prot · H80948 · 2020-12-07 00:00:00 — Det är ett förvaltningsärende där regeringen mer direkt än annars lyder under förvaltningslagen om handläggning, prövning och beredning. Här är det fråga om tillstånd att få göra nya investeringar. Jag vill särskilt poängtera detta eftersom det i fråga om myndighetsutövningen mot enskild enligt regeringsformen 1 kap. 9 § finns krav på att allas likhet inför lagen, saklighet och objektivitet gäller mer strikt i dessa fall. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 3) Angående Preem har mycket redan sagts. Jag vill ändå inskärpa allvaret i detta mycket uppmärksammade, omfattande och komplicerade ärende. Det finns många intressanta och viktiga detaljer, och jag har identifierat tre saker som principiellt viktiga. Den första är tidpunkten. Regeringen valde i ett mycket sent skede att förbehålla sig den möjlighet som finns att pröva ärendet. I 11 kap. 3 § regeringsformen stipuleras vikten av domstolars självständighet i rättsskipningen. I fallet om Preem beslutade regeringen att ta över ärendet efter det att regeringens egen myndighet valt att inte begära överprövning av tingsrättens dom och efter det att Mark- och valt att ta över och meddela prövningstillstånd. Detta behöver man se tillsammans. Vi påpekar därför att i ju högre instans ett ärende behandlas desto större försiktighet krävs från regeringens sida. Därför anser jag personligen att det är synd att vi inte har kunnat bringa klarhet i vilka omständigheterna har varit som har föranlett denna granskning. Regeringen hänvisar till att inkom sent med en underrättelse. hänvisar till sena och nya omständigheter. Vilka omständigheterna är har vi frågat myndigheten i skrift och vidare muntligt till och statsministern men inte lyckats bringa klarhet i. Det stämmer att har till uppgift att underrätta regeringen om den typen av ärenden där man har rätt att och får ta över prövningen. Men vi har också konstaterat att regeringen enligt lagen i varje fall inte är hindrad att ta över ärenden även utan underrättelse och att man i det här fallet hade information om att tillståndsansökan från Preem fanns också innan underrättelsen. Till syvende och sist är det regeringen som självständigt fattar beslut om att ta över tillståndsansökningarna och prövningarna av dem. Regeringen har själv inte behövt, eller valt att, fatta beslut med hänvisning till de nya omständigheterna. Dem har man nämligen ingen närmare kännedom om. Den andra viktiga principen är objektivitet, saklighet och likabehandling, enligt 1 kap. 9 § regeringsformen. Det blir viktigt när ett statsråd uttalar sig om ett ärende som ska upp till handläggning – som är igång, som är under beredning. I det här fallet gör det när hon får frågor om ärendet. Vi kan konstatera att det inte spelar någon roll att ärendet senare dras tillbaka och avslutas, det vill säga att beslut aldrig fattas. För vår bedömning här spelar det ingen roll, eftersom ärendet redan har börjat beredas. Men det hade självklart varit ännu mer problematiskt om ärendet hade prövats och uppgiften slutförts, och det är väl därför kritiken mot den här bristen är viktig. Då hade den här typen av uttalanden kunnat ligga till grund för vidare prövning av frågan. Det är i alla fall min bedömning. Utskottet går inte in på detta; vi har inte behövt gå in på det i vår granskning eftersom det aldrig har skett. Det tredje principiellt viktiga vi har tittat på är de kontakter och den kommunikation som regeringen har haft med Preem. Efter rapportering om frågan fick vi anledning att vidga granskningen till att innefatta även detta. Det har vi rätt att göra, även om det är inte är alldeles vanligt att vi gör så. Vi har då kunnat konstatera att vi anser att formen för, och framför allt tonen i, den kommunikation som ägt rum mellan Preem och regeringen inte har varit lämplig. