prot · H709110 · 2020-04-23 00:00:00 — För många kommuner var situationen redan före coronakrisen helt ohållbar. Situationen har som jag brukar nämna försämrats dramatiskt , när dagens regering tog över ansvaret. SKR, Kommuner och Regioner, redovisade i en omfattande rapport hur det under Alliansens regeringstid rådde balans mellan skatteintäkter och utgifter för kommunsektorn och att kommunsektorn då också redovisade stabila överskott, även under finanskrisen. Men har obalanserna ökat. ser vi rena larmrapporter om att kommun efter kommun i praktiken inte får ekonomin att gå ihop, och det gällde redan före coronakrisen. En viss tröst är såklart det tillskott om totalt 7,5 miljarder som nämnde tidigare och som blev resultatet av initiativ i finansutskottet med stöd av övriga oppositionen. Men i dagens krisläge lär dessa pengar inte räcka. Grunden för den moderata politiken och våra moderata budgetar är alltid: Det viktigaste först. Det har varit vårt huvudbudskap i alla ekonomisk-politiska debatter – att man måste prioritera. Vi moderater sa nej till friår, och vi sa nej till det ineffektiva ingångsavdraget för nyanlända. Vi skar ned på biståndet, som ligger långt högre än , och vi sparade på ineffektiv klimatpolitik, alltför höga migrationskostnader och meningslösa byggsubventioner. Vi avvecklade också onödiga myndigheter och satsade i stället på det som är allra viktigast för skattebetalarna och viktigast för : kommunerna, välfärden och tryggheten. Vi gjorde det som vi tog viktiga steg mot tillväxt, ökad sysselsättning, sänkta skatter och minskat bidragsberoende. Man kan göra båda – om man prioriterar. om det kommunala utjämningssystemet Spridningen av coronaviruset är allvarlig ur flera aspekter, inte bara de medicinska. Effekterna för samhällsekonomin blir allt tydligare, och detta kommer att slå stenhårt mot kommunsektorn i ett läge där det är extra viktigt att kommuner och regioner står starka. Under finanskrisen tillförde alliansregeringen mycket stora belopp till kommunsektorn, vilket gjorde att man slapp göra sig av med personal. Vi tryggade välfärdsverksamheterna trots den djupa krisen. Samma sak lär bli nödvändigt i dagens kris. Det finns dessutom all anledning att ha beredskap i statens budget för att permanent prioritera kommunsektorn och välfärden. Och att prioritera vissa delar betyder som bekant även att man måste prioritera bort annat. Om regeringen behöver tips på besparingar rekommenderar jag som sagt budgetmotion , och vi lär återkomma med mer i kommande budgetmotioner. Under de år jag har haft ansvaret för de kommunala frågorna för i finansutskottet har jag envist, i varje anförande, varnat för att vi kommer att gå in i sämre tider och att det då är allvarligt att förutsättningarna är så mycket sämre än de hade kunnat vara. ser vi hur det har blivit. hade redan före coronakrisen EU:s lägsta tillväxt per capita, enligt prognoserna, och vi hade den snabbast stigande arbetslösheten i hela EU. När regeringen tillträdde låg på plats 12 i EU när det gällde arbetslösheten, och redan före coronakrisen hade vi halkat ned till plats 22 av EU:s 28 länder. Arbetslösheten i steg redan före krisen snabbast i hela EU, och ökar arbetslösheten snabbt. Regeringen har försuttit alla chanser att under högkonjunkturen göra viktiga reformer för att rusta . Det enda som är till fördel är den förhållandevis låga statsskulden, som minskat under både borgerliga och socialdemokratiska regeringar. går i övrigt kraftigt försvagat in i en mycket osäker framtid. Vi går in i en ny kris med extremt låga räntor som inte möjliggör några större stimulanser den vägen, vi går in i den med EU:s lägsta tillväxt per capita, vi går in i den med den högsta arbetslöshet i högkonjunktur som upplevt i modern tid och vi går in i den med ett mycket stort utanförskap. ser vi stora brister i viktiga samhällsfunktioner som sjukvård och rättsväsen, och många kommuner har det extremt tufft ekonomiskt. Det har sällan varit viktigare att prioritera än