prot · H80949 · 2020-12-08 00:00:00 — Att i takt med tiden göra sin idrottsverksamhet relevant för nya generationer är också särskilt angeläget . Jag vill även ta tillfället i akt att lyfta fram tre åtgärder som regeringen vidtagit för barns och ungdomars ökade och mer jämlika möjligheter till rörelse och idrott. För det första, regeringens satsning Samling för daglig rörelse, som bland annat utökat undervisningstiden i idrott och hälsa i och gett möjlighet och utrymme till en kraftsamling för mer idrott, rörelse och utveckling av rörelseförståelse inom ramen för skoldagen. för daglig rörelse inrättades även ett rörelsenätverk där centrala aktörer möts i dialog kring kompetensutveckling och andra frågor som har betydelse för ökad fysisk aktivitet för barn och ungdomar. För det andra, regeringens tillsättande av en nationell samordnare för främjandet av ökad fysisk aktivitet. Samordnaren ska fram till bland annat arbeta utåtriktat för att öka den allmänna kunskapen om vilka goda effekter fysisk aktivitet bidrar med för var och en av oss. I uppdraget ingår att särskilt beakta sårbara grupper som barn, ungdomar, äldre och personer med funktionsnedsättning. Den tredje åtgärd jag vill lyfta fram är det uppdrag regeringen gav till om att ta fram förslag om hur kunskap om anläggningar och utemiljöer för idrott och fritid kan utvecklas, samlas och förmedlas. Anläggningsfrågan är central för allas, inte minst barns och ungdomars, möjligheter till rörelse och idrott. Uppdraget har en tydlig inriktning på att vi ska nå såväl breda som nya grupper av idrotts-, motions- och friluftslivsutövare. Avslutningsvis vill jag lyfta fram de många insatser som gjorts inom idrottsrörelsen för att hålla igång barn- och ungdomsverksamheten under pandemin. Jag vill också lyfta fram tydliga budskap om vikten av fysisk aktivitet och att idrott och träning därför bör fortsätta så långt det är möjligt. 57 (SD): Det gläder mig att även brinner för idrotten. Jag känner en extrem oro för våra barn och ungdomar som slutar idrotta till följd av coronapandemin. Framför allt är det ungdomar födda som blivit drabbade. De rekommenderas av att inte träna i grupp eller inomhus. Deras träningar har i princip ställts in. Jag har under hela min uppväxt idrottat och varit fysiskt aktiv. Rent personligen fick jag ut otroligt mycket, inte bara det rent fysiska utan även välmående, ledarskapsträning och många vänner. i livet kunde jag komma tillbaka som ledare och undervisa. Det gav ett annat mervärde, något som i vuxen ålder betyder mer utifrån ett ledarskapsperspektiv. Idrottsrörelsen med grund i vårt unika föreningsliv ska vi bejaka, ta hand om och vårda. Det är därför oerhört tråkigt att läsa om den oro som det rapporteras intensivt om över att allt fler barn och ungdomar slutar idrotta. , ordförande, kallar detta för en tickande bomb. , verksamhetschef för , uttrycker också sin oro över de ungas psykiska hälsa. Hela idrottsrörelsens ledare känner samma oro. Jag vill i stället hävda att det här är en stor tickande handgranat. Vi riskerar att få en hel generation soffpotatisar. Vi vet dessutom att stillasittandet ökade redan innan pandemin. Det jag och många med mig saknar från regeringen är ett förebyggande arbete som måste startas . Det räcker inte att pumpa in mer pengar i krisstöd. Kommer regeringen att påbörja en uppsökande verksamhet för att fånga upp och få tillbaka de ungdomar som slutat idrotta? Kommer regeringen att påbörja ett arbete för att redan nu titta på hur många det är som berörs av minskad fysisk aktivitet? Och hur hanterar regeringen den oro som hela idrottsrörelsen nu uttrycker? De här frågorna handlar inte bara om dem som gör en elitsatsning. Det handlar inte bara om dem som tycker om att idrotta. Det handlar inte bara om ledare som arbetar med ungdomar. Det här handlar om en hel generations folkhälsa. Fysisk aktivitet och psykisk hälsa har ett nära samband. Fysisk aktivitet och bättre inlärningsförmåga har ett nära samband. Fysisk aktivitet och vårt välmående hänger ihop. Varför gör regeringen inte mer för våra barn och ungdomar och för deras fortsatta välmående? 