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 3) Slutligen vill jag säga några ord om en granskning vars vikt i alla fall för mig verkligen har ökat i takt med granskningens gång. Det gäller granskningen av utredningen om biojet, det vill säga att regeringen tillsatte en utredare som skulle titta på detta. Det resulterade i intressekonflikter mellan utredningen och utredaren. Även denna utredning är statsrådet ansvarig för. Utredningen skulle ta fram förslag på olika styrmedel för att främja användningen av biobränsle för flyg och gjorde också det. Den föreslog även stöd till tekniska investeringar som driver utvecklingen och driver produktionen av den här typen av bränslen. När utsågs till utredare visste att hon var styrelseledamot i ett bolag som utvecklar just biodrivmedel för bland annat industri och transporter. Det utvecklar även teknik för småskalig och effektiv användning av den här tekniken på fler områden och fler typer av transporter. Utredaren ägde också aktier i bolaget, men det visste regeringen inte förrän sent. Under det år som utredningen var igång utvecklades bolaget successivt, vilket är fullt naturligt. Det uppdrag som utredaren hade pågick , och under det året beviljades bolaget bland annat statliga medel för att genomföra en studie om att använda bolagets teknik vid omvandling av biojet. I ett pressmeddelande skriver man att marknadspotentialen är stor om man lyckas med detta. Man lyckas också väl i studien, och utredningen presenterar sina slutsatser aviserar man att man går in i en ny fas, tillsätter en ny vd och inleder ett samarbete för att börja producera biobränsle för flyg. Förvaltningslagens bestämmelser om jäv gäller inte för utredare och inom kommittéväsendet på det här området, utan det är regeringens sak att ansvara för och pröva detta. Det är för regeringens skull som utredningar av den här typen existerar. Det är ett led i handläggningen och beredningen när man hanterar ärenden och tar fram förslag till . Därför har vi i vår praxis tidigare, och även i det här årets slutsatser, konstaterat att utredningar för att ha ett högt värde behöver ha hög kvalitet på innehållet samt att arbetet behöver ske med stor integritet. Den slutsatsen står vi fast vid , och vi anser därför att den uppkomna situationen i det här fallet är ett exempel där den bedömning som har gjorts har varit svårförenlig med utredningsväsendets integritet. 21 (SD): I detta anförande tänkte jag ta upp en av de mer uppmärksammade granskningarna, nämligen hur regeringen har hanterat uppgifter om tidigare försvarsminister. Detta behandlas i avsnitt 3.5 i betänkande. är ett av världens mest konfliktdrabbade länder och har befunnit sig i navet för konflikterna i regionen. Positionen som försvarsminister kan därför inte jämföras med motsvarande i de flesta andra länder. Om en svensk medborgare blir vald till försvarsminister i finns det en överhängande risk för att på ett eller annat sätt kan bli inblandat i både utrikespolitiska, försvarspolitiska och folkrättsliga processer vars konsekvenser vi bara kan spekulera om. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 3) Bara detta gör informationen att en svensk medborgare är vald till försvarsminister i , ett av världens mest oroliga länder, mycket viktig. Den är så pass viktig att den borde ha vidarebefordrats från ambassaden till departement och ministrar. Ännu viktigare blir denna information då har svensk trupp i . Skulle hamna i en situation där vi ställs inför påtryckningar av olika slag kan detta på ett eller annat sätt riskera säkerheten för våra soldater. pågick i irakiska medier en debatt om huruvida det var förenligt med den irakiska konstitutionen att en svensk medborgare aspirerade på posten som försvarsminister. Trots detta rapporterade inte den svenska ambassaden om detta förhållande. Inte ens när den nye irakiske försvarsministern tillträdde fick eller Försvarsdepartementet någon kännedom om detta. Först , efter att försvarsminister själv begärt ett möte med den svenska ambassadören i , rapporterade ambassaden till departementen