prot · H70981 · 2020-03-04 00:00:00 — De sitter hemma och tittar på sociala medier, de dricker inte i samma omfattning som , de slår inte varandra på käften utanför krogarna längre, utan det är relativt lugnt på många håll och kanter. Den bilden måste också berättas. Det sägs att alla generationer blir sämre och att det var bättre . Det finns en gammal faktoid om en dialog mellan och där de beskriver att unga människor inte har hyfs, reser sig inte upp för äldre och så vidare. Det är en faktoid; ett i allra högsta grad felaktigt citat. Däremot finns från antikens berättelser om hur de vuxna på olika sätt försöker skapa regelverk, inte minst i en av dialogerna mellan dessa två filosofer. Låt mig få återge något här. De yngre bör iaktta en passande tystnad i äldres närvaro, stiga upp för dem, lämna dem plats, ha omvårdnad om sina föräldrar, iaktta vissa regler angående hårets klippande, kläder, skodon, hela sitt uppträdande samt allt annat dylikt. Så säger till . Eftersom det är en dialog svarar , som den gode elev han är, följande: Ja, självklart har du rätt. Då säger : Men det vore väl enfaldigt att lagstifta om något sådant. Dylik lagstiftning förekommer ej heller, och några påbud i den vägen i ord eller skrift skulle ej bli bestående. Självklart säger hans följsamma elev: inte. Det är ingen faktoid utan en ren översättning från de grekiska urkunderna. Detta innebär att vad säger till är att det mycket handlar om normer och värderingar. Vi kommer inte att här i kammaren kunna lösa alla problemen med spetsig lagstiftning eller beslut inom det finanspolitiska området om fler poliser eller fängelseplatser. Vi måste naturligtvis också titta på hur vi beter oss mot varandra och vilka normer vi följer i våra relationer. De normerna skapas i skolan, i kamratskapet, i idrottsrörelsen, kanske också på logementen, om vi förhoppningsvis återinför den allmänna värnplikten, och de förekommer naturligtvis också i familjen. Det finns ett antal konkreta frågor att hantera i betänkandet. Där finns frågan om ungdomsdomstolar. Vidare finns den fråga som kanske har debatterats allra mest, nämligen straffreduktion för ungdomar. Det har för oss socialdemokrater varit en resa, och om jag ska vara lite självkritisk beror det på att vi har suttit fast i ett synsätt om hur fängelser ser ut och verkar. När jag började intressera mig för socialpolitik och undervisade sa man alltid att fängelse är en skola i brott. Jag brukar säga att den svenska Kriminalvården är en av våra svenska myndigheters vackraste små juveler. Det finns många myndigheter som går på knäna eller har fel och brister, och det gäller självklart också Kriminalvården, men den är i ett internationellt perspektiv en världsledande verksamhet där man faktiskt ser att återfallsfrekvensen sjunker, vilket är oerhört ovanligt i andra länder. Man lyckas hålla anstalterna drogfria. Verksamheten blir sakta men säkert alltmer vetenskapligt grundad i fråga om vilka program och utbildningar som erbjuds och hålls i institutionerna. Fängelse är kanske, på många sätt, inte en skola i brott jämfört med att vistas ute på gatan i dessa gängmiljöer. Det finns också en aspekt att straff är straff. Det är den ena delen av den kriminalpolitiska verktygslådan. Men här kan dessa ungdomar, även de som avtjänar ett fängelsestraff, få möjlighet att gå färdigt en grundläggande utbildning, det vill säga klara eller få en yrkesutbildning. Det perspektivet måste vi anlägga när vi gör en resa från att ha sagt blankt nej till straffreduktion till att försöka fundera över andra verktyg för att möta nya utmaningar framöver. Alla som sitter i det här rummet har besökt fängelser. Jag besökte hälften av alla anstalter och häkten under förra mandatperioden, och jag måste säga att jag blev oerhört imponerad av personalen och verksamheten som finns på anstalterna . De utmaningar som finns och är reella – trots att vi kan se att kriminaliteten bland ungdomar inte ökar i omfattning i fråga om anmälningar eller utsatthet, även