prot · H80935 · 2020-11-13 00:00:00 — Det välkomnar jag, för det behövs. Som sagt: Vi har ett jättestort behov av framtida medarbetare inom omsorgen och vården. Men vi måste också tala om kvaliteten på och innehållet i utbildningen, och det är vad den här interpellationen tar sikte på. Jag gör en positiv tolkning av vad ministern säger i sitt senaste inlägg. behöver vi göra verkstad av att säkerställa att vårdens medarbetare verkligen får bra kunskap och förmågor att jobba digitalt. Vi har inte råd att vänta på långa, tröga processer. Det är min tolkning av det, och jag välkomnar att regeringen nu verkligen vill göra verkstad och säkerställa detta. Jag kan instämma i statsrådets beskrivning av att vi inte har råd att tappa tempo här. Detta är centralt och viktigt. Min uppmaning till regeringen är att man verkligen ska följa upp att detta görs i de olika vård- och omsorgsutbildningarna och att man tar in personer som har förmåga och kunskap att jobba digitalt . Jag tror ärligt talat inte att det finns någon lärare på läkarutbildningen som har vana av att jobba med digitala konsultationer. När det gäller forskningen är det jätteviktigt att man nu följer upp och tittar på hur digitala vårdformer fungerar i praktiken, så att det också ger en bra grund för att utveckla utbildningarna framåt. Tack för en bra debatt! 51 Statsrådet (S): Tack, , för en bra debatt! Det går dock inte för att komma ifrån att om man ska kunna höja kvaliteten i vår välfärd, säkra välfärden i hela vårt land och göra digitaliseringen till den möjliggörare den kan vara krävs det pengar och utbildningsplatser. Det är inte så enkelt att man med mindre pengar och färre utbildningsplatser ändå kan stärka kvaliteten i den högre utbildningen. Regeringen satsar för att vi ska ha utbildning i hela landet och för att digitaliseringen ska vara en tillgång för välfärden. Vi har också tillsammans med Kommuner och Regioner en ny strategi för detta, Vision e-hälsa 2025. Det är väldigt viktigt. Regeringen har också genom överenskommelser med SKR lagt in specifika pengar – 430 miljoner för att stärka den digitala utvecklingen inom hälso- och sjukvård, äldreomsorg och socialtjänst . Det är en del i satsningen för att stödja omställningen. Det är den största satsningen på e-hälsa . Jag har här gett besked om att det finns ett mycket gott arbete – alltifrån komvux, yrkeshögskolor och högre utbildning ända upp till läkarutbildningen. Det är ett bra, gediget och strukturerat arbete för att se till att våra studenter från de utbildningarna också kan få med sig de här förmågorna ut i arbetslivet. Allt är inte på plats. Vi behöver fortsätta att intensifiera arbetet. Det finns ett sådant engagemang i regeringen, och det finns också finansiering och utbildningsplatser och dessutom Vision e-hälsa 2025. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 12 Svar på interpellation 2020/21:100 om nationell statistik om hedersrelaterat våld och förtryck 52 Statsrådet (MP): har frågat mig om jag och regeringen ämnar införa återkommande nationell statistik om hedersrelaterat våld och förtryck. finns viss statistik om könsstympning i det och nationell kriminalstatistik om vissa brott som typiskt sett är hedersrelaterade. Regeringen har beslutat att stödja Stiftelsen arbete med en ny nationell kartläggning av våld mot barn. Kartläggningen innehåller frågor om allvarliga begränsningar i ungas liv, till exempel av möjligheten att själv välja sin framtida partner. Detta är dock långt ifrån tillräckligt. Omfattningen av hedersrelaterat våld och förtryck i måste kunna bedömas mer tillförlitligt . Regeringen avser därför att inrätta ett permanent nationellt mot hedersrelaterat våld och förtryck vid i . Det bör ingå i centrumets arbete att regelbundet undersöka omfattningen av detta våld och förtryck. 