det är . Med rätt prioriteringar kan vi motverka en onödigt stor ökning av statsskulden, stärka sjukvården och den kommunala välfärden och återstarta ekonomin genom investeringar, stimulanser och sänkta skatter. Men om vi prioriterar fel kommer coronakrisen att medföra långsiktigt allvarliga ekonomiska konsekvenser som är svåra att överblicka, både för statsfinanserna och för den hårt prövade svenska kommunsektorn. Att prioritera något innebär som sagt även att prioritera bort saker som är mindre viktiga. Kanske kan den pågående krisen få även regeringsunderlaget att inse behovet av prioritering? Jag hoppas det, för då finns det många bra moderata förslag att ta fasta på. Just nu måste allt vårt fokus i denna kammare ligga på att hantera den akuta krisen, både vad gäller smittskydd och de samhällsekonomiska effekterna av coronakrisen. I det arbetet försöker vi moderater bidra med konstruktiva och väl genomarbetade förslag, som regeringen glädjande nog till stora delar tagit till sig helt eller delvis. Men är krisen över, och då är det oerhört viktigt att svensk politik drar lärdomar. om det kommunala utjämningssystemet Det är helt uppenbart för de flesta att samhällsekonomins samlade resurser inte använts optimalt för att förbereda samhället för oväntade kriser. Vi prioriterar inte heller de saker som medborgarna tycker är viktigast – sjukvård, omsorg och trygghet. Detta har givetvis alla regeringar och partier ett gemensamt ansvar för, även om det blivit betydligt sämre under nuvarande regering. Ska vi bli bättre på detta framöver gäller det också att politiken orkar prioritera betydligt bättre än vad man gjort tidigare. Två av de sektorer som måste prioriteras upp är just sjukvården och den kommunala omsorgen om framför allt våra äldre. 9 (SD): har granskat det kommunala utjämningssystemet. Redan innan coronaviruset drabbade gick många kommuner på knäna. som regeringen fört en vårdslös migrationspolitik har kostnaderna för detta vältrats över på kommunerna. har länge påpekat att staten måste ta ett större ekonomiskt ansvar för de kostnader som uppkommit på grund av hanteringen av migration och integration. är ett stort land till ytan – ett av största. Bland annat är det just att vi är ett stort avlångt land som ger kommuner olika förutsättningar att erbjuda den basservice som invånarna har rätt att förvänta sig. För glesbygdskommuner är det en utmaning att få budgeten att gå ihop då arbetstillfällena sällan är tillräckligt många. Därför anser att det är självklart att utjämningssystemet ska stötta glesbygdskommuner. Men vi har också stora städer, och , som erhåller enorma bidrag i det kommunala utjämningssystemet. Hur har det kunnat gå så här illa? När utjämningssystemet infördes var tanken just att stötta glesbygden, inte de största städerna i . Något är fundamentalt fel när geografiskt välbelägna städer med stora grupper i arbetsför ålder behöver ekonomiska bidrag. Varför behöver mer ekonomiskt stöd än över 50 av de minsta kommunerna tillsammans? Det finns säkert många anledningar till att vore bankrutt utan utjämningsstödet, och det borde ligga i hela intresse att arbeta för att inte ska förbli en kommun som lever på bidrag under en oöverskådlig framtid. För att det kommunala utjämningssystemet ska fungera rättvist krävs det att arbetsföra invånare i storstäder faktiskt arbetar. En kommun behöver skatteintäkter för sin drift, och en stor kommun som behöver stora intäkter. I är sysselsättningsgraden bland vuxna . Den siffran ska jämföras med i sin helhet, där sysselsättningsgraden är . Det är mycket dyrt för samhället att arbetsföra invånare lever på bidrag i stället för att bidra med skatt. Tyvärr är situationen mycket värre än vad sysselsättningsgraden visar. släpptes en rapport av Entreprenörskapsforum som heter När blir utrikes födda självförsörjande? Studien är gjord med anledning av att har det största sysselsättningsgapet mellan utrikes och inrikes födda i hela . om det kommunala utjämningssystemet Om man