prot · H709138 · 2020-06-12 00:00:00 — Ni reagerar i praktiken bara på brott som invandrare begår. Brott som svenskar begår försöker ni sopa under mattan. Dem vill ni inte uppmärksamma. Det är för att ni använder kriminalpolitiken som ett verktyg för att komma åt och hetsa mot flyktingar, invandrare och minoriteter. Det är liksom affärsidé. Den fällan kommer jag att aldrig att falla i. Tvärtom ser jag framför mig att vi fortsätter bekämpa brott på det sätt vi gör och förebygga brott på det sätt vi gör och att vi gör det alldeles oavsett vilken etnisk bakgrund gärningsmannen eller brottsoffret har. Det är så en rättsstat agerar. 11 (SD): Det kanske är en bra ögonblicksbild av den här regeringens framgångar att den främsta framgång som haft sett till att stävja kriminalitet har varit orsakad av en global epidemi. Flera av de förslag som nämner är bra förslag, som jag tidigare betonat – inte minst med tanke på att flera av dem härstammar från politik. Vi uppskattar naturligtvis att tar den vidare in i regeringen. Men valde att gå vidare i debatten och komma in på problemet med svenskfientlighet. Det är ett problem som han förringar i sitt svar genom att peka på att en majoritet av anmälningarna rörande hatbrott med främlingsfientliga eller rasistiska motiv avser brott mot minoritetsgrupper. Det är ju inte märkligt. Det är inte konstigt att anmälningarna uteblir när det aldrig har lett till fällande dom att svenskar utsatts för hatbrott. Det må vara teoretiskt möjligt att få straffskärpning för att man begått ett hatbrott mot en svensk, men det tycks i praktiken vara omöjligt. Det har inte lett till fällande dom ens när förnedringsrån har filmats och det är bortom alla tvivel att svenskfientlighet har präglat brottet. Vad är då orsaken till svenskfientligheten bland vissa invandrarungdomar? Jo, en starkt bidragande orsak är att vi har importerat ett dominans- och hedersbeteende från kulturer där dessa inslag är centrala. Notan för denna naivitet får nu svenska ungdomar stå för när de misshandlas, rånas, våldtas och förnedras. Att den vänsterextrema och våldsbejakande grupperingen BLM nu fått fäste i lär knappast förbättra situationen. Utöver att hata och angripa polisen har dessa demonstrationer präglats av en kollektiv skuldbeläggning av vita. I skrek man bland annat ”white motherfuckers” återkommande. Jag kan inte förmå mig själv att förstå deras besatthet av hudfärg, men det kan tydligen regeringen. ministerkollega valde att retweeta en bild på den nu kända polisen som höll upp en skylt med texten ”white silence is violence”, vit tystnad är våld, med budskapet att det var klokt och modigt av henne. Jag tycker inte att det är vare sig klokt eller modigt att skuldbelägga alla vita och därigenom riskera att indirekt spä på svenskfientligheten. Jag vet att inte kan andas. Det är fruktansvärt. vill jag, fru talman, konstatera att det finns fler som inte kan andas och flera vars öden torde vara mer relevanta i en svensk kontext. kan inte andas. kan inte andas. kan inte andas. och kan inte andas. kan inte andas. Detta är endast ett axplock av alla dem som inte kan andas men som kanske hade kunnat göra det om det hade förts en annan politik. Därutöver tillkommer alla de som överfallits, misshandlats eller våldtagits av personer som inte borde ha varit i från första början. Det går inte att undvika att tro att flera av offren valts ut just för att de är svenskar. Så har om inte annat varit direkt uppenbart i den senaste vågen av förnedringsrån. Kan , med respekt för offren, åtminstone konstatera att svenskfientlighet finns och att det är ett problem? 