prot · H70962 · 2020-01-22 00:00:00 — Vid första anblicken kan den här tegelstenen framkalla ångest hos en person som mig, men ganska snabbt kommer man in i de intressanta fall som tas upp inom de olika ansvarsområdena. Utformningen är mycket pedagogisk med en inledande översikt, sedan hänvisning till gällande lag och därefter JO:s bedömning. Jag lyckades faktiskt att läsa om så gott som samtliga fall och i de flesta förstå varför JO gjorde den bedömning som de gjorde. En hel del fall gav dessutom inspiration till motioner om lagändringar. I ämbetsberättelsen från JO ser vi nu att ärendebalansen stabiliserats. Antalet inkomna ärenden är i jämvikt med antalet avslutade. Det är glädjande att de medel som JO har fått till fler föredragandetjänster har fått avsedd effekt. Rutinerna för individuella klagomål rörande ett och samma förhållande hos en myndighet har utvecklats till att se över förhållandet på ett mer övergripande plan och sedan hänvisa till vad man kommit fram till. Detta besparar myndigheten mycket arbete. Att JO i stället för att utreda en anmälan, där det finns skäl att misstänka att myndigheten brustit i handläggningen inför sitt beslut, endast erinrar om gällande bestämmelser kan vara lämpligt i de fall där det finns skäl att anta att bristen kan bero på okunskap. Sådana beslut kan meddelas där det påstådda felet är vanligt förekommande och då JO anser att saken kan bero med en påminnelse om hur myndigheten ska agera . Detta, att erinra om regelverket, sparar mycket tid för samtliga inblandade. Vidare visar ämbetsberättelsen att delegationen från ombudsmännen till byråchefer nu ökar nedgång. Detta är positivt och visar att det förra verksamhetsårets nyanställda börjar komma in i arbetet fullt ut. Det har funnits ett behov av att stärka JO:s kompetens inom it-området. En upphandling pågår nu om en e-arkivlösning. Dessutom har en tjänst som it-ansvarig inrättats. Detta var nödvändiga åtgärder, och det är tillfredsställande att JO nu gjort dessa investeringar. Vad gäller iakttagelser i ansvarsområde 1 – domstolarna, kronofogden, plan- och byggområdet, lantmäteriet etcetera – gör jag analysen att en hel del fall där JO uttalat kritik beror på slarv, missförstånd eller dålig kommunikation. Men det finns mer systematiska problem, till exempel långa handläggningstider hos både förvaltningsrätter och länsstyrelser. Dessa systematiska problem kan härledas dels till den stora mängd migrationsmål som tar stora resurser i anspråk och tränger ut övriga förvaltningsärenden, dels till digitaliseringen som tar tid för myndigheten att genomföra. Ingen av dessa förklaringar är en tröst för den enskilde. I slutändan är det upp till riksdag och regering att se till att myndigheterna har de resurser som krävs för att få rimliga handläggningstider. har huvuddelen av arbetet inom ansvarsområde 2 avsett ärenden som rör kriminalvård och hälso- och sjukvård. Klagomålen på Kriminalvården ökade under verksamhetsåret, och det registrerades 1 041 nya tillsynsärenden inom detta område. I ämbetsberättelsen konstateras att Kriminalvården haft problem med överbeläggningar och platsbrist. Dessa överbeläggningar leder till att häktade får sitta i arrester eller vänta orimligt länge på att placeras i fängelse. Överbeläggningar leder naturligtvis också till konflikter mellan de frihetsberövade. Då vi ser en ökande grov brottslighet, i kombination med att de flesta partier vill införa straffskärpningar, måste vi bygga ut både häkten och fängelser. Rättskedjan blir aldrig starkare än sin svagaste länk. Det är frustrerande att detta problem inte åtgärdas i snabbare takt. I ansvarsområde 3 rör en mycket stor del av klagomålshanteringen socialtjänstområdet och verksamheten i de kommunala socialförvaltningarna. Jag tänkte här specifikt ta upp ett ärende gällande biståndsbedömning för att belysa den problematik som handläggarna kan ställas inför. Det gäller ett hembesök för att bedöma behovet av hemutrustning. Under besökets genomförande fattade handläggarna