prot · H709139 · 2020-06-15 00:00:00 — Det innebär att det ibland saknas lämpliga påföljdsalternativ för unga lagöverträdare, vilket medför att påföljden ofta kan bestämmas till en påföljd som är mer anpassad för en vuxen person, som skyddstillsyn och villkorlig dom eller böter. Samma utredningar konstaterar att det varken finns något empiriskt stöd eller något erfarenhetsbaserat stöd för skärpta påföljder för unga lagöverträdare. vill särskilt understryka vikten av att den särställning barn har och ska ha inom påföljdssystemet inte urvattnas. Vi ser däremot behov av nya ungdomspåföljder, och vi är inte främmande för att det införs flera sådana som kan komplettera de redan befintliga. Regeringen föreslår att det ska införas en ny påföljd för unga lagöverträdare: ungdomsövervakning. Den innebär att ungdomen, som ofta är 15−17 år, inte får lämna sin bostad under helgkvällar och helgnätter, vilket kontrolleras med elektroniska hjälpmedel. Jämfört med sluten ungdomsvård framstår den föreslagna påföljden ungdomsövervakning som ett mycket bättre alternativ, förutsatt att den unge har en lämplig och stabil boendemiljö. Om ungdomen ska låsas in i sitt hem måste det vara ett stabilt och tryggt hem. I de fall det finns påtagliga brister i hemmiljön på grund av missbruk, psykisk sjukdom, relationsproblem eller kriminalitet i familjen kan det vara väldigt olämpligt att förbjuda den dömde att lämna bostaden under delar av helgen. Enligt är det extremt viktigt att boendemiljön och familjen bedöms vara funktionell och lämplig för den unge för att ungdomsövervakningen ska vara ett realistiskt alternativ. Men det är inte tydligt i regeringens förslag hur bedömningen av hemmen ska gå till eller hur de geografiska platserna ska kunna avgränsas. Därför bör förslaget om ungdomsövervakning genomföras som en försöksverksamhet, genom en tidsbegränsad lag som ska utvärderas innan den eventuellt blir permanent. Regeringen bör därför genomföra den nya påföljden ungdomsövervakning som en tidsbegränsad lag, som ska gälla och sedan utvärderas. Med det yrkar jag bifall till reservation 1. 36 (KD): En av samhällets viktigaste uppgifter är att medverka till att barn och ungdomar får en positiv uppväxt och utveckling. Den mest grundläggande formen av gemenskap är familjen, där människor möts över generationsgränserna i kärlek och tillit. Denna insikt är en grundbult för oss i . Trygga och välfungerande familjer är helt enkelt ett måste för att samhället som helhet ska fungera och växa sig starkt. Att förebygga brott och tidigt upptäcka barn och unga som löper risk att hamna i brottslighet är av största vikt. För att lyckas med det behövs en politik med ett helhetsperspektiv på barn och ungdomar. Det behövs en stödjande familjepolitik, en bra skola, satsningar på ungas uppväxtmiljö, ett grundligt brottsförebyggande arbete och en offensiv kriminalpolitik. Dagens debatt gäller en av bitarna i det pussel som samhället måste lägga för att unga personer som hamnat på fel väg i livet ska få vägledning så att de hittar rätt. har , med start , efterfrågat en ny påföljd för unga lagöverträdare genom olika former av tillkännagivanden. Senast behandlade motioner om ungdomspåföljder var faktiskt den här våren, 2020. Återigen framfördes behovet av nya former av påföljder för unga. Det är positivt och verkligen att regeringen i dagens proposition presenterar den nya påföljden för unga lagöverträdare i : ungdomsövervakning. Det ger ett alternativ i påföljdssystemet för unga. Det täpper till den lucka som finns då det i vissa fall saknas ett lämpligt och trovärdigt påföljdsalternativ. Ungdomsövervakning är en påföljd som ska gälla i de fall där varken ungdomsvård eller ungdomstjänst är en tillräckligt ingripande straffrättslig reaktion med hänsyn till det brott som har utförts samt den unges tidigare brottslighet. Det är rätten som ska bestämma hur ungdomsövervakningen ska gälla, alltså mellan och högst . Vi kristdemokrater ställer oss bakom propositionen, då den ger