konstatera att det finns en lagstiftning och se över hur den kan tillämpas på ett sätt som ger företagarna rätt att skydda sina medarbetare. Vad händer exempelvis om man har en skyddsjägare på plats och jägaren skjuter därför att det inträffar en incident där en varg kommer för nära medarbetarna? Kan statsrådet garantera att den jägaren inte blir åtalad, att vapnet inte tas i beslag eller att det inte händer något annat? Det är det de här frågorna handlar om, och det är viktigt att regeringen tar ett helhetsgrepp här. Jag tycker att statsrådet ska åka och träffa och andra. Jag tycker att det är viktigt. Sedan är det speciellt när det gäller en egenföretagare; det har jag respekt för. Det är kanske lättare att skapa en skyddslagstiftning för anställda. Men även de företag som har anställda säger att detta är ett reellt problem och att de måste få skydda sin personal. Jag skulle önska att ministern hade en lite mer offensiv hållning än att raljera och säga att det inte hänt några olyckor samt att den lagstiftning som behövs finns på plats. Jag tror att det krävs mycket mer i denna akuta situation. En lösning vore naturligtvis att regeringen sa att vi måste minska antalet vargar kraftigt, det vill säga ansluter sig till linje. måste vi dock ge företagen förutsättningar att skydda sina medarbetare. 69 Arbetsmarknadsminister (S): Den fråga ställde i sin interpellation var bland annat hur vi ska kunna säkerställa en god arbetsmiljö för den som arbetar ensam i skogen. verkar det dra mer åt att vi debatterar vargarna. Som arbetsmarknadsminister anser jag att det är viktigt, även utifrån interpellationens frågeställning, att ta tillbaka debatten till vad det är vi ska diskutera. Frågan som ställer, hur vi säkerställer en god arbetsmiljö för dem som arbetar ensamma i skogen, är oerhört viktig. De arbetsplatsolyckor som sker just i skogen är oftast förknippade med trädfällning, och den typen av farliga händelser och incidenter i skogen är väldigt ofta kopplade till maskiner. har en viktig roll där. Det handlar till exempel om regelgivning och om inspektioner men också om kommunikationsinsatser. Det lyfter fram när det gäller just ensamarbete i skogen är att det finns särskilda krav på kommunikation med omvärlden. Arbetsledare eller arbetskamrat ska känna till var i skogen personen arbetar, och det gäller såklart även som privatperson – när släktingar är ute på ensamarbete i skogen ska man tänka på att ha en kontakt och veta var den här personen befinner sig. En person som arbetar med stormfälld skog får inte arbeta ensam, utan han eller hon ska ha direktkontakt med arbetskamrater eller andra personer. Ensamarbete är förbjudet vid följande arbetsmoment i skogen: röjning av stormfälld eller brandskadad skog, trädfällning och upparbetning under svåra förhållanden och vid elledningar, trädarbeten med motorkedjesåg från arbetsplattform eller genom klättring samt fällning av träd med stark lutning eller stort kronöverhäng. Det finns ett antal minimikrav för planering av och förberedelse för ensamarbete som informerar om och som jag tycker att det är viktigt att vi också lyfter fram. Som jag var inne på tidigare handlar det om att alltid meddela någon var i skogen man befinner sig – det kan vara en arbetsledare eller en familjemedlem – och att märka ut på en karta var man har sin arbetsplats, liksom färdvägen dit och tillbaka. Man ska också gå igenom rutiner för koordinater och alarmering i nödsituationer. lyfte problematiken med mobiltäckningen, och man kan behöva fundera på om det finns andra sätt att ordna kommunikationen – som nödradio eller personlig kontakt. Man ska alltid ha med sig transportfordon i skogen och se till att vända det åt rätt håll så att man enkelt kan komma in i fordonet och ta sig därifrån om behov uppstår. Man ska dessutom självklart alltid använda rätt och komplett skyddsutrustning, särskilt när man arbetar till exempel med motorsåg. Den här typen av information, liksom att man undviker att ge sig ut i skogen utan att ha tagit reda på hur man säkerställer sin egen säkerhet och hälsa, är sådant som lägger grunden för en säkerhetskultur för dem som är ute i skogen och arbetar. Det måste vara det allra viktigaste. När det gäller lagstiftningen vill jag säga helt kort att vi inte har fått några krav eller förväntningar på ny lagstiftning. Jag är givetvis lyhörd för om det finns problem med lagstiftningen och lyssnar väldigt gärna in företagarna och deras organisationer. I de samtal vi har haft med parterna har detta dock inte framkommit som ett viktigt önskemål. 70 (M): Nej, interpellationen handlade om arbetsgivare som inte kan påverka antalet vargar i ett område.