prot · H80943 · 2020-11-27 00:00:00 — Det är en effekt av våra polissatsningar. Det går mer pengar än någonsin till polisen. Det är en effekt av ökade häktningsmöjligheter. Det är en effekt av ökade avlyssningsmöjligheter, så att man kan följa kommunikationen mellan de kriminella. Det är en effekt av ökad kameraövervakning. 450 kameror är nu uppe, och ytterligare 150 är på väg upp på de brottsutsatta platserna. Och, fru talman, det är en effekt av de skärpta straffen. Det finns de som säger att straffen har skärpts, men det har väl ändå inte haft någon betydelse eftersom domstolarna inte har utdömt några straff. De som säger så har fel. dömde svenska domstolar ut sammanlagt över 10 000 fängelseår. Det är en ökning . Våra straffskärpningar har haft effekt, och de som påstår något annat har fel i den delen. Lite märkligt är det ändå att just och väljer att ta debatten. och hans parti har inte visat någon som helst förståelse för att Kriminalvården har behövt mer pengar. Det var , som trumfade igenom en budget 2018, när vi var övergångsregering, som underfinansierade Kriminalvården med . Det var djupt bekymmersamt. Den stora satsningen i den budget ni trumfade igenom var inte på välfärden eller på rättsväsendet, utan det var 20 miljarder i skattesänkningar. Det var SD, KD och som drev igenom detta. Sedan underfinansierade ni Kriminalvården med 300 miljoner. Kriminalvården hade begärt . Av er fick de bara 85. Jag hade långa samtal med , som då var chef för , om hur Kriminalvården skulle tolka riksdagsbeslutet. Skulle de börja genomföra stora besparingar i Kriminalvården? Och han frågade mig om råd. Jag sa att jag satt i en övergångsregering och att jag inte kunde ge honom några råd, att jag inte kunde styra myndigheterna på det sättet. Men jag sa att jag kunde garantera att om vi kom tillbaka igen som regering skulle han få sina pengar så att Kriminalvården kan fortsätta utbyggnaden. När vi sedan kom tillbaka som regering var något av de allra första vi gjorde att öka anslagen till Kriminalvården med först 200 miljoner och sedan ytterligare 300 miljoner. Vi sköt till en halv miljard på ett enda år för att ni inte hade gjort det, . Om ni tycker att det är så oerhört viktigt, , att satsa på Kriminalvården, varför finansierade ni inte Kriminalvården i den budget som högerpartierna drev igenom ? 32 (SD): Svaret på den frågan är att den budget som har lagt störst resurser till Kriminalvården och är budget. Om på allvar hade velat finansiera Kriminalvården ordentligt kunde han ha uppmanat sina partikamrater i att rösta på den budgeten. Situationen med övergångsbudgeten var speciell, men det man kan konstatera är att den budget vi stödde i alla fall hade bättre satsningar än övergångsbudgeten. Jag håller med om att det är viktigt att vi fortsätter att satsa på rättsväsendet. Som jag nämnde i mitt inledningsanförande tycker jag att regeringen har tagit vissa steg i rätt riktning även om det är sent och stegen kanske är för små. Jag skulle vilja lyfta fram ett annat perspektiv i frågan, och det kommer sig av att jag har arbetat som kriminalvårdare. Jag vet vad det innebär när det blir överbeläggning på häkten och anstalter, när de intagna bor tätt och när det blir ökad oro. Det leder till ökade risker, att konfliktnivån ökar och ökat våld. Vilka är det då som behöver kliva fram och gå emellan när våldet uppstår? Det är naturligtvis kriminalvårdarna. Eftersom det uppstår många riskfyllda situationer inom försöker man att minska det som man brukar kalla klientnära ensamarbete. Skälet till att man vill minska detta är därför att det är farligt. När jag jobbade på häkte blev en kollega till mig ihjälslagen av en intagen när hon befann sig ensam med honom på rastgården. Varför sker det över huvud taget ensamarbete i situationer där det är både farligt och förbjudet? Skälet är naturligtvis resursbrist. Det finns för få kollegor. Då måste man förstå att de människor som arbetar inom den svenska kriminalvården är bra människor. Det är folk som