tittar bortom det trubbiga verktyget sysselsättningsgrad är självförsörjandegraden mer intressant. Självförsörjandegraden utgörs av fyra basbelopp, vilket 2019 var . Det är brutto – en blygsam nivå som ska täcka levnadskostnaderna i en storstad. I rapporten kan man läsa följande: ”En majoritet av utrikes födda i arbetsför ålder har inte uppnått självförsörjning. var drygt 600 000 utrikes födda i arbetsför ålder inte självförsörjande. Högt räknat var av individer med härkomst i respektive självförsörjande 2016. Motsvarande uppskattningar för inrikes födda och individer från våra nordiska grannländer låg på . Självförsörjningsgraden är betydligt lägre än sysselsättningsgraden.” Vidare kan man läsa detta: ”Det finns stora lokala variationer i självförsörjningsgrad. arbetsmarknadsregion uppvisar högre självförsörjningsgrad än rikssnittet och ligger under rikssnittet.” ligger alltså när det gäller individer som kan försörja sig. För Malmös del förklarar detta säkert en hel del, och det är just det här vi bör ifrågasätta. Vi kan inte fortsätta med ett utjämningssystem som bidrar till att upprätthålla denna djupgrav mellan dem som är självförsörjande och dem som inte är självförsörjande. välfärd bygger på att alla som är arbetsföra bidrar genom just arbete och genom att vara självförsörjande. På grund av och de åtgärder regeringen och därmed implementerar står just nu inför en enorm ekonomisk utmaning, såväl i landet som när det gäller vårt åtagande gentemot EU. ser ingen anledning att i denna situation inkomma med vare sig en följdmotion eller ett särskilt yttrande, men jag vill ändå passa på att säga att vi inte är nöjda med det kommunala utjämningssystemet. Tvärtom – vill vi se att utjämningssystemet ses över i grunden. Det är glädjande att komma ut som sista talare och höra att alla här är överens om att vi måste få in fler i arbete. Jag hoppas verkligen att vi gemensamt kan se till att alla de som är arbetsföra kommer in i arbete och kan försörja sig. I detta anförande instämde (SD). 10 (S) replik: Vi har i denna debatt kunnat ta del av regionalpolitiska beskrivningar. Det har bland annat handlat om att man vill förstärka en ända av landet som man känner ett stort engagemang för, exempelvis . I detta anförande fick vi höra att en del av landet inte riktigt duger och bör märkas ut som bidragstagare som parasiterar på alla andra. Jag tycker att detta är väldigt märkligt i en situation då verkligen försöker att samla sig och se hela landet, alla människor och vår kraft gemensamt. om det kommunala utjämningssystemet Hur kommer det sig då att en kommun som får mer resurser den här vägen än många andra? kanske kan förklara vad som händer när 8 000 människor jobbar i och betalar inkomstskatt där som sedan kommer tillbaka till genom ett skatteavtal. Tycker att dessa pengar på något sätt inte ska återföras till ? Är det fel att får tillbaka dessa pengar genom det här systemet? Om det är fel att får dessa resurser den här vägen, vilken annan lösning har då ? Vill skriva om avtalet med ? Hur vill ni lösa det här problemet? 11 (SD) replik: Jag tackar för frågan. Jag vet inte om man kan använda uttrycket ”få tillbaka pengarna”, för de kommer från om jag förstår det rätt. Om det betalas skatt i ett annat land är det ju inte riktigt så att och andra kommuner ska stå för det. Jag vet inte heller om ledamoten menar att de människor som jag tog i mitt anförande och som jag sa inte arbetar i stället arbetar i och betalar skatt där. Har jag missuppfattat detta, och gäller det hela den rapport jag hänvisade till? Är det en missuppfattning? Är dessa människor i arbete i ? Är de egentligen självförsörjande och får inga bidrag? Har jag och rapporten missuppfattat situationen i ? 