om siffran gått upp något – ska vi ta tag i med största kraft. Vi ska använda alla redskap i verktygslådan som samhället och rättsstaten har till sitt förfogande, och vi kommer aldrig att ge oss innan vi får ett tryggt och bra samhälle även för våra unga. 6 (M): Jag kommer inte att vara lika filosofisk som . Eftersom jag är finne från början tänker jag i stället hålla mig till verkligheten. ska vi debattera motionsbetänkandet Unga lagöverträdare. Jag yrkar bifall till reservation 17. Det råder ett mycket allvarligt läge i när det gäller unga brottslingar. Den grova brottsligheten bland unga kräver tydligare och snabbare reaktioner från samhället. måste prioritera det brottsförebyggande arbetet så att färre unga väljer brottets bana. Vi moderater vill ge en utredare i uppdrag att ta ett samlat grepp om lämpliga brottsförebyggande åtgärder. Unga under som misstänks för våldsbrott har ökat med . Ungdomsrånen har ökat kraftigt . ökade personrånen mot unga jämfört med från redan höga nivåer. De har alltså ökat . Det är otroligt mycket – och mycket allvarligt. har ungdomsrånen ökat med – från 1 098 till 2 484. Ofta är det personer som begår dessa ungdomsrån. Utöver dessa siffror finns ett stort mörkertal. Många unga vågar helt enkelt inte anmäla eftersom de är rädda för hämnd. presenterade regionpolischefen en rapport om ungdomsbrottslighet. Den visar en skrämmande utveckling. Rapporten visar att våldet är grovt – våld mot huvudet, sparkar, pistolhot och hot om att döda, bränna med tändare och hugga med matkniv. Polisens ungdomsutredare i kommun uppger att rånen ofta utförs av en grupp gärningsmän. De är maskerade och klädda i liknande kläder för att man inte ska kunna identifiera dem . Poliserna uppger att rånarna beter sig som förhärdade brottslingar trots att de är unga. Rånarna är inte bara ute efter saker, utan de vill förnedra brottsoffret. Ett fall som uppmärksammades var . Han rånades, och sedan urinerade rånarna på honom. De urinerade på brottsoffret! Detta handlar inte om sociala klyftor. Det handlar om förakt mot andra människor. Det handlar om ungdomsrånare som totalt saknar empati för andra människor. Tänk er brottsoffret när han går ute på gatan och helt plötsligt blir omringad av fyra fem rånare som är maskerade. De sätter kniven mot hans hals, tar allt han har och tvingar honom ned på knä. Sedan urinerar de på honom. Det är så vidrigt att jag saknar ord. Jag tänker på brottsoffret och hur dennes liv försämras och begränsas, kanske för alltid. Ungdomspolisen i säger så här: ”Rånarna kan få ungdomstjänst ett antal timmar. Jag kan förstå om målsägare är rädda och inte vill gå vidare om det inte blir så mycket konsekvenser för gärningsmannen.” Dessa ungdomsbrottslingar måste stoppas. Det går inte att gulla med dem längre. Man måste helt enkelt ta i med hårdhandskarna. De ska bort från våra gator. Vi moderater har presenterat ett åtgärdspaket mot ungdomsbrottsligheten. Bland annat vill vi att fler unga brottslingar ska tvångsomhändertas enligt LVU. Detta kommer dock inte att räcka för unga personer som begått grova brott och där återfallsrisken är stor. Vi vill att fler av dem ska häktas. Vi moderater vill inrätta särskilda ungdomshäkten för detta. Men dessa förslag ingår inte i detta betänkande, så jag lämnar dem tills vidare. Jag känner faktiskt ingen sympati med de rånare som förnedrar brottsoffer på detta sätt. Det går inte att ursäkta det med sociala klyftor, fattigdom eller andra ursäkter. Man gör bara inte så. Vi moderater har många bra förslag i detta betänkande. Men jag kan inte ta upp alla, så jag nämner bara ett par. Det bör inrättas särskilda ungdomsdomstolar för att döma i LVU-mål och i mål där barn och unga är åtalade för brott. Detta naturligtvis för att hanteringen ska bli snabbare och säkrare. Vi föreslår också att det ska skapas möjlighet att under pågående brottmålsprocess förordna om utegångsförbud och . Detta ska kunna kombineras med fotboja. Syftet är naturligtvis att snabbt kunna