12 Justitie- och migrationsminister (S): Det senaste inlägget visar bara än en gång precis det jag sa i min första replik, nämligen att för är det viktigaste att lyfta fram etnicitet och huruvida det handlar om invandrare eller inte. För min del, återigen, spelar det ingen roll om du är svart eller vit. Begår du brott, ja, då ska du buras in. Det är så en rättsstat agerar. Men, återigen, det är inte brotten som SD är emot. Det är invandringen, och så använder ni kriminalpolitiken som ett sätt att försöka hetsa mot invandrare. Det hör man så otroligt tydligt i inlägg. För och SD är det helt avgörande vem som har begått brottet. Om en invandrare har begått brott, ja, då lyfter ni fram det och använder det som ett exempel. Om en svensk har begått brott, ja, då sopar ni det under mattan och försöker låta som om det inte har hänt. Och om en sverigedemokrat har begått brott, ja, då får den sitta kvar i den här kammaren. Det räcker att titta på egen riksdagsgrupp – det finns ingen riksdagsgrupp som har så många dömda ledamöter som just SD:s. Så, återigen, det är inte brotten SD är emot. Det är invandringen som SD är emot. Jag tror inte att egentligen bryr sig om brottsoffren det allra minsta. Då hade han också reagerat på helheten, det vill säga på alla som utsätts för brott. När det gäller hets mot folkgrupp kan vi se att av anmälningarna handlar om brott mot minoriteter medan handlar om brott mot svenskar. SD är oerhört upprörda över de , men de bryr sig inte ett dugg om de . Så agerar högerextremister alltid. Det har de alltid gjort, och i alla länder. Precis på det sättet använder de politiken inte för att bekämpa brott eller något sådant utan för att splittra och för att utmåla andra folkgrupper som särskilt farliga och som hot mot andra människor. Vart det leder vet vi ju. Vi vet precis hur det ser ut i de länder som har låtit sig styras av politiker av och karaktär – och hur det slutar. Jag vill kort återkomma till den allmänna bilden av ungdomsbrotten, för det är också en del av bild att vi har en kraftig ökning av ungdomsbrotten och att det beror på invandringen. Jag vill påpeka att den bilden inte stämmer. Det är snarare tvärtom. Och det är inte cherry-picking, fru talman, utan det är den statistik och de källor vi har att utgå från som pekar i ungefär samma riktning. Till exempel har antalet ungdomar som misstänks för stöld halverats . Antalet ungdomar som misstänks för misshandel har minskat . Går vi till ser vi att antalet ungdomar som måste få sjukhusvård för att de utsatts för våld har minskat – . Vi har att göra med en liten grupp ungdomar som begår väldigt många brott. Då sätter vi in insatser mot dem. Men måla inte upp det som att det finns någon allmän trend av ökad ungdomsbrottslighet! Det stämmer faktiskt inte. Allt tyder snarare på att ungdomsbrottsligheten har gått ned – som antalet invandrare och asylsökande under de här tio åren har ökat kraftigt. Det återstår för att förklara hur det går ihop. 13 (SD): Det är inte att hetsa mot invandrare när jag väljer att hedra personer som mördats av utlänningar. väljer att kritisera stater där han anser att SD-liknande partier styr. Vi borde åtminstone kunna enas om att dessa stater inte är djupt präglade av den typ av vålds- och sexualbrott som vi ser begås här i . Det är inte sant att det vi huvudsakligen talar om , ungdomsrån, skulle vara på nedgående. Jag har redan konstaterat att antalet dubblerades . tycks tro att detta är ett begränsat problem och vägrar att erkänna att det är kopplat till svenskfientlighet. Men rapporterade Nyhetsbyrån om en skola i som hade skrivit om. Några av de svenskfientliga budskap som det där var praxis att förmedla till unga svenskar uppgavs vara: svennebög, svennehora, alla svenska tjejer är horor, jag ska pissa på . Jag väljer, fru talman, att i denna kammare avstå från att yttra de grövsta tillmälen som beskrevs. Detta är vardagen för alldeles för många ungdomar i dagens . Jag frågar igen: Ser inte denna problematik? Vill han inte kartlägga den? Vill han inte agera för att sätta stopp för den? i denna debatt har uteslutande valt att flytta fokus, prata om för debatten totalt irrelevanta saker och konsekvent låta bli att erkänna att svenskfientlighet ens existerar – än mindre tar han avstånd från den. Jag ger ytterligare en chans att åtminstone tillstå att det finns tillstymmelser till svenskfientlighet i det svenska samhället. Det hade varit klädsamt. 