58 Kultur- och demokratiminister (MP): Jag instämmer helt i beskrivning av hur oerhört viktigt det är med idrott, rörelse och träning och hur oerhört viktigt det är att vi har vår starka och levande idrottsrörelse i hela landet för att det ska vara möjligt för barn och unga att delta. Det är precis som jag sa i mitt svar. Detta är en utmaning som fanns redan innan pandemin, tyvärr. Vi ser alltmer ökade klyftor mellan dem som idrottar och dem som inte idrottar. Det beror på vilket kön du har, vilken etnisk bakgrund du har och din socioekonomiska status. Detta är utmaningar som idrottsrörelsen redan innan pandemin behövde jobba med. Det är utmaningar som man jobbar med och som regeringen har identifierat och redan tagit flera steg för att komma till rätta med. Jag var inne på några av dem i mitt svar. Det handlar om allt från översynen av bidragsreglerna för till att ta ett grepp om anläggningsfrågan, som också är en viktig grundförutsättning. Det handlar inte minst om att jobba för att främja rörelse i skolan. Det handlar om både den dagliga rörelsen och kopplingen och kontakten med föreningslivet för att det sedan ska vara en lätt brygga för att ta sig in i idrottsföreningen när man i skolan har fått kontakt både med sin kropp och med olika typer av idrotter. Jag är också oroad över pandemins effekter på folkhälsan, vår idrottsrörelse och inte minst barns och ungas uppväxtvillkor . Det handlar om alla barns lika möjligheter att ta del av träning och idrott. Vi ser redan nu hur vissa barn faller utanför den organiserade idrotten när träningstimmarna dras ned. Det behöver vi ta på allra största allvar. De medel vi har skjutit till för idrottsrörelsen för att säkra idrottens överlevnad i hela landet är såklart helt centrala för idrottens framtida återstart. Det handlar om möjligheten att sedan kunna rekrytera och få in fler barn och unga i idrott igen, fånga upp dem som kanske föll bort och inte minst få in nya barn och unga i regelbunden träning. Regeringen har näst intill fördubblat det statliga stödet till idrotten , och vi har varit helt överens med om att fortsatt analys av konsekvenserna krävs. Regeringen är beredd att skjuta till ytterligare stöd. Vi ser redan nu att de nya restriktionerna, som tyvärr behöver vara kvar ett tag till, drabbar idrottsrörelsens ekonomi ytterligare. Idrottsrörelsen är självständig . Det är så klart som konkret ska sköta den uppsökande verksamheten. Vi är helt överens om att de också ska titta på konsekvenser av barns och ungas bristande idrottande under pandemin. Jag är väldigt glad att både och har varit så tydliga med hur viktigt det är att värna barns och ungas rörelse under pandemin. Under de senaste veckornas ganska drakoniska restriktioner har de äldre ungdomarna tyvärr behövt backa i sin träning. Senast kom det nya rekommendationer, som öppnar för utomhusträning i mindre grupper. Det är också något som idrottsrörelsen har identifierat som ett bra och viktigt steg för att kunna hålla i, för att kunna träffas, för att kunna ha kvar den sociala gemenskap som idrotten innebär och naturligtvis för att kunna fortsätta hålla igång. Det är helt centralt. Det är naturligt nu när smittspridningen är så stor att det blir begränsningar. Det innebär ett hårt slag mot hela vårt samhälle på olika sätt. Men att hålla i våra ungdomar även under den här svåra tiden för att sedan kunna bygga upp en återgång till ett mer normalt läge vet jag att vår idrottsrörelse är helt besjälad av, och vi i regeringen ska fortsätta göra precis allt vi kan för att stötta. 