prot · H709105 · 2020-04-15 00:00:00 — Vi har större problem att bekymra oss över än en sådan dålig anledning till att den nödvändiga utbyggnaden stoppas. 20 (V): Kriminalvården befinner sig just nu i en underlig situation. som myndigheten arbetar intensivt med KBT-behandlingar och för att bryta den onda cirkeln och fylla tiden på anstalt med bra innehåll och efterfrågar möjligheter till flera olika slags straff skriker politiska partier efter mer och längre straff utan att bry sig om straffets reella effekter. Det finns inget som visar på att långa straff faktiskt leder till mindre kriminalitet. Men om vi på riktigt vill få bukt med kriminalitet och återfall i brott borde betydligt färre personer sitta inlåsta i fängelse. Och många, många fler borde ha sitt straff i frihet med elektronisk fotboja. Att ha sitt straff ute i samhället är otroligt mycket tuffare än att sitta inlåst. Då måste man möta sina invanda beteendemönster och gamla vänner som gör dumheter, och man måste själv se till att vara nykter och drogfri. Men eftersom det bara är längre straff som har införts har följden blivit att anstalterna är överfyllda. är läget för kriminalvården mycket ansträngt med överbelagda anstalter och häkten. Detta får bland annat till följd att miljön för de intagna blir stökigare med större risk för konflikter och våld. Detta drabbar också personalen, som får en försämrad arbetsmiljö. Men det finns en enkel och billig lösning för att dels minska kriminaliteten i samhället, dels minska överläggningen på anstalterna, och det är att låta dem som har en strafftid på ha sitt straff i frihet. Det är de som har korta fängelsestraff, , som till största delen återfaller i brott. Detta visar på att inlåsningsstraffet är ett väldigt dåligt verktyg. anser att antalet korta straff som verkställs i fängelse bör minska och att användningen av intensivövervakning med elektronisk kontroll, alltså fotboja, bör byggas ut. Fängelsestraff bör som huvudregel verkställas genom elektronisk fotboja. Det är slöseri med skattemedel att regeringen vägrar att utreda möjligheterna till fler alternativ till straff. Här finns enorma möjligheter att förändra hela kriminalvårdens uppbyggnad och faktiskt följa det som forskning och erfarenhet säger. I stället går regeringen fram med förslag som kommer att leda till ökad kriminalitet genom att unga personer ska låsas in . Detta är en garanti för att ungdomar som kommer in i kriminalitet i tidig ålder kommer ut efter ett långt straff som vuxna livsstilskriminella. Kriminalvårdens problem behöver åtgärdas både för de intagnas och för de anställdas skull. Det är inte rimligt att den nuvarande situationen eskalerar ytterligare. Regeringen behöver därför omgående tillsätta en expertgrupp med uppdrag att ta fram en strategi för Kriminalvården både på kort och på lång sikt och en plan för renovering av fastigheter och bättre anpassade avdelningar. Behandlingsprogram och studiemöjligheter måste utvecklas. finns det ingen behandling för personer som har begått ett hedersrelaterat brott eller förtryck. Detta borde vara en självklarhet, för det är mycket allvarlig brottslighet. Det finns inte heller möjlighet till en bra utbildningsmiljö på alla anstalter, och möjligheten att studera ser väldigt olika ut beroende på anstalt. Det borde vara en samhällsekonomisk självklarhet att personer som sitter på anstalt har möjlighet att studera på alla nivåer, från grundskola till gymnasium och högskola, så att de kan sluta den kriminella cirkeln och komma ut på andra sidan med en utbildning. Jag yrkar bifall till reservation 26. 