prot · H80947 · 2020-12-04 00:00:00 — De pengarna förflyttas till stor del, hundratals miljoner , för att norrmän ska kunna köpa subventionerade Teslor och annat. Det, fru talman, tycker jag är väldigt dåligt. Det var det min fråga handlade om: ifall miljö- och klimatministern kan tänka sig, om detta fortgår och inte går att stoppa, att kanske avskaffa bonus–malus-systemet och se om det går att hitta något annat system som kan främja omställningen. Där har vi nämligen inga olika uppfattningar, fru talman. 20 (M): Jag vill passa på att ställa en fråga till ministern om en familj som har två barn med var sin permobil. Familjen behöver en familjebil för att ge sig iväg på aktiviteter och annat, så som en familj gör. Familjeekonomin har svårt att bära den malus som den här bilen skulle kräva, alltså . Det finns vissa stöd som familjer som den här kan få, men de är mer av engångskaraktär och betalas ut vid bilköp. Jag vill därför fråga om det finns några funderingar på hur man ska kunna stötta de här familjerna. De är beroende av en större bil som kommer att dra på sig mycket malus, men de har inte någon mindre bil som alternativ och heller ingen elbil eftersom de behöver ha en lastkapacitet. Det finns inte något bra alternativ. Jag vill också kontrollera att jag uppfattade ministerns svar förut rätt. Om A, som köper en elbil, säljer till B och B exporterar – är det då alltså B som ska betala tillbaka malusdelen? Det var bara en kontrollfråga för min egen del. 21 Miljö- och klimatminister (MP): Jag vill börja med att svara på konkreta fråga. Förslaget som har remitterats – vi tittar på det och på remissvaren – är att bonusmottagaren blir skyldig att betala tillbaka bonusen om klimatbonusbilen avregistreras av annan anledning än att den skrotas, till exempel för att bilen exporteras, den ställdes på. Återbetalningsskyldigheten följer alltså bonusmottagaren även om bonusmottagaren skulle sälja bilen vidare inom . För att slippa ändra i lagstiftningen är förslaget att den som har tagit emot en klimatbonus får avtala med köparen vid en export att man ska ha tillbaka de pengarna. Det är den som har tagit emot bonusen som blir återbetalningsskyldig. Annars behöver lagstiftningen ändras, och då kommer det att ta ytterligare innan vi kan införa begränsningarna, och det innebär till då den här typen av export kan ske. vill poängtera att det här handlar om , och jag vill poängtera att pratade väldigt mycket om den svenska landsbygden i sitt inledande anförande. Därmed svarade jag på det vis som jag gjorde. Jag tycker naturligtvis inte att det är bra att en del av miljöbilarna exporteras. Men det är trots allt så att 117 000 bilar exporterades från , och det var bara 11 000 som var miljöbilar. Det är alltså inte majoriteten av bilarna som går på export som är miljöbilar. Vi har en öppen marknad, och bilar är en vara som alla andra. Vi vill se till att det här inte bromsar omställningen i och att vi genom det i stället gynnar andra länder med omställningen. var det 137 rena elbilar som exporterades från , och det såldes 15 632 elbilar . 137 exporterades alltså och över 15 000 såldes. Det här är troligtvis ett övergående problem eftersom vi ser en explosion av nya modeller och bilmärken. Jag skulle säga att alla bilmärken nu tar fram laddbilar eller rena elbilar, och vi ser att prisutvecklingen går nedåt i en explosionsartad takt. Vi har bilar från , , och så vidare. Även kommer att verkligen helt satsa på elbilar. vd sa att han vill att bensin- och dieselbilar ska förbjudas för att det är det enda sättet att få snabb fart i den här omställningen. Det är alltså klart att prisbilden kommer att förändras väldigt snabbt. När vi har väldigt många elbilar på den europeiska marknaden kommer det här problemet att avta. Men regeringen vill förstås bromsa detta i närtid. Förslaget från regeringens sida är att man ska bli återbetalningsskyldig om bilen exporteras från att man har fått bonusen. Återigen vill jag säga att i de granskningar som har gjorts av miljöbilssystem, i plural, har man inte tittat specifikt på bonus–malus. 