prot · H80933 · 2020-11-11 00:00:00 — Det är rapporten från , som är utgångspunkt för dagens debatt, ännu ett bevis för. Problematiken är inte ny. De negativa konsekvenserna är omfattande. Vi får växande skuggsamhällen med människor som vistas i landet utan att ha rätt till det. Med skuggsamhällen förknippas social utsatthet, illegalt arbete och i vissa fall kriminalitet. Särskilt barn drabbas hårt av detta. Vi får också en uppluckring av den reglerade invandringen. Det är särskilt allvarligt med tanke på den omfattande asylinvandring har haft i kombination med en illa fungerande integration. Invandringspolitiken behöver nu vara mycket stram. Våra resurser ska gå till människor som har skyddsbehov, inte till dem som saknar sådant skyddsbehov. I , som utgör ett viktigt bidrag i debatten, framgår det svart på vitt hur illa ställt det är. har följt 23 000 ärenden där det har beslutats att en person ska lämna . hade enbart drygt hälften av de studerade ärendena avslutats med en registrerad utresa från landet. I nära hälften av dessa fall fanns därmed inte en utresa från registrerad . I ett mycket stort antal fall lämnar den asylsökande inte frivilligt landet efter ett avslagsbeslut. Han eller hon går under jorden eller vägrar på annat sätt att följa beslutet. lämnar då över fallet till polisen. Polisen har i sin tur mycket svårt att verkställa utvisningsbeslut. pekar på en rad brister. Till exempel bedöms styrningen av återvändandeverksamheten som svag, otydlig och splittrad. Det yttersta ansvaret för hur illa det fungerar vilar på den socialdemokratiskt ledda regeringen. har man haft möjlighet att förstärka återvändandepolitiken, bland annat genom  krav i regleringsbrev  nya verktyg för berörda myndigheter  åtgärder i utrikespolitiken. Men regeringen har gjort alltför lite, och det som har gjorts har dessvärre fått liten effekt. Resultatet som redovisar talar för sig självt. Det är nu nödvändigt med krafttag för att fler som ska utvisas faktiskt också utvisas. har presenterat åtta förslag för hur fler ska lämna landet efter utvisningsbeslut. Jag vill här i kammaren nämna några av dessa. Det första är fotboja, som komplement till förvar, då personer bedöms inte fullt ut vilja samarbeta med myndigheterna inför verkställighet av ett utvisningsbeslut. Det andra är anmälningsplikt för asylsökande. En asylsökande ska vara tillgänglig för . En person som avviker utan att lämna kontaktuppgifter ska förlora rätten till både boende och bidrag. Det tredje är informationsplikt för det offentliga . och andra myndigheter ska vara skyldiga att informera och polisen vid kontakt med personer som vistas i utan att ha rätt till det. Det fjärde är att stoppa bidrag vid olovlig vistelse. Vi moderater vill införa nationell lagstiftning som i princip förbjuder kommuner att ge ekonomiskt stöd till personer som befinner sig olovligen i landet. Det femte är att villkora biståndet. Konsekvensen av att vägra ta emot egna medborgare som utvisats från bör vara att biståndet från dras in eller minskas. Det måste en gång för alla bli slut på dubbla budskap i invandringspolitiken. nämner i sin rapport att målkonflikter försvårar återvändandeverksamheten. Gymnasielagen är det kanske mest tydliga exemplet. Det är en lag som S-MP-regeringen har drivit fram och som S-MP-regeringen nu vill göra ännu mer generös. Gymnasielagen ger ett budskap till omvärlden att den som kommer till kan få stanna kvar trots att han eller hon inte respekterar ett utvisningsbeslut; det finns i förr eller senare chansen till amnesti. Det är förstås väldigt olyckligt. Detta är ett på många sätt dystert område. Det finns därför skäl att lyfta fram en positiv sak: En majoritet i utskottet, i vilken ingår, ställer sig bakom förslag om en grundlig utredning som avser uppdrag och ansvarsfördelning mellan de tre myndigheter som ansvarar för återvändandeverksamheten – , och Kriminalvården. Enbart Socialdemokraterna och reserverar sig mot detta förslag. Precis som skriver föreligger betydande problematik med överlappande ansvarsområden, oklara ansvarsförhållanden, identiska arbetsuppgifter och brutna ansvarskedjor rörande återvändandeverksamheten. Det är högt motiverat med en grundlig utredning på området. I uppdraget bör ingå att överväga en förändring av dagens myndighetsorganisation. Med detta yrkar jag bifall till reservation 1 av och samt till socialförsäkringsutskottets förslag under punkt 2. 