21 (KD): Ett fungerande rättssamhälle förutsätter att de som bryter mot lagen lagförs och straffas. Detta är viktigt för att skydda laglydiga, ge brottsoffer upprättelse och upprätthålla ett signalsystem om vad som är rätt och fel men också för att ge förbrytaren möjlighet att sona sitt brott. Straff är därför ett nödvändigt inslag i rättskipningen. Tiden då straffet avtjänas ska användas på ett meningsfullt sätt genom insatser som möjliggör ett liv utan brottslighet. Behandling mot alkohol- och narkotikamissbruk samt utbildning och arbetsträning bör erbjudas. Anstalterna ska hållas drogfria, och frigivningen ska förberedas . För att undvika återfall bör den frigivne få hjälp att skaffa bostad och arbete eller annan typ av meningsfull sysselsättning. Det är även viktigt att det sociala kontaktnätet stärks. Satsningar på kriminalvården bör ses som ett sätt att minska brottsligheten . Men, fru talman, kriminalvården är hårt ansträngd och gör själv bedömningen att det kommer att krävas minst 6 300 anstaltsplatser och 3 200 häktesplatser . Dessutom räknar man med att behöva ta hänsyn till att minst 500 platser försvinner på grund av renoveringsbehov. delar den bedömningen. har medverkat till att tillkännagett att ett flertal straff ska skärpas. Detta kommer att innebära ytterligare påfrestningar på kriminalvården, som behöver en budgetram som klarar ett framtida ökat klientinflöde. När fängelserna blir för fullbelagda blir miljön där sämre, både för de intagna och för kriminalvårdens personal. Så kan kriminalvården inte fungera. En bra miljö är en förutsättning för rehabilitering av de intagna. vill också se att kriminalvården utvecklar sitt internationella samarbete. Vi anser att utlänningar som döms för brott i som regel ska avtjäna sitt straff i sina hemländer. bör därför prioritera att skriva avtal med andra länder som tillgodoser detta. Det är nödvändigt för att avlasta kriminalvården, både kapacitets- och kostnadsmässigt, för att underlätta utvisning och för att andra länders brottslingar inte är ansvar. För att avlasta kriminalvårdens beläggning bör man också i högre grad undersöka möjligheten att hyra platser utomlands. Narkotika är ett stort problem i kriminalvården. Det är viktigt att alla anstalter är drogfria och att personalen ges resurser och möjligheter att kontrollera att drogfriheten efterlevs. Det ska råda nolltolerans mot narkotikamissbruk, och de intagna ska uppmuntras att följa program för att bryta sitt drogberoende. Kriminalvården har också av regeringen fått i uppdrag att kartlägga metoder och arbetssätt för att förebygga arbetet mot våldsbejakande extremism bland intagna på fängelser. Vi anser att arbetet är angeläget och vill intensifiera arbetet med att motverka radikalisering och rekrytering i svenska fängelser. Alltför många återfaller i kriminalitet efter att de har avtjänat sitt straff. Här krävs förstärkningar för att minska antalet återfall. Det är viktigt att arbeta förebyggande i fängelserna. I har man lyckats vända trenden genom en familjemetod där man arbetar med att hitta drivkraften i föräldraskapet hos den intagne. Genom att arbeta med ett ökat familjefokus inom kriminalvården i kan stora vinster göras för den enskilde internen, för barnen till denne och i det brottsförebyggande arbetet och för samhällsekonomin i stort. KD-M-budgeten ökade anslagen till Kriminalvården och innehöll ett uppdrag till myndigheten att skapa en särskild enhet för unga gängmedlemmar. En sådan enhet skulle behöva utveckla och vidareutveckla det återfallsförebyggande arbetet och avhopparverksamheten. Det är också oerhört viktigt att samhällets stöttning fortsätter även efter avtjänat straff. Den frigivne behöver hjälp med bostad, arbete, utbildning och andra återanpassande åtgärder för att möjligheten att leva ett liv utan brottslighet ska maximeras. När någon friges utan vettig sysselsättning, utan bostad och utan socialt nätverk drivs denne återigen rakt i armarna på de kriminella kretsarna. Vi kristdemokrater anser att frivilligorganisationerna ska ha en naturlig plats i återanpassningen av den dömde, både före och efter frigivningen. Det civila samhället har stor betydelse för att stötta tidigare dömda personers återanpassning. Föreningar bör uppmuntras att finnas med som en del i livet före och efter frigivningen. Vi kan inte utgå från att civilsamhället kommer att ställa upp automatiskt om inte de ekonomiska