prot · H80933 · 2020-11-11 00:00:00 — § 1 Justering av protokoll Protokollet för justerades. § 2 Anmälan om sammansatt utrikes- och försvarsutskott Från sammansatta utrikes- och försvarsutskottet hade följande skrivelse kommit in: Sammansatt utrikes- och försvarsutskott och försvarsutskottet har jämlikt 7 kap. 7 § riksdagsordningen i separata beslut och samt kommit överens om att genom deputerade i ett sammansatt utskott gemensamt bereda proposition 2020/21:21 Fortsatt svenskt deltagande i den militära utbildningsinsatsen i samt motioner, proposition 2020/21:22 Fortsatt svenskt deltagande i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats Resolute Support Mission i samt motioner, proposition 2020/21:32 Svenskt deltagande i stabiliseringsinsats i samt motioner och proposition 2020/21:30 Totalförsvaret 2021–2025 i den del som avser avsnitt 5 Säkerhetspolitik samt motioner. Till deputerade och suppleanter i det sammansatta utskottet har utsetts de i bifogade förteckning upptagna riksdagsledamöterna. Det sammansatta utskottet, som benämns sammansatta utrikes- och försvarsutskottet (UFöU), har vid konstituerande sammanträde utsett följande presidium: (M), ordförande (S), vice ordförande Bilagan hade följande lydelse: Sammansatta utrikes- och försvarsutskottet 1.Kenneth G (S) 1.Olle (S) 2.Pål (M) 2.Jörgen (M) 3.Niklas (S) 3.Kalle (S) 4.Hans Wallmark (M) 4.Margareta (M) 5.Björn Söder (SD) 5.Sara (SD) 6.Annika Strandhäll (S) 6.Sara (S) 7.Kerstin (C) 7.Daniel (C) 8.Håkan Svenneling (V) 8.Yasmine Posio (V) 9.Jan R (M) 9.Alexandra Anstrell (M) 10.Roger (SD) 10.Caroline Nordengrip (SD) 11.Paula (S) 11.Alexandra Völker (S) 12.Lars (KD) 12.Mikael (KD) 13.Mattias (S) 13.Diana (S) 14.Joar (L) 14.Allan (L) 15.Markus Wiechel (SD) 15.Lars (SD) 16.Janine (MP) 16.Elisabeth Falkhaven (MP) 17.Hans Rothenberg (M) 17.Magdalena (M) 18.ClasGöran (S) 19.Jamal El-Haj (S) 20.Heléne (S) 21.Hanna (V) 22.Lotta (V) Skrivelsen lades till handlingarna. § 3 Anmälan om fördröjt svar på interpellation Följande skrivelse hade kommit in: Interpellation 2020/21:112 Interpellation 2020/21:112 Exporten av elbilar till av (M) Frågan kommer att besvaras . Statsrådet har inte möjlighet att besvara interpellationen inom anvisad tid på grund av redan inbokade engagemang. § 4 Anmälan om granskningsrapport Förste vice talmannen anmälde att följande granskningsrapport hade kommit in från och överlämnats till justitieutskottet: RiR 2020:20 Rätt insats på rätt plats – polisens arbete i utsatta områden § 5 Ärenden för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: 2020/21:48 till socialutskottet 2020/21:JO1 till 2020/21:3756 och 3760 till skatteutskottet 2020/21:3766 till socialutskottet 2020/21:3758 till civilutskottet 2020/21:3757 och 3759 till finansutskottet COM(2020) 673 till skatteutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . § 6 Ärenden för bordläggning Följande dokument anmäldes och bordlades: 2020/21:CU2 om konsumentskydd vid köp av nyproducerade bostadsrätter 2020/21:CU3 Ett ändamålsenligt minoritetsskydd i aktiebolag och ekonomiska föreningar 2020/21:UbU5 Fortsatt giltighet av lagen om vissa register för forskning om vad arv och miljö betyder för människors hälsa § 7 Behandlingen av skrivelser betänkande 2020/21:KU2 Behandlingen av skrivelser (skr. 2019/20:75 och redog. 2019/20:RS4) 1 HANS (S): Det parlamentariska läget innebär en rad utmaningar för ansvarsfördelningen mellan riksdag och regering: Å ena sidan vad gäller uppgift att stifta lagar, besluta om skatter till staten och bestämma hur statens medel ska användas, i enlighet med regeringsformen 1 kap. 4 §. Å andra sidan vad gäller regeringens uppgift att styra riket, ständigt ansvarig inför , i enlighet med regeringsformen 1 kap. 6 §. Och till syvende och sist vårt gemensamma ansvar att värna och ta hand om vårt land med allt vad det innebär. Detta ställer krav på samvaron och relationen mellan riksdag och regering för att tillförsäkra respekt för regeringsformens bestämmelser