14 Justitie- och migrationsminister (S): Det kan inte anses irrelevant att peka på att ungdomsrånen har gått ned kraftigt – 14 procents minskning, och bara 35 procents minskning. Detta är tvärtom högst relevant för interpellation eftersom han skriver just om ungdomsrånen. Ja, det kan finnas en coronaeffekt, men det kan också finnas en effekt av att polisen nu verkligen satt hårt mot hårt när det gäller den typ av organisationer eller gäng som ägnar sig åt detta och lyckats gripa och också lagföra dem. Det är precis på det sättet vi ska jobba. Men återigen – retorik handlar inte om brotten i sig, utan den handlar om att hetsa mot invandrare. När jag pekar på att av alla anmälningar om hets mot folkgrupp avser brott mot minoriteter medan avser brott mot svenskar är återigen jätteupprörd över de men bryr sig inte ett enda dugg om de . För mig spelar det ingen roll om man hetsar eller begår ett brott där motivet är invandrarfientlighet; det ska straffrätten alltid se mycket strängt på. Om man hetsar och motivet är svenskfientlighet ska straffrätten se mycket strängt även på detta. Precis samma regler ska gälla oavsett vilket ursprung du har. Men jag förstår också att för spelar det egentligen ingen roll. För er är det viktiga att märka ut människor som har en annan etnicitet och utmåla dem som hot och som farliga. Varje land som går den vägen, fru talman, och låter sig styras av den typen av ideologi kommer att splittras, och det kommer att sluta mycket, mycket illa. Det finns gott om historiska exempel på detta. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 7 Svar på interpellation 2019/20:416 om bostadsbyggandet i 15 Statsrådet (MP): har frågat mig om jag anser att bostadsbyggandet i är på en tillfredsställande nivå eller om regeringen har för avsikt att vidta åtgärder för att det ska öka, hur jag ser på att regeringen sätter ett nationellt mål för bostadsbyggandet i faktiska tal och om ett sådant mål kommer att införas. Jag måste inledningsvis konstatera att ställer sina frågor när vi befinner oss mitt uppe i en av de djupaste kriser som någon av oss har upplevt, med långtgående hälsomässiga och ekonomiska konsekvenser. Den pandemi som råder orsakar stort lidande och alltför många människors för tidiga död. Regeringen prioriterar åtgärder för att begränsa smittspridningen i landet och säkerställa resurser till hälso- och sjukvården som samhällsviktig verksamhet fortsätter att fungera. Utöver detta ska konsekvenserna för medborgare och företag lindras. Regeringen för en politik för ett långsiktigt hållbart bostadsbyggande och har en reformagenda för ökat bostadsbyggande i hela landet. Regelförenklingar har genomförts vad gäller planering och bygglov, och ytterligare förenklingsförslag är under beredning. Investeringsstödet hjälper till att skapa hållbara bostäder till rimliga hyresnivåer runt om i . har stöd beviljats till byggande av drygt 35 000 bostäder. Utökade möjligheter till uppskov med beskattning av kapitalvinster vid avyttring av privatbostad och borttagande av räntebeläggningen av uppskov bidrar till att öka rörligheten på bostadsmarknaden. Ett fortsatt högt bostadsbyggande är en av regeringens högst prioriterade frågor. Statsministern bjöd in till samtal med företrädare för byggföretag och arbetsmarknadens parter med det uttalade syftet att identifiera hur regeringen kan understödja företagens strävanden att bygga många bostäder hållbart . Samtalen fördes i konstruktiv anda och i en situation då bostadsbyggandet i landet ökade. Som bekant förändrades situationen radikalt , och regeringen har därefter behövt prioritera åtgärder som förebygger att bygg- och bostadsmarknaderna bromsar in i sådan omfattning att direkta kostnader uppstår i form av arbetslöshet och projektering i onödan. De åtgärder för samhällsekonomin som regeringen i snabb takt har presenterat syftar till att stödja företag och hushåll i den akuta krisen, och vi är beredda att vidta ytterligare åtgärder. Att kreditförsörjningen både till byggföretag och till hushåll som vill köpa bostäder fortsätter att fungera har varit prioriterat, och vidtagna åtgärder har bidragit till att varken byggandet eller omsättningen på bostadsmarknaden har stannat av. Detta betyder inte, för att svara på fråga, att jag bedömer att bostadsbyggandet när vi summerar 2020 befinner sig på en tillfredsställande nivå. Vad gäller kvantitativa mål för bostadsbyggandet pågår inget arbete med att formulera sådana i . 