59 (V): Jag vill börja med att be om ursäkt för att jag kanske kommer att vara lite tråkig i mitt debattinlägg. Jag är vikarie för den som skulle ha deltagit i debatten. Jag är alltså egentligen mycket fräsigare när jag debatterar. Det kan ni kanske få se prov på senare . är mycket kritiskt till de prioriteringar som regeringen har gjort i arbetet för att öka återvändandet av dem som får avslag på asylansökningar. Vi menar att fokus bör ligga på ett effektivt återvändande med bibehållen rättssäkerhet och mänsklig värdighet och inte på repressiva åtgärder. Överväganden inom ramen för återvändande måste också göras mot en enligt vår uppfattning skriande brist på humanitet och rättssäkerhet i själva asylprocessen. Därför finns det ingen anledning att, som utskottsmajoriteten har valt att göra, ytterligare betona just återvändandeperspektivet före andra viktiga avväganden. Det arbete som Statskontoret redan utför på området borde vara nog. I mångåriga arbete med dessa frågor har det tydligt framkommit att det är just positiva incitament som ökar viljan till och möjligheten för återvändande. Då är det för mig obegripligt att debatten och i utskottet fokuserar på precis det motsatta. Vad är syftet med en debatt om repression och hårdare tag om det inte får önskad effekt? Kan det vara för att debatten inte ska handla om andra viktiga frågor – vad vet jag? Men vi borde ha en mer redig ingång. Vi vill väl att det här ska fungera på ett bra sätt? Det kan inte bara vara så att vi slår på stortrumman för att visa oss coola här i kammaren. Det här handlar om att utöka återetableringsstödet så att det omfattar fler nationaliteter och om att ge behovsanpassad rådgivning efter avslag på asylansökan och inför återvändandet. Det handlar även om riktade stödinsatser till särskilt utsatta grupper såsom våldsutsatta kvinnor och personer med funktionsnedsättning. Att förbereda för ett återvändande så att både de materiella och de psykosociala förutsättningarna är så goda som möjligt underlättar återvändandet. Dessa insikter bör vara vägledande i samarbeten och avtal med andra länder i stället för hot om indraget utvecklingsbistånd. Diskussionen om målkonflikter leder fel. En asylprocess som karakteriseras av effektivitet och rättssäkerhet med korta handläggningstider skulle resultera i beslut som accepteras i högre grad och minska risken för att man får en stark anknytning till . Detta skulle underlätta återvändandearbetet. På detta sätt kan målen samverka för en bättre fungerande process i stället för att de ställs emot varandra. Regeringen bör därför återkomma med en strategi för återvändandepolitiken som bygger på erfarenheter av vad som faktiskt funkar och där migrationspolitikens mål samverkar. Jag yrkar därför bifall till reservation. 60 HANS (KD): I det nya förslaget till en för EU skriver kommissionen på följande sätt: ”kan vara trovärdiga endast om de som inte har rätt att stanna i EU verkligen återvänder.” Detta är på alla sätt givetvis sant. Det är dock också en enorm utmaning, för vi vet att bara omkring en tredjedel av de som ska återvända även gör det. Att endast de som har rätt att stanna får stanna är dock givetvis lika sant för svensk del. Här diskuterar vi nu om återvändandeverksamheten, och det är en mindre munter läsning, för att uttrycka det hela försiktigt. har tillsammans med lämnat in en följdmotion med anledning av skarpa kritik. Jag yrkar givetvis bifall till reservation 1 men också till utskottets förslag om att tillsätta en utredning som ska se över ansvarsfördelningen för återvändandeverksamheten. konstaterar