rättssystemet ytterligare ett verktyg för att få ungdomar att bryta en negativ och brottslig trend. Men vi ser också behov av förändringar som behöver göras för att påföljden ska bli än mer verkningsfull. Därför stöder vi de två tillkännagivanden som utskottet föreslår. Det första tillkännagivandet gäller ungdomsövervakningen som påföljd. Den begränsning som föreslås är att en helghemarrest endast ska omfatta kvällar och nätter , . Som vi ser det täcker inte detta det behov av övervakning och kontroll som i vissa fall kan finnas. För en ung person som har börjat leva utanför samhällets regler minskar betydelsen av vilken veckodag det är. För att bryta en brottslig trend och livsstil kan det inledningsvis i vissa fall finnas behov av hemarrest fler kvällar än dem som har räknats upp – detta kan sedan trappas ned. I vissa fall kanske det också behöver finnas utrymme för en större flexibilitet när det gäller kvällar och nätter. Det kan till exempel gälla nätter och kvällar runt , midsommar och så vidare. Därför stöder vi det tillkännagivande som anger att det ska finnas en större möjlighet till hemarrest under fler veckodagar än vad propositionen anger. Det finns också ett tillkännagivande gällande misskötsamhet. Påföljden ungdomsövervakning bygger på en relativ frihet under ansvar. Den enskilde ska aktivt ta steg tillbaka till laglydighet som samhället utövar kontroll över riskerna med den relativa friheten. Då kan man ifrågasätta om de reaktioner som föreskrivs vid misskötsamhet är tillräckligt kraftfulla. Vi anser att propositionens krav, att den dömde i väsentlig grad ska ha underlåtit att följa de regler som satts för att en ungdomsövervakning ska undanröjas, är alltför högt ställt. Vi stöder därför tillkännagivandets inriktning om att återkommande misskötsamhet, även av mindre allvarligt slag, i de flesta fall bör resultera i att påföljden utvärderas och kanske undanröjs och ersätts av en mer ingripande påföljd. Vi har också ställt oss bakom ett antal av reservationerna. Det gäller bland annat roll för att ungdomsövervakningen ska vara en effektiv påföljd. har viktig kunskap om ungdomars personliga förhållanden, och det kommer att ha betydelse för innehållet i verkställighetsplanen. Vi anser i likhet med flera remissinstanser att det är viktigt att roll inom ramen för påföljden ungdomsövervakning är tydlig men också att roll breddas. brottsförebyggande verksamhet bör prioriteras. Det är positivt att regeringen nu föreslår vissa sekretessbrytande bestämmelser för personer som döms till ungdomsövervakning, men vi ser att de föreslagna bestämmelserna inte är tillräckliga. Vi anser att sekretesslagstiftningen behöver ändras ytterligare så att de sekretessbrytande bestämmelserna även omfattar och att de inte bara omfattar de unga lagöverträdare som döms till ungdomsövervakning utan också ungdomar som bedöms vara på väg in i kriminalitet. Slutligen vill jag också nämna att en viktig brottsförebyggande insats är att tidigt fånga upp ungdomar som befinner sig i riskzonen för att dras in i kriminalitet. bedömer att sociala insatsgrupper haft effekt i den bemärkelse att individer som känt sig svikna av samhället har fångats upp och erbjudits stöd. De sociala insatsgrupperna behöver prioritera arbete för att i ett tidigt skede identifiera ungdomar som riskerar att dras in i fel umgängen. Jag vill avsluta med att säga att vi stöder de tillkännagivanden som gjorts i utskottshanteringen och också de reservationer som vi kristdemokrater ligger bakom i detta betänkande, men jag väljer att endast yrka bifall till reservation 6. Jag vill också passa på att önska talmannen, tjänstemännen här i kammaren och mina kollegor i justitieutskottet, oavsett om de sitter här eller framför datorn hemma, en riktigt skön och trevlig sommar! 