prot · H709120 · 2020-05-13 00:00:00 — Detta måste ske för att kunna skydda barnen, hitta och lagföra förövarna samt dem som producerar och sprider pornografi på nätet. Jag yrkar också bifall till reservation 32. Låt mig säga några ord om djurrättsaktivism – denna obegripliga företeelse där man faktiskt inte förstår motivet. Våldsverkare och extremister hotar, förstör och åstadkommer faktiskt mer lidande för djuren. Hur kan de tro att det ska vara en framgångsrik väg? kopplades detta mer ihop med djur i bur. Då kunde man åtminstone förstå motivet. Men när de åtgärder aktivisterna vidtar gör att det blir sämre för djuren och att jägare hotas när de söker trafikskadat vilt; vad uppnår aktivisterna då? har vi till och med sett djurrättsaktivister störa kosläpp. Det övergår mitt förstånd. Jag kan garantera att en ko mår betydligt bättre – mår bättre – i en modern lagård , där kossan får gå lös året om, även om det är inomhus, än i den idylliserade, romantiserade bilden av hur det var att vara ko i en lagård på 50- eller 60-talet. Det går inte att jämföra. Jag är mycket glad för att det finns en majoritet i för att markera mot djurrättsaktivister. Det ska vara stopp för offentliga medel till identifierbara organisationer. Det ska vara en tydlig och detaljerad anmälan för de utsatta. Det ska vara klart var den privata tomtgränsen går så att det är möjligt att avhysa personer. Och det ska framför allt finnas pålitlig statistik och tydliga brottskoder. Det är bra att det finns en majoritet för förslaget i utskottet, och det är synd att vissa partier inte står bakom det. Vi går mot en sommar som kanske kommer att bli annorlunda. Fler kommer att semestra på den svenska landsbygden – och det är bra. Men det finns saker som vissa inte ser fram emot någon sommar, nämligen att brottsnätverk – ofta internationella – begår tillgreppsbrott i . Systematiskt försvinner båtmotorer, fyrhjulingar, motorsågar samt bensin och diesel från sina rättmätiga ägare. står rättsstaten handfallen. Det finns inget som är så farligt för tilltron till rättsväsendet som när tullen inser att bilen de stoppat vid gränsen innehåller stulna motorsågar, men bilen och dess ägare kan inte hållas kvar till dess polisen kommer. har den så kallade samverkansutredningen kommit fram till att tullens befogenheter behöver stärkas på området. Stoppa, beslagta och hålla kvar gods eller chaufförer i väntan på överlämnande till polis ska vara en självklarhet – även om det tar eller . Den möjlighet till kvarhållande som finns är för restriktiv. Jag är glad att ett enigt utskott nu trycker på regeringen för att detta snabbt ska komma på plats. 41 (V): vill ha en närvarande, lokalt förankrad och kunnig polis som finns både på landsbygden och i förorten. Vi vill ha en polis som kan sitt bostadsområde, har en sjyst lön och en bra arbetsmiljö och som vill göra till ett tryggt land för alla. Polisen har ett av de finaste uppdragen man kan ha; att skapa ett för alla där alla är trygga och säkra och litar på varandra. Enligt en forskningsrapport från som släpptes i går har brottsligheten generellt sett minskat . Det är riktigt bra. Ändå upplever många sig väldigt otrygga. Sprängningar och skjutningar sker alltför ofta. Känslan av sammanhållning är svag just . slits isär på grund av ökade ekonomiska klyftor. Samhället är mer komplext, och så även brottsligheten. Det är komplicerat att utreda brott, och det krävs många olika kompetenser. Det handlar om allt från hur brottsoffer reagerar i kris till att knyta förband och hitta lagrad information i en mobil. Det krävs en extremt kompetent polis. Då är det intressant att borgarna tillsammans med menar att polisens arbetsuppgifter ska renodlas, som om polisen sitter och gör en massa onödiga arbetsuppgifter som inte ingår i att utreda brott och att skapa trygghet. Det är att blunda för komplexiteten i polisens arbete. Det är väl också därför som samma partier vägrar att se att polisutbildningen måste bli en högskoleutbildning med