prot · H80936 · 2020-11-17 00:00:00 — Resultatet blir att det kommer att läggas en våt filt över utvecklingen i framför allt kommun, vilket kan komma att begränsa utvecklingen även för närliggande kommuner. Detta görs som man i många andra länder där man har liknande problematik pekar ut farleder i luften för att minimera påverkansområdena på marken i stället för att, som nu råkat ut för, hela områden i princip beläggs med byggförbud. I förlängningen hotar detta delar av Sverigeförhandlingen. har förbundit sig att bygga ett stort antal bostäder, som bland annat ska finansiera förlängningen av . Även och medfinansierar. Detta skulle öppna stora möjligheter för tusentals människor att bo och verka i området och att åka kollektivt till arbetet. hotas en del av detta viktiga projekt, inte minst kollektivtrafikprojektet, av att man helt enkelt inte kommer att kunna sälja mark för att bygga bostäder. När beslutet om nya miljötillstånd skulle fattas överklagade tillståndet och drev igenom ett avsteg från trafikbullerförordningen som innebar en gräns på i påverkansområdet i stället för de som nämns i trafikbullerförordningen. Detta beslut tar liten hänsyn till teknikutveckling och en framtida allt tystare infrastruktur. I fallet med är detta en game changer som innebär att större områden än nödvändigt beläggs med byggförbud. Planerna på att förlänga till City via riskerar att skjutas . Jag ser detta som ett exempel på en bristfällig styrning av myndigheter. och kan inte jobba i silor. De måste se till helheten och övriga åtaganden som staten har. Är regeringen beredd att se över styrningen av de statliga verken så att en bättre helhet i agerandet uppnås och fler bostäder därmed kan byggas? 52 Infrastrukturminister (S): I själva sakfrågan har jag klargjort att jag som statsråd inte kan gå in på eller gripa in i ett pågående ärende där har lämnat underlag för beslut. Vid ett överklagande kommer det att ligga på bland annat mitt bord att fälla ett avgörande. Därför ska jag vara försiktig med att uttala mig. Generellt sett är det ändå intressant att nu lyfter fram Sverigeförhandlingen – men uppenbarligen bara i . I Sverigeförhandlingen ligger nämligen även byggandet av nya stambanor och att man ska möjliggöra nya infrastrukturinvesteringar. Det gäller inte bara utan även stambanor i , , , och . Det här är intressant. Jag hoppas att ändå står bakom Sverigeförhandlingens förslag. I varje fall gör moderater det i dessa regionerna. De ser förutsättningarna att kunna bygga fler bostäder i hela och inte bara i . Skälet till att jag frågar är att uppenbarligen har ändrat sig sedan de påbörjade processen med Sverigeförhandlingen. Men står man på nationell nivå inte fullt ut bakom en satsning som ger möjlighet till bostadsbyggande i hela landet. Även om detta är en infrastrukturdebatt lyfter interpellanten även upp bostadsbyggande. Man ska kanske i sammanhanget komma ihåg att gör kraftiga, för att inte säga brutala, besparingar vad gäller stödet för just bostadsbyggande. De vill dra ned till exempel investeringsstöden med totalt närmare 4 miljarder – 3,1 miljarder plus ett nej till energieffektivisering i flerbostadshus. väljer att göra ganska stora besparingar i sitt budgetalternativ. Vi vet ju att investeringsstöden har varit helt avgörande för att man i många delar av landet har byggt bostäder. Nog är det viktigt att vi ser till att få fart på bostadsbyggandet i landet. Det har vi fått under våra regeringsår. Och nog är det bra att vi hittar både bra incitament och bra regelverk för det. Men i den del som rör Sverigeförhandlingen är jag intresserad av att höra om är lika engagerad i frågan som rör bostadsbyggande och förutsättningar i andra delar av landet än bara . 