och ett fungerande styresskick. Och det är just vad detta ärende till stor del handlar om. I regeringens skrivelse 75 redogör regeringen för vilka åtgärder den vidtagit med anledning av de tillkännagivanden som har beslutat om. I vårt betänkande, KU2, behandlar vi hur ser på just regeringens hantering av våra tillkännagivanden. Kortfattat: Detta dokument handlar om huruvida är nöjd eller ej med vad regeringen gjort för att följa våra beslut här i kammaren. Också vill vi i upprepa vad vi har konstaterat tidigare, nämligen att regeringens redogörelse har förbättrats och ger en formellt korrekt bild av skrivelser till regeringen. Vi ser självklart positivt på denna utveckling. När det gäller behandlingen av riksdagsskrivelser inom KU:s område redovisas 13 tillkännagivanden som slutbehandlade. Ett av dem, tillkännagivandet om försöksverksamhet med samdistribution av tidningar och post, har utskottet diskuterat lite närmare. Regeringen redovisade tillkännagivandet som slutbehandlat i budgetpropositionen . Där framhölls varför det inte finns möjlighet att använda rollen som ägare i Postnord på det sätt som efterfrågats. Regeringen har uppdrag att aktivt förvalta statens ägande i bolag så att den långsiktiga värdeutvecklingen blir den bästa möjliga och, i förekommande fall, att de särskilt beslutade samhällsuppdragen utförs väl. Regeringen anser att det är av största vikt att bolag med statligt ägande förvaltas på ett aktivt och professionellt sätt med värdeskapande som övergripande mål. Detta innebär att bolagen ska agera långsiktigt, effektivt och lönsamt samt ges förmåga att utvecklas. Postnord ägs gemensamt av den svenska och den danska staten. Postnord har inget av särskilt beslutat samhällsuppdrag. Däremot anger Postnords bolagsordning att föremålet för bolagets verksamhet ska vara att direkt eller genom dotterbolag tillhandahålla rikstäckande postverksamhet i och . har genom utfärdande av tillståndsvillkor för Postnord utsett bolaget att tillhandahålla den samhällsomfattande posttjänsten i . Bolag med statligt ägande utgör privaträttsliga subjekt och lyder som utgångspunkt under samma lagar och regler som privatägda aktiebolag. Det är därmed styrelsen och ledningen för Postnord som inom ramen för bolagets uppdrag samt tillämpliga lagar, regler och tillståndsvillkor ansvarar för och sköter bolagets operativa verksamhet, vilket bland annat inkluderar eventuella beslut om samarbeten och försöksverksamhet. Utskottet anser att tillkännagivandet kan anses som slutbehandlat, även om det enligt utskottets mening inte kan ses som tillgodosett då inte ny försöksverksamhet med samdistribution på det sätt som angavs i tillkännagivandet har inletts. Detta hade alltså inte varit möjligt eftersom det ju är styrelsen och ledningen för Postnord som inom ramen för bolagets uppdrag samt tillämpliga lagar, regler och tillståndsvillkor ansvarar för och sköter bolagets operativa verksamhet. Fru talman, ärade ledamöter och åhörare! I yttranden från övriga utskott framhålls ett antal synpunkter på regeringens hantering av skrivelser. Ett flertal av utskotten uppmärksammar vikten av att regeringen undviker onödig tidsåtgång i sin behandling av tillkännagivanden. KU vill i detta sammanhang framhålla vikten av att regeringen behandlar skrivelser skyndsamt och gör ansträngningar för att undvika onödig tidsåtgång när det gäller att behandla tillkännagivanden. Men huruvida den redovisade tidsåtgången är rimlig bör bedömas med hänsyn till tillkännagivandets innehåll och de beredningsåtgärder som behöver vidtas. Låt mig också passa på att säga att vi i KU konstaterar att övriga utskott i sina yttranden i vissa fall har gjort en annan bedömning än regeringen av huruvida ett tillkännagivande är slutbehandlat eller inte. KU gör inte någon egen bedömning av de aktuella fallen utan hänvisar till vad som anförts av respektive utskott i deras yttranden. Jag vill yrka bifall till förslaget i KU:s betänkande 2 Behandlingen av skrivelser. 