53 (SD): Statsrådet påstår att det görs en hel del , men det man gör är bara att börja titta på statistiken. Man skrapar på ytan, men man gör absolut ingenting för att förhindra det hedersrelaterade våldet och förtrycket från att fortsätta. Hedersrelaterat våld och förtryck omfattar så många fler områden än bara könsstympning. Bland annat handlar det om barnäktenskap, tvångsäktenskap, barn och unga som förs utomlands, grovt fysiskt våld, sexuellt våld, allvarligt psykiskt våld och hot, inklusive dödshot, och omfattande kontroll över och begränsningar i den utsattas vardag och liv. Det handlar också om konsekvenser av könsstympning och om oro för att någon ska könsstympas. Det handlar framför allt om flickor och unga kvinnor som utsätts för olika typer av kontroll, begränsningar och våld. De utsätts ofta av flera förövare, till exempel av föräldrar, syskon och andra släktingar. Det kan också vara en person som utövar våldet medan andra i omgivningen understöder eller tillåter att det sker. Vi kan diskutera slöjan. Den representerar ett förtryck mot kvinnor. Och vi kan ju gå till oss själva nu och tänka på hur jobbigt det kan vara att ha munskydd. Tänk dig då ett helt liv gömd bakom slöjan! Den sittande regeringen har haft på sig att införa återkommande nationell statistik om hedersrelaterat våld och förtryck, ett område som faktiskt inte är något nytt i . Det är anmärkningsvärt att regeringen inte redan samlar in statistik från hjälplinjer, vilket är något som bland annat kunskapscentrumet Barnafrid begärt. Det är viktigt att det implementeras en återkommande nationell statistik kring hedersrelaterat våld och förtryck för att vi lättare ska kunna se och förstå hur många barn och unga som lever i utsatthet men även för att kunna följa enskilda ärenden och lättare kunna hjälpa där det främst behövs. Vi måste också kunna förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor. Det är klart att statistiken inte kommer att ge en fullständig bild och att mörkertalet kommer att vara enormt, men den kommer att ge en övergripande bild av hur utbrett hedersrelaterat våld och förtryck av olika slag är i våra kommuner och regioner och i hela landet. Jag tycker att det är pinsamt att statsrådet och regeringen inte har vaknat, och jag frågar mig varför. Jag citerar min egen interpellation: ”medverkade jämställdhetsminister i SVT där hon meddelade att 100 000 ungdomar skulle vara drabbade av hedersrelaterat våld och förtryck i . Dock visar en granskning att denna siffra kommer från en utredning som gjordes 2014 och alltså är .” Är det så att den svåråtkomliga statistiken kan bero på att regeringen vill dölja en dålig utveckling? 54 Statsrådet (MP): Jag tycker att det är lite pinsamt. Jag har även tidigare stått här i talarstolen och fått så otroligt få svar på vad vill göra för att bekämpa det hedersrelaterade våldet och förtrycket. Jag tycker att vi ska prata om vad vi ska göra åt problemet, och det är där jag tycker att vi ska ha fokus. använder riksdagsledamoten en siffra från en tidningsartikel . I tidningsartikeln har man försökt att göra en uppskattning av utsattheten baserat på en undersökning , så det ligger ännu längre tillbaka i tiden. Det är inte forskare som har gjort uppskattningen, utan det är en uppskattning som tidningen har försökt att göra. Jag tänker att det egentligen inte spelar så stor roll att riksdagsledamoten har använt äldre siffror. Faktum är att vi inte vet hur många som är utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck i . Det finns uppskattningar, men vi vet inte tillräckligt mycket. Vi behöver mer statistik. Regeringen har i samarbete med och Liberalerna aviserat ett nationellt mot hedersrelaterat våld och förtryck, och i deras arbete bör ingå att göra regelbundna undersökningar av omfattningen av hedersrelaterat våld och förtryck. Att göra sådana uppskattningar är också en uppgift som ligger på socialnämnderna. När jag var kommunpolitiker tog jag initiativ till en kartläggning, eftersom jag tyckte att det var viktigt med statistiken. Det är dock viktigt att komma ihåg att vi inte behöver statistik för att veta att vi ska agera. Vi vet att vi har problem med