att det är svårt att bedöma hur många som är kvar i eller EU utan tillstånd trots registrerad utresa. Låt det sjunka in ordentligt! Det är för mig en gåta att vi inte har en större och mer engagerad och intensiv debatt om hur vi kan se till att återvändandet förbättras. ifrågasätter om det är möjligt att väsentligt effektivisera återvändandeverksamheten med befintliga myndighetsuppdrag och befintlig ansvarsfördelning mellan myndigheterna. Av denna anledning har vi därför föreslagit att en utredning tillsätts som ska se över ansvarsfördelningen och vidare överväga om det inte borde vara en myndighet som ska ha det övergripande ansvaret för återvändandearbetet. Detta har vi i motionerat om . I denna del finns det tack och lov stöd i riksdag. Låt mig få uppehålla mig lite grann vid det som kallas målkonflikter. pekar på att dessa konflikter försvårar återvändandet när den signal som skickas ut är att ett nej kanske inte är ett nej. exemplifierar med spårbytet, det vill säga att man kan få en ny prövning för arbete eller studier trots att man har ett lagakraftvunnet beslut om avvisning eller utvisning. nämner också de ensamkommande som i stället för att avvisas eller utvisas nu får studera på gymnasienivå. Föga visste när de skrev det att denna målkonflikt skulle späs på ytterligare genom de senaste dagarnas utveckling. lät nämligen helt plötsligt meddela att provanställning nu räcker för permanenta uppehållstillstånd. Enligt den tillfälliga lagen som gäller ska dock de ungdomar som beviljas permanent uppehållstillstånd kunna försörja sig. I förarbetena framgår tydligt att det ska handla om en varaktig försörjning. Det har i så kallade rättsliga ställningstaganden gjort en tolkning av och kommit fram till att det handlar om att man ska ha en tillsvidareanställning eller en visstidsanställning om . Det här har myndigheten kommunicerat om och om igen, även under innevarande år. ska detta helt plötsligt inte gälla längre. Notera att ingenting i vår nuvarande lagstiftning har förändrats eller justerats. Att jag uppehåller mig vid villkoren för PUT beror inte enkom på att det är en högaktuell fråga. Hanteringen visar ett praktexempel på hur det inte får fungera om vi ser att målkonflikter är ett problem för att få till ett effektivt och frivilligt återvändande. Att målkonflikter är ett avgjort problem är inget som bara eller påstår, utan det har många andra också lyft fram. Det gäller bland annat Delegationen för migrationsstudier, Delmi, som så sent som har skrivit om detta i en rapport om återvändandepolitiken. Låt mig avslutningsvis säga något helt kort om asylansökningsområden. föreslog 2015 att så kallade asylansökningsområden skulle inrättas i närheten av våra stora gränsövergångar. Där ska man få registrera sin asylansökan. Där ska också en första bedömning av ärendena göras. Detta är ett sätt att få till en snabbare registrering, men det utgör också en beslutsprocess som är både effektiv och rättssäker. Förslaget möttes givetvis av sedvanlig hård kritik från regeringen och migrationsminister . Men har en statlig utredning presenterat ett förslag om så kallade ankomstcenter. De bär på väldigt tydliga likheter med förslag. Asylansökningsområden gör det möjligt att få ett samlat mottagande och en samlad beslutsprocess som avgjort förbättrar möjligheterna att förhindra att människor avviker och hamnar i en utsatt position. De som avviker från asylansökningsområden innan en asylansökan är färdigbehandlad ska mötas av polis som informerar om att man inte längre har rätt att vara i . Om man inte ansöker om asyl ska man lämna landet. Jag hoppas utifrån de uppenbara problem som finns med återvändandet, som på ett bra sätt pekar ut, att vårt förslag om asylansökningsområden därmed blir föremål för en konstruktiv diskussion framöver. Jag yrkar bifall till reservation 1, som har skrivit tillsammans med , och till utskottets förslag om en utredning om ansvarstagandet för återvändandeverksamheten. 