22 (M): Skälet till att jag nämnde landsbygden i min inledning är att landsbygden är en av de parter som betalar för omställningen till elbilar inne i våra städer. Det är så det faktiskt ser ut. Människor har faktiskt alternativ i städerna. Det finns fungerande kollektivtrafik, men man köper lyxiga elbilar som människor ute i landet sedan ska vara med och subventionera. Det är så det ser ut, och det kan ministern sucka åt precis så mycket som hon vill. Det är verkligheten. Ministern imponeras av att vill förbjuda bensin- och dieselbilar och byta ut hela fordonsflottan. Det är knappast revolutionerande att ett företag vill tillverka en massa saker för att kunna sälja dem, utan det är väl närmast väntat. Däremot håller jag med om att det är bra om tekniken blir billigare så att fler har råd att köpa elbilar. Det vore väl väldigt bra. Problemet är det vi debatterar , och så som det ser ut , att man straffbeskattar dem som inte har kollektivtrafik och dem som inte har råd att köpa de här fina elbilarna. Det är dem man straffbeskattar. Man lägger hela kostnaden för att göra den här klimatomställningen på dem som tjänar lite, på dem som inte har alternativ, på dem som bor i och på dem som bor på landsbygden. Så ser statistiken ut. Det var det jag tog upp, fru talman, med ministern. Det är så försäljningssiffrorna ser ut om man tittar på hur det fördelar sig i landet. Det är alltså problemet, och därav har jag ställt de frågor jag har ställt till ministern. Det jag skulle vilja veta, och det har ministern egentligen inte svarat på, är vad som händer om man inte lyckas stoppa det här utflödet, klimatbiståndet till på hundratals miljoner . Borde vi då inte ompröva detta och hitta något annat sätt att bidra till omställningen av fordonsflottan som inte ger en straffbeskattning för hårt arbetande människor här och skickar pengarna till ? 23 Miljö- och klimatminister (MP): pekar på kommuner. Jag tror att man ska titta på befolkningstäthet och försäljningen av dyra suvar i de kommuner som nämner. Tittar man däremot på hur det ser ut länsvis ser man att statistiken faktiskt ser annorlunda ut, och jämför man med befolkningen finns det en delvis annan bild av detta. Det förvånar mig inte att de dyraste bilarna säljs i kommunerna med de högsta inkomsterna och att antalet nybilar där är mycket större än på landsbygden. Men jag tycker nog tyvärr att är oerhört populistiska nu i sitt argumenterande. vill också subventionera fossila bränslen genom att sänka bensin- och dieselskatten med 7 miljarder i sin skuggbudget. Det kommer knappast att gynna landsbygden om man bibehåller beroendet av törstiga bensin- och dieselbilar när vi nu ser en sådan snabb omställning av hela bilindustrin mot laddbara bilar som har en tiondel av driftskostnaderna jämfört med en bensin- eller dieselbil. Det är inte bara för att man laddar i stället för att tanka, utan det är också mindre underhållskostnader över huvud taget. Det här är en väldigt positiv utveckling för dem som är beroende av bil – de som inte har möjlighet till kollektivtrafik – att man faktiskt har en teknisk utveckling nu som är positiv när det gäller att minska såväl luftföroreningar som buller och kostnader. Jag tycker inte att vi ska ta bort bonus–malus-systemet. Det kommer att komma när det kanske blir överflödigt, men just nu gör det väldigt stor skillnad i processen att ställa om den svenska bilparken. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellation 2020/21:89 om krav för permanent uppehållstillstånd 24 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat mig vilka åtgärder jag vidtar för att reglerna för uppehållstillstånd inte ska utformas på ett sätt som leder till dels en oönskad maktbalans på den svenska arbetsmarknaden till arbetsgivarnas fördel, dels försämrade förutsättningar för integration. Den parlamentariskt sammansatta kommittén om den framtida svenska migrationspolitiken har haft i uppdrag att ta ställning till utformningen av den framtida svenska migrationspolitiken i syfte att fastställa en ordning som är långsiktigt hållbar. Förslagen föreslås träda i kraft när den tillfälliga lagen löper ut. I kommitténs betänkande föreslås att permanent uppehållstillstånd som huvudregel bara ska få beviljas om vissa krav är uppfyllda. Personen i fråga ska bland annat uppfylla krav på kunskaper i svenska och samhällskunskap och kunna försörja sig. Kommittén föreslår också att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska ansvara för den närmare utformningen av språk- och samhällskunskapskraven samt försörjningsförmågan. Kommitténs betänkande har skickats ut på remiss med svar . En proposition kommer sedan att överlämnas till så att ny lagstiftning kan träda i kraft när den tillfälliga lagen upphör att gälla . Regeringen kommer naturligtvis att beakta remissinstansernas synpunkter när vi tar ställning till de olika förslagen i den kommande propositionen. Avslutningsvis vill jag betona att svensk migrationspolitik ska vara human, rättssäker och effektiv. 25 (V): Jag vill tacka statsrådet för svaret, som är inspirerande i någon byråkratisk mening, men det är tyvärr inte riktigt svar på den fråga jag har ställt. A-kassan är den största fallskärmen vi har i landet, och den borde vi avskaffa. Att avskaffa a-kassan vore ett bra sätt att få fram engagemang hos folk för att skaffa en ny utkomst. Så sa en gång på . Det sammanfattar hur högern har ansett att arbetarklassen bäst sporras att arbeta hårdare och anstränga sig mer – om den är hungrig, otrygg och livegen. Historiskt har vi i arbetarrörelsen mött detta förtryck med kamp för allas lika rätt till frihet, trygghet och en lön att leva på. har varit att inte låta löntagarkollektivet splittras, att inte tillåta att min otrygghet ger arbetsgivaren ett övertag över dig och tvärtom. Att vara en del av den rörelsen förpliktar. Det kräver konsekvent förståelse för solidaritet som förutsättning för våra möjligheter att lyckas mota tillbaka högerns förtryck, otrygghet och ofrihet. Men hör vi allt oftare Socialdemokraterna använda samma argument som högern alltid har gjort. Under täckmanteln integration ska människor sporras med utsatthet och otrygghet. Till och med det mest basala, att få leva med sina barn och den man älskar, ska villkoras. Det hörde vi till exempel i Ekot när migrationsminister sa: På grund av att det här incitamentet finns, att du vet att om du pluggar ordentligt, lär dig svenska, etablerar dig på arbetsmarknaden, skaffar jobb, skaffar bostad, då kommer du också kunna ta hit din familj. Den tillfälliga begränsningslagen innebar ett skifte när det gäller synen på rättigheter och integration. Från att se rättigheter som en väg till jämlikhet och integration valde en majoritet i , under ledning av Socialdemokraterna, att använda rättigheter som belöning för den som lyckas ta sig igenom låsta dörrar – allt för att försöka skrämma bort människor på flykt. De tydligaste exemplen på detta skifte är försörjningskraven för rätten att leva med sin familj och att få permanent uppehållstillstånd. I den nya asyllagstiftning som ska ersätta den tillfälliga lagen är regeringen inne på samma spår. S vill därmed skapa samma maktobalanser inom asyllagstiftningen som redan finns inom arbetskraftsinvandringen. Det är svårt att tolka på annat sätt än att viljan att hindra och försvåra för människor från andra länder att komma till har blivit Socialdemokraternas överordnade mål. Det är till och med överordnat arbetarrörelsens historiska kamp för lika rättigheter och större makt till arbetstagaren på arbetsmarknaden. Det är möjligt att man tror att det är framgångsrikt att försöka tillfredsställa brunhögern för att stoppa en väljarflykt. Men det är inte bara oanständigt; det är en nederlagsstrategi. Det är en nederlagsstrategi för den nyanlända löntagaren som är utlämnad åt arbetsgivaren för sin framtida trygghet och möjlighet att träffa sin familj. Det gör det lätt att