hedersrelaterat våld och förtryck. Vi vet att det finns en uppskattning om 100 000 ungdomar. Det kan finnas många fler som är utsatta. Det jag tänker är viktigt och som jag vill att människor ska förstå när jag pratar om de här frågorna är att det inte endast är en liten grupp ungdomar som är utsatta. Vi pratar om en väldigt stor grupp ungdomar i som utsätts för det här förtrycket. Det finns uppskattningar om att var tredje flicka med utländsk bakgrund utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck, vilket förstås är helt oacceptabelt. För att komma in på det som jag tycker att vi ska prata om, nämligen vad vi ska göra åt det här, var vi tidigare inne på barnäktenskap. skärpte vi lagstiftningen mot barnäktenskap, och det var verkligen . Handlar det om ett barn och ett äktenskap är det ett brott om barnet blir bortgift – punkt slut! Vi har också infört möjligheten till utreseförbud och att inte utfärda pass. Det här handlar ju också om att skydda barn som förs ut ur landet antingen för att könsstympas eller för att giftas bort. Vi måste göra vad vi kan för att hindra att barnen över huvud taget förs ut ur landet. Vi har också skärpt straffen: Om det finns hedersmotiv finns det en straffskärpningsgrund. har också fått resurser för att hjälpa barn som ändå har förts utomlands att komma hem. Där behöver vi också göra mer. Vi har skjutit till pengar till kommuner och regioner för att jobba med de här frågorna. Vi behöver jobba med kunskapsinsatser och bli bättre på och få mer kunskap i samhället om den här problematiken. Vi kommer att inrätta ett permanent nationellt mot hedersrelaterat våld och förtryck vid i , vilket jag är oerhört glad över. Vi behöver även jobba mer med roten till problemet, det vill säga hedersnormerna. vet vi inte tillräckligt mycket om hur vi ska göra. Hur kan vi bekämpa dessa normer och se till att flickor och pojkar inte ska drabbas av det här förtrycket? Alla barn har rättigheter. Det finns inga undantag. Vi måste göra mer i för att skydda barn men också kvinnor som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck. Alla människor ska ha makten att bestämma över sitt eget liv. 55 (SD): Det som statsrådet säger här låter jättebra, men det räcker inte. Det är inte tillräckligt. I och med den kraftiga invandringen har hedersförtrycket ökat markant i samhället, speciellt bland dem med invandrarbakgrund. Men förtrycket finns även bland andra och tredje generationens invandrare som anammar hederskulturen. Med tanke på att detta inte är någonting som är nytt i samhället tycker jag att det är anmärkningsvärt att statsrådet säger att man inte vet tillräckligt mycket. Regeringen har haft makten utan att göra någonting, eller tillräckligt mycket, åt hedersrelaterat våld och förtryck. Trots att man påstår sig vara en feministisk regering har man valt att titta bort, alltmedan flickor har förhindrats att umgås med vilka de vill. Flickor har förvägrats att gå i skolan. Flickor har förvägrats gymnastikundervisning. Flickor har förvägrats simundervisning. Flickor har förvägrats sexualkunskap. Flickor har kontrollerats till det yttersta. Flickor har könsstympats. Flickor har tvingats att bära slöja. Flickor har tvingats att dölja sina kroppar. Flickor har förts utomlands mot sin vilja. Flickor har utsatts för grovt våld. Flickor har tvingats att ingå äktenskap. Flickor har till och med kastats från balkonger. Den här listan kan göras hur lång som helst, alltmedan nästan ingen ställs till svars och regeringen står handlingsförlamad. Antalet som döms kan räknas på en sågverksarbetares fingrar. Antalet som utvisas är obefintligt. Straffen är för låga. Förtryck mot flickor och kvinnor borde generera betydligt hårdare straff. Att det i princip inte redovisas någon statistik gör att det är svårt att få en bild av hur läget ser ut. Jag skulle vilja fråga statsrådet om hon anser att regeringens agerande har varit tillräckligt, och om hon verkligen är nöjd med utvecklingen. 