61 (MP): Vi debatterar om återvändandeverksamheten, det vill säga hur myndigheterna i arbetar med att människor som till exempel har sökt asyl men fått avslag på sin asylansökan ska kunna återvända till sina hemländer. tycker att det är värdefullt att verksamheten utvärderas, men tycker inte att socialförsäkringsutskottets majoritets förslag om att utreda en total omorganisation av verksamheten är ändamålsenlig. Det finns såklart saker att se över i ansvarsfördelningen mellan Kriminalvården och polisen vad gäller återvändande. Men med min erfarenhet efter att ha följt polisens omorganisation kan jag säga att om det är någonting som inte leder till ökad effektivitet snabbt är det omorganisationer. Statskontoret har tidigare konstaterat att det kan ta fem till efter en stor omorganisation innan man ens är tillbaka på den nivå man hade tidigare. Det är inte rätt tid att göra en sådan omorganisation av återvändandeverksamheten . Däremot har regeringen gett ett uppdrag till Statskontoret att utvärdera andra förbättringar som kan göras. Det är väldigt angeläget att den här verksamheten fungerar väl. Människor som inte får rätt att stanna i ska ju återvända till sina hemländer. Men vad är det då som leder till ett effektivt återvändande? En av de faktorer som redan har varit uppe i debatten är frågan om rimliga handläggningstider hos myndigheterna. En människa som har sökt asyl och väntar i på att få ett besked rotar sig här. Det finns människor som kommit 2015 och sedan väntat i två, tre eller till och med innan de fått sitt slutliga beslut. Får man då ett avslag finns det mycket som har hänt i som kan tala för att det är svårare att återvända. Till exempel kan nya asylskäl ha uppstått, såsom konversion till en ny religion eller att man blivit kär och skaffat barn här. Rättssäkerheten – och människors upplevelse av att de får en rättssäker asylprövning – är också central för om man är benägen att lämna landet frivilligt eller inte. Det är viktigt att vi har rättssäkra asylprövningar. Om människor söker skydd, exempelvis för att de hävdar att de är förföljda på grund av sin sexuella läggning, men får nej på grund av att inte tror på dem, till exempel inte tror att de är homosexuella, fastän de faktiskt är det, infinner sig naturligtvis en otroligt stor rädsla hos de berörda personerna, en rädsla för vad som kommer att hända om de blir tillbakaskickade. Jag tror att rädslan för att utsättas för förtryck och förföljelse är en av huvudorsakerna till att människor inte återvänder frivilligt till sina hemländer. tycker inte att rättssäkerheten i asylprövningen är tillräckligt god. Det gäller inte minst ärenden rörande just hbtq-personer och konvertiter. Det är också viktigt med incitament för frivilligt återvändande. Det finns personer som har kommit till efter att hela släkten samlat pengar för resan. Det bistånd som man kan få vid frivilligt återvändande kan vara avgörande för att en person ska välja att återvända frivilligt. Men sedan, fru talman, finns det de som inte kan återvända, trots att de fått avslag och trots att de samarbetar. Det finns länder som inte tar emot sina medborgare, och det finns fall där länder inte är överens om vems medborgare en människa egentligen är. Människor som inte kan återvända, som har det som kallas för praktiska verkställighetshinder, bör få en i . som migrationspolitisk talesperson för har jag träffat människor som varit i utan att kunna vare sig rota sig här och få en trygghet eller återvända till hemlandet. Att leva i limbo utan rätt att arbeta och utan rätt att studera är ovärdigt. Jag ber om ursäkt för att jag kommer att dra över min talartid, men jag behöver kommentera några av de saker som tidigare talare har tagit upp men som inte var en del av mitt planerade anförande. Både och ledamöter har kommenterat de förändringar som regeringen planerar i den nya gymnasielagen. Dessa förändringar är mycket angelägna och väl motiverade. De ensamkommande ungdomar som kom 2015 och som drabbades av olagligt långa handläggningstider, rättsosäkra