misstanke om att det bodde ytterligare en person i bostaden då både räkningar utställda till denne och kläder indikerade detta. Då handläggarna tog upp detta ändrades syftet med besöket, och det fick så att säga en annan inriktning. Enligt JO borde i detta läge besöket ha avbrutits då den nya inriktningen på besöket inte var föranmäld i samtycke med den sökande. Jag har ingen anledning att ifrågasätta JO:s beslut att utdela kritik angående detta men måste ändå ifrågasätta ett system där bidrag som betalas ut inte är förenade med strängare villkor för kontroll. Till ansvarsområde 4 hör bland annat polis‑, åklagar‑, tull- och utlänningsärenden. Klagomålen mot på långa handläggningstider är fortfarande många och beror naturligtvis på rådande migrationspolitik. Bara gavs över 133 000 uppehållstillstånd. I slutändan är det även här upp till riksdag och regering att se till att myndigheten har de resurser som krävs för att kunna fatta väl genomarbetade beslut och ha rimliga handläggningstider. 13 (C): ”Bakom varje siffra i statistiken finns en människa som till exempel inte kan eller får arbeta och vars liv är satt på paus i väntan på besked.” Orden är justitieombudsman och yttrades i samband med öppna sammanträde med justitieombudsmännen . I detta fallet handlade människan bakom varje siffra i statistiken om migrationsmål, och justitieombudsmannen framhöll vikten av att en rättegång hålls inom skälig tid. Hon och hennes företrädare har uppmärksammat och kritiserat flera fall av långsam handläggning. är av avgörande betydelse för den enskildes grundläggande fri- och rättigheter i vårt konstitutionella system. visar också JO:s ämbetsberättelse att ämbetet fortfarande behövs, inträffar tyvärr nya händelser där den enskildes rätt, frihet eller värdighet förminskas, förvrängs eller rent av förvägras. Att justitieombudsmännen just ser människan bakom varje siffra är därför så viktigt. En människa bakom en siffra i statistiken är den lantbrukare vars ärende redan har berörts här. efter att ha ansökt om ett visst stöd hos en länsstyrelse hade lantbrukaren inte fått något skriftligt beslut men väl ett muntlig avslagsbesked och vände sig då till JO. förklarade för JO att man avvaktade ett speciellt it-stöd som ansvarade för. Det var det främsta skälet till att inte hade avgjort detta fall liksom 8 000 andra ärenden som legat färdiga för avgörande. Detta är uppseendeväckande och anmärkningsvärt men tyvärr inte det enda exemplet på vilka oacceptabla konsekvenser en digitalisering och digitalt stöd i offentlig verksamhet skapar för enskilda människor. Det är inte bara för upprättelsen av den enskilde vars frihet eller rätt trätts för när som spelar en avgörande roll. Ämbetet fyller också en viktig funktion i vårt land för att slå vakt om rättsstatens principer, om rättssäkerhet, lagenlighet, objektivitet och korrekt bemötande i det offentligas myndighetsutövande. Ämbetet bidrar till att höja prestandan i hela det offentliga systemet genom sina granskningar och initiativ också till oss lagstiftare. När ämbetet upptäcker systematiska brister nöjer sig justitieombudsmännen inte med att kritisera den berörda myndigheten utan vänder sig också till departement och myndigheter för att uppmärksamma dessa brister och behovet av åtgärder. har funnits och är världens äldsta ombudsmannainstitution. JO spelar också en viktig roll i det internationella arbetet med att värna enskildas fri- och rättigheter. Ombudsmannainstitutioner runt om i världen fortsätter att besöka JO i och fortsätter att efterfråga JO:s medverkan i internationella sammanhang. Det är förstås mycket glädjande att och justitieombudsmännen på så sätt bidrar till ett utbyte av erfarenheter för att värna människovärdet i och världen. 