16 (KD): Ministern ondgör sig i sitt svar över att jag intresserar mig för bostadspolitik och framtida byggnation och ställer frågor kring detta i den situation vi nu är i med en pandemi. Jag kan med enkla medel konstatera att även ministern under pandemin har hanterat bostadspolitik som är framåtsyftande. tillsatte regeringen en särskild utredare som ska utreda fri hyressättning i nyproduktion. tillsatte regeringen en utredning om den sociala bostadspolitiken. Skillnaden för ministern när det gäller om tiden är rätt eller fel att vilja driva bostadspolitiken framåt är kanske vem som intresserar sig och vem som ställer frågor. Min uppfattning är dock att jag som förtroendevald för ett parti i opposition har till uppgift att granska, driva på och ställa frågor, i mitt fall gällande bostadspolitiken. Jag kan i min granskning konstatera att bostadsbyggandet har minskat avsevärt som antalet bostäder som behövs har ökat. Därmed har vi en bostadskris i , som ministern inte nämner några åtgärder för att ta itu med. I den pandemi vi nu befinner oss i har även trångboddhet tydligt visat sig vara en problematik som vi på måste hantera. På en pressträff berättade ministern bland annat att 41 000 nya bostäder väntas byggas . Det lät som att statsrådet kände sig nöjd med den siffran. Det är klart lägre än behovet och även lägre än prognos , nämligen 50 000. Det är klart lägre än antalet bostäder som behöver byggas för behovet enligt , det vill säga 64 000 bostäder. Detta duger inte. Mitt syfte med interpellationen var att ministern och jag skulle enas om att det inte duger att bygga långt under behovet och om att gemensamt diskutera åtgärder för att få upp bostadsbyggandet. Kanske skulle vi gemensamt kunna konstatera att regeringen och behöver sätta något slags volymtal som mål och därmed kunna jobba med åtgärder för att nå det målet. Till min förvåning meddelar dock bostadsministern att man inte är tillfreds med antalet bostäder som byggs i men inte vill sätta ett mål att jobba mot. Jag tror dock att det i all verksamhet, om det så gäller att bygga båtar, bilar eller hus, är bra att ha ett mål i sikte, för att kunna utvärdera men även för att kunna mäta om de åtgärder och de nycklar som finns fungerar tillfredsställande. För min del anser jag att antalet bostäder är för lågt, och jag tycker att regeringen bör ha som mål att minst bygger efter det behov som redovisas av . Om så vore fallet kan jag konstatera att kreditrestriktionerna är för hårda eftersom allt fler inte har möjlighet att köpa sin bostad. Jag kan konstatera att många landsbygdskommuner har svårt att få ekonomin att gå ihop när det gäller nybyggnation, och därmed behövs åtgärder. Jag kan konstatera att många kommuner inte har den planberedskap som behövs för att möta ett ökat bostadsbyggande. Bostadsbyggande är en av regeringens högst prioriterade frågor, säger ministern i sitt svar. Min fråga är: Hur ser vi det som medborgare när resultatet är så nedslående? 