bryta ett kriminellt beteende. är det ju så att unga personer som har begått ganska grova brott ibland inte ens förhörs, utan är de ute med sina kompisar på torget och fikar. Det ger inte rätt signaler. finns en straffrabatt för unga gärningsmän mellan . En 18-åring får rabatt på straffet, och en 20-åring får . Detta trots att de är myndiga. Det anser vi moderater är helt fel. Vi vill ta bort det helt och hållet. Vad regeringen vill är ganska oklart. På Socialdemokraternas hemsida står det: ”Slopa ungdomsrabatten. döms personer som är mellan 18–till kortare straff. Vi menar att personer som har fyllt 18 är vuxna och ska betraktas som vuxna i lagens mening.” Det står alltså på Socialdemokraternas hemsida . Efter gängsamtalen presenterade regeringen ett förslag i sitt 34-punktsprogram som skulle innebära att i de flesta fall skulle straffrabatten fortsätta att gälla. Så här lyder den punkten i programmet: ”Avskaffa straffreduktionen för unga vuxna vid grov brottslighet. förslag genomförs vad gäller upprepad grov brottslighet där en person i åldern 18–20, som tidigare dömts för brott där minimistraffet är fängelse, ska dömas för ett nytt brott med minimistraffet två års fängelse.” Då ska man komma ihåg att minimistraffet för rån är fängelse. Förslaget i 34-punktsprogrammet innebär alltså att en 20-åring som tidigare dömts för flera rån och på nytt döms för rån får straffrabatt – för rån efter rån efter rån. När vi skulle justera detta betänkande i justitieutskottet skulle vi få igenom ett tillkännagivande om att straffrabatten ska avskaffas helt. Men på sittande möte ändrade sig Socialdemokraterna. De anslöt sig till Liberalernas reservation, som innebär att straffrabatten avskaffas för återfallsförbrytare. gick justitieutskottets ordförande, socialdemokraten , ut och informerade att man inte hade ändrat uppfattning utan stod fast vid 34-punktsprogrammet. Det här är ju helsnurrigt. Vad menar man egentligen? 34-punktsprogrammet innebär alltså att man kan få straffrabatt för rån efter rån efter rån eftersom minimistraffet är fängelse. Men enligt Liberalernas reservation i betänkandet får man inte straffrabatt när man är återfallsförbrytare. Det är ju två helt olika saker. finns det ett färdigt förslag gällande avskaffande av straffrabatten. Regeringen har inte kommit med något förslag. Därför har vi lagt fram ett utskottsinitiativ om avskaffande. Initiativet är bordlagt i justitieutskottet och kommer att behandlas . Tiden går fort när man är lycklig, började jag säga. Ett axplock : 257 sprängdåd och 320 skjutningar. Ungdomsrånen har ökat . Våldtäkterna har ökat . Regeringen har misslyckats kapitalt med att bekämpa brottsligheten. Men det är ju inte så konstigt när man har en statsminister som skyller det mesta på Alliansens skattesänkningar. De bortförklaringarna är faktiskt pinsamma. behöver en ny regering, och vi moderater är redo. Vi står alltid på brottsoffrens sida. Avslutningsvis, fru talman, tillbaka till straffrabatten. Jag skulle vilja veta av vad som gäller nu för Socialdemokraterna. Är det 34-punktsprogrammet? Jag ser ju att inte är här. Är det det som gäller, , eller är det betänkandet som gäller? Och talar du för hela regeringen, eller talar du för Socialdemokraterna med tanke på vad som står på er hemsida? Man måste också notera att , som är det andra regeringspartiet, inte ens är här. De finns inte ens på talarlistan, så de tycker tydligen att ungdomsbrottslighet är oviktigt. Eller också är det så att regeringspartierna tycker olika. Vad är det som gäller – är det 34-punktsprogrammet, eller är det detta betänkande? Och är det hela regeringen eller bara Socialdemokraterna som talar? 7 (S) replik: Jag begärde replik inte för att svara på frågor utan för att ställa frågor. Du beskrev det här rånet mycket målande, , och avrundade med att säga att så här gör man inte. Där är vi till överens. Det är också straffbelagt. För den typen av gärningar har vi hårda straff, och det ska vi ha. Men är inte riksdagsledamot intresserad av att veta varför den gärningen ägde rum? Det är min fråga. 