yrkesexamen. Det är något som bland annat polisens fackförening, , tycker är oerhört viktigt för att öka attraktiviteten och få fler personer att över huvud taget vilja söka till polisutbildningen. För att polisen ska kunna göra ett bra arbete måste stödet för polisen vara högt hos befolkningen. Det är det tyvärr inte inom alla grupper. Det sker missförstånd och otydlig kommunikation från polisen, vilket gör att det kan vara svårt att greppa varför till exempel Nordiska motståndsrörelsen fick demonstrera utanför i . Detta var något som gjorde att oerhört många hbtq-personer, och många andra, kände en stor rädsla för sin säkerhet. Beslutet kan vara rätt fattat utifrån ett lagstiftningsperspektiv, men det skapade rädsla och oro. Polisens arbete med att kommunicera och arbeta vid demonstrationer och sammankomster måste bli bättre. vill ha tydligare utbildningsinsatser i frågor om hetslagstiftningen och ordningslagen. Det sker ett mångfaldsarbete inom polisen – och det är bra. Men arbetet fokuserar nästan enbart på vilka som rekryteras in till polisen, inte på hur polisens arbete ska utföras. Det ligger djupt i poliskåren att det är den vite mannen som är , och utifrån de premisserna sker mycket av dagens polisarbete. Det kan vara därför som rasprofilering sker alltför ofta. Rapporten utvald av Civil Rights Defenders och kriminologiska institutionen vid visar på att rasprofilering inte handlar om ruttna äpplen inom kåren, om enskilda händelser eller om vissa bostadsområden med annan etnisk sammansättning. Detta har visat sig vara dåliga ursäkter. Rasprofilering sker ändå. Personer med annan etnicitet pekas oftare ut som misstänkta, att vara kriminella, än personer med traditionellt svenskt utseende. Och det är förbjudet. Därför behövs det en generell och långsiktig kompetenshöjning, inte bara för lokalpoliser som arbetar i utsatta områden utan för polisen som myndighet. Det handlar om en mångkulturell kompetens och om att polisens arbete är komplext och svårt. Därför krävs det mycket kunskap. Det finns också otroligt mycket bra som görs hos polisen, och när jag åker radiobil med polisen i blir jag djupt imponerad av varje polis jag möter – från polisen som sitter bredvid kvinnan som blivit våldtagen till den polisanställda som utreder barnpornografibrott. Jag har lyft frågan om arbetsmiljö, utrustning, it-kompetens, förankring i utsatta områden och allt det som behöver förbättras. Det är mycket som har blivit bättre, och det är mycket som behöver förbättras. Men vi har en fantastisk polis i . Jag yrkar bifall till reservation 14. 42 (KD): Det är ett omfattande och matigt betänkande med många olika förslag, motioner och reservationer som debatteras . Det märks också på debatten, som går åt lite olika håll och där man lyfter olika aspekter av betänkandet. Jag tänkte fokusera framför allt på att betänkandet innehåller förslag till fyra tillkännagivanden. ser ut att fatta beslut om uppmaningar till regeringen att återkomma med skarpa förslag, och det skyndsamt. Ett tillkännagivande rör tullen, där är helt enig. kommer återigen att kräva att tullen ges mer befogenheter. Merparten av inbrotten och stölderna i begås av internationella stöldligor. När de kommer till gränsen med stöldgods får tullen inte stoppa dem. kräver att lagen ändras; tullen måste kunna stoppa och kvarhålla både stöldgods och personer. Regeringen har duckat i frågan . sa inrikesminister att lagen skulle ändras, men har ingenting hänt – tvärtom har finansminister förnekat att en lagändring är på gång. Regeringen försöker finta bort frågan, och de som jublar är stöldligor. Låset till skafferiet är nämligen fortfarande upplåst, och vi kan vänta oss nya stöldräder när gränserna öppnas igen efter coronapandemin. kräver ändrad lagstiftning. Det är inte första gången, men jag hoppas att det är sista. måste nämligen regeringen agera. Som jag sa finns det dock frågetecken i de besked som har kommit från regeringen. I ett skriftligt svar på en fråga här i svajade