utnyttja, lätt att underbetala, tafsa på och byta ut och lätt att tysta. Men det är även en nederlagsstrategi för kollegan som arbetar bredvid. Löntagarkollektivet är aldrig starkare än den otryggaste på arbetsmarknaden. Det är framför allt en nederlagsstrategi för arbetarrörelsen. Ett splittrat löntagarkollektiv där otrygghet drivs fram av en nyanländ arbetarklass är mer utlämnat och otryggt på arbetsmarknaden. Det är ett löntagarkollektiv som tappar den styrka som ligger i sammanhållning och solidaritet. Utan solidaritet krackelerar de värn och välfärdssystem som arbetarrörelsen har byggt upp för den som lever och verkar i . Frågan för dagen är varför Socialdemokraterna väljer att göra på det sättet. 26 (V): Jag vill tacka kollegan , som väcker en så viktig fråga här i kammare. Hungriga vargar jagar bäst, eller hur, ? Visst är det så? Det är den synen högerpartierna genom tiderna har haft på arbetarklassen. Ju hungrigare och ju otryggare arbetaren är, desto mer motiverad blir den och desto mer kommer den att vilja arbeta. Vi kan konstatera att Socialdemokraterna har haft samma syn på nyanlända. I stället för humanitära skäl, rättighets- eller anständiga etableringsperspektiv har man eftersträvat att skrämma bort människor på flykt och ställer allt hårdare krav. Socialdemokraternas ordförande i socialförsäkringsutskottet skrev i : ”Vi socialdemokrater kommer göra det som krävs för att får en permanent och stram asyllagstiftning.” Är det någonting att eftersträva? Förstår Socialdemokraterna vilka konsekvenser det får för människor som är i behov av skydd, för människor som har slitits från sina familjer, och vad det gör för samhället i övrigt, i synnerhet med en grupp som konsekvent utsätts för regeringens orättvisa? Bara för att Socialdemokraterna vill vara hårdare blir inte anknytningen till arbetsmarknaden bättre av tidsbegränsade tillstånd och av att det ställs ytterligare krav. Inskränkningarna av möjligheten till permanent uppehållstillstånd innebär att anställbarhet och inte skyddsbehov avgör vem som får permanent skydd. Det i sig är ett brott mot asylrättsliga principer. Och det i sig tillåter en maktobalans på arbetsmarknaden. Vi vet vilka som återigen får betala priset. Vi har också sett vad maktförskjutningen till arbetsgivarna har lett till. Vi har sett hur samhällets mest sårbara och marginaliserade utnyttjas på arbetsmarknaden. Det handlar om direkt exploatering, om långa arbetsdagar utan vila, om så kallade provjobb utan löner och om någon tusenlapp som inte ens räcker till hyra. Man kanske har överlevt för att ta sig till , men så här går det inte att överleva. Det har satts i system att det är arbetsgivaren som meddelar myndigheterna om anställning. Det är arbetsgivaren som intygar vid kontroller. Det är arbetsgivaren som kan hota att gå till om arbetstagaren klagar eller säger ifrån. Det är arbetsgivaren som avgör om arbetstagaren får stanna eller ska utvisas. Har man ingenting, inga papper eller inkomstkällor, är det lätt att hamna i klorna på dem som exploaterar och i svartjobb utan några rättigheter över huvud taget. Civilsamhällets organisationer har länge kritiserat och påpekat problematiken med personer som utnyttjas i arbetslivet. Människor accepterar arbeten under slavliknande förhållanden. Så utsatt är nämligen situationen. LO riktar samma kritik. Migrationsministern kommer inte ifrån att all forskning och kunskap på området visar att den trygghet som kommer med permanenta uppehållstillstånd och med möjligheten att leva med sin familj förbättrar möjligheten till etablering. Det som krävs och behövs är trygghet och gemenskap, precis som vanliga arbetare behöver på arbetsmarknaden. Så fort en sådan trygghet inte skapas för den målgrupp vi talar om möts man nämligen av orättvisa, usla arbetsvillkor och ännu mer utsatthet. Här måste migrationsministern se bortom politiska intressen, för det vore det rätta, riktiga och anständiga. 