att försvarsminister var svensk medborgare. När Försvarsdepartementet och fick reda på att försvarsminister var svensk medborgare – äntligen, får man väl säga – stannade informationen av någon anledning i departementen och nådde aldrig försvarsministern eller utrikesministern. Först i samband med mediernas rapportering nåddes de av informationen. Granskningen väcker således frågor om förmedlingen av information inom till olika statsråd. I svaren från anges att uppgiften om den irakiske försvarsministern och innehållet i den nämnda ambassadrapporten inte bedömdes vara av sådan karaktär att det fanns skäl att informera utrikesministern eller försvarsministern. Vid utfrågningarna har båda ministrarna vidhållit att det inte var fråga om sådan information som borde ha vidarebefordrats till dem. Mot bakgrund av att hade militär personal i och att frågan om att förlänga mandatet för den svenska insatsen låg på regeringens bord ställer sig utskottet frågande till bedömningen att den typ av uppgifter om den irakiske försvarsministern som inkom till departementen inte var av sådan karaktär att det fanns skäl för utrikesministern och försvarsministern att ha kännedom om dem tidigare än vad som blev fallet. Utskottet vill framhålla att regeringen och ansvariga statsråd har ett övergripande ansvar för att säkerställa att myndigheter informerar regeringen om den aktuella situationen inom respektive ansvarsområde och att informationshanteringen inom respektive departement leder till att ansvarigt statsråd får för statsrådets ämbetsutövning relevant och behövlig information. Gransknings-betänkande Handläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 3) Slutligen vill utskottet uppmärksamma bestämmelsen i 10 kap. 13 § regeringsformen. Där anges att utrikesministern ska hållas underrättad när en fråga som är av betydelse för förhållandet till annan stat uppkommit hos någon statlig myndighet. I granskningsärenden har det framkommit uppgifter som enligt utskottets mening är av sådant slag att det rimligen funnits skäl att underrätta utrikesministern, bland annat att en förundersökning inletts mot den irakiske försvarsministern för brott mot mänskligheten. Någon sådan underrättelse enligt 10 kap. 13 § regeringsformen har dock inte skett. 22 (S): Jag vill kort belysa granskningen i det ärende som på KU-språk heter G27 men som i folkmun är mer känt som den falske officeren. När ärendet om den falske officeren uppdagades i medierna chockerade det hur en individ på falska meriter inte bara lyckats ta anställning i Försvarsmakten utan därtill kunnat kvalificera sig och göra karriär, bland annat på betydande internationella posteringar. Att varningssignalen kom först senare, när denne sökte anställning i en annan myndighet, är också mycket anmärkningsvärt. Men det utskottet har att granska är regeringen – inte myndigheterna. Utskottet kan konstatera att personalansvaret för anställda samt ansvaret för att säkerhetsskyddslagen följs ligger på myndigheten. De svar som regeringen har givit till utskottet om vilka åtgärder myndigheten har vidtagit för att liknande händelser inte ska kunna ske igen visar på att såväl myndigheten som regeringen tagit det inträffade på stort allvar. Utskottet kan ändå konstatera att eftersom gjorde bedömningen att individen var olämplig ur säkerhetssynpunkt och eftersom det saknades en heltäckande bild i ärendet när Försvarsdepartementet informerades vore en naturlig åtgärd att ärendet följdes upp för att komplettera den bristfälliga bilden. Vissa frågor om regeringens ansvar för förvaltningen (kapitel 4) Vissa frågor om regeringens ansvar för förvaltningen (kapitel 4) 23 (S): Vi har kommit till kapitel 4 i detta granskningsbetänkande, Vissa frågor om regeringens ansvar för förvaltningen. Inledningsvis är det en anmälan om Lotteriinspektionens tillsyn av Casino Cosmopol, där anmälaren hänvisar till massmedier och till att det framkommit uppgifter som tyder på brister i