finansministern, och så sent som i en intervju var det också oklart vad regeringen egentligen håller på med – vilka förslag de jobbar med. Därför är dagens besked från riksdag tydligt. En helt enig riksdag kommer att fatta beslut om att detta måste åtgärdas och att regeringen måste återkomma, och det skyndsamt. Våldsbejakande djurrättsaktivister har blivit alltmer konfrontativa och aktiva. Jägare, jordbrukare, djurfarmare och så vidare vittnar alla om hot, skadegörelse och våld. Så kallade demonstrationer, som liknar trakasserier, hålls i närheten av deras tomter, deras gränser och deras marker. Inte sällan ligger dessa platser långt ifrån närmaste polisstation. Den här brottsligheten har gått under radarn då Säkerhetspolisen inte har prioriterat den som politisk extremism eller fört statistik över den. Det måste förändras. har i denna kammare drivit på för hårdare tag mot de extremister som under falsk flagg om djurskydd ger sig på företagare, familjer och människor på landsbygden som jobbar med ekologisk djurhållning, förvaltning av viltstammen och att hålla vår landsbygd levande. De så kallade djurrättsaktivisterna är ett hot mot dem alla, men i förlängningen hotar den våldsbejakande djurrättsaktivismen vår framtida livsmedelsförsörjning och det fria företagandet – och ytterst, fru talman, vår demokrati. Regeringen gör alldeles för lite för att stoppa detta, och därför yrkar jag bifall till det förslag till tillkännagivande i det här ärendet som finns i betänkandet. Vidare måste polisen ha tid att bekämpa brott. Det är alla överens om, men långt ifrån alla inser vad det betyder. Polisen är ansträngd av arbetsuppgifter som inte direkt är brottsbekämpande. Mycket handlar om att transportera personer som andra skulle kunna ta hand om – och ta hand om bättre. Det handlar om att transportera dömda till fängelse och om att transportera omhändertagna. Kriminalvården har fått i uppdrag att ta över detta, men det finns mer att göra. Det kan handla om att transportera fyllerister till tillnyktringsenheter, vilket exempelvis ordningsvakter eller andra transportfunktioner skulle kunna göra bättre. Att se till att en självmordsbenägen hamnar på sjukhus, omhändertas och får vård och det stöd som behövs ligger på polisen. Här har tidigare lagt fram förslag om att införa psykiatriambulanser som både skulle ge betydligt bättre omvårdnad och avlasta polisen. Sammanlagt är detta utryckningar som tar väldigt mycket tid. Uppemot halva arbetstiden, ibland mer, på olika arbetspass går åt till just fyllerister och personer med psykisk ohälsa. Här finns mycket mer att göra för att avlasta polisen – men framför allt för att ge det stöd som människor i en utsatt situation behöver. Vi pratar ofta om fler poliser i riksdag, men vi behöver också prata om vad poliserna fyller sina pass med. Därför stöder jag tillkännagivandet om att renodla polisen. Jag yrkar även bifall till reservation 2, som handlar om administrativt stöd. Erfarenheter från visar att administrativa assistenter kan effektivisera och öka antalet poliser i yttre tjänst ytterligare. Om man anställde 375 assistenter skulle det frigöra arbetstid motsvarande uppemot 750 poliser i yttre tjänst, enligt . Det finns inga genvägar. Vi måste satsa på att få fler poliser, och vi måste öka attraktiviteten i yrket genom riktade polislönesatsningar – men vi måste även se hur vi använder de poliser vi redan har. Därför yrkar jag alltså bifall till reservation 2. Under coronapandemin har polisen också gjort insatser så att poliser som arbetar inne i polishusen har kunnat gå ut och arbeta i yttre tjänst. Så många som 700 personer har man kunnat frambringa. Jag tycker att det är väldigt positivt och att man behöver se över om man kan ha kvar en del av dem i yttre tjänst även i fortsättningen. Vi behöver ju fokusera på att få fler poliser, inte långt fram i tiden utan här och , med tanke på att problemen med den ökande kriminaliteten är så stora. 