8 (M) replik: Varför de gjorde det håller polisen förhör om och frågar. Faktum kvarstår att så här gör man bara inte. Sociala klyftor, fattigdom eller vad det än må vara spelar ingen roll. Man gör inte så här. Det går inte att bortförklara med att man haft en taskig barndom eller en fattig barndom. Man gör inte så här, och gör man det ändå ska man ha ett straff. Men varför vill inte svara när det gäller straffrabatten? Är det fortfarande 34-punktsprogrammet som gäller, som sa? Eller är det det som står på Socialdemokraternas hemsida – att straffrabatten ska avskaffas helt? Eller är det det som står i betänkandet? måste faktiskt regeringspartierna och regeringen säga hur de vill ha det. Det är tre olika förslag. Vad gäller för Socialdemokraterna? Vad gäller för regeringen? 9 (S) replik: Svaret på den frågan kommer vi att få vid voteringen . Det är ingen tvekan om den saken. Det är fascinerande att inte vill veta bakgrundsfaktorerna när det gäller brottslighet. Detta är ett av de stora systemfelen i svensk kriminalpolitisk debatt. Man orkar inte fundera på hur det kan komma sig att en människa kan gå från att vara ett barn till att bli en förhärdad brottsling. Man orkar inte fundera på hur det kan komma sig att normala människor som på ett positivt sätt haft drömmar, idéer och tankar om hur de vill ha sina liv kan bli människor som gör gärningar som skulle kunna vara med i en skräckfilm. Det är fruktansvärda, straffbelagda gärningar som de naturligtvis ska ta konsekvenserna av. Vi vet faktiskt vilka orsakerna till detta är. Vi vet att det är bristande skolresultat och misslyckanden i tidig ålder. Vi vet att det handlar om olika psykiska diagnoser. Vi vet att det också, inte enbart, handlar om ett samhälle som har dragits isär. Detta är grundläggande forskning. Åtminstone har kriminologer och sociologer varit medvetna om att det är detta som är bakgrunden. Ska vi ta varandra i hand i politiken och lösa detta på riktigt duger det inte att enbart peka finger och komma med enkla lösningar. Det handlar i högre utsträckning om att bygga ett samhälle som gör att det inte blir brottsoffer och att dessa brott inte äger rum. Detta görs inte med enbart fingerpekande, utan det görs också med andra redskap: en god skola, en bra socialtjänst och stöd till föräldrar och familjer i kris. 10 (M) replik: Först och främst ska jag bemöta detta med att vi inte skulle orka se. Jag har varit polis . Jag har nog sett det mesta. Jag orkar också se det mesta. Jag tror att missade vad jag började med. Vi moderater vill ge en utredare i uppdrag att ta ett samlat grepp om lämpliga brottsförebyggande åtgärder. Det går knappt att säga det klarare än så. Vi vill förebygga brott. Det är ju det som är det absolut bästa. Men om man väljer att ändå begå vidriga brott ska man få sitt straff. De flesta märkte nog att inte riktigt ville svara på det här med straffrabatten. Det är alltså fortfarande oklart. Är det, som sa, 34-punktsprogrammet som gäller? Vad jag har förstått har han inte tagit tillbaka det, trots att han är ordförande i justitieutskottet. Enligt Socialdemokraternas hemsida vill ni ta bort den helt och hållet, och i detta betänkande säger ni att den ska tas bort för återfallsförbrytare. Det är tre olika besked. Socialdemokraterna sitter i regeringen. Ni ska lämna klara besked så att svenska folket och alla människor som bor här vet vad som gäller. Men det gör ni inte. Ni svamlar och ger tre olika besked. Okej, då får vi väl se. Ni får bekänna färg vid voteringen . Jag tycker att , som är regeringens representant här, klart och tydligt skulle kunna säga vad ni egentligen tycker, men det gör han inte. Det andra regeringspartiet, , är inte ens här. Tycker de att ungdomsbrottslighet är så oviktigt att de inte ens är här? Eller är det en rejäl spricka i regeringssamarbetet? Det tror jag nästan. 