vill göra skillnad, och det är människor som vill utföra den uppgift som de har blivit satta att utföra. Om det är resursbrist, det finns för lite pengar eller för få kollegor, kommer de att kavla upp ärmarna och försöka lösa den uppgiften ändå även om det innebär ensamarbete. Man måste förstå att det här inte enbart är en abstrakt fråga vi diskuterar, utan det är en fråga som berör människor av kött och blod som kommer att ställas inför dessa dilemman framför allt . Då kommer många kollegor inom att ta ledigt, och många kommer dessutom att befinna sig hemma med förkylningssymtom i dessa tider. Det innebär att de kommer att ställas inför dilemman att välja mellan att inte kunna lösa en uppgift eller att lösa den med ensamarbete. Den risk som de plikttrogna, arbetsamma människorna kommer att utsättas för är en risk som har uppstått på grund av att regeringen har varit för snål med resurserna till Kriminalvården. Det gör mig och många andra upprörda. 33 Justitie- och migrationsminister (S): För snål med resurserna, säger , som själv precis drev igenom en budget som underfinansierade Kriminalvården med , som gjorde att vi fick ett hack i kurvan. Vår plan var att fortsätta utbyggnaden. Men när ni drev igenom underfinansieringen fördröjde ni de planerna med över eftersom Kriminalvården inte fick en tydlig signal från om att fortsätta att driva framåt. måste väl ändå ta ansvar för de beslut ni är med och fattar. Det är inget spel eller en lek. När ni trycker på knappen här och därmed underfinansierar Kriminalvården med får det betydelse just för de människor som jobbar i Kriminalvården, de som pratar om. Om det inte hade varit för SD, och KD hade utbyggnadsplanen gått fram snabbare. Jag har ett annat exempel på hur SD agerar på ett rent destruktivt sätt. En av våra stora satsningar är en ny stor anstalt i . Det fanns långt framskridna planer på att bygga en ny stor anstalt i . Allt var i praktiken klart. Vi pratar alltså om en investering på ett par miljarder och 300–400 arbetstillfällen. Det var en jättestor sak och en oerhört viktig del för att klara vårt uppdrag. Då började lokalt i att driva kampanj mot anstalten och göra det som är allra bäst på, nämligen att skrämma människor. Det går inte att ha en anstalt här, för vem vet hur det kommer att bli. Så drev man en politisk kampanj mot den anstaltsetableringen, och man lyckades till slut stoppa den . Efter ett nytt beslut kommer den anstalten att i stället byggas i . Det agerandet från sida innebar alltså att vi tappade för en stor och viktig investering. Jag säger till att det inte duger att stå här i kammaren och säga att det är jätteviktigt att satsa på Kriminalvården, att det är jätteviktigt att sätta av mer pengar till Kriminalvården, att det är jätteviktigt att se till att det blir fler anstalter och häkten, och sedan i nästa andetag agera precis tvärtom och underfinansiera Kriminalvården och stoppa så angelägna lokala satsningar. Jag fick inte något svar på frågan varför underfinansierade Kriminalvården med 300 miljoner. Då kan han få svara på en annan fråga. Vi kommer att bygga på en lång rad orter i . Kan garantera att hans parti inte kommer att upprepa vad de gjorde i , det vill säga agera bromskloss? Kan jag få en garanti från och hans parti att man kommer att agera konstruktivt också lokalt för att se till att få på plats de angelägna utbyggnader, renoveringar och investeringar som behöver göras? Det är ett besked jag gärna vill ha från och hans parti. 