59 (SD): De tre förslag som statsrådet presenterade i sitt svar ställer vi oss bakom. Satsningen på daglig rörelse i skolan är givetvis bra. Som jag nämnde hänger fysisk aktivitet och inlärningsförmåga ihop. Att ha en nationell samordnare för att främja ökad fysisk aktivitet handlar, som jag förstår det utifrån förordningarna, om att aktivera dem som inte är fysiskt aktiva och om att minska fetma. Det är en lite annan fråga, men det hänger såklart ihop med välmående och fysisk aktivitet. Uppdraget som fick att se över lokalanläggningarna är superbra, för det är ett förslag som liknar något som vi har motionerat om – att se över lokalanläggningarna med det man gjort i med lokal- och anläggningsfonden som förebild. Där har man en fond som på ett innovativt sätt kan utveckla en lokalanläggning så att den kan fungera för fler idrotter än bara en och kanske för fler aktiviteter. Det är jättebra att det arbetet är igång. Min fråga och min interpellation handlar dock om dem som redan var en del av idrottsföreningslivet och som lämnar det. Det handlar om ungdomar som inte ser något framtidshopp. Det handlar om ungdomar som tappar hoppet om sin idrott och det de brinner för. Ja, mycket har gjorts. En del har ställt om på eget initiativ till att träna utomhus. En del har haft digital träning. Men tävlingsmomenten som är så otroligt viktiga för ens egen utvecklingspotential, för att kunna pressa sig själv lite till, fattas ju nu eftersom man inte träffas. Det man ser fram emot som elev när det är , veckans träningar, finns . Jag är oerhört orolig över att många nu inte ser det hoppet och den glädjen på grund av pandemin vi lever i. Tryggheten i vardagen har försvunnit för många. Jag saknar besked som inte handlar om att tillskjuta mer pengar. Regeringen har varit tydlig med att man är beredd att skjuta till mer pengar. Men jag eftersöker något mer, något konkret om hur man lockar tillbaka dem som har varit en del av idrottsrörelsen. Jag saknar konkreta förslag. Jag är övertygad om att det arbetet behöver påbörjas , inte sedan, för att ”soffgenerationen” inte ska bli soffpotatisar. Det riskerar de nämligen att bli, och det vore tråkigt både för ungdomarna och för folkhälsan – inte minst då vi vet vad det får för andra konsekvenser att må dåligt. Vilka konkreta förslag är det man vill se förutom dem som redan är presenterade? De förslagen saknar jag. 60 Kultur- och demokratiminister (MP): Det arbete som efterfrågar med att planera för en återstart och för att kunna locka till sig fler barn och unga – både de som redan står utanför, vilket är en gigantisk utmaning, och de som halkar utanför och kanske tappar motivationen eller lusten eller är beroende av rutiner och tävlingsmoment för att bli inspirerade – är redan påbörjat. Det ligger hos att planera för hur idrottsrörelsen i hela landet kan förbereda för detta, och det är redan en del av det statliga stödet till idrotten. Det ingår i grundstödet som ges men också i krisstödet. I den nya krisstödsomgången för den senaste miljarden betonade regeringen att syftet med stödet till idrotten är både att säkra idrottsrörelsens överlevnad i hela landet och att se till att de befintliga orättvisorna inte förlängs eller förstärks men också att bidra till idrottsrörelsens återstart. Självklart ser vi nu att detta skjuts längre fram eftersom pandemin fortfarande sveper över landet och påverkar också vår idrottsrörelse. Det är naturligtvis en väldigt frustrerande situation, om än nödvändig. Regeringen är beredd att fortsätta stötta idrottsrörelsen. Det handlar om överlevnad men också om att ge möjligheter och muskler för att genomföra en återstart. har också valt att inom ramen för det befintliga statliga stödet till idrotten omvandla en del resurser för att möjliggöra utomhusträning. Om en klubb eller förening behöver köpa in särskild utrustning för det eller planera annorlunda ska inte bristande resurser vara ett hinder. Jag ser väldigt positivt på det arbetet och alla de insatser som görs. Mycket av arbetet för att främja idrottsrörelsens möjligheter att hålla igång också under pandemin kan handla om att skapa spontanidrottsplatser, till exempel genom att spola isar för skridskoåkning, och se till att föreningslivet på lokal nivå får bra förutsättningar. Där spelar kommunerna en nyckelroll, och regeringen