17 Statsrådet (MP): Om resultatet nu är nedslående i ögon kan man fråga sig hur han ser på den bostadspolitik som bedrevs under den borgerliga regeringens vid makten, när det byggdes betydligt mindre än som vi har haft en rödgrön regering. Vi pratar verkligen om en enormt mycket lägre nivå. Om det nu är så viktigt att sätta ett bostadspolitiskt mål för hur många bostäder som ska byggas kan man fråga sig varför man inte tog saken i egna händer och satte ett sådant mål , då var ansvariga för bostadspolitiken under en stor del av åren. Det är viktigt att hålla fokus på att vi har haft en enormt svår kris i – en hälsokris och en kris för människoliv. Det har gjort att regeringen har varit tvungen att prioritera stora och historiskt snabba insatser. Vi har satsat på de ekonomiska resurser som behövs för att samhället ska kunna fortsätta fungera. Inte minst har det varit viktigt att se till att vi inte får en upprepning av det som hände under finanskrisen, när det var en borgerlig regering. Då drogs kreditmarknaden samman, vilket påverkade bostadsbyggandet och bostadsmarknaden väldigt kraftigt. Därför har vi inom ramen för Finansiella stabilitetsrådet – regeringen tillsammans med , och – också vidtagit historiskt stora insatser som har gjort att vi fortsatt har en fungerande kreditmarknad, det vill säga att man kan låna när man ska köpa sin bostad och att byggbolag också kan få lån för att göra bostadsinvesteringar. Det gör också att vi inte har sett några sättningar på bostadsmarknaden, vilket annars har varit väldigt vanligt i kriser som drabbat vårt land tidigare. Vi har en betydligt aktivare bostadspolitik än när det har varit mer av marknadstänkande, vilket ju har varit och Alliansens recept. Vi har till exempel investeringsstöden, som gör att vi nu satsar flera miljarder på att få en produktion av den typ av bostäder som inte har lyfts med marknadskrafternas medel, alltså små och energieffektiva hyreslägenheter med en rimlig hyresnivå. Jag måste ställa en fråga när det gäller detta med att sätta upp mål. För mig luktar det som en återgång till gamla tiders bostadspolitik, när det var staten och politiken som helt styrde bostadsmarknaden. Under miljonprogrammets dagar satte man upp ett mål och hade stora offentliga utgifter för att finansiera bostadsbyggandet. Är det detta som vill komma tillbaka till? Vi har ju annars i ganska bred samsyn gått bort från politiskt styrt bostadsbyggande i och tyckt att det ska vara mer av efterfrågan som ska styra bostadsbyggandet. Jag undrar om drömmer om mer av en planekonomisk bostadspolitik med stora samhällspolitiska insatser för bostadsbyggandet, eller tycker att marknaden också ska vara med och påverka bostadsbyggandet? Om man nu vill sätta upp ett mål måste man ha en idé om vilka verktyg man ska sätta i regeringens och händer för att målet ska kunna uppnås. Jag tycker också att jämförelsen med bilindustrin är intressant. Har ett mål för hur många bilar som ska byggas? Jag har inte sett något sådant mål under vare sig den rödgröna eller den borgerliga regeringen. Jag tycker att det är magstarkt när tar i med brösttoner om bostadsbyggandet framöver och om att ett mål skulle lösa de problem som vi har. Däremot behövs det stora samhällsinvesteringar, och där är och svaret skyldiga. En av de absolut viktigaste åtgärderna för att få ett ökat bostadsbyggande är att bygga ut infrastrukturen. Vi har också haft en plan som det har funnits samsyn kring, Sverigeförhandlingen, där hundratusentals bostäder skulle byggas i samband med att man byggde nya stambanor för höghastighetståg och också gjorde investeringar i storstadsområdena. Detta säger nej till. vill inte genomföra de planerna och säger därmed nej till hundratusentals nya bostäder i . Då kan man fråga sig vad ett mål egentligen är värt. 18 (KD): Ministern säger att det är svårt att sätta upp ett mål och sedan vidta åtgärder för att nå det eftersom det är marknaden som styr mycket och kommunerna som hanterar planmonopolet. Min avsikt är inte att staten helt och hållet ska ta över detta. Men man måste känna att staten också har ett samordningsansvar, precis som vi nu i pandemins spår ser att staten ibland måste ha ett samordningsansvar på ett eller annat sätt. Jag tror att det är oerhört viktigt att man har ett mål, ett tal som man jobbar mot för att kunna veta om det går bra eller dåligt. Jag och ministern kan diskutera om det är bra med 41 000 bostäder, och jag kan