Lotteriinspektionens tillsyn. Anmälaren anser att regeringens styrning och uppföljning av myndigheten bör granskas mot bakgrund av det här. Detta föranledde utskottet att betona två saker. För det första betonar utskottet vikten av att regeringen på ett rättvisande sätt redogör för åtgärder mot penningtvätt inom de mellanstatliga samarbeten som anslutit sig till. För det andra påpekar utskottet att haft ett möte med myndighetsdialog och då fått information från Lotteriinspektionen som sedan inte har framgått i propositionen. Utskottet tycker att denna typ av genomgångar eller beredningar borde ha framgått tydligt. Detta gick inte att se i propositionen. I övrigt har man inte gett någon anledning till ytterligare uttalanden från utskottets sida. Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens ansvar för förvaltningen (kapitel 4) Nästa ärende som ingår i detta block är styrningen av Arbetsförmedlingen efter budgetbeslut . I en anmälan till utskottet begärs att utskottet granskar regeringens och speciellt den före detta arbetsmarknadsministern samt den nuvarande arbetsmarknadsministern styrning av Arbetsförmedlingen. Enligt anmälaren utövas detta ansvar av regeringen och det ansvariga statsrådet i huvudsak genom medelstilldelning i statens budget och genom regleringsbrev. Detta, fru talman, är en av de delar som gör att just denna anmälan blir speciellt intressant för utskottet att följa, eftersom det var väldigt speciella förutsättningar som gällde vid . Först och främst får man hålla i minnet att vi då hade en övergångsregering som hade att styra under väldigt speciella omständigheter. I betänkandet tas det upp vad som gäller för en övergångsregering. är ett verktyg för styrningen, och det är väldigt speciellt uttryckt vad en övergångsregering kan göra och inte kan göra när det gäller regleringsbrevet. Den andra väldigt speciella omständigheten i detta fall är att det inte var övergångsregeringens budget som det togs beslut om här i kammaren, utan beslutade om en annan budget. Detta var naturligtvis också en omständighet som påverkade hur regeringen hade att styra myndigheten. När utskottet har att bedöma denna situation kan man konstatera att regeringen har följt beslut. Det skulle ha varit anmärkningsvärt annars, och jag kan tänka mig att det hade föranlett fler anmälningar från riksdagsledamöter till utskottet. Regeringen har följt budgetbeslut, vilket är fullständigt rimligt och självklart. Regeringen har också följt den ordning som gäller för en övergångsregering när det gäller regleringsbrevets utformning. I nästa steg konstaterar utskottet i detta betänkande att regeringen från att den tillträdde hade fullt ansvar för styrningen av myndigheter. I granskningen kan man konstatera att detta är ett ansvar som regeringen tog genom ett antal myndighetsdialoger och många kontakter mellan departement och myndighet. Man kan också konstatera att myndigheten begärde att få en anslagskredit för att hantera den nya situationen och att regeringen tog beslut om att bevilja en sådan. Utskottet konstaterar att ett antal ändringar i regleringsbreven antogs efter att regeringen tillträdde; dessa ändringar var så många som sex stycken. , maj, juni, juli, förekom förändringar i regleringsbreven gällande regeringens styrning av denna myndighet. I övrigt kan man konstatera att regeringen använde ett ganska skarpt verktyg i form av beslut om en särskild förordning gällande hur myndigheter kan hantera kontor runt om i landet. Allt detta framgår av den granskning som utskottet har genomfört på denna punkt. Med utgångspunkt i dessa frågor har man också ställt frågan om det ändå inte skulle kunna finnas någonting mer som regeringen kunde ha gjort. Man konstaterar att det enligt utskottet kan diskuteras om regeringen fattade de beslut som hade behövts sett till den situation som kom att uppstå. Det är väl självklart så, fru talman, att detta alltid kan diskuteras. Med utgångspunkt i och mot