12 (S) replik: Det är alldeles uppenbart att inte har en aning om hur resurserna när det gäller de människor som bor i och arbetar i sedan kommer tillbaka till genom vårt skatteavtal med . Det är alldeles uppenbart att hon antingen inte vet detta eller struntar i att det är på det viset. Människor arbetar och betalar skatt i , och betalar sedan tillbaka pengar till på grund av detta. Det ingår i vårt skatteavtal. Dessa pengar återförs därefter till genom skatteutjämningssystemet. Detta är ju en väldigt viktig sak att känna till om man över huvud taget ska resonera om de här sakerna. Jag utgår dock från att inte är helt okunnig om detta väldigt viktiga faktum och att det egentligen handlar mer om att tala illa om en del av därför att det finns politiska eller ideologiska skäl att göra det. Medan vi andra i denna kammare försöker att se till att vi håller ihop det här landet i en svår situation väljer en annan väg. Det beklagar jag. 13 (SD) replik: Det handlar inte om att tala illa. om det kommunala utjämningssystemet Jag trodde faktiskt att Socialdemokraterna gillade skatteintäkter. För att vi ska maximera skatteintäkterna behöver personer som inte betalar skatt, som inte har ett arbete och som befinner sig i en situation med stort utanförskap komma in i arbete. Det skulle ju gagna hela landet om vi inte hade stora grupper av människor utanför arbetsmarknaden. Därför tar jag upp detta. Jag önskar verkligen innerligt, av hela mitt hjärta, att alla människor kan få en inkomst och försörja sig själva, oavsett ursprung. Däremot tog jag upp rapporten, och det står jag för. Den visar på ett stort gap – det största gapet i . Det tycker jag att vi inte borde ha, och det är någonting som Socialdemokraterna faktiskt får ta ansvar för. Gapet finns där. Det är inte min rapport, och det vet också ledamoten. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 12.) § 6 Ersättningsrätt och insolvensrätt betänkande 2019/20:CU12 14 (SD): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1 om fordonsrelaterade skulder och fordonsmålvakter. Begreppet bilmålvakt används om personer som av olika anledningar låter sig registreras som ägare till ett fordon i stället för den verklige ägaren. Genom att använda en bilmålvakt slipper fordonets verklige ägare betalningsansvar för fordonsrelaterade skatter och avgifter eftersom betalningsskyldigheten åligger den registrerade ägaren. Bilmålvakter betalar dock sällan eller aldrig vare sig skatter eller avgifter, och staten går därmed miste om stora intäkter. Enligt var det sammanlagda beloppet för de fordonsrelaterade skulderna nära , och tio värsta bilmålvakter äger tillsammans 15 000 bilar. Trots den lag som trädde i kraft och som skulle råda bot på problemen är den organiserade brottsligheten kring bilmålvakter fortfarande ett stort problem. Förutom att de kriminella slipper undan skatt och böter används fordonen även som flyktbilar, murbräckor och narkotikagömmor, enligt . Ett sätt att förhindra att nya bilmålvakter tillkommer eller att fler bilar får ägare i redan existerande målvakter är att begränsa det antal bilar en person har tillåtelse att äga. Skötsamma, laglydiga personer ska dock inte straffas för det som andra orsakar. Det är därför inte rimligt att begränsa antalet bilar någon som sköter sig ska få äga. I stället ska bilägare med någon form av statlig oreglerad skuld – vare sig det är felparkeringsavgifter, obetalda fordonsskatter eller trängselavgifter – inte ha tillåtelse att stå som ägare för fler bilar innan skulderna är reglerade. Dessa personer ska beläggas med ett så kallat nyägandeförbud. På så vis försvåras läget för dem som vill utnyttja systemet. I de fall en skuldbelagd person ändå försöker registrera sig som ägare till nya fordon ska ägandeskapet kunna överföras till Kronofogden till dess att skulden är reglerad. Det kan ske antingen genom att myndigheten säljer fordonet eller genom att den skuldsatte på annat sätt reglerar sin skuld. anser också att det bör införas en reglering som innebär att en person med samordningsnummer kan äga högst en bil i . Polisen behöver även få ökade befogenheter att ingripa. Detta kan ske genom att det införs ett användningsförbud för riktigt skuldtyngda fordon, vilket skulle öka polisens chanser att