27 (V): Vi fick här höra ett synnerligen innehållslöst svar från ministern. Jag noterar dock slutklämmen där på ett innovativt sätt antyder att en aktivt framtvingad existentiell osäkerhet i tillvaron för vissa människor i gynnar ”en human, rättssäker och effektiv” samvaro i landet. Jag kan konstatera både från min egen resa i det svenska samhället och utifrån andra kunskaper om hur individer och samhällen fungerar i verkligheten att vi har skilda utgångspunkter. Framför allt är det sådant som inte säger som lyser starkast i inlägget. Vi fick från en socialdemokratisk minister höra ett svar helt renons på resonemang som kunde tyda på en grund i arbetarrörelsen. Även om det vore en alltför optimistisk tanke hade man kunnat tänka sig att svaret åtminstone berörde de farhågor och den kritik som den fackliga rörelsen i har kommit med och som min kollega refererade till i sin interpellation. Det finns ingenting som ger en glimt av att ministern bryr sig om eller ens förefaller vara medveten om existensen av en arbetsmarknad och ett arbetsliv i som påverkas av dessa beslut. När regeringen tillsammans med drev igenom ett nytt regelverk för arbetskraftsinvandring var vi många, även parti, som varnade för vilken effekt det skulle få om man bygger upp ett regelverk där människor i en mycket utsatt social situation skulle göras beroende av enskilda arbetsgivares välvilja. Vi misstänkte att det skulle leda till utnyttjande av människor, dumpning av villkoren inom delar av arbetslivet och skumraskbolag som skor sig. Tyvärr har verkligheten gett oss rätt, och det har varit nödvändigt att i omgångar försöka dämma upp en del av de brister som regelverket så uppenbart inbjöd till. är dock , med hurrarop högerifrån, beredd att aktivt skapa sådana förutsättningar i villkoren för något som kan bli många fler människor i . Det skulle få större påverkan på arbetsmarknaden här. Det är detta som väntar, utöver det lidande som man utsätter människor för som söker skydd i . Vi ser redan nu ett smakprov på detta i effekterna av den tillfälliga lagen och de grupper som kommer i kläm i asylsystemet. kunde man läsa ett reportage i med rubriken ”Ensamkommande vittnar om en parallell arbetsmarknad – blir lurade att arbeta gratis”. En av dem som intervjuas berättar om att man får provjobba utan lön. Man berättar om lön som betalas ut på papperet men som sedan går tillbaka till ägaren. Vi vet också att det finns företag som vill sälja arbetskontrakt för dyra pengar. Det öppnas upp möjligheter att utnyttja människor genom droghandel, sexuella övergrepp och annan kriminalitet. Jo, för att och den koalition av villiga som han har samlat i migrationspolitiken hellre vill skicka avskräckande signaler än att ta ansvar för skapandet av förnuftiga och solidariska lösningar som stärker vårt samhälle i stället för att dra isär det. Att politiska och ekonomiska krafter som aldrig har haft jämlikhet och solidaritet som ledstjärnor attraheras av en sådan politik är begripligt. Men det är ärligt talat ganska trist att en socialdemokratisk minister tävlar om att ställa sig i samma arbetarfientliga hörn. Jag får kanske omformulera den fråga som finns i interpellationen: Hur kommer det sig att ministern vill utforma regler för uppehållstillstånd på ett sätt som leder till en oönskad maktbalans på den svenska arbetsmarknaden till arbetsgivarnas fördel? Hur kommer det sig att man vill ha det trots att det så uppenbart ger försämrade förutsättningar för integration av de människor som har kommit till ? 