14 (V): Vi talar som sagt om Justitieombudsmännens ämbetsberättelse, som är bästa boksläppet i när den kommer. Här får vi en sammanfattning av hur Myndighetssverige lyckas i sitt viktiga arbete i invånarnas tjänst. Vi kan läsa om hur myndigheterna klarar av att bemöta invånarna likvärdigt med respekt och värdighet och följa de regelverk som finns. Alla talare före mig har sagt hur viktigt JO som institution är, och jag kan bara hålla med. KU är helt enigt om detta. De allra flesta myndighetskontakter fungerar bra. Människor blir i allmänhet väl bemötta, och regelverken följs. Men ibland blir det inte bra. fungerar inte myndigheterna som de ska, och människor kan bli felaktigt och illa behandlade. Då kan var och en kontakta JO och klaga. Man måste förstås känna till att JO finns, och därför är det bra att JO:s ämbetsberättelse diskuteras här, att vi har öppna möten med JO och att det också lyfts fram på olika sätt i medierna. När man väl vet att JO finns kan man klaga. Det görs ingen skillnad på vem man är – alla har rätt att vända sig till JO. Detta är viktigt för att få myndigheterna att fungera på bästa sätt. Myndigheterna lär sig ju varje gång de blir utredda. Det är också viktigt för att upprätthålla förtroendet för myndigheterna i landet. Det finns förstås mycket som skulle kunna kommenteras, men jag tänkte hålla mig till två teman. har det i JO:s ämbetsberättelse kommit fram exempel på att människor har blivit bemötta på ett sätt som inte är acceptabelt och till och med helt ovärdigt. Vi har fått ta del av förfärliga berättelser. Det handlar framför allt om människor som är helt beroende av myndigheter i sitt dagliga liv eller som är utsatta för tvångsåtgärder eller frihetsberövanden. För att särskilt följa verksamheter där personer frihetsberövas finns en speciell enhet inom JO, den så kallade Opcat-enheten, som gör inspektioner på fängelser, häkten, slutna ungdomshem, psykiatriska enheter och så vidare, alltså ställen där människor är inlåsta och utsatta för tvångsåtgärder. I sådana verksamheter kan det förstås uppstå situationer som kan vara mycket pressande för dem som arbetar där och alla inblandade. Människor i kris som är inlåsta och utsatta för tvång kan i sin desperata situation vara både otrevliga och aggressiva; det ingår i att vara människa. I en sådan situation är man inte alltid vänlig. De som arbetar i sådana här verksamheter måste dock kunna hantera detta, och då krävs utbildning, stöd, handledning och rimliga arbetsförhållanden, med andra ord rimliga förutsättningar att klara sitt arbete. Man bör till exempel inte arbeta ensam i sådana situationer. Man behöver helt enkelt ha en ansvarstagande ledning som ser till att man kan få det stöd som behövs. I årets ämbetsberättelse finns en redogörelse av en granskning av ett av Statens institutionsstyrelses särskilda ungdomshem, där Opcat-enheten hade gjort en oanmäld inspektion. hade det varit problem med allvarliga missförhållanden, bland annat dåligt bemötande av ungdomarna, flera fall av obefogat våld, outbildad personal och dåligt stöd. Trots om utbildningsinsatser och stöd och att sammansättningen av personal borde ses över slutade just detta fall med att ledningen avsattes och att hela avdelningen till slut stängdes. Den fick helt enkelt stänga, och detta visar på behovet av att redan tidigt ge bra förutsättningar till personer som arbetar i svåra situationer. Man ska faktiskt kunna få bra stöd och bra hjälp från början. Detta är ett extremfall, men sådant stöd är otroligt viktigt i alla situationer där man arbetar med människor. När man arbetar nära människor uppstår konflikter, och det kan uppstå situationer. Detta gäller speciellt när man jobbar med människor i beroendesituation, det vill säga att när det gäller arbetsvillkoren inom vård och omsorg, som vi har haft uppe här , inom sjukvård och inom socialtjänst i övrigt är det avgörande att personalen får vettiga arbetsvillkor, stöd och hjälp för att vi ska kunna fortsätta att ha bra verksamhet där människor får den hjälp de behöver. I JO:s ämbetsberättelse kommer det ofta bilder som kan visa på och ge stöd för ledningar i att kräva bra villkor för sina anställda, till exempel hanledningsinsatser inom psykiatrin eller vad det kan vara. Detta tycker jag är