hitta fordonen. Det skulle också ge möjligheter för polisen att omhänderta skuldsatta bilar, oavsett om de är felparkerade eller inte. Det behöver också vidtas fler åtgärder i förebyggande syfte. I vissa länder är det vanligt att myndigheterna gör hembesök hos personer som äger onormalt många bilar. Syftet är att säkerställa att bilarna förvaras korrekt och inte tar parkeringsplatser i anspråk. Man ska också kontrollera att ingen misstänkt olaglig verksamhet pågår. Ett sådant system skapar trygghet för skötsamma personer och är ett utmärkt sätt att arbeta förebyggande på. Från sida är vi inte rädda för att ta i med hårdhandskarna mot brottslingar. Man ska inte kunna färdas lugnt i en bil med obetalda skulder eller använda den för kriminella ändamål, utan man ska veta att polisen och myndigheterna är en på spåren. Man ska inte heller kunna bli ägare till nya bilar innan man har gjort rätt för sig. Det är en grundläggande värdering i vårt svenska samhälle och något som vi måste värna. Det är dags att regeringen tar ett helhetsgrepp om problemet och gör någonting – på riktigt! 15 (C): Ett bra samhälle skapas bland annat av trygga medborgare. För att man ska vara trygg behövs åtminstone tak över huvudet, mat för dagen och en någorlunda bra fritid. Det här har väldigt många människor tillgång till . Om man försätts i skuld eller överskuldsättning kan de här bitarna dock skapa stora problem. Man kanske inte har råd att betala för sin bostad, inte för maten och framför allt inte för fritiden. Om det då är en barnfamilj som drabbas får barnen en mycket tuffare start i livet. Att hamna i överskuldsättning behöver inte handla om att man är slarvig – att man har slarvat sig till detta. Det handlar om att man har drabbats av arbetslöshet eller sjukdom eller att man har separerat. I den tid vi lever just nu riskerar ytterligare personer att drabbas av detta på grund av att de är hemma sjuka eller med symtom eller på grund av arbetslöshet. Det här är alltså någonting som kan hända vem som helst. Om det pågår blir det risk för skuld eftersom man inte har råd att betala sina räkningar. Även företagare riskerar att hamna i skuld, framför allt i krissituationer som den vi nu befinner oss i. Vi behöver företagen för att vi ska ha en tillväxt och för att vi ska ha ett samhälle även efter det att den här krisen är över. Därför tycker jag att det är bra att även företagsrelaterade skulder kan bli en del av en skuldsanering. Förutom det jag har räknat upp finns det ytterligare ett område som kan göra att man hamnar i skuld. Det handlar om missbruk. Det kan handla om alkoholmissbruk, drogmissbruk eller spelmissbruk. Om man har ett missbruk är det klassat som en sjukdom, och man har rätt till behandling. Denna möjlighet har vi nu infört. För mig som centerpartist är frihet viktigt. Det är viktigt att man ska kunna välja själv, och det är viktigt att man ska ta ett eget ansvar. Det gäller även när man har försatt sig själv i en skuld. Men samhället och vi i kan motverka detta så att inte fler hamnar i skuld av olika skäl. Jag tänker på företag som är oseriösa eller som gör saker som inte är helt seriösa. Det är företag som inte följer de riktlinjer som finns och de överenskommelser som är gjorda. Vi har gjort en hel del när det gäller räntetak och snabblån och när det handlar om omregleringen av spelmarknaden, till exempel. Det är bra, och vi behöver följa detta så att de seriösa företagen fortfarande finns kvar. Men man ska inte genom att sätta upp för många regler och ställa för många krav störa ut de seriösa företagen när man egentligen riktar sig mot de oseriösa, som inte vill vara med i regleringsmarknaden. När alla de här sakerna har hänt för olika personer, när man har satt sig i en överskuldsättning och när man sedan till slut kommer till det läge att man får möjlighet till skuldsanering tycker vi från att det är viktigt att det går fort. Det har tagit att hamna i de här situationerna, man har levt tufft och framför allt har man som sagt drabbats om man är en barnfamilj. Då gäller det att det går fort att få denna ekonomiska rehabilitering. Vi vill därför att det ska gå i stället för , som , att få en skuldsanering. Det är viktigt för barnen och barnfamiljerna. Med detta yrkar jag bifall till reservation nr 3. 