53 (M): Självklart är vi intresserade av att det byggs bostäder i hela . Det som är viktigt är att man tittar på den samhällsekonomiska lönsamheten för de investeringar som skattepengarna används till. När det gäller bostadsbyggandet är det viktigt att utöka pendlingsområdena och inte fokuserar på ändstationerna, vilket i stor utsträckning görs i fråga om höghastighetstågen. Det här gäller inte minst med tanke på vad som hänt nu i och med svar som säger att man ska banta projektet till 205 miljarder. Ingen expert mig veterligen tror att detta över huvud taget är möjligt. Man har flyttat ut stationerna så att värdet av att kunna pendla inom olika regioner helt har tagits bort. Det finns många frågor runt höghastighetstågen. Innan vi lägger ut den mängd pengar som det handlar om behöver man säkerställa att det finns en samhällsekonomiskt rimlig kalkyl för att göra en sådan investering. till klimatmålen är det viktigt att vi får till möjligheter att åka kollektivt och att byggandet kan ske genom att vi utökar tätorter och bygger i kollektivtrafiknära lägen. Processerna är långa och kostnaderna för att bygga i vissa lägen är väldigt höga med de bullerregler vi har och det agerande som inblandade myndigheter har, inklusive statens förlängda arm länsstyrelserna. Dessutom kan det vara svårt att över huvud taget bygga. Som jag sa i mitt tidigare inlägg måste vi självklart reservera mark för framtida infrastrukturinvesteringar, men det måste ske med inriktningen att det ska påverka mängden byggbar mark i så liten omfattning som möjligt. Förutom finns fler exempel där vill reservera mark. Det gäller den östliga förbindelsen. Jag förstår att infrastrukturministern inte kan yttra sig om enskilda fall. Men även här har tagit i med hängslen och livrem. har undantagit väldigt stora områden på en plats som är prime location i , med möjlighet att bygga väldigt många bostäder. Man rycker här undan mattan för delar av projektet. Flera tusen bostäder riskerar att försvinna här för att man inte pekar ut ett ställe där man kan tänka sig att ha den östliga förbindelsen. I stället pekar man ut ett antal olika alternativ och vill att samtliga ska vara av riksintresse. Jag tycker att det här är en viktig principiell diskussion. Det handlar inte om enstaka projekt, utan det handlar om ett mönster. Statens förlängda arm , och, i fallet med , även , det vill säga ett antal statliga verk, har i uppdrag att bevaka olika delar av lagstiftningen. Men de har inte ett tydligt uppdrag att se till helheten: Hur ska man förhålla sig till andra statliga åtaganden som finns i Sverigeförhandlingen? Hur ska man se på byggandet av bostäder, som rimligtvis borde vara ett riksintresse? Man kan inte jobba i silon, utan man måste se till att det hela är rimligt. Man kan inte ta för stor del av marken i anspråk. Detta måste finnas i deras uppdrag. Jag skulle vilja höra ur ett mer generellt perspektiv hur infrastrukturministern ser på ett specifikt uppdrag till i detta fall att försöka minimera marken som påverkas av reservaten. Man skulle kunna ha det i sitt uppdrag så att man säkerställer att så mycket byggbar mark som möjligt finns kvar. 54 Infrastrukturminister (S): I grunden finns alltid dessa målkonflikter, inte minst vid byggandet av infrastruktursatsningar i . För inte så länge sedan deltog jag i en interpellationsdebatt som handlade om odlingsbar mark. Där fanns naturligtvis samma slags målkonflikt. Vi i har tagit väldigt många steg för att kunna kombinera planering, genomförande och byggande av infrastruktur med bostadsbyggande. Det har inte minst skett tack vare det förhållningssätt som Sverigeförhandlingen hade och som vi i den förra nationella planen aviserade. I anslutning till planerandet och genomförandet av infrastruktur ska man alltså också beakta och skapa möjlighet för bostadsbyggande. Det förenklar och samordnar planeringsprocesserna på ett helt annat sätt . Av detta skäl kan vi se att exempelvis en satsning på fyrspår mellan och kan ge möjlighet till uppemot 50 000 bostäder. Längs nya stambanor kan man se en möjlig satsning på bostadsbyggande för uppemot 100 000 bostäder. är mest intresserad av den del av Sverigeförhandlingen som rör och inte den som rör andra delar av