ett viktigt tema: värdigt bemötande av människor och bra situationer. Ett annat tema som ofta dyker upp och som har varit uppe tidigare är offentlighet, press, sekretess, yttrandefrihet och så vidare. Här har vi återigen, som jag tror att vi hade , situationer där kommuner har försökt få människor att inte uttrycka sig. Det var en situation där man inte fick ha tröja med tryck på en förskola. Dessutom hade juristerna på Kommuner och Landsting rådfrågats och gett råd som enligt JO inte stämmer med det som gäller enligt våra grundlagar. Vi får verkligen hoppas att JO:s uttalanden sprider sig till alla kommuner och landsting och att juristerna på SKL, nuvarande SKR, tar till sig de uttalanden som JO gör. Att våra anställda inom offentlig verksamhet kan använda sig av sin yttrandefrihet och faktiskt vågar flagga när det är dåliga förhållanden, som det var till exempel på Sis-hemmet, är avgörande för att upprätthålla nivån i verksamheterna. Det finns mycket att lära av ämbetsberättelsen. Det var bästa boksläppet – tack för det, justitieombudsmännen! 15 SKÅNBERG (KD): Vi överlämnar från KU Justitieombudsmännens ämbetsberättelse. Den är på 787 sidor och spännande som en roman och tyvärr gripande som olycksbarn. I många fall handlar det om enskilda som har förtrampats och vars öden, äventyr och framtid har förlorats på olika sätt. Vi blir gripna när vi läser om det men också tacksamma över att JO , som sista instans, kan återupprätta dessa människor. Jag tänker på ungdomarna i , på avdelningen på ungdomshemmet, som fick stryk. I den enkla meningen ryms förhållanden som kan förändra en människas liv för alltid. nämndes de, om inte med namn så i alla fall med omständigheter. Detta gjordes tidigare också. JO har en väsentlig del i att ge dessa ungdomar återupprättelse och få stopp på övergreppen. Det är det ena exemplet efter det andra, men i stället för att räkna upp dem nämner KU att det är något att läsa och fördjupa sig i, inte minst för tjänstemän inom olika myndigheter. Ofta är JO:s arbete händelsestyrt. Det är något som har inträffat, och de har fått en JO-anmälan. JO-anmälningarna har nära nog fördubblats. Vi försöker dra slutsatser och understryka vissa saker i utskottet. Något som KU bland annat lyfter fram är att JO:s tillsyn är extraordinär, och vi betonar betydelsen av en fungerande ordinarie tillsynsverksamhet. Detta är något återkommande som vi pekar på. Vidare framhåller vi respekten för individens värdighet i den offentliga verksamheten och understryker vikten av att myndigheterna kontinuerligt arbetar med frågor om bemötande och grundläggande rättsstatliga principer, bara för att nämna något av det viktigaste. Sedan noterar vi med tillfredsställelse att JO under verksamhetsåret har genomfört fler inspektioner än under tidigare verksamhetsår. Chefs-JO har till exempel gjort 25 inspektioner, och har JO gjort 200 Opcat-inspektioner, däribland 15 oanmälda. Normalt sett är Opcat-inspektionerna föranmälda, men inom Opcat, som arbetar utifrån tilläggsprotokollet i , finns det ett krav på att en viss del av inspektionerna ska vara oanmälda. Man ska dyka upp och bara finnas på plats. Detta är viktigt. Jag ska inte förlänga genomgången av detta, men jag vill säga att KU:s kanske viktigaste arbetsredskap, vid sidan av , är det arbete som justitieombudsmännen har gjort . Vi överlämnar det till kammaren – var så goda! 16 (L): Det är onekligen något av en årets höjdpunkt när justitieombudsmännens ämbetsberättelse föredras för KU och vi ledamöter har möjlighet att ansikte mot ansikte ställa frågor och få svar. Men det är ju här som vi drar våra respektive slutsatser och har möjlighet att poängtera vad vi har funnit när det gäller behov av förändringar både i JO:s förutsättningar att utföra sitt uppdrag och hos till exempel kommuner och myndigheter för att dessa ska leverera vad medborgare kan förvänta sig av dem. Liksom i den förra ärendehantering vi hade uppe rörande regeringen finns det kritik som ständigt återkommer även i JO:s