37 (C): Politiken är som bäst när den föregås av en rik debatt där alla argument får prövas. Debatten är som bäst när många deltar, blir som mest intressant när den hämtar sin kraft ur mycket hjärta och leder till bäst resultat när hjärtats ansatser får passera hjärnan och filtreras genom den sammanlagda kunskapens raster. Lagstiftning är politikens verkställande organ och ska så långt det är möjligt formuleras på ett sådant sätt att den återspeglar den representativa demokratins vilja. När det gäller gängkriminalitet har debatten varit både omfångsrik och känslosam. Vi upprörs och oroas av utvecklingen och förfäras över hur allt yngre personer begår allt grövre brott i gängkontext. Jag vill i denna debatt rikta ett tack till dem som faktiskt fick frågan om gängkriminalitet att höjas till att inte bara vara omfångsrik i kvantitet utan också bättre rent kvalitativt. Jag ser faktiskt ett specifikt ögonblick som blev en vändpunkt och fick hela det rättspolitiska komplexet att skifta fokus. Det var när partiledare i sitt sensommartal sträckte ut en hand till regeringen och föreslog blocköverskridande samtal om gängkriminaliteten. Tack ska också riktas till regeringen, som hade kunnat bortse från den utsträckta handen och fortsätta på sin inslagna väg. Men det gjorde den inte. Statsråden och bjöd in till samtal, och även om jag personligen hade hoppats på att vi kunde ha fortsatt längre och borrat ännu djupare i detaljerna kom vi en bra bit på väg. Från samtalen kom ett program med 34 punkter som sammantaget faktiskt kommer att kunna göra skillnad. Är detta program perfekt? Är programmet tillräckligt? Men det blev en nystart för en mer resonerande rättspolitik som håller högre kvalitet och hämtar sin kraft ur klokskap snarare än ur vad som sprids fortast på Twitter. En av de 34 punkterna är en ny åtgärd för att hindra en ung människas väg in i en ond cirkel av tung kriminalitet. Ungdomsövervakning kallar vi det, och det är en påföljd som kan användas då ungdomstjänst eller ungdomsvård inte bedöms som tillräckligt ingripande för att bryta det mönster som gör att den som döms löper stor risk att utveckla en kriminell livsstil. Steget över detta är sluten ungdomsvård, och det kan och bör kanske i de flesta fall bli konsekvensen om ungdomsövervakningen missköts. Tydlighet är nyckelordet på flera sätt. Dels ska lagen vara så tydlig att den blir förutsebar när det gäller konsekvenserna om man inte följer reglerna, dels förtjänar en ung människa på glid den tydlighet från vuxenvärlden som krävs för att man ska veta och förstå var gränsen för samhällets tålamod går. Är detta då ”hårdare tag”? Kanske på ett sätt, om man med hårdare tag menar mer och fler ingripande åtgärder. Men det är mycket mindre ingripande om alternativet är institutionaliserad vård. Med ungdomsövervakning kan den dömda leva delmängder av sitt vanliga liv som är positiva och uppbyggliga, medan de destruktiva och riskfyllda momenten kan sättas på undantag. Om man vidgar blicken ytterligare och tänker på den hårda kriminella världen är varje chans för en ung människa att slippa hamna där en biljett till ett väldigt mycket mjukare liv. När propositionen presenterades var det ett par saker som vi i kände att vi behövde utveckla. Den ena handlade om att påföljden borde utökas till att kunna omfatta även andra dagar än . För den som är på väg ut vid sidan av samhället har veckodagarna inte samma betydelse. Det kan också finnas förhöjda risker i samband med lovdagar eller högtider som borde kunna omfattas. Den andra saken var, som jag lite var inne på tidigare, vikten av tydlighet. Vad händer om den som dömts till ungdomsövervakning missköter sig? Det måste klart preciseras vad konsekvenserna blir. Det är egentligen fråga om god lagstiftning, och det är kanske särskilt viktigt just på straffrättens område. Även var inne på samma tankar, och eftersom vi är vana att samarbeta konstruktivt i justitieutskottet var det inte särskilt svårt att skriva ihop oss. När så hade skett kunde vi med glädje konstatera att fler delade vår uppfattning och anslöt sig till det som kom att bli utskottets förslag till beslut. Med det sagt är detta en bra lagstiftningsprodukt, och med de tillkännagivanden vi nu har majoritet för kommer ungdomsövervakningen att bli ännu bättre. De instrument som samhället har till sitt förfogande för att hjälpa unga att ta sig ur destruktiva livsmönster måste bli fler och mer träffsäkra. Betänkandet åstadkommer just detta, och jag vill därför yrka bifall till det. Jag vill också passa på att önska kollegorna i justitieutskottet samt utskottskansliet, talmännen och kammarkansliet en riktigt trevlig sommar! 