11 (SD): debatterar vi justitieutskottets betänkande Unga lagöverträdare. Betänkandet innehåller flera tillkännagivanden och många nödvändiga förslag som inte är en del av utskottets förslag. Jag tänkte ägna min tid åt att fokusera på sådant som särskilt behöver genomföras för att bryta brottsligheten hos unga lagöverträdare. Vi sverigedemokrater har arbetat för att få bort ungdomsrabatten. En ung person som har fyllt 18 men inte får ett automatiskt avdrag på sitt straff. Den som är får av straffet, och en 20-åring får tre fjärdedelar. Så är det endast på grund av att de är . Det är inte ovanligt att den unge även får ytterligare rabatt på grund av personliga omständigheter, så kallade förmildrande omständigheter. Det finns exempel där en 18-åring dömts för våldtäkt till fängelse men på grund av rabattsystemet endast fått två månaders fängelse. Det är många unga vuxna som redan långt innan de ens fyllt fastnat i en kriminell livsstil och hamnat i kriminella gäng. Att i dessa fall ge den unge rabatt på påföljden blir direkt kontraproduktivt. Det blir en signal om att den unges kriminella livsstil inte tas på tillräckligt allvar. Det krävs att samhället markerar direkt mot handlingar som aldrig kommer att tillåtas. Vi kan inte lösa den eskalerande kriminaliteten med fler fritidsgårdar och frivilliga samtal. Det är vi sänkte myndighetsåldern från 21 till . Att vara myndig innebär flera rättigheter, men det innebär också flera skyldigheter. tenderar vi i faktiskt att glömma bort just den sistnämnda delen. Att förbise skyldigheter är inte att bry sig om – det är faktiskt tvärtom. Denna fråga har drivit . Samhället behöver tydligt markera att det inte finns någon prova-på-kriminalitet, som , Liberalerna och regeringen aktivt valt att ta strid för i sitt gemensamma tillkännagivande. Är man myndig ska man dömas utifrån sina handlingar, och det gäller alla. Även det första våldtäktsoffret förtjänar upprättelse. Även den myndiga förstagångsförbrytaren måste möta konsekvenserna av sitt handlande. För alla partier och politiker som värnar brottsofferperspektivet är rimliga straff, där myndiga personer inte får rabatter, viktigt. Det är provocerande för brottsoffer som utsätts för allvarliga brott av 17‑, 18‑, 19‑ och 20-åringar att en del av dem till och med inte får något straff. Det har hänt att någon som är dömts för grov misshandel men inte till fängelse utan till ungdomstjänst i mellan 35 och . Brottslingen är direkt ute på gatan igen och kan fortsätta begå nya brott. Vi ser att kriminaliteten sjunker allt lägre ned i åldrarna. Flera av de unga kriminella har hunnit bli yrkeskriminella långt innan de fyllt . Yngre i utanförskapsområden används som hantlangare till äldre kriminella, och det är inte ovanligt att 15‑, 16- och 17-åringar begår mycket grova brott som mord, misshandel och våldtäkt. Den samhällsutveckling som vi ser kräver utökade möjligheter för samhället att ingripa mot de allt yngre individer som riskerar att involveras i kriminella miljöer. Många yrkeskriminella har påbörjat sin kriminella bana långt innan de fyllt . Som det fungerar har polisen inte några befogenheter att göra något när kriminella är . De överlämnas i stället till sociala myndigheter utan några kännbara konsekvenser. Ett exempel är ett fall . Det var en 14-åring som ägnade sig åt fickstöld. Personen överlämnades till den sociala myndigheten. Det fanns elva öppna ärenden, och personen var misstänkt för samma typ av brott. Den unge greps återigen , misstänkt för en ny fickstöld. Personen överlämnades återigen till den sociala myndigheten utan någon konsekvens mer än ett frivilligt samtal. Vad ger det egentligen för signaler? Enligt samma princip som att betyg i skolan i tidig ålder fungerar som ett viktigt signalsystem när något är fel ska vi möta och bekämpa brottslighet . Tidiga reaktioner ger utrymme för nödvändiga åtgärder. Den som snabbt möter en konsekvens av sitt handlande tenderar att framgent förhålla sig till just denna konsekvens. För att man tidigt ska kunna markera att kriminellt beteende inte är accepterat