granskningar och som därför blir extra allvarlig. Vi firar som bekant demokratins och den allmänna rösträttens långt demokratijubileum, och vi håller ofta fana mycket högt när vi talar om allas lika rättigheter, offentlighetsprincipen, förvaltningsmyndigheternas verksamhet och rättsstatens principer. Och visst har vi mycket som är fantastiskt i , men ändå pekar JO vartenda år i sina granskningar på ett antal återkommande glapp i systemet, där människor inte får det bemötande som de kan förvänta sig i . Under verksamhetsåret registrerades 9 152 nya ärenden, och 8 975 avslutades, vilket visar både att medborgarna vet att JO är deras väktare och att JO har kunnat öka genomströmningen av ärenden, vilket är ett måste om medborgare ska kunna känna fortsatt förtroende för denna viktiga verksamhet. Att man också har kunnat öka antalet inspektions- eller initiativärenden visar att verksamheten fungerar väl, tack vare ett gott ledarskap och en organisation som verkar utvecklas väl tillsammans. Jag vill inte på något sätt ta åt mig äran for detta, men jag tror att det faktum att tillbaka mer tydligt visar ett intresse för verksamheten och inte likställer begreppet oberoende med vad som tidigare nästan kunde betraktas som beröringsskräck gör att både riksdag och JO nu känner ett mer ömsesidigt och tydligt ansvar gentemot varandra, något som nog har haft en positiv påverkan också resultatmässigt. En återkommande kategori av klagomål är alltför långa handläggningstider hos våra olika myndigheter, på alla nivåer. Exemplet med lantbrukarna har varit uppe och visar tydligt vad myndigheternas långa ärendehanteringar får för effekt för den enskilde näringsidkaren. Långa handläggningstider är förödande, både för företag och för enskilda, liksom oförutsägbara och inkonsekventa utfall av handläggningar. Det ligger alltså ett stort ansvar hos våra myndigheter att leva upp till de krav som medborgarna kan ställa på dem, men det ligger också ett ansvar hos riksdag och regering att se till att myndigheterna har de resurser och kompetenser som behövs för att utföra detta arbete. Därför är bland annat den budgetsatsning som presenterats med extra medel till domstolarna och till kommunerna av vikt också i detta ärende. Här behöver det också fortsatt satsas på utbildning och information, både vad gäller värdegrundsarbetet och sakfrågorna som sådana. Integritetsfrågor och just värdegrundsfrågor är också fortsatt på agendan och något som uppmärksammas och lyfts fram av både JO och utskottet. Det handlar åter om att människor ska bemötas på ett respektfullt sätt även i stressade och utsatta situationer och miljöer. Att intagna i arresten behandlas på ett sjyst sätt måste vara det enda som gäller trots att, som sa, alla människor säkert inte är i sin bästa dager där och då. Men det ska ställas höga krav på våra poliser i deras tjänsteutövning och på vårt rättssystem. Så måste det vara i en rättsstat. ska jag ta upp ett område som kanske ligger mig närmast om hjärtat, nämligen att särskilt barn och ungdomar som är i statens vård ska ha det stöd, det skydd och den trygghet som de behöver. Här talar vi om den mest utsatta grupp som vi har i vårt samhälle. Det är ett område som förtjänar vår fulla uppmärksamhet. Tillsynsmyndigheterna Inspektionen för vård och omsorg, , och , , har i sina inspektioner av , SiS, noterat bristande kompetens och bemanning, brister i vårdinnehåll, avsaknad av rutiner, lokaler i dåligt skick, bristande säkerhet, dåligt bemötande av personalen gentemot ungdomarna, svag samverkan med socialnämnden och så vidare till den grad att SiS till slut valde att stänga en avdelning efter återkommande kritik från . Regeringen har gett i uppdrag att genomföra fördjupade analyser av tillsynens resultat som ska redovisas . I budgetpropositionen finns ett åtgärdspaket för att stärka den sociala barn- och ungdomsvården. Men detta är ett ärende som vi ständigt måste följa och hjälpas åt att lyfta fram. Detta handlar om de allra mest utsatta, de som inte har någon annan som kan tala för dem. Detta om något visar att JO:s iakttagelser och de behov av förändringar och nödvändiga åtgärder som de identifierar måste tas på största allvar av regeringen och berörda myndigheter och ligga till grund för förbättrad lagstiftning och förbättrade metoder för att förebygga brister och felaktigheter i den offentliga verksamheten. Det är också av stor vikt att JO:s insikter sprids till våra myndigheter och medborgare för att de på så sätt ska kunna vara den motor som vi ålägger dem att vara i det ständiga förändringsarbetet av samhället. 