förutsättningarna finns. Avdragsrätt för gåvor återinfördes i KD-M-budgeten och är ett viktigt steg för att stödja civilsamhället ekonomiskt. vill också ge frivilligorganisationerna ersättning i förhållande till hur väl de lyckas återanpassa tidigare dömda. Utifrån detta resonemang yrkar jag bifall till reservation 4. har ca 100 brott blivit preskriberade på grund av att personer som har blivit dömda helt struntat i att dyka upp till fängelset för att avtjäna sitt straff. menar att det måste genomföras en rad åtgärder för att bli av med detta. Dels bör preskriptionstiden tas bort för utdömda straff, eftersom skuldfrågan redan är avgjord till skillnad från vad som gäller för brott utan dom. Dels bör den som inte inställer sig få betydligt svårare att få villkorlig frigivning, vars automatik vi vill avskaffa. Sköter man sig inte i fängelset ska man inte bli villkorligt frigiven. Detsamma bör gälla om man inte inställer sig. För personer med hög risk att avvika bör fotboja vara ett alternativ i väntan på dom. Ett rymningsförbud bör också införas. Inte heller ska man straffritt kunna strunta i att infinna sig. Ett beslut i denna riktning är det majoritetsbeslut som vi har i utskottet angående ett tillkännagivande om en kriminalisering av rymningar. Det stöder naturligtvis vi kristdemokrater. Kriminalvården bedriver i många delar ett bra arbete. Men med ytterligare förändringar, bland annat de som jag har tagit upp, kan verksamheten utvecklas och förbättras ytterligare. Det handlar om att den som har överträtt lagens gränser ska ta sitt straff för att sona sitt brott men även rehabiliteras av vistelsen inom kriminalvårdens verksamhet för att få en chans att återvända till samhället som en ansvarstagande person. 22 (L): Detta handlar om att bryta den onda cirkeln och se till att människor som kommer in i svensk kriminalvård förhoppningsvis kommer ut som bättre människor än de var när de kom in. Det är mängder av andra åtgärder som vi vidtar på rättsområdet för att se till att människor avbryter sina brottstankar tidigt, att vi har upptäcktsrisker, att vi har domstolar som fungerar och att vi har en åklagarverksamhet som verkligen kan se till att människor får korrekta straff. Jag vill påstå att det mest akuta just nu i denna fråga är platsbristen. Vi har ett mycket trängt läge som dessutom har förstärkts av covid-19-smittan och det faktum att man inte längre får ta emot besök på anstalterna. Dubbelbeläggningar gör att det är mycket trångt. Vi visste redan före covid‑19-smittan att våra 4 300 platser snart kommer att behöva vara 5 700 ordinarie platser på anstalter. Liberalernas vädjan till regeringen – Liberalerna samarbetar med regeringen inom ramen för januariavtalet, och därför ser vi ett anslag till svensk kriminalvård som aldrig någonsin har varit högre – är att vi sätter igång med utbyggnaden av nya anstaltsplatser. Det behövs i praktiken nya anstaltsplatser på , , , , , och som är en kvinnoanstalt. Alla dessa behöver renoveras helt så att det i praktiken blir nya anstalter. Dessutom behövs minst två nya anstalter i i närtid. Detta måste sättas igång . Det finns ingenting att skylla på. Regeringen måste komma tillbaka med besked om att vi ska dra igång cementblandarna för att bygga dessa nya moderna fängelser som svensk kriminalvård så väl behöver. Vad vi har gjort i kriminalvården är en remarkabel förändring som har byggt på principen att det ska vara lätt att göra rätt och svårt att göra fel. Man kan säga att det finns lika många hobbykriminologer som det numera finns hobbyepidemiologer som har sluga tankar om hur man ska göra, allt från att riva alla fängelser till att låsa in folk och slänga bort nyckeln. Däremellan är det många tankar och teser som drivs. Vi har gått från att svensk kriminalvård för 20–var mycket innehållslös, då man låg i cellen och rökte en hel dag om man ville. kan man inte ligga i cellen, och man får inte röka. Det är bra både för arbetsmoralen och för folkhälsan, och man slutar förhoppningsvis röka inne