38 (SD): I inget annat land i är så många ungdomar inblandade i skottlossningar och dödsskjutningar. Även regionpolischefen i län har vittnat om att man aldrig någonsin sett så många minderåriga som är involverade i skjutningar och springer grovt kriminellas ärenden. Faktum är att antalet barn som misstänks för våldsbrott och rån har mer än fördubblats i . Vissa har visat sig vara så unga som . Vi talar alltså om grov våldsbrottslighet, något som var relativt okänt bland barn . Att barn involveras i tung gängkriminalitet på den här nivån är relativt nytt för . Det handlar framför allt om kriminella gäng som utnyttjar barn och ungdomar med vetskap om att konsekvenserna i stort sett uteblir om de skulle åka fast, på grund av deras låga ålder. De unga kriminella som begår dessa brott har inte sällan börjat sin brottskarriär långt innan de fyllt , och då svensk lagstiftning inte är anpassad för den verklighet vi ser i det nya uteblir oftast konsekvenserna av deras handlingar. Vad skickar det för signaler när barn och ungdomar kan begå grova våldsbrott utan att samhället sätter ned foten på allvar? Unga lagöverträdare har särbehandlats i straffrättsliga hänseenden. Detta gäller särskilt åldersgruppen 15–, men även lagöverträdare i åldern 18–. Särbehandlingen sker både vid straffmätning och när det gäller val av påföljd. Ett skäl till detta, som brukar framhållas, är att unga inte anses ha nått en sådan mognad och ansvarsförmåga att de ska behandlas som vuxna. De anses också särskilt känsliga för de konsekvenser som de straffrättsliga ingripandena skulle innebära för dem. anser dock att en person som är myndig ska ta fullt ansvar för sina kriminella handlingar. Om vi inte kan rädda en grovt kriminell 18-åring kan vi åtminstone försöka hindra personen från att fortsätta begå grova brott och åsamka andra människor lidande. För barn i utanförskapsområden blir det även en person mindre som kan utnyttja dem för att springa kriminella ärenden, som de ser upp till och som uppmuntrar dem att hamna i en kriminell livsstil. Det blir alltså inte lika attraktivt för dem som är att ge sig in på en kriminell bana. anser därför att ungdomsövervakning endast ska kunna utdömas för dem som är omyndiga, det vill säga under . Den föreslagna ungdomsövervakningen som straff har goda förutsättningar att vara ett bra komplement till befintliga påföljder för unga lagöverträdare. Men begränsningen att en hemarrest endast ska få omfatta kvällar och nätter , täcker inte behovet av övervakning och kontroll som i många fall kan komma att behövas. För en ung person som har börjat leva utanför ramarna har veckodagarna sällan någon större betydelse. Om personen har gjort sig skyldig till brott och befinner sig på glid kan det finnas behov av hemarrest alla kvällar för att komma bort från ett destruktivt leverne. För att kunna bryta ett destruktivt mönster behöver hemarresten anpassas utifrån den enskilda individen och vilket brott den unge har begått. Då är det viktigt att ta hänsyn till flera parametrar. Därför stöder vi tillkännagivandet om att utöka omfattningen av hemarrest . anser även att det finns behov av att efter att straffet är avtjänat ha kontroll över personen, så att den unge inte åter faller in i kriminalitet eller börjar hänga i dåliga kretsar och för att se till att den unge går i skolan, inte är ute och ränner och och så vidare. Jag yrkar bifall till reservation 2. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) om fri entré till statliga museer § 8 om fri entré till statliga museer betänkande 2019/20:KrU12 om fri entré till statliga museer (skr. 2019/20:147) 39 (M): ska nu debattera betänkande 12, som handlar om granskning av den fri entré-reform för 18 statliga museer som regeringen införde 2016. Jag vill faktiskt börja med att rikta en eloge till , som gör många hedervärda och viktiga granskningar vad gäller vårt och hela statens arbete. Men man har tidigare inte tittat så mycket på just kulturområdet. Det har gjorts i en rad olika granskningar av både statens styrning av de museer som uppbär stöd av olika slag och säkerhetsarbetet inom våra museer och kultursamlingar vid kris eller krig. Det är mycket viktigt. Det är vårt kulturarv som vi talar om, och har också denna fri entré-reform granskats av . Men en sådan reform genomfördes också av en tidigare socialdemokratisk regering /06. Den avskaffades sedan av alliansregeringen. var då emot reformen och är det även . Jag kommer att redogöra för huvudaspekterna på det. om fri entré till statliga museer Jag ska börja med ärendet i fråga vad gäller nuvarande granskning. Det är kanske inte det huvudsakliga syftet med reformen som har granskats, det vill säga att besökssiffrorna ska öka och att man framför allt ska nå ut till andra grupper än de som normalt besöker våra statliga museer och våra samlingar. Det är av många skäl ett vällovligt syfte. Flera granskningar som har genomförts, till exempel av Myndigheten för kulturanalys, har kunnat visa att besökssiffrorna har ökat och att man även har nått andra grupper. Den huvudsakliga invändningen mot reformen från är just att den omfattar bara 18 statliga museer. Vi har, fru talman, ungefär 1 600 museer i hela landet. Av dessa 18 statliga museer är 14 belägna i . Det blir alltså en reform som i stor utsträckning är riktad till vår huvudstad med omnejd. Det går i rakt motsatt riktning till det som vi egentligen lovordar här från talarstolen i alla möjliga sammanhang, nämligen en levande landsbygd och att hela landet ska leva. Och i detta fall är det som koncentreras till bara när det finns ett stort behov nu men framför allt när museer vände sig till regeringen, till kulturministern och till oss i kulturutskottet om det skriande behovet av ökade resurser till regionala museer, lokala museer och även privata museer på grund av att de ser ett minskat antal besökare. Själva reformen slår fel när det gäller likställighetsprincipen, vikten av våra museers bildningsuppdrag, kulturarvsbärande och framför allt överförande av kunskap till nya generationer om forna tiders olika kulturyttringar, hur vi levde förr och de föremål som bär dessa berättelser vidare. Betänkandet utmynnar i några rekommendationer från som regeringen har svarat på. Regeringen instämmer delvis när det gäller hur man har genomfört denna reform och att det inte ska påverka museernas samlade verksamhet. Regeringen säger att man delvis instämmer i att styrningen behöver förtydligas. Och man delar inte alls bedömning att denna reform har påverkat den ordinarie museiverksamheten. Det rimmar mycket illa med det som framfördes till oss i kulturutskottet när vi besökte som mycket tydligt och klart deklarerade att denna reform kostar mer än den smakar, det vill säga att man får skjuta till pengar för denna fri entré-reform på grund av att man inte kan finansiera annan verksamhet. Det hänger inte ihop. Enligt vårt förmenande behöver regeringen, om man ska fortsätta med denna reform, ta till sig av det som för fram i denna del. Men vi från tycker att dessa skulle göra betydligt mycket större nytta om de fördelades över hela landet. av detta är . Det skulle göra underverk för Gränsfors . De har 2 000 olika yxor i sina samlingar, från stenåldern dag. Det är en fantastisk berättelse om en yrkesgren och alla dess verktyg. Ett annat exempel är Ájtte, vårt samiska museum uppe i . Även Museum i min hemkommun har fantastiska samlingar som inte bara berättar om brännvinskungen utan också om , som är född i , och om utvandrarna. var en av utförselportarna. Och alla vi som har