har genom generösa tillskott till de allmänna statsbidragen möjliggjort för kommuner att göra sådana insatser. Jag ser exempel runt om i landet på hur kommuner efterskänker hallhyror, skickar in stimulansstöd till idrottsrörelsen och öppnar spontanytor både vinter- och . Det är väldigt positivt. Vad gäller det framåtsyftande arbetet vill jag återigen lyfta fram kommittén för främjande av ökad fysisk aktivitet, som regeringen har tillsatt. De två personer som sitter i kommittén är väldigt nära idrottsrörelsen och har god kännedom om idrottsrörelsens förmåga och möjligheter och också om vikten av rörelse och idrott. Per är ordförande i kommittén. Han är rektor på Gymnastik- och . är ledamot i kommittén. Hon jobbar på och har en bakgrund som idrottspolitiskt sakkunnig. Jag ser det som naturligt att den här kommittén fångar upp arbetet med och effekterna av coronapandemin. Det arbete kommittén ska göra i brett samarbete med idrottsrörelsen och andra aktörer kommer också att vara väldigt betydelsefullt när vi ska jobba för att främja folkhälsan brett efter pandemin, inte minst för barn och unga. 61 (SD): Tack för svaren, statsrådet! Återigen: Det här är en grupp människor, ungdomar, som riskerar att hamna i en ond spiral genom att må dåligt för att de inte känner framtidshopp. Görs inget kommer konsekvenserna att synas , och då kan det ta att åtgärda. Idrotten handlar inte bara om att idrotta, om att heja fram sin favoritidrottsperson eller om att det är kul att titta eller att idrotta själv, utan det handlar också mycket om ens eget välmående och ens egen utveckling. Som ung blev jag väldigt inspirerad av min tränare, min ledare och mina kamrater. Att kunna pusha sig själv för att vinna över kollegan eller kompisen är så himla viktigt för hela ens välmående. Jag tvivlar inte på statsrådets engagemang för idrotten. Mycket har gjorts – mycket mer än vad tidigare statsråd som har varit ansvariga för idrottsfrågorna har gjort. Det är bra. Vi får dock inte glömma dem som påverkas mest av pandemin – framför allt de ungdomar som är födda , som jag skulle säga påverkas mest av alla och som inte kan idrotta . Jag är väl medveten om att mycket har gjorts när det gäller omställningar, men vi får inte glömma bort kamratandan, som är så otroligt viktig. Vi är som sagt många som är oroliga, inte minst de ledare inom idrottsrörelsen som ser ungdomarna. Vi får inte glömma bort våra ungdomars framtid; det är otroligt viktigt. 62 Kultur- och demokratiminister (MP): Jag är väl medveten om hur hårt pandemin har slagit mot svensk idrott, och jag vill verkligen tacka den samlade svenska idrottsrörelsen för det ansvarstagande, den förståelse och den förmåga att hitta konstruktiva lösningar som man har uppvisat under pandemin. Idrottsrörelsen förstår också att smittskyddet i det här läget behöver ha prioritet och att det går ut över idrottsrörelsen och barns möjlighet att idrotta. Jag är väldigt glad att gav besked om lite större möjligheter för de äldre tonåringarna att röra sig, träffas i mindre grupper utomhus och fortsätta att hålla igång. Detta har naturligtvis stor betydelse, inte minst då smittan lägger sig över och det är mycket svårare att få utlopp på andra sätt. När det gäller hur pandemin kommer att påverka barns och ungas idrottande och fysiska aktivitet i stort ser vi att det kommer att ha konsekvenser. Pandemin kom in mitt under ett stort förändringsarbete inom idrotten där dessa frågor verkligen har varit under blixtbelysning. Jag och regeringen har både före och under pandemin arbetat kraftfullt för ökat idrottande och ökad rörelse. Vi har tillsatt en nationell samordnare för fysisk aktivitet. Vi har tagit tag i anläggningsfrågan; den är helt central för möjlighet till rörelse och idrott i hela landet. Inte minst har vi med 1 ½ miljard i extra krisstöd räddat idrottsrörelsen och säkrat dess överlevnad och förmåga att upprätthålla idrottsverksamhet i hela landet, särskilt för barn och unga. Det, fru talman, är såklart också helt avgörande för att det viktiga återstartsarbetet ska kunna göras. Jag vill tacka för denna debatt. Jag hoppas på bred politisk enighet och ett brett politiskt engagemang både från statens sida, från och från regioner och kommuner – ett engagemang för alla barns rätt och möjlighet till idrott. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellation 2020/21:202 om bidrag till extremism i civilsamhället 63 Kultur- och demokratiminister (MP): i har frågat mig om jag avser att agera så att inga statsbidrag utgår till organisationer med extremistiska inslag innan eventuell ny reglering finns på plats till följd av den utredning som har tillsatts. har vidare frågat hur jag avser att agera för att motverka negativa konsekvenser för det svenska samhället till följd av att statsbidrag har utdelats till organisationer som med nya bedömningar inte längre har rätt till statsbidrag med hänvisning till extremism och dylikt. Slutligen har frågat hur jag avser att agera för att hantera en problematik där en organisation inte kan erhålla statsbidrag med hänvisning till extremism och dylikt men där denna organisation även fortsättningsvis erhåller offentligt stöd på lokalpolitisk nivå. Låt mig börja med den första frågan. Offentliga medel ska endast gå till verksamheter som är förenliga med samhällets grundläggande värderingar. Att offentliga medel utnyttjas på felaktigt sätt är helt oacceptabelt. Redan med dagens regelverk kan myndigheterna stoppa utbetalningar till organisationer som inte lever upp till demokrativillkor. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, MUCF, har exempelvis stoppat bidrag till flera organisationer där det funnits misstankar om att de mottagande organisationerna inte lever upp till de demokrativillkor som följer med bidraget. Vidare har regeringen genomfört flera olika insatser parallellt med processen för ett nytt demokrativillkor. Bland annat har MUCF fått ökade medel till sitt förvaltningsanslag i syfte att stärka bidragshanteringen. Detta har underlättat för myndigheten att tillämpa befintliga demokrativillkor. En överväldigande majoritet av bidragen går till organisationer som gör viktiga insatser för samhället. Dessutom finns i de flesta förordningar någon form av demokrativillkor. Det pågår ett arbete med att se över hela regelverket för att säkerställa enhetliga och långsiktiga regler och att medlen går till det de är avsedda för. Skattepengar ska gå bara till organisationer som respekterar samhällets grundläggande värderingar så som de uttrycks i regeringsformen och i de internationella konventionerna om mänskliga rättigheter. Det är en viktig princip. Varje skattekrona som går till någon av det fåtal organisationer som arbetar i strid med dessa riskerar dessutom att urholka trovärdigheten för hela stödsystemet. Ett starkt och självständigt civilsamhälle är centralt i vår demokrati. Slutligen, när det gäller den sista frågan, har regeringen begränsade möjligheter att styra hur kommuner agerar. Kommunerna är enligt grundlagen självständiga, och staten kan inte föreskriva vilka organisationer de ska ge bidrag till. Däremot kan kommunerna få stöd av den vägledning, Demokrativillkor för bidrag till civilsamhället – Vägledning för handläggare (2019:35), som tog fram för att kunna ge till exempel kommuner råd vid beslut om bidragsansökningar. 64 i (SD): Till att börja med vill jag tacka för svaret på interpellationen. Frågan om statsbidrag som går till extremistorganisationer i civilsamhället har ju länge debatterats intensivt. Frågans allvar har understrukits inte bara av här i kammaren utan också av många andra aktörer – forskare, myndigheter och så vidare. är en sådan aktör som bland annat i sitt remissvar till betänkande konstaterat att ett relativt stort antal organisationer med kopplingar till extremistmiljöer tar emot offentliga medel genom såväl statliga som kommunala bidrag och att sådana organisationer kan bidra till en ökad radikalisering i och bidra till våldsbejakande miljöers