på fängelset. Den fysiska säkerheten har också utvecklats. Det var för lätt att fysiskt kunna rymma från anstalter. Men som skalskyddet har stärkts har det också satsats väldigt mycket på den dynamiska säkerheten i svensk kriminalvård med en underrättelseverksamhet som hjälper till i hela brottsbekämpningen, bland annat för att se till att individen kan komma ut bättre. Men allt som är möjligt görs också för att motverka att man ska kunna fortsätta brottsligheten inifrån anstalten eller kunna interagera på annat sätt med kriminella utanför. Det ska vara lätt att göra rätt och svårt att göra fel. En viktig del i detta är arbetsplikten som har förstärkts och svårigheten att kunna ta in kontanter utifrån. En person som är dömd till fängelse måste arbeta, behandlas eller utbilda sig för att få några kronor att kunna handla för inne på anstalten. Det är riktigt. Man ska inte bara kunna matas med pengar utifrån, som kanske kommer från ett brottsbyte, och inte delta i verksamheten. Liberalerna ser gärna att fotboja används ännu mer. Det tas upp i betänkandet. Vi har haft åsikten att det måste vara kriminellt att rymma. Det är bisarrt att det är tillåtet att hjälpa till att rymma. Men själva rymningen i sig är någonting som är lika kriminellt som att gå mot röd gubbe. Det är olämpligt, men det innebär absolut noll straff. Detta är helt ohållbart. Vi tycker att avhopparprogrammen måste förstärkas. Där är regeringen på gång, och vi ser fram emot detta. Man måste stödja dessa personer. Det gäller dels avhopparprogram som staten ansvarar för, dels de verksamheter som ideella föreningar och organisationer driver där man försöker hjälpa de mest utsatta, som ju oftast hamnar i fängelse. De ska få hjälp att göra rätt och komma bättre ut. Frågan om att avtjäna straff i hemlandet har varit uppe här. För Liberalerna är det helt givet. Vi har ett EU för att det ska fungera. Svenska människor som begår brott i andra EU-länder ska hem till svensk anstalt och påbörja avtjänandet av straffet och sin egen rehabilitering. Detsamma gäller alla människor från , eller vilket land det än må vara. Då är det stötande att vi har en situation där människor inte kan utlämnas och avtjäna straffen i de här länderna för att fängelserna är för dåliga. De personer som kommer hit från, låt oss säga, skulle ha tänkt på det lite tidigare – om jag uttrycker mig milt. Man får faktiskt åka tillbaka till sitt land, och sedan är det deras problem huruvida det är stampat jordgolv eller inte. Vi kan i dessutom använda våra resurser i vårt arbete med till att bygga vettiga och bra anstalter för att underlätta att straffen ska kunna avtjänas i detta land och med en bättre chans till rehabilitering, som har förts fram. Liberalerna yrkar för tids vinnande bifall endast till reservation 21, men vi står bakom alla våra reservationer. Jag vill bara påminna de hobbykriminologer som ändå tror att det finns pengar att spara på en billigare kriminalvård om att de ska tänka på detta: Om man tycker att det är dyrt visar all forskning på att en billigare kriminalvård leder till ökade kostnader. Det här handlar om att hjälpa människor att bryta en mycket ond cirkel och ytterst om att öka tryggheten och minska brottsligheten i samhället utanför murarna. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 7 Ekonomisk familjepolitik betänkande 2019/20:SfU18 23 (M): Du som misstänker att någon kvinna far illa och utsätts för våld i hemmet – nu är det hög tid att agera och slå larm. Ring polisen om du misstänker att någon far illa! sitter många kvinnor fast i hemmet med sin förövare och utsätts för våld, och vi har alla ett ansvar att agera. Kvinnojourer slår nu larm om att våld mot kvinnor och barn i hemmet ökar i spåren av coronaviruset. Kvinnor och barn som lever i en våldsam relation är nu instängda i hemmet; de är instängda med den som slår. De vanliga möjligheterna till andrum försvinner nu i spåren av coronaviruset och åtgärderna därefter när samhället nu stänger ned successivt. Äldre