tycka att det är kris som ministern tycker att siffrorna är ganska bra. Men problematiken är att om vi inte har något mål vet vi egentligen inte vilken ingångssiffra vi hade och vilka åtgärder som har varit bra eller dåliga. Ministern återkommer till detta med investeringsstödet varje gång. Men siffror ljuger inte. som investeringsstödet har funnits har bostadsbyggandet i faktiskt minskat. Jag kan konstatera att investeringsstödet inte funkar som incitament att öka bostadsbyggandet. Vi måste inse det. Det fungerar på ett sätt, och det är att subventionen går rätt in på produktionsbolagens sista rad i resultaträkningen, vilket jag tycker är alldeles fel. Man måste hitta andra åtgärder för att öka bostadsbyggandet i . Sedan är det alldeles riktigt att vi kristdemokrater är emot höghastighetstågen. Jag tycker att ministern ska gå hem till och fråga vad transportplanen är för nästa period framåt, för den har ännu inte kommit till , och vi väntar på den. Det kanske är detta ansvar som måste utkrävas först, innan vi avkrävs ansvar för om vi säger ja eller nej till höghastighetståg. Jag har också all förståelse för att pandemin tar resurser från alla olika grenar i . Jag har full förståelse för det. Jag är ödmjuk för det arbete som man gör, men till syvende och sist byggs bostäder inte på en månad i en pandemi, utan de byggs . Vill vi att något ska hända handlar det om ett långsiktigt arbete som ska hanteras . Det är långsiktiga åtgärder som måste till för att vi ska få upp bostadsbyggandet igen. Vi kan konstatera att bostadsbyggandet i har minskat . Vi kan också konstatera att trångboddheten har visat sig vara ett problem för när vi får sådana kriser som vi har . Då måste vi på ett eller annat sätt hantera detta. Jag har sagt att jag tycker att vi ska se över kreditrestriktionerna. En åtgärd som staten skulle kunna vidta är att se om kommunerna har en planberedskap så att man kan utöka antalet byggnationer? Jag tror inte att kommunerna har det i den omfattning som skulle vara relevant och möjlig. Hur kan man stimulera kommunerna till att ha en bättre planberedskap, så att vi kan få upp bostadsbyggandet? Hur kan vi stimulera de landsbygdskommuner som ser ett behov av nybyggnation men måste skriva ned halva värdet på fastigheterna direkt och inte får ihop ekonomin för att bygga nya bostäder? Jag tror att vi måste hitta åtgärder gemensamt. Jag tror inte att ministern kan klara det själv, utan jag tror att gemensamt ska göra det. Jag är inte ute efter att ministern ska komma med en lång lista och tala om vad som genomförs och att det kommer att bli jättebra, utan jag är ute efter att ministern faktiskt ska göra det som han har lovat en gång förut. Det handlar om bostadspolitiska samtal där vi i alla åtta partier sätter oss ned och diskuterar hur vi ska lösa detta. Gör ministern detta blir jag alldeles nöjd och glad, för då kan vi pratas vid och gemensamt komma fram med åtgärder för att vi ska få ökat bostadsbyggande. 19 Statsrådet (MP): Den typ av planekonomiskt tänkande som ett bostadsbyggnadsmål ger uttryck för från sida har stora praktiska svårigheter. jämför med prognoser. Där är det väldigt lätt för den som vill att gå in och titta på hur prognoserna har ändrats . De har ändrats mycket kraftigt med bara intervall. Det beror på att man väger in sådant som till exempel hur många människor som flyttar till , hur många som flyttar från , hur det ser ut med födslotalen och med befolkningstillväxten och så vidare. Det gör att det är bättre att ha den typen av prognoser som gör att man kan få en fingervisning om hur stort bostadsbehovet är. Detta är också något som regeringen och många andra använder för att få en vägledning när det gäller vad som behöver göras och var vi behöver sätta in extra resurser. Det är också därför vi har gjort insatser som gör att det med en rödgrön regering och en miljöpartistisk bostadsminister har byggts fler bostäder än under något enda år av den borgerliga regeringens tid vid makten.