43 (L): Fru talman och åhörare! Polisen har gjort en lång resa . Vi har en helt ny organisation på plats. Detta skedde inte helt utan friktion, men har vi en polis som har förutsättningar att jobba effektivt. Vi har en svensk, nationell polis, och det är väldigt viktigt. Vi har 32 458 personer anställda inom svensk polis. 20 458 är poliser – några av dem är aspiranter – och 12 000 är civilanställda. Alla dessa gör fantastiska insatser för att minska brottsligheten och öka tryggheten. De åtgärder som har vidtagits för att kraftsamla och strategiskt försöka styra svensk polis har varit bra. Jag tycker att det görs imponerande insatser under pågående Operation Rimfrost, men vi kan också konstatera att skjutningar och sprängningar fortsätter trots detta och att läget är fortsatt allvarligt. Vi har sett att digitaliseringen äntligen har tagit stora steg framåt, men här finns det mer att göra. Vad gäller övrigt administrativt stöd, förutom tekniskt eller digitalt stöd, pekar vi från Liberalernas sida på detta bland annat i reservation 2, tillsammans med andra. Här måste polisen bli bättre. Rekryteringen av nya poliser är en särskild fråga. En viktig del av januariavtalet – punkt 69 – som Liberalerna står bakom handlar om att vi ska få 10 000 fler polisanställda. Det hänger ihop med att vi vill öka polistätheten och öka effektiviteten, men det hänger också ihop med att befolkningen i ökar. Vi måste ha fler poliser på plats, och detta kostar. Det kostar på så vis att vi måste ha bättre polislöner. Man kan konstatera att polislönerna mellan i genomsnitt ökade med . ökade de med 3 700, och vi hoppas att de ska öka än mer. För Liberalerna är det en viktig del att förbättra villkoren för svensk polis. Men det handlar inte bara om lönefrågan och om att återkommande få allt starkare löneavtal, utan det handlar också om annat. Jag nämnde rekryteringen. Det är – och har framför allt varit – ett problem att för få vill söka. har delvis legat nere under detta år, delvis beroende på , men det antagningssystem man nu har på plats är vettigare och bättre. Det är dock svårt – man kan inte kompromissa med svenska, begåvning och annat om man ska ha poliser som är omdömesgilla och kan få använda sig av statens våldsmonopol för att minska brottsligheten och öka tryggheten. finns fem utbildningsorter på plats, vilket är väldigt viktigt. Vi måste göra mer, och det är ett ansvar som delvis åligger Liberalerna att inom ramen för januariavtalet se till att förutsättningarna och viljan att söka dit ökar. Men det handlar som sagt inte bara om lön. Jag tror att det handlar om att vi måste kunna prioritera och renodla polisens arbetsuppgifter. Flera har varit inne på detta. När man drömmer om att bli polis är ju inte tanken att man vill vara psykiatriambulans; någon annan kan göra detta. Det finns många människor i som mår dåligt, men det är polisen som alltför ofta får rycka ut för samma person som är i kris och för att hindra en katastrof. Så kan vi inte ha det. Detta kan andra göra, och kanske till och med ännu bättre. Det handlar också om alla de transporter och handräckningsfall som måste skötas. Flera av dessa måste ju polisen vara inblandad i, om det rör sig om personer som är farliga, våldsbenägna eller svårt drogpåverkade. Fylleriet har nämnts – alla dessa människor som har svårt att sätta korken i flaskan. Det leder till att människor inte kan ta hand om sig själva, och då hamnar de alltför ofta i en cell hos polisen. De borde naturligtvis hamna hos sjukvården, dels för att få hjälp med att kolla om de ofta dricker för mycket, dels av hälsoskäl. Det händer till och från att människor avlider till följd av alkoholförgiftning, och detta är ju inte polisen experter på. Vi måste renodla arbetsuppgifterna. När det handlar om bortsprungna hästar, katter, spindlar, ormar och gruvhål är det polisen som får rycka in. Detta måste vi också göra någonting åt. Vi har pratat om det hur länge som helst. Det är dags att sätta ned foten. Liberalerna kräver att poliserna ska få vara poliser. Ledarskap och