och sjuka utgör riskgrupper för coronaviruset. Men även våldsutsatta kvinnor och barn far illa till följd av samhällets åtgärder för att stoppa spridningen. I , och stora delar av vittnar nu kvinnoorganisationer om att våldet i nära relationer ökar. Att stoppa smittspridningen och virusspridningen måste ha högsta prioritet, men vi får inte glömma bort de kvinnor och barn som far illa . I kristider måste vi alla hålla ihop. Våra kvinnojourers arbete är alltid viktigt, men särskilt . Staten måste öka anslagen till våra kvinnojourer för att förbättra möjligheterna att skydda de kvinnor som riskerar att fara illa. Jag övergår nu till att tala om dagens ärende. är ett av världens mest jämställda länder – detta tack vare att kvinnors arbetskraftsdeltagande i är ett av världens högsta. Det är viktigt, för vägen till ett mer jämställt samhälle går genom jobbet. Med ett jobb kommer inte bara kollegor, möjlighet att önska någon trevlig helg eller att få semester. Det handlar också om en egen inkomst, en lön, och med det möjlighet till självbestämmande och makt över sitt eget liv. Kvinnor i har en hög sysselsättningsgrad. Men vi är också föräldralediga, vi vårdar sjukt barn och vi arbetar deltid i större utsträckning än män. För oss som är måna om att kvinnor ska ha samma löneutveckling, karriärmöjligheter och, i förlängningen, pension som män är det därför viktigt att fundera över hur vi kan hitta reformer för att öka kvinnors arbetade timmar och i vilken utsträckning kvinnor deltar på arbetsmarknaden. Den svenska föräldraförsäkringen har tjänat oss väl. Kvinnor har tidigt kommit ut i arbete, fått möjlighet att tjäna egna pengar och därmed fått ökad kontroll och makt över sitt eget liv. Men vår nuvarande föräldraförsäkring och utformningen av den kom till i en annan tid, och vi menar att det nu är hög tid att den moderniseras och anpassas till dagens läge. Att i det här läget i stället föreslå att utöka antalet lediga dagar med en familjevecka menar vi är helt fel väg att gå. Att betala människor för att inte arbeta, i när vi behöver fler som arbetar och betalar skatt till vårt gemensamma, är inte bara slöseri; det är en kvinnofälla. För den som inte har kommit in på svensk arbetsmarknad är det avgörande att det är lätt att lämna barnen på förskola och att drivkrafterna att söka arbete är starka och tydliga. För att stärka arbetslinjen för den som aldrig har fått sitt första jobb, inte minst utrikes födda kvinnor, menar vi att en växling behöver göras mellan föräldrapenning och utökad förskola. Generösare förskola och med föräldrapenning ger drivkrafter att söka arbete. Vi menar att föräldrapenningen för den som inte har arbetat i bör begränsas till . För att ytterligare förstärka arbetslinjen föreslår också att vi ska införa sfi för föräldralediga kvinnor. På så sätt förstärker vi arbetslinjen tidigare. I förlängningen gynnar detta inte minst de barn vars föräldrar går till jobbet. Med det vill jag yrka bifall till punkt 1 under reservation 1 och tacka för ordet. 24 (SD): Vi debatterar nu socialförsäkringsutskottets betänkande om ekonomisk familjepolitik. Jag vill börja med att yrka bifall till vår reservation nr 7, men vi står givetvis bakom samtliga våra reservationer. Familjen är samhällets viktigaste och mest grundläggande gemenskap. Den lägger hela grunden för barnens uppväxt och deras välmående, eller så sätter den dem kanske i en utsatt situation. Starka och trygga familjer är därför en nödvändig förutsättning för harmoniska samhällsförhållanden. Vår utgångspunkt är att skapa jämlika förutsättningar för en ekonomisk trygghet men också för valfrihet och flexibilitet för att varje familj sedan ska kunna få ihop sitt eget livspussel. Utgångspunkten är givetvis att barnets bästa alltid ska beaktas i alla situationer som berör barn. Det är naturligtvis också viktigt, framför allt nu i den här krisen, att vi kan skapa en så trygg tillvaro för familjer som möjligt Vi vill redan tidigt skapa så goda förutsättningar som möjligt för