landet. Jag tycker att förhållningssättet bör vara likadant i som i andra delar av landet. Det innebär att vi ska skapa förutsättningar för att bygga samhälle och bostäder när vi uppför infrastruktur. Men våra myndigheter, oavsett om det gäller , eller, som i detta fall, , har också att följa de lagar och förordningar som själv har varit med och fattat beslut om i riksdag. Det handlar om de bullerförordningar och andra lagar och regler som finns. Dessa kan sedan överklagas, och när något överklagas landar det hos regeringen. Det är därför jag inte uttalar mig i det enskilda fallet. Generellt sett ska myndigheter självklart samverka, även med kommuner och regioner, för att hitta smarta lösningar som gör att vi kan bygga än mer infrastruktur. Det kommer att behövas för att vidga pendlingen i arbetsmarknadsregionerna. Det gör att vi kan fortsätta få fart på bostadsbyggandet efter den låga volym vi hade efter en period med en regering som inte engagerade sig i förutsättningarna för att få fart på bostadsbyggandet. 55 (M): Det här är viktiga frågor för framtid. Jag hade intressant nog ett möte precis före interpellationsdebatten där diskussionen om bland annat planprocesser kom upp. Frustrationen hos den jag talade med var väldigt stor. Man sa att svårigheterna att bygga var oerhört stora, inte minst vad gäller stora infrastruktursatsningar. Processerna är oerhört långa på grund av regelverket för byggnation och möjligheterna för enskilda personer att överklaga. Även om myndigheterna har till uppgift att se till att lagstiftningen följs finns det anledning för oss alla att vara självkritiska med tanke på det system vi har skapat. Det här gör att det är betydligt svårare, tar och är dyrare att bygga viktig infrastruktur. Det blir väldigt tydligt om man tittar runt om i världen och ser hur snabbt andra kan få till byggnation av alla typer av infrastruktursatsningar. Vi däremot hamnar i långa processer för att vi ska ta hänsyn till bullerregler i vilka man i sin tur inte har tagit hänsyn till att tekniken har utvecklats för hur man påverkas inne i bostäder. Det tas heller ingen hänsyn till andra moderniseringar som har skett. Det finns anledning att se över regelverket. I det här fallet tycker jag att ska ha i uppdrag att när man ser till riksintressen säkerställa att ta så lite mark i anspråk som möjligt vid infrastruktursatsningar. Det måste bli så mycket byggbar mark som möjligt kvar. Det är den frågan jag vill ställa till infrastrukturministern. Är ministern och regeringen beredda att, utan att ta ställning i ett enskilt fall, se över uppdraget till för att säkerställa att man inte i onödan lägger våta filtar över stora markområden? 56 Infrastrukturminister (S): Det är självklart att man inte i onödan ska ta i anspråk mark som inte behöver användas för byggande av infrastruktur. Om det är möjligt att använda den till bostadsbyggande eller annat ska det naturligtvis vara utgångspunkten. Så är det när det gäller odlingsbar mark, och så är det när det gäller bostadsbyggande. Den målkonflikten är väl bekant. Det är klart att samordningen måste fungera på ett sätt som gör att man kan få bästa möjliga samhällsnytta. Jag gav i uppdrag till och länsstyrelserna att titta på planeringsprocessen för att se om vi kan förenkla den för att kunna genomföra stora infrastruktursatsningar snabbare. Det var bland annat efter oro både i och i vid byggandet av Norrbotniabanan men också längs Ostlänken, där landshövdingen sa att det finns en risk att det blir problem med stora projekt, med den planprocess som finns. har vi låtit och komma med lite olika typer av förslag för att underlätta här. Ett av dem är att förskottera medel för infrastrukturinvesteringar till länsstyrelserna – en viss liten del för att underlätta en tidig administrativ process och på det sättet komma snabbare fram. När vi jämför med hur snabbt det går i länder som eller andra länder i världen när det gäller satsning på och byggande av infrastruktur ska vi, inte minst i denna kammare, vara medvetna om att den grundläggande skillnaden är att vi i har möjligheter både för enskilda individer och för kommuner och regioner att säga stopp för att miljövärden allvarligt hotas eller för att de vill vara med och besluta i processen. Det är en god demokratisk ordning som vi måste ha ork och kraft att försvara i riksdag. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2020/21:71 om Transportstyrelsens hantering av trafiktillstånd 57 Infrastrukturminister (S): har ställt två frågor till mig om Transportstyrelsens hantering av trafiktillstånd för yrkesmässig trafik. Regeringen och ansvariga myndigheter på transportområdet har agerat för att mildra effekterna för företag med anledning av coronapandemin. När det gäller Transportstyrelsen har myndigheten fattat en mängd beslut för att underlätta för företag och individer. Det är bland annat insatser för att effektivisera och förenkla handläggning av ärenden. är det viktigt att understryka vikten av att effektivisering och förenkling inte får påverka myndighetens förutsättningar att göra rättssäkra och kvalitativa ärendebedömningar. När det gäller EU-regler om yrkesmässig trafik krävs att företag som bedriver yrkesmässig trafik ska förfoga över ett eller flera fordon och att dessa används kontinuerligt. Transportstyrelsen medger normalt en tidsfrist för företagen att anmäla fordon för användning i yrkesmässig trafik, vilket är den maximala tid som kan medges enligt . I Transportstyrelsens branschdialog understryks vikten att höra av sig till myndigheten i de fall företaget får en underrättelse om att trafiktillstånd kan komma att återkallas. När företagen meddelar myndigheten kan företagen ges anstånd med sin anmälan och på så vis förhindra att tillstånd återkallas. Utöver detta har Transportstyrelsen även gett förlängd tid med att komma in med olika handlingar och underlag, både vid en tillståndsansökan och vid en tillsyn, för att underlätta för seriösa företag som på olika sätt drabbats av pandemin. Jag kommer att fortsätta att verka för att myndigheternas ärendehanteringar ska vara effektiva och rättssäkra. 58 (SD): Tack för svaret, statsrådet ! Att ställa fordon och förare till allmänhetens förfogande kräver att man har tillstånd för att bedriva yrkesmässig trafik. Det kan vara gods, och det kan också vara persontrafik. Den myndighet som har att hantera detta är Transportstyrelsen. De granskar att man har de förutsättningar som krävs för att få ett tillstånd. De tittar också löpande på om man sköter sig, så att det inte händer något under resans gång. De är alltså också en tillsynsmyndighet. Grunden för att få ett trafiktillstånd är att man är faktiskt och fast etablerad i en medlemsstat, har gott anseende, har tillräckliga ekonomiska resurser och har erforderligt yrkeskunnande. Så står det i artikel 3 i EU:s förordning 1071. Vad som har skett nu under pandemin är att det blir långa handläggningstider. Om man ska söka ett nytt trafiktillstånd är handläggningstiden , och det spelar ingen roll om man har haft en verksamhet tidigare och har varit borta från transportsektorn och sedan kommit tillbaka. Det är alldeles på tok . Om vi tittar på vad som står i förvaltningslagen ser vi att det ställs högre krav på en myndighet. är , vilket motsvarar . Jag inser också att de inte sitter och lusläser under varje arbetstimme , men det är för att administrera ett hyggligt enkelt ärende. Hur det än är i dessa tider då folk blir arbetslösa finns det företag som både startar upp och utökar verksamhet, och då måste myndigheterna vara lite snabbare i sitt sätt att handlägga det. Då är nio veckors handläggningstid inte godtagbart. Det är några delar i svaret från ministern som jag gärna vill utveckla. Där sägs bland annat så här: ”Det är bland annat insatser för att effektivisera och förenkla handläggning av ärenden. är det viktigt att understryka vikten av att effektivisering och förenkling inte får påverka myndighetens