34 (SD): Det nyvunna engagemanget hos statsrådet kring Kriminalvården gläder mig. Jag hoppas att det ska leda till att vi får se de investeringar och de utbyggnader som behövs. Kanske sker det betydligt snabbare än i den prognos som vi har sett där man pratar om att överbeläggningen ska fortsätta . Jag vill återkomma till det jag sa tidigare. Det är i budget som det satsas mest både på rättsväsendet i allmänhet och på Kriminalvården. Det är 5 miljarder mer till rättsväsendet och 750 miljoner mer till Kriminalvården. Vill statsrådet öka resurserna till Kriminalvården är vi naturligtvis intresserade av att diskutera det. Man får naturligtvis också gärna stödja vårt budgetförslag om man vill – det gör vi själva. Det parti som har röstat på en budget som ger mest resurser till Kriminalvården är faktiskt . När det gäller beskyllningarna tycker jag att det är lite alternativa fakta som svänger sig med. Men jag vill återkomma lite grann till prognosen för framtiden. Regeringen beräknar alltså att överbeläggningen kommer att pågå till. Det bygger på en prognos som innebär att antalet fängelsedömda inte ska öka . Då ska vi tydligen vara tillbaka i det eviga solskenet, där var tidigare. Det har aldrig varit tryggare än då. Jag måste säga att jag inte är så imponerad av beräkningen av hur framtiden kommer att se ut. Jag tror att det kommer att vara betydligt dystrare och att regeringen även med denna prognos inte kommer att uppnå sitt mål. Men jag kan svara på statsrådets fråga: Det är klart att vi kommer att vara konstruktiva i fråga om var anstaltsplatserna ska byggas ut. Men när regeringen vaknar på det här sättet och yrvaket och snabbt kastar fram dessa förslag för att ha en chans att inte tappa alltför mycket i opinionen är nog risken att förslagen ibland kanske inte är så genomtänkta. är jag inte i detalj insatt i just detta förslag, men det är möjligt att var en bättre plats att bygga ut på än . I så fall var det väl bra att man gjorde den förändringen. 35 Justitie- och migrationsminister (S): Nej, projekteringen av var inte något som snabbt kastades fram, utan det var en projektering som hade pågått under många, . Allting var i praktiken färdigt när och andra började tänka: Men vänta . Kan det inte finnas några populistiska poänger att ta här och ? Det är ju snart val, 2018. Ska vi inte bedriva en kampanj mot denna etablering? Det var så det blev. Vi tappade, som sagt, på detta. Det är 300 platser. Det är en stor anstalt vi pratar om. Det är en jättestor investering, kanske på . Men då säger att så tänker man inte göra framöver. Då får jag lita på hans ord i den delen. Detta är inget nyvunnet engagemang, . Jag har besökt fängelser och häkten . Jag anser mig nog ha en ganska bra bild av hur det såg ut tidigare, hur det ser ut nu och hur det går med utbyggnaden. Jag är naturligtvis öppen. Vi ser att det är 2 000 platser i den plan som finns. Låt oss säga att Kriminalvården skulle säga: Nej, det räcker inte. Den prognosen spricker. Vi behöver ha ytterligare platser. Vi behöver göra ännu mer. Vi behöver ha ännu mer pengar. Då tänker jag se till att Kriminalvården har de resurser som Kriminalvården behöver för att kunna lösa sitt uppdrag. Jag ser också att straffskärpningarna inte är slut. Vi kommer att lägga fram fler sådana förslag framöver. Då gäller det att vi också sätter av resurser så att Kriminalvården har det här. Men man kan titta på konto. När man ser hur ni har agerat ligger det er i fatet att ni underfinansierade Kriminalvården ihop med och KD och att ni också stoppade de angelägna investeringarna lokalt. hoppas jag, som sagt, att vi kan fortsätta att driva detta arbete framåt med stor kraft och effektivitet. Vi kommer i varje fall att göra det från vår sida för att se till att Kriminalvården har bra förutsättningar framöver. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellation 2020/21:148 om fastställande av faderskap hos ogifta 36 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat mig om regeringen kommer att återkomma med lagförslag som kan likställa svenska föräldrar vid barnets födelse. Som jag har uttalat tidigare är det viktigt att den föräldraskapsrättsliga lagstiftningen utvecklas i takt med samhället i övrigt och med barnets bästa i fokus. Regeringen bedriver därför ett aktivt arbete på detta område. Den nuvarande ordningen för bekräftelse av faderskap och föräldraskap när föräldrarna är ogifta upplevs av många som krånglig och omodern. Behovet av modernisering har även tagits upp av , som 2015 tillkännagav