17 (MP): För vissa medarbetare på myndigheter runt om i landet är JO:s ämbetsmannaberättelse en av de viktigaste läroböckerna, och kanske den enda, som de får ta del av – även om de får ta del av den digitalt och inte i form av en tjusig bok som vi får till utskottet. Den är extremt lärorik och ger både djup och bredd. Det har redogjorts för ärendet noggrant tidigare, både här i kammaren under denna debatt och vid den offentliga hearing som har varit med justitieombudsmännen då vi fick möjlighet att ställa frågor. Det finns flera bekymmersamma ärenden som vi har diskuterat, och jag tänker lyfta fram några och försöka hitta den enskilda människans perspektiv i det hela. Först vill jag säga någonting om den statliga värdegrunden som alla som jobbar i våra myndigheter ska arbeta utifrån, alltså demokrati, legalitet, objektivitet, fri åsiktsbildning, respekt samt effektivitet och service. Det innebär att alla som jobbar i staten ska respektera demokratiskt fattade beslut. Alla beslut som de själva fattar ska såklart följa lagen och alla regler. Handläggningen och utförandet av arbetet ska vara sakligt och opartiskt. De ska respektera grundlagens fri- och rättigheter och själva som statsanställda åtnjuta dem. De ska alltid visa respekt för varandra och de människor som de möter i tjänsten. Och som om det inte vore nog ska de vara effektiva och snabba och ge vänlig service till alla människor som de möter. Då duger det inte att till den enskilda medborgaren säga: Du kan nog inte få ett beslut som du kan överklaga eftersom vi inte har något it-stöd. Är det någonting som man verkligen ska fundera på runt om i landet – vi har säkert en del att fundera på i verksamheter som vi känner till – är om man när it-stödet fallerar är beredd att sätta sig med papper och penna och se till att medborgarna får sina beslut, som JO sa under hearingen. Det är nämligen vad reglerna säger. De säger inte att man ska kunna fatta beslut om man har ett it-stöd. Jag tycker att detta är viktigt. Det duger inte heller att som offentlig arbetsgivare neka sina medarbetare rätten till grundlagsskyddad yttrandefrihet, som i exemplet där personalen på en förskola hade tröjor med ett budskap. Några formuleringar som jag reagerar på i just detta ärende är kommunens yttrande om att förskolan ska vara en neutral plats. Jag tror att jag förstår vad man är ute efter. Men jag tror inte att förskolan ska vara neutral. Många av de värden som förskolan och hela det offentliga står för är tydliga värderingar för demokrati och frihet. Det är inte neutralt. Dessutom ligger det även på offentliganställda, även förskollärare, att sakligt och opartiskt informera föräldrar om verksamheten. Om det är för få som ska göra jobbet eller om någonting har hänt ett barn i förskolan ska medarbetarna tala om det för föräldrarna. JO är kritisk till kommunens agerande och kränkningen av personalens yttrandefrihet. Mitt medskick utifrån detta med legalitet blir att det finns gott om lagar och regler som hjälper till att förklara hur en verksamhet ska fungera. Jag tror att det vore bättre om man tillämpade dessa lagar om arbetsmiljö och social och organisatorisk hälsa i förskolan. Då behöver man inte ha människor som uttrycker denna typ av uppfattningar. Ni känner också till talesättet ”älska mig som mest när jag förtjänar det som minst”. Av många berättelser förstår vi att det handlar om oss människor när vi är som mest utsatta.