2 (M): Precis som föregående talare var inne på rör denna debatt det som brukar kallas skrivelse 75. Det är regeringens årliga rapport till om hur man har behandlat skrivelser från . Dessa skrivelser kan röra budgetbeslut, och denna typ av skrivelser brukar regeringen behandla under det innevarande riksdagsåret. Det som uppmärksammas lite mer i vårt betänkande och i denna debatt är framför allt tillkännagivanden, som givetvis kan ta lite för regeringen att verkställa. Huruvida skrivelser är slutbehandlade och tillgodosedda och vilka som återstår är det centrala i betänkandet. Det är redovisningen –2019 som vi nu diskuterar. Vanligtvis brukar denna behandling och debatt ske , varför det kan tänkas och tyckas vara lite sent att göra det så här och att inte heller ta in innevarande års budgetproposition när vi bedömer om något är slutbehandlat eller inte. Anledningen till detta är den pandemi som bröt ut och som gjorde att andra ärenden behövde prioriteras. Därför har vi debatten nu och ska lägga ärendet till handlingarna. Ett tillkännagivande är som bekant ett beslut om en beställning från till regeringen, exempelvis att regeringen ska utreda något och återkomma med ett lagförslag. Detta är ett resultat av den funktionsfördelning som finns mellan riksdag och regering och även ett resultat av parlamentarismens principer. Med funktionsfördelning menas att det finns en arbetsfördelning mellan riksdag och regering som utgår från att det ytterst är regeringen som har resurser att utreda lagförslag och som styr utredningsväsendet medan det är uppgift att granska lagförslag och besluta om dem och budget. Parlamentarismen i är utformad så att regeringen måste tolereras av för att få sitta kvar. Mot bakgrund av det blir det självfallet viktigt för att visa för regeringen vilka politiska förslag det finns stöd för i . Tillkännagivandens rättsliga ställning regleras varken i grundlag eller riksdagsordning, men de omfattas av rättsliga normer som är fasta och konstitutionell praxis, inte minst utvecklad av . Jag ska säga något om denna praxis huvudingredienser. Utgångspunkten är att regeringen ska tillgodose tillkännagivanden. Beredningsåtgärder med anledning av ett tillkännagivande ska inledas . Regeringen måste inte tillgodose ett tillkännagivande och ska då meddela detta och varför. Då har möjlighet att överväga hur man i stället vill gå till väga – om man själv vill lägga fram ett lagförslag trots begränsade utredningsresurser eller ytterst, om man inte längre tolererar regeringen, väcka diverse misstroenden. Inte annat än i undantagsfall bör det ta längre än två att slutbehandla ett tillkännagivande. Hur som är skäligt beror, precis som föregående talare var inne på, hur komplicerat ärendet är i sak. Det ska tilläggas att det är viktigt att regeringen vidtar beredningsåtgärder i de komplicerade fallen för att visa att man driver frågan framåt. Ett ärende kan vara slutbehandlat men inte tillgodosett. Detta kan ha flera olika anledningar. När något har utretts kan man komma fram till att detta inte bör genomföras. Det kan det finnas konsensus kring det; det behöver inte bara vara regeringen som anser det. Det kan också vara olämpligt på olika sätt. Man kan också vara oense om vad de facto har beställt. Apropå Postnord kan man också vara oense om hur man som ägare kan och bör styra ett statligt bolag. Det handlar inte enbart om vad som är lagligt möjligt utan också om vad som är lämpligt. I det ärendet har vi landat i att det får anses slutbehandlat vid det här laget. har tidigare bett regeringen återkomma, så detta har dragits ett tag. Man får i sådana fall återkomma i sak till hur man annars kan uppnå syftet med det tillkännagivandet. Låt mig också säga att samtliga utskott i årets yttranden påpekar vikten av att regeringen undviker onödig tidsåtgång när det gäller att behandla tillkännagivanden. I vårt betänkande redovisas att av totalt 566 riksdagsskrivelser är hela 276 inte slutbehandlade. är det 243. Om vi från dessa tar bort de