56 Statsrådet (MP): Jag tycker inte att det blir ett seriöst samtal här. Jag hör riksdagsledamoten säga att regeringen inte har gjort någonting, vilket är helt fel. Tycker jag att vi har gjort tillräckligt? Nej, det tycker jag inte. Jag tycker att vi behöver göra mer för att skydda barn, flickor och kvinnor i det här samhället. Jag kommer aldrig att stå i talarstolen och säga att jag är nöjd. Det är ett långsiktigt arbete, och det är helt uppenbart att vi inte lyckas skydda barn. Vi behöver göra mer, och det är därför vi bland annat har skärpt straffen. Jag räknade precis upp en rad olika saker som vi har gjort, en del av många åtgärder som regeringen har vidtagit. Jag kan bara återigen konstatera, och det är inte första gången jag står här i talarstolen och konstaterar detta, att inte säger ett ord om vad ni vill göra. Jag får en hel, lång lista på vad hedersrelaterat våld och förtryck är och om utsattheten, och den utsattheten behöver vi prata om. Vi behöver prata om hur det ser ut för ungdomar i vårt samhälle. Men sedan är det faktiskt så att vi i politiken också har ett ansvar att komma med lösningar, att säga vad vi ska göra åt det. Det är därför, tänker jag, som vi går in i politiken: för att vi brinner för att förändra samhället och se hur vi kan ta steg framåt för att göra samhället bättre för de människor som finns utanför dessa väggar. Det är vårt ansvar i politiken. Vi ska komma med förslag och driva på för förbättringar. Vi ska inte bara konstatera att vi har problem utan också prata om vad vi ska göra åt de problemen. Därför blir min fråga tillbaka till riksdagsledamoten: Vad har ni för förslag för att bättre stötta de flickor och pojkar som är utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck? Hur ska vi göra för att bekämpa det här våldet på djupet? 57 (SD): Statsrådet frågar vad vi i vill göra för att bekämpa hedersrelaterat våld och förtryck. Hon får jättegärna läsa vår kommittémotion som vi har skrivit om det. kom statliga som visade att 70 000 unga i inte själva fick välja sin partner. Vad gjorde regeringen då? Tog man tag i problemet? Löste man det? Förde man statistik så att man kunde följa utvecklingen? Nej, i stället lade man locket på. Trots att man visste att situationen var illa i försökte dåvarande regering att dölja allt. I stället valde man att offra de utsatta flickorna. Den nuvarande regeringen tillträdde 2014, och trots att man suttit har man inte gjort tillräckligt. Mantrat verkar vara att det hela skulle mörkas och att ingen skulle få veta hur illa det egentligen var. Därför fördes aldrig någon återkommande statistik, och det finns fortfarande väldigt få verksamma åtgärder. Det finns ingen offentlig, tillförlitlig statistik, och regeringsföreträdare fortsätter, som fru talman här själv kan höra, att begrava allt i vacker retorik och löften om förbättringar som aldrig kommer. Är det inte så att den långa hanteringstiden och de uddlösa förslagen kan härledas till att dessa flickor offras eftersom deras förtryckare är röstboskap åt Socialdemokraterna och regeringen därför inte vill skrämma bort sina kärnväljare genom att åtgärda problemen? kommer i sitt sista inlägg säkert att påstå en massa saker. Jag tar avstånd från allt hon eventuellt säger om mig och mitt parti. 58 Statsrådet (MP): Jag vet inte om riksdagsledamoten har missat att det fanns en minister i den dåvarande regeringen och mandatperioden innan mitt parti kom in i regeringen, nämligen , med ett mycket stort engagemang i frågor om hedersrelaterat våld och förtryck. Hon har verkligen drivit frågorna med kraft framåt. Jag vill ändå säga, även om mitt eget parti inte ingick i den regeringen, att det finns ett stort engagemang i dessa frågor i många partier, och det är positivt. Det gör ändå att det finns ett ökat tryck att komma framåt i frågorna. Frågan handlar om att vi måste göra mer för de utsatta, och jag ser ett stort engagemang för de frågorna i flera partier – också i den regeringen. Jag tycker också att vi i politiken generellt