tillväxt. Att så är fallet är både skadligt för sammanhållningen i det svenska samhället och farligt sett till risken för attacker på det svenska samhället i form av terrordåd och liknande, om det vill sig riktigt illa. Det är förstås positivt att regeringen vill utreda skarpare demokrativillkor, men jag tycker att det kommer mycket senfärdigt. Det besvarar heller inte alla frågor som finns när det gäller att stoppa bidrag till islamister och andra extremister. Föreningar med kopplingar till politisk islam och annan extremism har kunnat ta emot statsbidrag i utan vidare. , som har kopplingar till Muslimska , är ett exempel på detta. Man har erhållit statsbidrag på . har alltså mångmiljonbelopp gått rakt ned i fickorna på dem som på många sätt vill bekämpa och vad vi står för. Löfvenregeringen har styrt i omkring – detta utan reella skärpningar av demokrativillkor och motsvarande . Det har med andra ord funnits såväl skäl som tid för regeringen att agera. Islamisterna har kunnat bygga sig starka i med hjälp av skattepengar. Utan dessa bidrag hade man naturligtvis inte haft i närheten av samma plattform som man har fått med draghjälp från den här regeringens politik. Regeringens politik har med statsbidrag dopat föreningar med kopplingar till politisk islam . En fråga som jag beklagar att regeringen inte adresserar är den om vad som ska hända med alla de statsbidrag som utgår till islamister och andra extremister fram till dess att utredningen i fråga är färdig . Det är kvar innan utredningens förslag eventuellt blir verklighet, och det är med fortsatta bidrag till extremister om inget görs. behöver skyndsamt ta fram lagar och regler som förhindrar att bidrag kan utgå till politisk islam och annan samhällsomstörtande verksamhet till dess att nya demokrativillkor och andra skarpa och mer långsiktiga verktyg finns på plats. Det är på många sätt ett akut läge. Det är inte bara en fråga om statsbidrag till föreningar som skulle vara bättre eller sämre än andra i något slags demokratiskt hänseende, utan det är en fråga om säkerhet för hela . Om det vill sig illa göder man radikalisering och våldsbejakande föreningar. Därför måste regeringen agera skarpt och inte bara luta sig mot de otillräckliga lagar och förordningar som vi har . Jag vill fråga: Är ministern beredd att agera för att få till stånd något slags temporär reglering som sätter stopp för bidragsutbetalningar till islamister och andra extremister till dess att den nya utredningens förslag kan bli verklighet? 65 Kultur- och demokratiminister (MP): Jag och regeringen tar naturligtvis den här frågan på största allvar. har jag hört företrädare för högeroppositionen svänga sig med olika påståenden som att det skulle handla om att regeringen inte tar frågan på allvar och att det är en medveten förhalning att arbetet med demokrativillkor nu ges ett följduppdrag att titta på frågan om personuppgiftsbehandling. Inget kunde vara mer fel. Däremot vore det rent oansvarigt av regeringen om vi inte fick till en ny lagstiftning med enhetliga, tydliga demokrativillkor som ger större möjlighet att titta på hur enskilda företrädare i olika föreningar och organisationer har agerat i strid mot demokratins värderingar. Då måste vi, fru talman, kunna tillämpa lagstiftningen på riktigt. Att hävda något annat är ju att fullständigt missuppfatta regeringens ansvar för att få till en tillämpbar lagstiftning, och en sådan förutsätter jag att också och vill ha. Det finns demokrativillkor som en majoritet av de olika stödförordningarna har att luta sig mot. Regeringen har inte legat på latsidan. Regeringen har steg för steg skärpt kontrollen av de stöd som delas ut. Vi har gett ett uppdrag, i kombination med den nya utredningen och på inrådan av , att också utreda en stödfunktion som ska kunna fungera just som råd till olika bidragsgivande myndigheter och aktörer. Det, fru talman, är också ett sätt att skapa tillämpbara demokrativillkor och skärpa det här arbetet på riktigt, i verkligheten.