28 Justitie- och migrationsminister (S): Jag förstår att ni tycker att mitt svar var byråkratiskt och innehållslöst. Låt oss då råda bot på det. Jag tar gärna en ideologisk diskussion om detta med . Här avslöjas nämligen en stor skillnad mellan socialdemokrater och vänsterpartister. Det är så förfärligt lätt för vänsterpartister att säga att människor har rättigheter. Men det är också så förfärligt svårt för vänsterpartister att säga att människor också har skyldigheter, att de har vissa plikter, att de har skyldighet gentemot sina medmänniskor men också mot samhället som de lever i i stort. Jag hör över huvud taget aldrig någon vänsterpartist tala om att människor har vissa skyldigheter. För oss socialdemokrater är detta en del av vårt sätt att bedriva politik. Det är en del av vår historia: rätt och plikt. Rättigheter och skyldigheter är vad välfärdsstaten – den välfärdsstat som vi socialdemokrater har varit med om att bygga upp – vilar på. Människor ska ha sociala rättigheter, rätt till arbete, rätt till bostad, rätt till en bra uppväxt när de är barn, rätt till utbildning, men de har också vissa skyldigheter. Dessa skyldigheter innebär bland annat att man ska göra vad man kan för att bidra till samhället. Man ska utbilda sig så att man kan få ett jobb och kunna ta hand om både sig själv, sin familj och sina anhöriga. Man ska vara en del i samhället; man ska göra vad man kan. Rätt och plikt vilar det socialdemokratiska välfärdssamhället på. Detta är också en viktig del i vår historia när vi talar om den socialdemokratiska arbetslinjen. Det har alltid varit det. Man ska ha stöd, utbildning och möjlighet att komma in på arbetsmarknaden. Men man måste också arbeta själv och se till att göra vad man själv kan för att verkligen ta emot allt det stöd och annat som finns. På detta sätt är våra socialförsäkringar uppbyggda. Min fråga till är: Vill ni även avskaffa de intjänade förmånerna? Det ligger ju till så att när man jobbar får man en sjukförsäkring som baseras på den inkomst som man har. Man får en pension som baseras på den inkomst som man har haft. Man får en a-kassa som baseras på den inkomst som man har haft. Vill ni avskaffa även detta? Är det här att ställa för höga krav? Detta blottlägger faktiskt en skillnad. Vår hållning är att människor har både rättigheter och skyldigheter. Det avspeglas också i det förslag som betänkandet handlar om. Man får tillfälliga uppehållstillstånd, men får man en möjlighet att söka om ett permanent uppehållstillstånd. För att kunna få det ska man kunna försörja sig och ha grundläggande kunskaper i svenska och grundläggande kunskaper om hur det svenska samhället fungerar. Det blir även ett vandelsprov, det vill säga man ska inte ha begått några allvarliga brott. Är det för mycket begärt? Är det för högt ställda krav om man ska leva i detta land permanent att man ska kunna försörja sig? Vi talar om ett försörjningskrav på 15 000, 16 000 eller . Det är ungefär där det kommer att ligga. Är detta för mycket begärt? Om man ska leva permanent i det här landet är det för mycket begärt att man ska ha grundläggande kunskaper i svenska? Är det för mycket begärt att det finns ett krav att man ska veta ungefär hur det svenska samhället fungerar? Det tycker inte jag, utan det är ganska självklart. Det här snarare befrämjar integration. Det gör ju att man har något att se fram emot. Möjligheten att få ett permanent uppehållstillstånd baseras på att man har tillgodogjort sig detta. Man ska förstås få allt det stöd, den hjälp och den utbildning som det svenska samhället kan uppbringa. Men det måste enligt min uppfattning, fru talman, finnas en rimlig balans mellan rättigheter och skyldigheter. Jag påstår att det har varit en bärande del i det socialdemokratiska välfärdsbygget under alla tider. 29 (V): Jag förstår att migrationsministern inte så gärna vill tala om det vi ställer frågor om, nämligen den maktobalans som verkligen finns nu på arbetsmarknaden och de konsekvenser som vi ser. När den tillfälliga begränsningslagen presenterades var LO mycket kritiskt, eftersom reglerna fullständigt liknar reglerna för arbetskraftsinvandring. Dessa har ju verkligen öppnat för ett omfattande missbruk. Farhågorna har besannats. berättade om ett reportage i som jag tror att vi alla nog har läst. Där beskrivs hur Erfan, Naqib och många andra med tillfälliga uppehållstillstånd tvingas jobba 13-timmarspass för men har kontrakt som på papperet uppfyller kraven för permanent uppehållstillstånd. En del tvingas betala tillbaka delar av lönen till arbetsgivare.