har reagerat , hade kunnat göra mer i tidigare skede, och det finns mycket kvar att göra här och innan vi har kommit i mål. Varje barn i ska växa upp i trygghet och frihet samt själv ha makten att bestämma över sitt liv – att inte minst som vuxen kunna välja vad jag vill studera, vem jag vill gifta mig med, om jag nu vill gifta mig – och styra över sitt eget liv. Där är vi inte . Det finns mycket kvar att göra. Jag kan återigen konstatera att jag inte får några förslag från om vad vi ska göra. Det är ändå vår kärnuppgift i politiken. Vi kan tycka olika om lösningar och vilka vägar som ska tas framåt. tycker vi lika mellan partierna. Men det är vår kärnuppgift att mejsla ut vilka steg vi ska ta framåt och sedan försöka driva igenom dem på det sätt vi kan, utifrån de roller vi har och utifrån den position våra partier befinner sig i. Det är vårt ansvar. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellation 2020/21:99 om oskuldsnormer och religiösa samfund 59 Kultur- och demokratiminister (MP): Amineh Kakabaveh har frågat mig om jag och regeringen kommer att vidta åtgärder för att stoppa skattemedel till samfund och organisationer som upprätthåller och legitimerar oskuldsnormer och andra hedersnormer. Låt mig först vara tydlig med att inga statliga medel ska gå till trossamfund eller andra organisationer som främjar hedersnormer. Här är vi helt överens. Enligt dagens regelverk har Myndigheten för stöd till trossamfund, SST, möjlighet att besluta att ett beviljat bidrag inte ska betalas ut, eller att ett redan utbetalt bidrag ska betalas tillbaka om det kan antas att bidraget har beviljats på grund av felaktiga uppgifter. Myndigheten ska också föra en fortlöpande dialog med de bidragsberättigade trossamfunden om förutsättningarna för stödet. SST har i fallet som radioprogrammet och tro handlade om inlett en granskning av det berörda samfundet. Det är centralt att ett trossamfund som inte respekterar samhällets grundläggande värderingar, såsom alla människors lika värde, inklusive jämställdhet, och det demokratiska styrelseskicket, inte ska finansieras med allmänna medel. Regeringen tillsatte 2016 en utredning för att se över lagstiftningen om stöd till trossamfund. Utredningen fick bland annat till uppgift att utforma ett demokrativillkor för statens stöd till trossamfunden som är förenligt med regeringsformen, , praxis och övriga internationella åtaganden och som är så konkret att det möjliggör en uppföljning av stödet. Utredningen avslutades , och betänkandet har remitterats. Ett arbete pågår nu inom med att ta fram en lagrådsremiss. Målsättningen är att en ny lagstiftning ska vara på plats . Det är därför för tidigt för mig att uttala mig om hur ett sådant kommande demokrativillkor kommer att formuleras. Däremot är det för mig självklart att demokrativillkoret tydliggörs så att trossamfund som främjar hedersnormer utesluts från att kunna få statligt stöd. 60 AMINEH KAKABAVEH (-): Jag tackar kulturminister för svaret. Det är positivt att kulturministern håller med mig om att demokrativillkoret för stöd till trossamfund måste tydliggöras så att ”trossamfund som främjar hedersnormer utesluts från att kunna få statligt stöd”. Utredningen om ett nytt demokrativillkor presenterades redan under förra mandatperioden, men ännu har regeringen inte skickat något lagförslag ut på lagrådsremiss. Jag hoppas verkligen att den kommer på plats den här mandatperioden. kunde vi på nyheterna höra att regeringen vill tillsätta ytterligare en utredning kopplad till hantering av personuppgifter. I går, torsdag, skulle utredningen presenteras, men vi har inte sett något på hemsida. När kommer den? Det är naturligtvis bra att Myndigheten för stöd till trossamfund, SST, har inlett en granskning av efter reportaget i och tro. I ärlighetens namn har myndigheten aldrig lyckats följa de lagar som finns. frågar man sig om myndigheten verkligen kommer att lyckas med sitt demokratiuppdrag, det vill säga att inte tilldela statliga och