förutsättningar att göra rättssäkra och kvalitativa ärendebedömningar.” Det är helt klart, men det pågår också, vill jag påstå, en del onödigt arbete som så att säga förtar effektiviteten hos myndighetens eget arbete. Det gäller att hushålla effektivt med resurserna för att få så mycket som möjligt gjort utan att för den sakens skull tulla på rättssäkerheten. har en del företag fått brev från myndigheten där det står att deras tillstånd ska återkallas på grund av att de har fordon som är avställda. Man kan ju bedriva en verksamhet som egentligen inte grundar sig på transporter men där transporter är en del av företagets verksamhet. Eftersom efterfrågan numera är väldigt låg, framför allt på persontransporter då folk uppmanas att stanna hemma, ställer man av sitt fordon i avvaktan på att det ska bli bättre medan den andra delen av företaget rullar på. Men då är Transportstyrelsen där och drar och vill återkalla tillståndet. Det är inte acceptabelt att lägga så mycket krut på något som egentligen inte är nödvändigt. Då är det bättre att lägga det på att få en snabbare handläggning för dem som vill starta upp . 59 Infrastrukturminister (S): När det gäller argumentation om hur Transportstyrelsens arbete fortgår och att det pågår en del onödigt arbete, för att citera , har Transportstyrelsen under pandemin hanterat tusentals och åter tusentals ärenden för att under en kris, som inte minst drabbat transportsektorn, skapa de bästa förutsättningarna för dem som jobbar inom åkeribranschen och andra näringar, skapa möjligheter att skjuta på certifieringar eller regelverk och hitta sätt att underlätta för alla som ser till att Transportsverige hålls rullande. Jag kan tänka mig att många av de tjänstemän som jobbar på Transportstyrelsen har fått lägga hur många timmar som helst på att underlätta och se till att hålls rullande. Vi har sett hur godstransporter har kunnat fungera fast vi är mitt i en pandemi, hur vi har kunnat säkerställa livsmedelsförsörjning och import och export, hur åkerinäringen har kunnat fungera, hur vi har kunnat hitta smarta och bra lösningar för olika krav på certifieringar, vare sig det varit YKB, som och jag har debatterat tidigare, eller andra typer av tillstånd. Jag vill nog påstå att man verkligen har försökt göra sitt yttersta för att mitt i en pandemi, med den omsorg man ska ha om medarbetare som jobbar inom statlig sektor, ändå göra det bästa. Det är klart att jag vet att detta måste vara utgångspunkten även när Transportstyrelsen arbetar . Därför är också regelverket sådant att man naturligtvis kan förvarna genom branschdialog och tala om att man vill att underlag kommer in tidigt, så att man kan beakta omständigheterna särskilt. Man har också varit noga med att ibland ge förlängd tid att inkomma med ansökningar för att kunna ta hänsyn till den kris och den situation som råder. Jag har svårt för en agitation där man så tydligt försöker säga att myndigheterna nästan medvetet skulle försvåra. Detta är inte ett faktum. Den myndighetskritik som ibland ägnar sig åt känner vi igen från andra länder och andra sammanhang. Men vi har ett läge där vi snarare borde bygga på gemensam tillit och tilltro till att vi allihop, i de olika roller som finns, anstränger oss att lösa den samhällsutmaning som vi just nu står inför: en pandemi som drabbar inte minst transportsektorn väldigt hårt. Det är klart att det uppdrag som Transportstyrelsen har är att utöva tillsyn och följa det regelverk som har fastställt och som regeringen i något fall fastställt genom olika typer av regleringar. Finns det regleringar som behöver förändras? Låt oss då ta reda på dessa! Vi har under den här pandemin listat ett flertal förändringar som vi också genomfört – just för att underlätta. Men vi kan inte ha en ordning där Transportstyrelsen själv väljer att frångå beslut som fattats demokratiskt i riksdag. I stället uppmärksammar de och inte minst regeringen på att det finns skäl att göra en förändring, som i fallet med YKB, så att vi kan underlätta än mer för transportbranschen. Jag hoppas verkligen att ändå ser nyttan och vikten av att vi har en transportstyrelse som arbetar ordentligt och intensivt för att underlätta för den svenska transportnäringen. 