åldersuppskrivningar och dessutom ny praxis från står nu inför att söka tillsvidareanställningar eller tvååriga jobb efter studenten. Det är glädjande att nu ändrat sin praxis, så att den så vanliga provanställningen också ska kunna vara giltig. Tänk er de ungdomar som utbildat sig inom hotell- och restaurangbranschen, fulla av iver att få bidra till det svenska samhället. Kommer man ut på arbetsmarknaden nu i coronapandemin finns det dock inte jobb. På samma sätt som samhället har ställt om så att den som blir arbetslös får bättre rätt till a-kassa, så att den som driver ett företag kan få ett omställningsstöd och uppskov med skatteinbetalningar och så att vi har gett bidrag till kultur- och idrottsrörelsen för att de ska klara pandemin behöver vi se över reglerna även för den här gruppen ensamkommande. Allt annat vore orimligt. Vad gäller förslag om att villkora bistånd måste jag säga att analysen är otroligt grund. vill alltså göra människor fattigare i länder som människor flyr ifrån. Med det tror man att det ska bli färre människor som flyr till . Vi tar det igen: Sänkt bistånd ska leda till att färre människor kommer till på flykt från de länder som får sänkt bistånd. Det här går inte ihop. måste faktiskt göra ett omtag och se att nedskärningar i klimatpolitiken och biståndspolitiken är kontraproduktiva. Vill vi ha färre flyktingar i världen ska vi satsa mer på bistånd som motverkar fattigdom och som främjar demokrati. Vi måste också lösa klimatkrisen. spår att 200 miljoner människor riskerar att vara klimatflyktingar redan inom några decennier. Det är fler än vad som är på flykt . Det här är vår tids ödesfråga. Människor som har sökt asyl och fått avslag är inte kriminella. Det är människor som har flytt för sina liv. visar det sig att bedömer att de i stället för att fly till borde ha flytt till andra sidan sitt eget hemland. handlar det om att de inte blir trodda. handlar det om att de helt enkelt inte hade några skäl att fly i grunden. Men de är oavsett vilket människor med samma rättigheter och rätt till frihet som vi. Det måste vi komma ihåg, även när vi diskuterar återvändandeverksamheten. Med detta vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet utom i den del där jag yrkar bifall till reservation 3. 62 i (SD): Att det finns omfattande brister i återvändandeverksamheten tror jag de flesta kan se även utan en rapport från . Men det är förstås jättebra att nu bekräftar det som alla redan vet, alltså att återvändandeverksamheten i är under all kritik. Rapporten är definitivt en bister läsning. och regeringens mål uppfylls inte. Kostnaderna ökar både totalt och per ärende. Hela verksamheten plågas av svåra målkonflikter. har ungefär 130 000 personer fått avslag på sin asylansökan. Av dem har ungefär 45 000 återvänt frivilligt. Ungefär 40 000 ärenden har överlämnats till polisen. Men av dem har bara lite mindre än hälften – eller ungefär 18 000 ärenden – verkställts. Återvändandet uppgår alltså sammanlagt inte ens till . Notera nu att jag säger ”ungefär” när det gäller de här siffrorna. Det är inte för att jag är dåligt påläst eller tycker om att göra överslagsräkningar av någon speciell anledning. Det är helt enkelt därför att ingen vet de exakta siffrorna. Precis som skriver i rapporten är oredan så stor att myndigheterna inte ens räknar samma saker eller på samma sätt. Men en sak är helt säker: Tiotusentals människor som borde lämna omgående gör inte det. Det är för att i är ett nej inte ett nej, utan det är snarare ett nja. Eller, om man är tillräckligt duktig på att gömma sig , så kan ett nej i stället vara ett ja. har försökt uppmärksamma inte bara den här regeringen utan även tidigare regeringar på alla problem som finns när det gäller att ett nej ska vara ett nej. Det gäller alltså i praktiken grunden till all reglerad invandring. Det handlar om att den som inte har rätt att befinna sig i landet också ska lämna landet. Att det sker frivilligt är naturligtvis det absolut bästa, men annars får det