vidareutbildning tror vi är viktigt. I våra kontakter med är detta helt uppenbart. Ska vi ha fler poliser som vill utvecklas måste de få känna en möjlighet att utvecklas i yrket. Även här kan man göra mer. Flera poliser som jag har talat med – nästan alla, faktiskt – pekar också på att de vill ha en relevant lagstiftning, för ibland känns det inte så meningsfullt att gång på gång ta samma drograttfyllerist i . Vi är oförmögna att med straff- och processrätten se till att denna person får vård och behandling och sannolikt en längre tids inlåsning för att få hjälp med sina enorma problem. Rätt som det är kör en sådan människa ihjäl någon. Då är det inte polisens fel, fru talman, utan ansvaret vilar på oss som sitter här. Vi måste ha en mer relevant lagstiftning för människor som återfaller i brott och som har svåra problem, oavsett om deras drivkraft är deras egen misär – tyvärr – eller om de helt enkelt är ute efter att tillskansa sig ekonomiska fördelar genom brott. Det handlar också om . Jag möter många poliser som är förtvivlade över alla de unga människor som befinner sig i det jag brukar beteckna som en mental istid, där det bara är brotten som lockar. Vi kan se i medierna att idrottsrörelsens aktiviteter minskar, men de ökar i gängen. Så kan vi inte ha det. Ungar ska spela basket, dansa, gå på scouterna eller hålla på med teater. De får måla eller göra vad de vill, men de ska inte hänga med de brottsliga gängen. Här har vi mycket mer att göra, för polisen har inte möjlighet att vara fritidsgård. Ungdomar ska aktivera sig, och inte i brott. Från Liberalernas sida pekar vi i detta betänkande också på att det är viktigt med samverkan med andra myndigheter. Polisen måste få bli ännu mer tydligt ledande i samarbetet när det gäller grova brott. Detta har vi debatterat om här tidigare, och det ligger fast. Även samverkan med tullen finns med i detta betänkande. Tullen måste få bli en tydligare del av brottsbekämpningen. Det talades tidigare om att inte kan vara ett skafferi – sa det här i kammaren, och jag tycker att det var väldigt bra. Vi ser att problemen med stöldligor minskar, men vi måste ha bättre samverkan mellan de brottsbekämpande myndigheterna. är detta på väg. Liberalerna är väldigt glada över det, även om det har tagit . En annan sak vi pekar på i betänkandet är att vi nu ser över regelverket för ordningsvakter. De kommer att komplettera. Det kommer att dröja innan vi har så många fler poliser att ordningsvakter inte behövs i den omfattning som de gör . Det är en omodern lagstiftning, och de är ett viktigt komplement för att minska brottsligheten och kunna öka tryggheten för medborgarna. Det finns reservationer, men detta är på gång. Apropå skafferi har vi brott mot butiker. Människor kliver rätt in på och äter en grillad kyckling på vägen ut, och man kan inte göra någonting. Hur svårt kan det vara med ett tillträdesförbud här? För Liberalernas del får detta gärna gälla också på bibliotek och badhus, som är viktiga ställen där gäng och brott inte ska få härja. har vi ju matkasse hem, så ingen kommer att behöva svälta i . Det är ingen rättighet att gå in och stjäla mat eller vad det nu är på , , eller vad de nu heter – jag vill inte göra reklam för någon särskild leverantör i dessa tider av debatt om lobbyism. Drograttfylleri nämnde jag tidigare. Här behöver vi göra mycket mer. Vi talade om vanliga rattfyllor, men vi måste tillåta fler slumpmässiga kontroller så att vi kommer framåt på detta område. Det är ju klart att människor som kör omkring neddrogade på vägarna skadar andra till och från. Brott som begås av djurrättsaktivister har vi nämnt här i talarstolen. Jag håller med – detta är människor som är helt förblindade av galenskap och vägrar acceptera att vi i tillåter att man säljer skinnjackor och att man får vara ekobonde. Detta tål inte vissa människor. Här behöver vi nationellt kraftsamla bättre. Det här finns också med i betänkandet. Slutligen, fru talman, lever vi inte på en ö. är – förhoppningsvis