att det fanns skäl för regeringen att undersöka frågeställningar kring utredningar om faderskap för ogifta. Mot den bakgrunden tillsatte regeringen en utredning som bland annat fick i uppdrag att föreslå hur ordningen för bekräftelse av faderskap och föräldraskap för ogifta kan moderniseras och förenklas. Uppdraget redovisades 2018. Utredningen har tittat brett på frågan och övervägt olika sätt att förenkla och modernisera ordningen. Utredningen har övervägt en utvidgad möjlighet till bekräftelse före barnets födelse, bland annat hos mödravården, men bedömt att en sådan möjlighet inte bör införas. Det förslag som utredningen landar i innebär att det ska vara möjligt att från barnets födelse bekräfta ett faderskap eller föräldraskap elektroniskt till , utan medverkan av socialnämnden. Regeringen avser att lägga fram en lagrådsremiss i vilken regeringen kommer att ta ställning till utredningens förslag och bedömningar. 37 (SD): Ja, vad säger man? Barnperspektivet verkar saknas helt hos regeringen. Hur ska barnet få rätt till båda sina föräldrar från födseln? Ja, det korta svaret på den frågan verkar vara: Det behövs inte. Det är utredningar, utredningar och ännu fler utredningar. Visst är det lätt att tillsätta en utredning och sedan hänvisa till utredningen. Det ska då helst vara en bakbunden utredning som man redan på förhand vet vad den ska säga. Lite jobbigare blir det dock för regeringen när andra utredningar, som regeringen kanske inte tänkt på i sammanhanget, fullständigt sågar regeringens snyggt styrda utredning. Vad annat kan man säga om SOU 2020:63, utredningen om införande, som kom ? Man får förutsätta att regeringen tillsätter utredningar för att regeringen faktiskt ska läsa och följa förslagen. Man får också förutsätta att regeringen håller sig för god för att syssla med plakatpolitik och att de när de gör bankonventionen till lag också tänker förändra de befintliga lagarna så att de harmonierar med . Även om SOU 2020:63 är i tre delar bör regeringen klara av att skyndsamt hantera de påpekanden som finns i dessa, särskilt påpekanden om att vår gällande lagstiftning direkt krockar med den införda . Jag vill läsa ett litet stycke ur just denna utredning. Jag ska faktiskt läsa på s. 767. Det råkar vara samma sida som jag läste på i min tidigare interpellationsdebatt. Det som jag nu ska läsa står längre upp på samma sida. Det handlar om föräldrars gemensamma vårdnadsansvar, artikel 18.1: ”I artikel 18.1 anges en skyldighet för en stat att göra sitt bästa för att principen om föräldrarnas gemensamma vårdnad säkerställs. I gäller en sådan princip för ett barn med gifta föräldrar. I annat fall tillkommer vårdnaden om ett barn modern. Det gäller även när faderskapet eller föräldraskapet är fastställt genom bekräftelse eller dom. Det är visserligen inte särskilt svårt för ogifta föräldrar att, t.ex. i samband med en faderskapsbekräftelse, göra en anmälan om gemensam vårdnad. Är föräldrarna oense behöver emellertid den av föräldrarna som vill få till en ändring av vårdnaden gå till domstol och där driva frågan … En sådan ordning, där endast modern per automatik blir vårdnadshavare, är enligt vår mening inte förenlig med artikel 18.1. kan med andra ord inte anses ha gjort sitt bästa för att säkerställa erkännandet av principen att båda föräldrarna har gemensamt ansvar för barnets uppfostran. En sådan ordning kan också ifrågasättas utifrån konventionens likabehandlingsprincip, eftersom ett barn med ogifta föräldrar har sämre förutsättningar att få sin rätt att bli omvårdad av båda sina föräldrar säkerställd än ett barn med gifta föräldrar. När det gäller en domstols beslut att ändra vårdnaden finns det ingen presumtion för gemensam vårdnad. Detta diskuterar vi närmre i kapitlet om artikel 9.” 