både föräldrar och barn. Vi vill därför underlätta för både mamman och barnet i slutet av graviditeten genom att införa med graviditetspenning för alla gravida som vill och behöver varva ned före förlossningen, oavsett om man har besvär eller ej. ska kunna tas ut valfritt under den sista graviditetsmånaden. Det finns redan graviditetspenning. ges en del gravida denna ersättning, kanske för att det är svårt på arbetsplatsen eller hälsotillståndet hos mamman är svårt, medan andra får välja att ta ut sina föräldradagar . Besluten kan upplevas vara godtyckliga och skiljer sig åt över landet. Vi anser att alla borde få en möjlighet att minska stressen och belastningen inför förlossningen. Forskningen tycks visa att stress kan vara skadligt för barnet, och det kan riskera att orsaka komplikationer vid en förlossning eller till och med framkalla en för tidig födsel. Det är därför positivt att även har liknande förslag om detta. Men det är för mig en gåta varför inte fler partier står bakom denna rättighet, och det är en gåta varför det inte införts tidigare. I en framtida konservativ regering ser jag detta som en självklar kvinnovänlig reform. vill också nå en helt flexibel föräldraförsäkring för att värna familjers valfrihet så att de kan få sitt livspussel att fungera, till skillnad från Socialdemokraterna som vill in i familjernas vardagsrum och diktera deras livspussel. De har även drivit igenom att EU och kan bestämma över vår familjepolitik och fördelning av föräldradagar. Det borde först och främst åtminstone ligga på nationell nivå. Som jag ser det borde det i det här fallet ligga på familjenivå att besluta om det. Vi vill dessutom utöka flexibiliteten genom att utreda möjligheten att kunna överlåta dagar till mor- och farföräldrar. Det är givetvis viktigt med ett delat föräldraansvar. Men kvoterade dagar utgår inte från familjens bästa och i synnerhet inte barnets bästa utan försvårar och begränsar familjers vardagsliv. Vi ser att det slår fel ut när dagar förfaller för att föräldrar av olika anledningar inte kan ta ut sina dagar. Det gäller exempelvis egenföretagare eller i familjesituationer där det kanske råder en tvist och den ena föräldern ej vill utnyttja sina dagar. Detta drabbar framför allt barnet. Säga vad man vill om regeringen, men meningen kan väl ändå inte vara att begränsa och göra det svårt för landets barnfamiljer. Jag tror att regeringen stirrat sig blind på att uppnå en fin statistik och glömt kompassen på vägen. Givetvis vill jag och särskilt understryka och poängtera att det är viktigt med ett delat föräldraansvar under barnens uppväxt där man gemensamt tar ansvar för vardagspusslet och allt vad det innebär. Vi lever i en modern tid, och så ska det självklart vara. Men regeringens retorik målar upp en bild av att det skulle vara kvinnofientligt och en kvinnofälla att investera med sina egna barn. Jag menar att det snarare stressar våra mammor och pappor att tidigare än vad som kanske är barnets bästa återgå till arbete för att passa in i den mall som målas upp och förväntas. Varför ska tid med barnen under småbarnsåren nedvärderas av regeringen? Jag förstår inte det. Utgångspunkten borde väl i stället vara att skapa förutsättningar för att föräldraledigheten ska ge så små negativa ekonomiska konsekvenser som möjligt för att uppmuntra tid med barnen oavsett om man är mamma eller pappa i stället för att uppnå något med tvång. Vi ser givetvis att långa tider med föräldraledigt eller deltidsarbete kan ge ekonomiska konsekvenser. Men då borde man i stället utreda ett system som stärker pensionerna och bidrar till jämställdhet oavsett vem som nyttjar föräldradagarna. Det menar jag bidrar till både valfrihet och jämställdhet på riktigt. Ett ytterligare sätt att öka den ekonomiska tryggheten för barnfamiljer är att den sjukpenninggrundande inkomsten borde vara skyddad längre än dagens orimliga gräns där det max får gå och barnet får ett syskon eller föräldern återgår i arbete. Givetvis borde förlängas till .