bakgrund av betänkandets innehåll och allt det som jag räknade upp, såsom antalet förändringar i regleringsbreven, beslut om förordningar och att man i övrigt är skyldig att följa beslut om budget, kan det naturligtvis diskuteras om man kunde ha fattat ytterligare styrningsbeslut. Om man gör det får man naturligtvis ha den ordning som tidigare här har diskuterats i kammaren som utgångspunkt i den följande diskussionen, nämligen att är till för att kontrollera och övervaka om regeringen följer konstitution, grundlagar och de lagar och regler som finns. Det tror jag är oerhört viktigt, fru talman, att man i så fall håller i minnet. Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens ansvar för förvaltningen (kapitel 4) Det finns ett ärende till i det här kapitlet. Det handlar om Brottsförebyggande rådets rapporter. En anmälare har kommit in med en begäran om att utskottet ska granska regeringens styrning av . Här konstaterar utskottet att man har konstaterat att en fungerande statsapparat har behov av informella kontakter mellan förvaltningsmyndigheter, regeringskansli och regeringens styrande funktion och att regeringens styrande funktion förutsätter att regeringen följer myndighetens verksamhet och vid behov vidtar de åtgärder som är nödvändiga från ett styrningsperspektiv. Det som framkommit i granskningen när det gäller ger således inte anledning till något uttalande från utskottets sida. Det är dessa synpunkter som framkommit i de här ärendena. Jag får tacka utskottet. Det har varit en spännande period. Jag har deltagit i arbetet med granskningsärenden. Det har varit lärorikt och spännande för mig som riksdagsledamot. Och jag kan, fru talman, bara säga att detta nog är någonting som fler ledamöter av den här kammaren skulle behöva göra. Det är ett bra sätt att tränga in i vad vi ledamöter har att göra, vilka regler vi lyder under och hur landet styrs. Det har varit väldigt intressant och spännande. Jag tackar ledamöterna och naturligtvis också personalen i utskottet för gott samarbete. 24 (M): Jag har all anledning att instämma med föregående talare vad gäller just det lärorika i att sitta i . Det har för mig som ny riksdagsledamot varit en synnerligen lärorik tid, så jag är glad över att ha fått denna erfarenhet. Det är, som sagts, tre ärenden i detta kapitel 4. Det första handlar, som vi hörde tidigare, om Casino Cosmopol och vissa påstådda brister i Casino Cosmopols verksamhet. Anmälaren ville att utskottet skulle granska dåvarande civilminister styrning och uppföljning av Lotteriinspektionens, numera Spelinspektionens, tillsynsverksamhet. Utskottet konstaterar att det i regeringens styrande funktion ingår en skyldighet att leda den statliga förvaltningens verksamhet och att detta innebär att vid behov vidta de åtgärder som är nödvändiga från ett styrningsperspektiv, med beaktande av myndigheternas självständighet enligt 12 kap. 2 § regeringsformen. fick inför en så kallad myndighetsdialog information om brister hos Casino Cosmopol. Men som vi hörde tidigare syns ingenting om detta i propositionen En omreglerad spelmarknad, som regeringen någon månad senare beslutade om. Därför fick utskottet anledning att säga att regeringen har ett ansvar för att beredningar och regeringsbeslut resulterar i ett fullgott beslutsunderlag men gör i övrigt inget uttalande. Nästa ärende rör en anmälan där det begärs att utskottet ska granska regeringens och speciellt före detta arbetsmarknadsminister och nuvarande arbetsmarknadsminister styrning av Arbetsförmedlingen efter budgetbeslutet . Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens ansvar för förvaltningen (kapitel 4) beslut om statens budget innebar att Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag minskades kraftigt, som myndigheten fick väsentligt minskade medel för programinsatser för arbetssökande. Denna reducering ledde till att Arbetsförmedlingen aviserade en nedläggning av cirka 130 kontor och att 4 500 anställda varslades om uppsägning. Denna inriktning från Arbetsförmedlingens sida framfördes vid upprepade möten mellan Arbetsförmedlingen och departementsledningen och . blev det uppenbart att Arbetsförmedlingen och den ansvariga ministern gick i otakt. Arbetsförmedlingen publicerade ett pressmeddelande med bland annat innebörden att 132 angivna kontor skulle avvecklas successivt . uppgav dåvarande arbetsmarknadsminister i en intervju med Tidningarnas Telegrambyrå att Arbetsförmedlingens beslut att stänga 132 kontor var förhastat. Enligt hade hon bett myndighetens generaldirektör att inte ta ett sådant beslut, men som hon sa vid vår utfrågning valde generaldirektören ändå att ta detta beslut. I vårt ställningstagande säger vi att i regeringens styrande funktion ingår en skyldighet att leda den statliga förvaltningens verksamhet och att vid behov vidta de åtgärder som är nödvändiga. Utskottet säger att det är viktigt med fungerande kontakter och att regeringen, med vissa begränsningar, har rätt att ge direktiv till myndigheter. Arbetsförmedlingen informerade regeringen, som nämnts, i ett tidigt skede om att anslagsminskningen i budgeten skulle få konsekvenser för myndighetens organisation och verksamhet. Personal behövde sägas upp och kontor stängas. Dessa frågor återkom under hela dialogen 2019. Det har av utredningen framkommit att det varit delade meningar om processen och om vilka kontor som skulle stängas. Utskottet har beaktat att regeringen efter valet fungerande som en övergångsregering och att detta påverkade förutsättningarna att styra myndigheten. Det centrala i utskottets ställningstagande är att KU säger att regeringen ”från beslutet av och framåt i princip var oförhindrad att fatta de regeringsbeslut den ansåg nödvändiga i förhållande till myndigheten, om dialogen med den visade sig otillräcklig.” Utskottet fortsätter: ”Det kan enligt utskottet diskuteras om regeringen fattade de beslut som hade behövts sett till den situation som kom att uppstå.” Det sista ärendet rör en anmälan där KU ombeds undersöka om regeringen försöker påverka innehållet i Brottsförebyggande rådets rapporter så att de redovisar en bild som är mer gynnsam för regeringen än vad som annars hade varit fallet. Utskottet konstaterar att det inte har förekommit något delningsförfarande med inför Brås publicering av rapporter och att inte har lämnat synpunkter på rapporterna före publicering. KU har därför inte anledning att komma med något uttalande. 25 (V): Gransknings-betänkande Vissa frågor om regeringens ansvar för förvaltningen (kapitel 4) Det här avsnittet handlar alltså om regeringens ansvar för förvaltningen. Det är som tidigare nämnts bara tre anmälningar inom det här blocket. Men eftersom det är två av dem som kommer från vill jag ändå göra en del kommentarer, och jag håller mig till de två anmälningarna. Det första ärendet gäller tidigare Lotteriinspektionens tillsyn av Casino Cosmopol. publicerades uppgifter i medier om att det funnits brister i tillsynen av Casino Cosmopol och att inte fått information om bristerna inför det beslut om att omreglera spelmarknaden som tog . Under KU:s utredning har det framkommit att regeringen hade fått information om att Lotteriinspektionen funnit brister i bland annat Casino Cosmopols arbete med att motverka spelmissbruk men att den informationen inte fanns med i propositionen om en omreglerad spelmarknad, som sagts. Regeringen fick visserligen informationen endast före sitt beslut om propositionen, men det är ändå viktigt att får ett heltäckande beslutsunderlag inför sina beslut. Under det här året har vi sett att beredningar och beslut kan hanterats väldigt fort när det behövs, och det är klart att är tillräckligt för att kunna lägga till viktig information. En av de stora frågorna vid omläggningen av spelmarknaden var dessutom just hur det skulle kunna påverka spelmissbruket. Nästa ärende i detta block gäller styrningen av Arbetsförmedlingen efter budgetbeslut .