varit i kontakt med militären kanske vet att det var i som de blåvitrandiga lakanen vävdes och tillverkades. Det tycker jag själv är fantastiskt att få veta. om fri entré till statliga museer Vi delar inte uppfattningen att denna fri entré-reform gör den nytta som den ska. Granskningen av Myndigheten för kulturanalys har tidigare visat att den inte bara är Stockholmscentrerad utan också har ökat besökssiffrorna. Besökarna har till stor del bestått av turister som har besökt och av andra vana museibesökare. Menar vi allvar med att vi vill öka kunskapen om vårt kulturarv och museernas samlingar hos andra grupper i samhället ska dessa 90 miljoner göra nytta i hela landet och inte bara i huvudstaden. Jag yrkar bifall till reservation 1. 40 (SD): Inledningsvis yrkar jag bifall till reservation 5 under punkt 3. ”Hela ska leva.” ”Stad och land, hand i hand.” ”Stad och land behöver varann.” Många är ordstäven om principen och nyttan med att hela ska leva. Efter januaripartiernas oheliga allians hade man kanske trots allt kunnat hoppas att åtminstone hade en glimt av allians kvar till landet utanför och tesen om landsbygdens väl och ve. Nåväl – trots klöverns fotavtryck i regeringsbildningen står det rödgröna receptet för svenskt museiväsen stabilt på bordet. Fri entré-reformen är primärt en Stockholmsreform, inte en vitamininjektion i svenskt museiväsen. Vi har under coronakrisen sett hur resurser till påkallade behov inom framför allt kulturarvssfären lyst med sin frånvaro medan miljonregn delats ut på andra håll. Här liksom med fri entré-reformen har ett fåtal aktörer i den fått stöd medan stödet till landets länsmuseer och små och stora kulturhistoriska besöksmål – oavsett huvudmän – i vårt vidsträckta land lyst med sin frånvaro. Regeringens sikte är alltså även fortsättningsvis låst mot huvudstaden. Detta snäva fokus har varit vår huvudkritik också mot den fri entré-reform vi debatterar mot bakgrund av skrivelse. Vi håller med om kritik. Regeringens vision om att introducera nya grupper till museerna är i grunden god, och det tror jag att alla kulturarvsambassadörer kan vara överens om. är det uppenbart att visionen inte åtföljs av vare sig tydliga syften och mål eller reell politisk och ekonomisk vilja. Här skiljer vi oss åt. Det är viktigt för fri entré-reformens legitimitet att vi vet om den uppnått fastställda syften och mål. I diskussionen om medelsanvändningen är det angeläget att ställa frågan om resurserna hade kunnat göra mer nytta på annat sätt, till exempel genom att stödja länsmuseerna. Vi sverigedemokrater föreslår en kulturarvsmiljard, som regeringspartierna gång efter annan avstyrker. hade den gjort att många aktörer stått betydligt bättre rustade. har kommit fram till att syftet och målet med reformen är otydliga. Regeringen svarar med att man vill förtydliga att syftet med reformen är att öka möjligheterna för alla att ta del av museernas verksamhet. Det är en början. Regeringen bör, menar vi, tydligt redovisa olika scenarier med avvägningar och prioriteringar som kan komma att behöva göras. Det finns en risk att strävan att nå alla resulterar i att museerna inte blir relevanta för någon. En situation där museer ansträngt söker inkludera element i utställningarna som inte har sin grund i samlingarna får inte ta överhanden därför att samlingarna i sig inte lockar tillräckligt breda grupper. om fri entré till statliga museer Dessa avvägningar har regeringen, menar vi, inte klarlagt eller tydligt argumenterat för så att man hade kunnat pröva motsatsen. Vi fastslår därför att regeringen tydligare bör redovisa olika avvägningar som kan förekomma på grund av fri entré-reformen. Jag går från det proaktiva till det reaktiva. Ett icke fungerande system för uppföljning av fri entré-reformen ger en osäkerhet om vilka grupper den når. Även om Myndigheten för kulturanalys har gett museerna vissa kriterier de ska mäta utifrån, såsom kön, ålder och geografisk hemvist, kan tydligare krav från regeringen ge bättre statistik.