38 Justitie- och migrationsminister (S): Interpellationen handlar inte om utan om en helt annan utredning. Jag kan konstatera att hellre vill ta breda grepp än att prata om vad det är för förslag han har, som ju är ytterligt begränsat. Jag ska strax gå in på det. Allmänt sett när det gäller barns rättigheter och möjligheter i kan jag säga att vi säkert har mycket som vi behöver göra och rätta till, men det är ändå så att i utvärdering efter utvärdering från internationella organisationer pekas ofta ut som det land i världen där det är bäst för barn att växa upp. Vi ligger i topp i sådana utvärderingar, tillsammans med övriga nordiska länder, så jag tycker att vi i grunden ska vara stolta över det som vi har gjort under många decennier i för att stärka barns rättigheter. För att reda ut vad frågan handlar om är det så att om man inte är gift finns det ingen faderskapspresumtion, och då måste faderskapet bekräftas, eller erkännas som man sa förr lite slängigt. Detta görs genom ett besök på socialnämnden. Det kan göras före barnets födelse – det finns inga hinder för detta. Bekräftat faderskap har jag själv gjort på det sättet. Jag kan inte påstå att jag upplevde det som särskilt krångligt, men detta kan man ha olika uppfattningar om. Allt kan förstås moderniseras. Det förslag som finns är att man ska kunna göra bekräftelsen hemifrån digitalt, till exempel via bank-id. Då är det inte längre socialnämnden som ska hantera frågan, utan man gör det direkt hos . Detta bygger på att barnet har fått ett personnummer, och det får barnet när det föds. Det är så systemet är utformat. Därför får man göra bekräftelsen efter födelsen, inte före. Om man vill göra det före födelsen får man göra på det gamla sättet, det vill säga gå till socialnämnden och genomföra bekräftelsen. Detta upprör så till den milda grad att han tar debatt efter debatt, till och med i den coronasituation vi har , för att kräva att det tvunget ska kunna göras digitalt också före födelsen. Och så påstår han att detta görs i så gott som alla andra nordiska länder och att det har varit så länge, men det är helt fel. Vi kan ta länderna efter varandra. I kan man inte göra digitala bekräftelser alls. Det är det första. I kan man göra digitala bekräftelser, men bara efter barnets födelse, precis som i det svenska förslaget. I har det föreslagits och också beslutats om nya regler som ska möjliggöra att man kan göra det före barnets födelse, men dessa regler har inte trätt i kraft. De träder i kraft , så det finns ännu inget fungerande system på plats i . Även om vill få oss att tro att det är ett system som har funnits så är det inte så. Jag vill dessutom påpeka att civilutskottet inte har krävt att digitala bekräftelser ska kunna göras före födelsen, utan utskottet har sagt att de vill att regeringen ska överväga den frågan, vilket regeringen som sagt också gör. Det kommer en lagrådsremiss i frågan , , och då får och allmänheten se hur vi ser på dessa frågor. Men jag vill peka på att förslaget faktiskt innebär en väsentlig modernisering och förenkling i dessa avseenden. 39 (SD): Det blir nästan komiskt när man lyssnar på retorik och när han dessutom talar om för mig vad min fråga handlar om. Jag tycker att min fråga är väldigt tydlig. Den är om regeringen tänker återkomma med lagförslag som likställer svenska föräldrar vid barnets födelse. Den har alltså egentligen ingenting med den digitala bekräftelsen i sig att göra. Den digitala bekräftelsen är bara ett sätt att bekräfta sitt faderskap. Det som jag har riktat in mig på är att jag anser att det är viktigt för barn att få rätt till båda sina föräldrar och att få det . Det är lite intressant att det nu finns utredningar om som säger att regeringen måste återkomma med lagförslag om vi ska följa konventionen. säger att barn ska ha rätt till sina föräldrar. Sedan kan man alltid prata om att de inte har digitala bekräftelser i . Nej, men det är ju inte den digitala bekräftelsen som är det viktiga, utan det är att faderskap kan registreras i innan barnet föds. I kan man visserligen fylla i papperen, men sedan är barnet beroende av mammans välvilja för att få rätt till sin pappa. Det är inte så att pappan, bara för att han har fyllt i några papper innan, automatiskt