skrivelser som är två och tittar längre bak i tiden är det ändå 120 kvar. Det är alltså många tillkännagivanden och uppdrag som är äldre och inte slutbehandlade. Det kan i tabell 2 i betänkandet noteras att 33 tillkännagivanden från tidigare än 2014 inte är slutbehandlade. Det äldsta är . Detta betyder att det är av skrivelserna som inte är slutbehandlade. Det ska jämföras med att snittet för hela perioden fram till är . Det redovisas också i betänkandet att det tar för regeringen att slutbehandla ärenden, oavsett om man mäter median- eller medeltid. Med det yrkar jag bifall till att lägger ärendet till handlingarna. 3 (SD): Alltsedan tidigt 60-tal har regeringen i en skrivelse lämnat en redogörelse till för vilka åtgärder man har vidtagit med anledning av olika beslut som fattat. brukar härvidlag be övriga utskott att yttra sig över innehållet. lämnar även riksdagsstyrelsen en redogörelse för de skrivelser de haft att hantera. Då utskottet inte har något att invända mot vad riksdagsstyrelsen anfört kommer jag i detta anförande i huvudsak att beröra regeringens skrivelser. Ett enigt konstitutionsutskott kan konstatera att regeringens redogörelse för behandlingen av skrivelser har förbättrats och därmed kan anses ge en korrekt bild av behandlingen av de skrivelser som har skickat till regeringen. Utskottet förutsätter nu att regeringen fortsätter med detta och inte tummar på kvaliteten i kommande redogörelser. I sammanhanget finns det skäl att påminna om den konstitutionella praxis som har vuxit fram i fråga om tillkännagivanden. Utgångspunkten är givetvis att regeringen tillgodoser ett tillkännagivande. Ett tillkännagivande är emellertid inte rättsligt bindande. Om regeringen inte delar mening i en fråga och därför inte har för avsikt att tillgodose önskemål bör den därför underrätta om detta inom den eventuella tidsgräns som angetts i tillkännagivandet. Även skälen till att regeringen inte har tillgodosett tillkännagivandet bör redovisas. För det fall att regeringen, men inte berört utskott och , menar att ett tillkännagivande är slutbehandlat ska regeringen återkomma till med redovisning av ytterligare åtgärder eller meddela att regeringen vidhåller sin uppfattning att tillkännagivandet är slutbehandlat. Om regeringen underlåter eller slarvar med att iaktta dessa åtgärder försvåras möjligheter till kontroll och uppföljning av regeringens arbete, något som i förlängningen leder till men för demokratin. Under årets behandling har framhållits ett antal övergripande synpunkter som det kan finnas skäl att beröra helt kort. Ett flertal av utskotten uppmärksammar vikten av att regeringen undviker onödig tidsåtgång i sin behandling av tillkännagivanden. vill i detta sammanhang framhålla vikten av att regeringen behandlar skrivelser skyndsamt och gör ansträngningar för att undvika onödig tidsåtgång när det gäller att behandla tillkännagivanden. Huruvida den redovisade tidsåtgången är rimlig bör bedömas med hänsyn till tillkännagivandets innehåll och de beredningsåtgärder som behöver vidtas. Vidare konstateras att utskotten i sina yttranden i vissa fall har gjort en annan bedömning än regeringen av huruvida ett tillkännagivande är slutbehandlat eller inte. gör inte någon egen bedömning av de aktuella fallen utan hänvisar till vad som anförts av respektive utskott i deras yttranden. Som sagt ska regeringen i de fall ett utskott i ett yttrande har anfört att ett tillkännagivande inte är slutbehandlat återkomma till med sin redovisning och bedömning. Utskottet föreslår med detta att lägger skrivelsen till handlingarna. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 20.) Förskottsbetalning i vissa ärenden om utlämnande av allmän handling § 8 Förskottsbetalning i vissa ärenden om utlämnande av allmän handling betänkande 2020/21:KU6 Förskottsbetalning i vissa ärenden om utlämnande av allmän handling (prop. 2019/20:179) 4 (V): Då är det alltså dags att ge sig i kast med ärendet KU6 Förskottsbetalning i vissa ärenden om utlämnande av allmän handling. Rätten att få ta del av allmänna handlingar är grundläggande i en demokrati. Det ger alla människor möjlighet till insyn i hur våra myndigheter fungerar och sköter sina uppgifter. En begäran om att få en kopia av en allmän handling ska behandlas skyndsamt. har vi ett betänkande som gäller propositionen om förskottsbetalning i vissa ärenden. Det har bland annat sin grund i ett betänkande från KU där KU lade fram ett förslag till tillkännagivande för kammaren, som föll i god jord och röstades igenom av . Där yttrade sig KU så här: ”Med utnyttjande av sin initiativrätt enligt 9 kap. 16 § riksdagsordningen föreslår utskottet att gör ett tillkännagivande till regeringen om att låta utreda frågan om möjliga åtgärder för att, med bibehållen respekt för offentlighetsprincipen, möta de utmaningar som kan uppstå vid mycket frekventa och omfattande framställningar att få ta del av allmänna handlingar.” Det var en ganska precis beskrivning av att det gäller i undantagsfall vid mycket frekventa och omfattande framställningar. I betänkandet är det exemplifierat hur man ser på att det i vissa kommuner till exempel har förekommit en sådan enorm belastning från vissa som begär ut handlingar, ibland personer och ibland grupper, att det i princip har lamslagit delar av förvaltningen. Utskottet var väldigt stramt i sitt uppdrag, kan man säga, men det som vi nu har fått är en proposition som behandlar ett annat problem. Möjligheten att ta ut en avgift för handlingar har nämligen alltid funnits, men har man kommit med ett förslag som handlar om att ta hand om problemet med uteblivna betalningar genom att kräva dem i förskott. Det är inte riktigt samma sak, och det ger risk för andra effekter. Det sägs att det ska ske undantagsvis. Det får inte vara kopplat till särskilda individer, men det får heller inte vara generellt. Hur detta ska gå till är lite svårt att säga. Det får ske om det är en omfattande begäran. ska det ske efter bedömning av person, men det får inte registreras vem som lämnar en begäran. Det är ganska oklart, uppfattar vi det som. Vi tycker att det tillkännagivande och det smala önskemål som lämnat till regeringen i dessa frågor kräver att man tittar på frågan igen. Att begära betalning i förskott är något som måste ske undantagsvis, men risken är stor att det blir mer regel än undantag. Problemet med detta är att det ökar risken för en lång hantering och att det drar ut att få ut begärda handlingar. Förskottsbetalning i vissa ärenden om utlämnande av allmän handling Vi vill alltså att regeringen återkommer med ett förslag som mer motsvarar problemet, det vill säga snudd på okynneshantering. Det finns väl beskrivet i det tillkännagivande som KU har givit. Därmed yrkar jag bifall till reservation. 5 (S): Fru talman, ärade ledamöter och åhörare! Precis som talaren före mig redogjorde för fattade beslut om ett tillkännagivande till regeringen som berör just det som vi talar om . Det var i betänkandet KU11 från /15. Enligt tillkännagivandet borde regeringen låta utreda frågan om möjliga åtgärder för att, med bibehållen respekt för offentlighetsprincipen, möta de utmaningar som kan uppstå vid mycket frekventa och omfattande framställningar om att få ta del av allmänna handlingar. Det är precis vad som har skett i detta ärende, där vi försöker lösa det problemet. Med anledning av tillkännagivandet beslutade att ge ett uppdrag till en utredare, som sedermera presenterade sitt förslag i departementspromemorian Frekventa och omfattande ärenden om utlämnande av allmän handling (Ds 2017:37). I proposition 2019/20:179 Förskottsbetalning i vissa ärenden om utlämnande av allmän handling behandlas förslaget. Regeringen föreslår att antar det förslag till ändring i offentlighets- och sekretesslagen som läggs fram där. Regeringens förslag syftar som sagt till att komma till rätta med problemet att avgifter för kopior av allmänna handlingar inte betalas och förtydliga rättsläget när det gäller myndigheternas