16 (V): Jag vill börja med att yrka bifall till vår reservation 7 i betänkandet. publicerade en artikelserie, . Det var en artikelserie om bolag som har som affärsidé att få sina kunder att handla på kredit och leva på lånade pengar – något som för en del slutar i en total tragedi när de inte ser någon utväg längre. Skuldberget bara växer och växer och blir högre och högre, och orken tar slut – ibland orken att leva. Överskuldsättning är ett stort problem. Det är ett problem för de skuldsatta och ett problem för samhället. Det är höga kostnader och risker, men vilka är det som står för kostnaderna och riskerna? När lånekunderna har fastnat i skuldfällan garanterar staten att lånebolagen får tillbaka pengarna. Det kan till och med vara en affärsidé för kreditgivarna, enligt Kronofogden. Är det därför någon snabbt kan ta stora krediter och låna stora summor utan säkerhet? Är det därför många låneaktörer slarvar med en ordentlig kreditkontroll? Det är inte bara skuldsatta som vittnar om detta. När har granskat branschen har de märkt att många företag inte gör fullständiga kreditgranskningar. Det verkar alltså vara liten risk att låna ut. Samhället tar kostnaden och gör jobbet när skulderna ska drivas in. Kronofogden beräknar att det finns ca 400 000 överskuldsatta i . Med anhöriga runt omkring är det många människor som påverkas. Trots tuffare regelverk runt högkostnadskrediter såsom sms-lån och liknande hittar flera av långivarna vägar runt regelsystemet, och problematiken finns kvar. hade över 95 000 personer i Kronofogdens register skulder från . En del människor dras fortfarande med skulder kris. Människor blir evighetsgäldenärer. Skuldsättningen riskerar att bli en livstidsdom. Långvarig skuldsättning drabbar främst dem som redan har ont om pengar. Det är människor med små marginaler. Orsaken är ofta missbruk, arbetslöshet, skilsmässa eller sjukdom – plötsliga och oväntade händelser. Det kan också vara kriser i samhället som den finansiella krisen . Då räddades de stora bankerna, men många människor dras fortfarande med skulder efter detta. har vi en ny kris på grund av coronaviruset. Vi vill inte se en ny generation av skuldsatta som inte blir av med sina gamla skulder. I spåren av finanskrisen kom skuldsaneringslagen 1994. Det var en lättnad i synen på de ekonomiska problem som drabbade människor. Men det finns mer att göra . Vi kan inte bara se skuldsättning som ett personligt misslyckande utan också som ett marknadsmisslyckande. I utredningen i kreditsamhället? föreslås att det ska införas en slutlig preskriptionstid som den som finns i . Det skulle innebära en slutlig preskriptionstid på 15–beroende på omständigheterna och att den som är satt i skuld ska kunna se ett slut – att skulderna inte kommer att vara i evigheter. Jag har hört röster från bland annat inkassobranschen om att det skulle leda till sämre betalningsmoral. Jag tror inte evighetsgäldenärerna håller med om det. Att leva på existensminimum är ingen dans på rosor. Är problemet kanske att vi har en för dålig utlåningsmoral när lån delas ut till människor som inte har möjlighet att betala tillbaka dem? Det handlar inte om att människor plötsligt kan köpa allt de vill och sedan bara strunta i att betala. Det handlar om att ge människor en möjlighet till en nystart i livet och till en ny chans efter en lång och hård ekonomisk kamp. Det handlar om att få en andra chans i livet och få bli en del av samhället igen. En slutlig preskriptionstid syftar till att säkerställa att den som har levt med statliga tvångsåtgärder åtminstone ska garanteras att situationen kan få en lösning och att allting faktiskt kan gå åt rätt håll. En grupp som drabbas hårt av överskuldsättning är barn.