också efter – ett öppet land där vi jobbar tillsammans med andra länder i vår närhet. Vi välkomnar det intensifierade samarbetet mellan de nordiska länderna med samverkande svensk-finska och svensk-norska polisstationer. Detta är utmärkt. På Europanivå, mina vänner, är det helt avgörande. I ett öppet , som är Liberalernas bärande tanke och något som jag också tror är väldigt bra för svenska medborgare på alla sätt, måste vi också effektivisera brottsbekämpningen. Därför är den förstärkning av Europol, det europeiska polissamarbetet, som vi förespråkar så viktig. Därför, fru talman, nöjer jag mig också med att från Liberalernas sida yrka bifall endast till reservation 49 men står självklart bakom samtliga reservationer. Jag ber om ursäkt för att jag drog över tiden – jag blev så engagerad! 44 (MP): Det finns mycket man kan säga om det här betänkandet. Jag ska dock i mitt anförande fokusera på motionen om trygg och säker fotboll och levande supporterkultur. Jag har gått på fotboll . Sedan jag var har jag suttit eller stått på eller Stockholmsarenan. Jag har upplevt eufori, sorg, gemenskap, frustration, extas och ren glädje. har jag tyvärr också sett det som inte alls hör hemma på en svensk allsvensk arena eller i samhället överlag förstås. Jag har sett sexism, rasism, homofobi och i vissa fall våld. Det här är vi förstås förenade i att fördöma så mycket vi bara kan. Men, och det här är ett viktigt men, det har gått i rätt riktning; det har blivit bättre. På så gott som alla sätt har ordningsstörningar minskat på svenska arenor de senaste 10–15 åren. Det är ingen slump. Det är en konsekvens av samverkan och dialog. Polis, fotbollsklubbar och supporterföreningar har alla slutit upp bakom den gemensamma visionen om tryggare fotboll för alla. De har samarbetat. Tillsammans har de skapat ett förhållningssätt som är dialoginriktat och byggt på nationell och internationell forskning. Det har gjort till ett föredöme som lockar intresserade från övriga . Från land efter land kommer man till för att studera hur vi hanterar de här frågorna. Konsekvensen och det som den positiva trenden ger uttryck för är att tryggheten på arenorna är stor och att upplevelsen av trygghet är stor. När svensk elitfotboll genomför sin årliga nöjd-supporter-index visar den att 17 000 svarande känner sig trygga på svenska arenor. Och kom då ihåg vilka som är supportrarna! Det är vem som helst. Det är en vän, en mormor, en pappa eller en granne. Den positiva trenden har varit stadig till . Polisen har nämligen ställt den framgångsrika svenska strategin på ända. I stället för att föra dialog har man börjat villkora sina tillstånd med godtyckliga och sent meddelade krav. Dessa villkor handlar om att på olika sätt försvåra och förbjuda olika typer av uttryck för supporterkultur eller kärlek till sitt lag. Det handlar om onödiga begränsningar i antalet supportrar per sektion, om regler mot tifon, till exempel vilka budskap som ska få stå på banderoller, och så vidare. Det nya förhållningssättet som polisen använder sig av kallas för villkorstrappan. Den skapar upplevelsen att polisen ser supportrarna i sig, alla supportrar, som problemet i stället för att rikta sig till de få i sammanhanget som står för ordningsstörningarna. Eftersom den här metoden är rättsosäker och delvis handlar om kollektiv bestraffning hotar den att urholka förtroendet för Polisen som myndighet. Och bättre blir det ju inte av att polisen hemligstämplar de underlag som de baserar sina beslut på. Risken är att detta får konsekvensen att supportrar vänder sig mot polisen, att förtroendet urholkas, vilket i sig skapar otryggare matcher. Jag vill ju att fler ska få uppleva eufori, sorg, gemenskap, frustration, extas och ren glädje på svenska arenor. Men det måste ske tryggt, och då behöver polisens metoder ses över i grunden. Annars bidrar de själva till den otrygghet som de säger sig vilja bekämpa. 45 (MP): Ett välfungerande polisväsen är en förutsättning för en trygg demokrati.