får gemensam vårdnad i samband med att barnet föds. Gemensam vårdnad blir det först när mamman fyller i papper om att hon vill ge pappan gemensam vårdnad. Lite kul är det att konstatera att den utredning som gjorts om säger precis allt som länge har efterfrågat. Till och med vårt yrkande om presumtion för gemensam vårdnad finns med i utredningen. Sedan kan alltid försöka hävda att det är en helt annan fråga. När det gäller införandet av , enligt regeringen, var det tydligen inte meningen att lagen skulle ändras så att den faktiskt följs. Det verkar ha varit uppenbar plakatpolitik för att visa på handlingskraft som man egentligen saknade. Vidare står det i utredningen 2020:63: ”Huvudregeln i artikel 9.1 är att ett barn inte ska skiljas från sina föräldrar mot deras vilja. – – – Ett åtskiljande, oavsett orsaken, ska vara nödvändigt för barnets bästa. I artikeln ges exempel på när ett åtskiljande kan vara nödvändigt: vid övergrepp mot eller vanvård av barnet från föräldrarnas sida … eller då föräldrarna lever åtskilda och ett beslut måste fattas om var barnet ska bo. Det är inte en uttömmande uppräkning, utan även i andra fall kan ett åtskiljande motiveras, om det är nödvändigt för att barnets bästa ska kunna säkerställas.” Däremot säger utredningen att barnet inte får skiljas från sina föräldrar bara för att det har lagts upp ett system där den gemensamma vårdnaden i princip ska godkännas i efterhand, vilket mamman i praktiken då ska göra. Det som saknas i är för det första att man per automatik tidigt borde ta reda på vem som är mamman och pappan, i det här fallet. När man har gjort det borde man i nästa steg ge gemensam vårdnad redan när barnet föds. Det finns i de allra flesta fall ingen anledning att vänta på att barnet ska födas. Regeringens argumentation i faderskapsfrågor är minst sagt haltande. Snarare är det så att regeringen ser fadern som en onödig individ i barnets liv. Man införde till exempel att ensamstående ska få rätt att inseminera, och jag hörde inte att man då på något sätt argumenterade för om det är ett problem att barn föds utan en fader. Jag tycker att man åtminstone ska låta de barn som har en känd pappa få rätt till sin pappa. 40 Justitie- och migrationsminister (S): Det är tydligt att försöker fly från sin egen interpellation. Den handlar ju om elektronisk bekräftelse. Det står inte ett ord i interpellationen om , som han nu lägger stor vikt vid i sina inlägg. Interpellationen handlar om när man ska kunna göra en digital bekräftelse, och det är vad jag har svarat på i debatten. Det verkar som att känner att han är så svag i själva debatten och förstår vilken mikrofråga det är att han nu i stället vill prata om en massa andra saker, som insemination och gemensam vårdnad, som egentligen inte heller är utgångspunkten i hans interpellation. Men låt gå för det. Vi kan gå tillbaka till den interpellationsdebatt som vi hade bara . Jag får återigen påpeka att och har ett ensidigt mansperspektiv i alla dessa frågor. När det gäller frågor som rör gemensam vårdnad och vårdnadstvister ska man inte ha ett ensidigt mansperspektiv och heller inte ett ensidigt kvinnoperspektiv, utan man ska ha ett barnperspektiv. Det är detta som ska gälla i alla dessa tvister. Det är därför alltid barnets behov och rätt till en trygg uppväxt som vi måste utgå från. Detta är vår inställning i denna fråga, och det kommer att vara vår inställning i alla vårdnadsfrågor som vi har att hantera framöver. När hänvisar till de andra nordiska länderna verkar han inte ha förstått att han har fått saker och ting om bakfoten. Det system som han påstår att de andra nordiska länderna har finns alltså inte. Det finns inget land i som har ett fungerande system med digital bekräftelse före barnets födelse. Om man i vill göra en bekräftelse före barnets födelse kan man som sagt göra det hos socialnämnden. Sedan uppkommer naturligtvis alltid följdfrågor kring dessa system. Det finns tekniska problem ibland, och det kan finnas praktiska problem.