kommunala medel till religiösa samfund och föreningar som i princip upprätthåller hedersnormer och arbetar med demokratiomstörtande verksamhet. Det är inte första gången vi diskuterar dessa frågor i kammaren. I det nätverk jag har deltagit i har vi till exempel bjudit in före detta generaldirektören i SST och representanter för trossamfunden och diskuterat de obefintliga demokrativillkoren. Man kan diskutera till exempel , och . SST samverkar med organisationer och föreningar, till exempel Imam i tillsammans med . De stöds av den iranska regimens mördare; där sker hatpredikningar, och könsapartheid upprätthålls och annat som är fruktansvärt och inte hör till vår demokrati. Det är diskussionerna mellan oss riksdagsledamöter som har bidragit till att utredning ligger hos regeringen och väntar på att läggas fram för . Frågan är om en myndighet är lämplig att genomdriva de demokrativillkor som redan finns men som inte praktiseras. Ska en sådan myndighet behövas? Frågan har diskuterats. 61 Kultur- och demokratiminister (MP): Först vill jag tacka Amineh Kakabaveh för att hon lyfter upp frågan i . Det är en angelägen fråga. Förutom att jobba med lagstiftning och att jobba med att stötta våra myndigheter behöver vi också i den offentliga debatten ta upp vilka värderingar som ska råda i vårt samhälle. Hedersrelaterat våld, förtryck och oskuldhetskontroller, som Amineh Kakabaveh tar upp här, är fullständigt oacceptabelt och olagligt. Det måste beivras på många sätt. Låt mig börja med . Det var en av de utredningar jag tog över stafettpinnen för när jag tillträdde som demokratiminister. För mig har det varit viktigt att vi måste få de förstärkta, förtydligade och långsiktiga demokrativillkoren på plats. Precis som Amineh Kakabaveh säger finns demokrativillkor. Det finns möjlighet för myndigheter, SST men också andra bidragsgivande myndigheter, att återkalla stöd om man finner att de har gått till organisationer som inte ska ha dem eftersom de inte delar samhällets grundläggande värderingar. Förutom de utredningar som man tillsatt och som just nu är under beredning har regeringen genomfört ett antal andra stärkande åtgärder. Bland annat har vi förstärkt Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, MUCF. Vi har skjutit till extra medel för att de ska kunna utveckla och skärpa sina kontroller och uppföljningar. Jag ser det som ett sätt att uppdaga missförhållanden men också stötta civilsamhället i att göra rätt och bedriva det utvecklingsarbetet. Vad gäller utredningarna är det tre stycken som har pågått. De handlar om stöd till trossamfunden, om demokrativillkor för Allmänna arvsfonden och senast om demokrativillkor för bidrag till civilsamhället. Sent i beredningen av den sistnämnda utredningen framkom det att vi behöver titta på frågan om sekretess och personuppgifter. I grunden handlar det om att det skärpta demokrativillkoret också ställer tydligare krav på företrädarna. Då hamnar man i ett läge då bidragsgivande organisationer och myndigheter kan komma att behöva hantera känsliga personuppgifter. Jag tycker såklart att det är frustrerande att beredningen drar ut . är det viktigt när vi har lagstiftningen på plats att det går att tillämpa den på ett effektivt sätt. Regeringen tillsatte denna utredning , så det är redan gjort. kommer jag att se till att man jobbar så snabbt som möjligt så att vi kan lägga fram förslaget innan mandatperioden är slut, för det är viktigt. Sedan utesluter jag inte att vi kan komma att behöva göra fler åtgärder för att stötta våra myndigheter och de bidragsgivande organisationerna i den praktiska tillämpningen. Med det sagt vill jag summera. Det här är ett viktigt arbete, där vi behöver jobba på flera fronter. Jag vet att Amineh Kakabaveh hade en interpellationsdebatt med statsrådet om den här frågan. Det visar ju på komplexiteten. Vi måste göra vad vi kan från olika statsråds håll och i olika delar av samhället för att motverka dessa yttringar, som inte hör hemma i vårt samhälle.