möjlighet att kräva förskottsbetalning. Utskottet instämmer i regeringens bedömning att det finns ett behov av att införa en möjlighet för myndigheterna att i enskilda fall kräva förskottsbetalning för kopior av allmänna handlingar. Utskottet bedömer att regeringens förslag är väl avvägt och bör genomföras. Med detta sagt vill utskottet också betona att offentlighetsprincipen och rätten att ta del av allmänna handlingar är av central betydelse för opinionsbildningen, för debatten och för granskningen och utgör en grundbult i det svenska statsskicket. Möjligheten för myndigheterna att kräva betalt i förskott för kopior av allmänna handlingar får därför inte tillämpas på ett sådant sätt att det skyndsamhetskrav och det anonymitetsskydd som följer av bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen riskerar att undergrävas. Det är därför mycket angeläget att tillämpningen av den nya regleringen följs noga. Utskottet delar även regeringens bedömning att tillkännagivande är slutbehandlat i och med detta. Sammantaget föreslår utskottet att antar regeringens lagförslag. Jag vill därför yrka bifall till utskottets förslag till beslut. Med anledning av följdmotion och det som tidigare tog upp här i talarstolen vill jag passa på att säga några ord om detta. Till skillnad från den promemoria som ligger till grund för propositionen anser regeringen och även att det inte bör krävas särskilda skäl för att en myndighet ska få begära betalning i förskott. Denna bedömning grundar vi på att ett krav på särskilda skäl kan bli problematiskt, eftersom det riskerar att kunna bli ett utpekande för vissa av dem som utnyttjar offentlighetsprincipen. Förskottsbetalning i vissa ärenden om utlämnande av allmän handling Det skulle dessutom kunna bli svårt att upprätthålla en förutsägbar och enhetlig bedömning av frågan om det finns särskilda skäl beroende på vem som begär ut en kopia av en allmän handling. Det finns också en uppenbar risk att detta i förlängningen skulle kunna komma i konflikt med det grundlagsskyddade anonymitetsskyddet som finns i 2 kap. 18 § tryckfrihetsförordningen och som handlar om efterforskningsförbudet. Det kan även riskera att leda till en integritetskänslig behandling av personuppgifter. En reglering utan krav på särskilda skäl kommer alltså att ge ett större utrymme för myndigheterna att själva besluta om de närmare formerna för avgiftsuttag, och det är, som sagt, angeläget att vi följer denna tillämpningen noggrant. 6 (M): Detta betänkande om förskottsbetalning för utlämnande av allmän handling väcker en hel del principiella diskussioner om vår offentlighetsprincip. Man måste väga möjligheten att få ut allmänna handlingar och att kunna vara anonym i detta och också möjligheten att ta del av annan information från myndigheter mot möjligheten att det blir så stora volymer och så problematiskt för myndigheterna att tillhandahålla detta att det påverkar andra delar av vår allmänna verksamhet och i förlängningen också välfärden. Detta är inte lätta avgöranden, och det sker också med mycket stor försiktighet. Man måste vara återhållsam när man gör förändringar i en så viktig del av vår demokrati. Därför landar vi moderater ändå i att det förslag som har kommit från regeringen och som utskottet har ställt sig bakom är ett steg som är värt att pröva och som är i rätt riktning. Därför yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. De invändningar som kommer från om att detta egentligen är två olika problem kan jag ha en viss förståelse för. När man hittar just det samband som man ändå här tycks ha hittat, att stora delar av detta problem också kan härledas till dem som gör mycket stora beställningar av allmänna handlingar som ska hämtas ut men som sedan aldrig kommer och hämtar ut dem, menar jag att det innebär en stor belastning för myndigheter att ta fram allmänna handlingar och att tillgängliggöra dem. Sedan blir det inte någon större vits med det, eftersom de ändå sedan aldrig lämnar myndigheten.