ske med det tvång som nöden kräver. Jag lyssnade här tidigare på . Jag tycker att det är jättebra att han tog upp åtta punkter för ett ökat återvändande. Det är nästan till och med lite gulligt, med tanke på att alla åtta punkter fanns med i särskilda yttrande till . Jag kan höja med ytterligare 25 punkter som finns med i våra motioner rörande skuggsamhället och den illegala migrationen. Jag hoppas naturligtvis att gärna står bakom de 25 punkterna när de ska tas upp här i kammaren . Hela samhället måste samarbeta för att hitta och utvisa dem som helt enkelt saknar rätt att befinna sig här i . måste sluta skicka dubbla signaler. Det kan inte vara okej att de som har utnyttjat asylsystemets generositet till sin egen fördel när de får utvisningsbeslutet bara ska kunna strunta i det och gå under jorden med statens goda minne. Vi måste avskaffa målkonflikter som spårbytet innebär och avveckla gymnasieamnestin. Vi måste se till att det blir den ordning och reda som alla talar om men som få verkar vara beredda att göra någonting för att genomföra. Antingen har vi en reglerad invandring, eller så har vi det inte. Det vore klädsamt om alla partier kunde berätta var de står i den frågan. Det verkar lite otydligt på vissa håll. Var står i den frågan tror jag inte att någon behöver tveka om. Ska vi nå det nettominus inom asylrelaterad migration som krävs , efter 2010-talets totalt huvudlösa migrationspolitik, behöver vi ett återvändande som är effektivt och rationellt. Våra myndigheter behöver rätt verktyg för att kunna verkställa det uppdrag de har. Det går inte bara att stå och säga: Vi ska ha världens bästa återvändande, eller vad Socialdemokraternas och regeringens slogan kan vara just . Den regering som suttit vid makten talar fortfarande om vad den ska göra . Varför har ni inte gjort någonting? Det är min fråga. En bra början hade kunnat vara att lyssna på vad säger i sin rapport: Det saknas ett helhetsperspektiv både inom och utom berörda myndigheter. Trots att , eller dåvarande , fick ett helhetsansvar för återvändandeverksamheten är som nämnts tidigare ansvaret i praktiken uppdelat mellan tre olika myndigheter: polisen, Kriminalvården och . Det verkar rimligt att koncentrera en större del av verksamheten till en myndighet, och då förslagsvis . Där ligger redan hela processen som rör invandring till , och effektiviteten skulle förhoppningsvis öka om man fick ansvaret på riktigt även för återvändandeverksamheten. Det skulle speciellt gälla om man får i uppdrag av regeringen att prioritera just det här området. Regeringen bör alltså se över myndigheternas uppdrag och ansvarsfördelning samt överväga en förändring av myndighetsorganisationen på området i linje med vad föreslår. Med det yrkar jag bifall till reservation 1 under punkt 1 och står bakom utskottets förslag i punkt 2. 63 (L): Vi debatterar nu frågan om återvändande i migrationspolitiken. Utifrån mina liberala utgångspunkter, om jag tittar tillbaka på mitt politiska engagemang som sträcker sig längre än , har jag alltid stått upp för att vi ska ha en tolerant och human migrationspolitik. Det finns många människor runt om i världen – faktiskt hundratals miljoner, eller miljarder om vi ska vara ärliga – som inte är lika lyckligt lottade som jag är. De är inte födda i ett land med frihet och demokrati. De tvingas kanske växa upp i krigsområden eller där de riskerar att bli gripna av säkerhetstjänsten och torterade och så vidare. Det är oerhört viktigt att har en migrationspolitik där vi hjälper människor som är i behov av skydd. Hela förutsättningen för att det ska fungera är att de personer som inte har tillräckligt starka behov av skydd enligt vår lagstiftning också accepterar och respekterar de svenska myndighetsbesluten. Jag skulle vilja säga att i det längre perspektivet är det omöjligt att upprätthålla idén och systemet för där är ett invandringsvänligt land om vi inte har ordning och reda i vår migrationspolitik. Jag kan förstå dem som är starkt invandringsfientliga.