60 (SD): Jag tackar statsrådet för svaret. Kritik kan man framföra utan att för den sakens skull bli beskylld för att vilja omstörta någon form av verksamhet. Det är inte det som det handlar om. Vad det handlar om är de människor som jobbar och sliter. Det är oerhört många människor som lägger ned ett enormt arbete ute i vårt samhälle för att få vardagen att gå runt, för att vårt samhälle ska fungera och för att transportverksamheten ska fungera. Den del av Transportsverige som rullar har ju sina tillstånd. Det är inga konstigheter i det. Problemet är de som är tvungna att ställa av sitt enda fordon i avvaktan på att pandemin ska gå över. Då är myndigheten blixtsnabbt där och vill vidta en åtgärd. Det står så här i artikel 13 i förordning 1071, och det är ganska viktigt: ”Om den behöriga myndigheten konstaterar att ett företag riskerar att inte längre uppfylla kraven i artikel 3 ska den underrätta företaget om detta. Om den behöriga myndigheten konstaterar att ett eller flera av dessa krav är uppfyllda, får den bevilja företaget en av följande tidsfrister.” Där kommer sexmånadersgränsen in. Man hänvisar alltså till artikel 3, där det står att företag ska ”vara faktiskt och fast etablerade i en medlemsstat”, ett villkor som är uppfyllt, och ”ha gott anseende”, ett villkor som också är uppfyllt. De ska vidare ”ha tillräckliga ekonomiska resurser” och ”ha erforderligt yrkeskunnande” – även dessa villkor är uppfyllda. Ändå går man in och vidtar en åtgärd på grund av att vi har en pandemi, både i och i världen i övrigt, som gör att verksamheten inte fungerar så som den normalt gör. Det här fick naturligtvis en företagare att tillskriva EU, eftersom det hänvisas till EU. Han fick ett svar därifrån. Det är ganska intressant att läsa det svaret. Sexmånadersgränsen är ju det som cirkulerar. Det står så här: Som ett preliminärt uttalande vill vi först framhålla att detta svar ger uttryck för Europeiska kommissionens uppfattning. Endast Europeiska unionens domstol är behörig att avgöra hur unionsrätten ska tolkas. Här backar man lite grann från den hårda tolkningen av detta . Man hävdar att det är domstolen som gör tolkningen, inte Europeiska kommissionen. Vidare står det så här: Vi anser att pandemin, som har orsakat en nedgång eller i vissa fall till och med ett tillfälligt avbrott i vägtransportföretagens verksamhet, vederbörligen bör beaktas av de nationella myndigheterna när de bedömer om ett företag uppfyller de krav som ställs för att få behålla sitt tillstånd. Det finns möjlighet för de nationella myndigheterna att avstå från att lägga ett brev på lådan där man hotar med att dra in tillståndet. Det är fritt för myndigheten i att göra detta. Man hävdar från Transportstyrelsens sida att EU ställer det kravet. Men enligt enhetschefen – jag ber om ursäkt om jag inte uttalade namnet rätt – svar, som jag läste ur, finns det trots allt en möjlighet för svenska myndigheter att vara lite mjukare i sin uppfattning. Kammaren beslutade på förslag av andre vice talmannen att ajournera sammanträdet till . § 14 (forts.) Svar på interpellation 2020/21:71 om Transportstyrelsens hantering av trafiktillstånd 61 Infrastrukturminister (S): Tack, , för engagemanget! Det är viktigt. Jag ville förra gången göra en poäng av att vi måste förstå att vi lever i en pandemi i en situation där alla verkligen försöker att göra sitt yttersta för att hitta lösningar och inte minst underlätta för hela samhället och i det här sammanhanget också för transportverksamheterna i . På det sättet har vi lyckats väl. Vi har kunnat se till att åkeriverksamheter har fungerat. Man har löst ut YKB-frågan och gett väldigt många dispenser. Vi har hittat bra lösningar för flyget och andra delar av transportsystemet.