från samhällets sida och att det leder till konsekvenser föreslår därför en sänkt straffmyndighetsålder. Straffmyndighetsåldern behöver revideras. Vi måste kunna ta även ungas brottslighet på allvar. Är du gammal nog att begå grova brott är du gammal nog att möta en konsekvens av ditt handlande. Det talas om att skolan måste blir bättre, att samverkan måste bli bättre och att samhället måste bli bättre på att fånga upp barn på glid. Det talas om fler poliser, strängare straff för vuxna och om barns rättigheter i samhället. Men när det gäller brottslighet riktas den omsorgen i första hand mot de kriminella, inte mot brottsoffren, som i många fall själva är barn. Det ska aldrig vara så att ett brottsoffer som blir nedsparkat, som blir misshandlat och som får ärr för livet ska tvingas möta gärningsmannen strax därefter. Tyvärr är det exakt det som händer i , och det är något som vi sverigedemokrater aldrig kommer att acceptera. De som accepterar detta sviker inte bara offret och dess anhöriga. De sviker dessutom alla de människor som riskerar att bli nästa offer. Svensk lagstiftning är förlegad och inte anpassad till verkligheten. En kombination av polisens pågående projekt om snabbare lagföring och att ungdomsrabatten tas bort skulle ge en bra effekt. Samverkan mellan myndigheter och polis samt en fungerande skola är också avgörande för att minska nyrekrytering av unga kriminella. Rejäla konsekvenser på riktigt, snabb lagföring, ett aktivt arbete med samverkan mellan de aktörer som verkligen kan göra skillnad är nyckelfaktorer i arbetet med att skapa ett tryggare för alla. Jag står bakom samtliga våra reservationer men yrkar bifall endast till reservation 15. 12 (C): Alla som i någon form ägnat sig åt barnuppfostran vet att konsekvens och tydlighet är hårdvaluta. Det är inte sällan en utmaning att som förälder hålla en linje och vara tydlig med vilka regler som gäller i våra hem i alla praktiska familjesituationer, vad som är acceptabelt och var gränsen går för hur vi beter oss mot varandra. Det är svårt för alla, oavsett socioekonomisk status och oavsett var i landet vi bor. Möjligen blir det lättare med erfarenhet, men det är hur som helst en utmaning även för den som är bäst att ta sig an de utmaningar som livet bjuder. Tänk då om det finns faktorer som kringskär den förmågan! Man kan själv som förälder stå inför större eller mindre problem som vi också måste lägga energi på: oro för framtiden och maktlöshet inför utanförskap och fattigdom. Men inget av detta är egentligen någon ursäkt. Var och en bär ansvar för sina handlingar, och föräldrar ansvarar för sina barn. Men varje samhälle som vill bli tryggare gör klokt i att noggrant analysera vad vi kan göra för att stödja föräldrar som behöver stöd och hjälpa till att ge våra unga den trygghet som kommer från att under uppväxten känna ett tydligt regelsystem. Varje handling har en konsekvens. En välvillig tolkning är väl att det är fråga om missriktad välvilja att ge våra ungdomar den frihet som vi tror att de önskar. Andra dagar kan jag känna att det handlar om lättja, att vi inte orkar ta en konflikt, fastän vi vet att det skulle behövas, att vi inte säger ifrån, fastän vi måste förstå att någon måste säga ifrån. På detta måste vi bli bättre, alla vi vuxna. Det är vi skyldiga våra unga, och det är vi skyldiga framtiden. Detta får inte missförstås. Att agera, att säga ifrån, är att bry sig om. Och om vi bryr oss måste vi också vidta sådana åtgärder som har just det perspektivet. Alltför repressiva åtgärder riskerar att förstärka känslan av utanförskap, vilket i sin tur gör vägen tillbaka till ett hederligt, laglydigt och gott liv ännu längre. Men risker finns verkligen också i allra högsta grad om vi inte gör någonting. Mellan dessa båda storheter ska rättspolitiken riktas in mot unga lagöverträdare. Frågan om unga lagöverträdare spänner alltså över ett långt bredare område än det betänkande som vi debatterar , och det berör en stor mängd andra beredningsområden.