prot · H70969 · 2020-02-05 00:00:00 — Innebär det att det bara ska finnas en skylt men egentligen ingen verksamhet över huvud taget? Eller innebär det att det också ska finnas verksamhet i alla kommuner? Vi har hört företrädare för ett av januariöverenskommelsens partier, , lova att Arbetsförmedlingen ska finnas i alla kommuner, även förtydligat med alla 290 kommuner. Hur kommer den närvaron då att se ut? Men framför allt: Är det bara Arbetsförmedlingens skyltar som ska upp, eller ska det också finnas någon verksamhet ute i alla kommuner? 48 SERKAN KÖSE (S) replik: Tack för frågan, ! Jag nämnde ganska tydligt kommunernas roll. I Arbetsförmedlingens analysrapport finns tydliga beskrivningar av, men också medskick om, hur detta med kommunernas roll skulle kunna hanteras. Vid sidan av detta nämnde jag att det har tillsatts en utredning som ska titta på kommunernas roll. När det gäller diskussionen om den lokala närvaron ger regeringen i regleringsbrevet Arbetsförmedlingen i uppdrag att säkerställa en bättre lokal närvaro i hela landet. Det kan vara i samarbete med andra aktörer eller att man har ett lokalt kontor, men det är det som är uppdraget till Arbetsförmedlingen. Frågor om hur ett parti har resonerat och diskuterat tror jag kan ställas till det partiets företrädare. I det här läget pågår det dock ett ganska rejält arbete på departementet när det gäller att titta på alla de delar som har tagit upp, både i sin fråga och i sitt tidigare anförande. 49 (M) replik: Det är ett problem att man egentligen inte får några som helst svar på frågorna. Det visar också att detta inte är någon genomtänkt reformering över huvud taget. När det handlar om kommunernas roll hänvisas här till Arbetsförmedlingens egen utredning. Då ska man komma ihåg att Arbetsförmedlingen inte fick ett helhetsuppdrag att titta på den nya Arbetsförmedlingen utan bara ett antal deluppdrag, så att säga, allt för att regeringen inte ville ha hela bilden där. Vidare när det gäller kommunernas roll förutsätter jag att alla har tagit del av Kommuner och Regioners, SKR:s, skrivelse till regeringen, där man är minst sagt kritisk dels till alla de frågetecken som finns kring kommunernas roll, dels till hur kommuner egentligen behandlas. För oss moderater är det självklart att kommunerna måste ha en roll i detta, men den är tydligen fortfarande oklar. Vi har också en utredning som verkligen har urholkats sedan arbetsmarknadsministerns presskonferens till att nu bara handla om att på något sätt belysa rättsläget, och det kanske inte är jättehöga ambitioner för en utredning. Och ska man vara ärlig behövs det inte ens en utredning för att titta på det. Jag återkommer med en dåres envishet till att vi behöver besked vad gäller kommunernas roll. Framför allt behöver kommunerna det. Men återigen: Arbetsförmedlingen ska finnas i alla 290 kommuner, säger . Arbetsförmedlingens skyltar ska finnas i hela landet, säger arbetsmarknadsministern. Vad innebär dessa utfästelser och löften konkret? Man kan faktiskt inte säga en sak och sedan begära två, tre eller fyra månaders betänketid för att konkretisera vad man egentligen menade. Vad innebär det att Arbetsförmedlingens skyltar ska finnas i hela landet? 50 SERKAN KÖSE (S) replik: Tack, , för frågan! Jag önskar att jag vore arbetsmarknadsminister, men det är jag faktiskt inte. Som ledamot i arbetsmarknadsutskottet tror jag att jag kan svara väldigt begränsat på frågan. Jag tror dock att det är viktigt, som jag nämnde tidigare, att kommunerna bedriver väldigt mycket arbetsmarknadspolitik. Vi som har varit lokalpolitiker vet vad det innebär med samverkan med Arbetsförmedlingen. Låt oss komma ihåg att Delegationen för unga och nyanlända till arbete, som den här regeringen tillsatte, bidrar till att stärka samverkan mellan staten och kommunerna. har faktiskt 287 kommuner samverkan med staten för att se till hur man kan förbättra relationerna men också hur man kan stötta de människor som behöver kommunernas hjälp och stöd. Det pågår alltså ett rejält arbete . Sedan nämnde jag att det i analysarbetet ganska tydligt framkommer vad man kan förvänta sig i relationen mellan stat och kommun. På detta finns den kommunutredning som är tillsatt, och som jag nämnde tidigare pågår det ett enormt analysarbete på departementet för att titta på alla dessa delar – dels , dels den diskussion och debatt som pågår när det gäller kommunernas roll. Återigen: Vad gäller den lokala närvaron menar jag att det i regleringsbrevet till Arbetsförmedlingen ganska tydligt står att myndigheten ska säkerställa en bättre lokal närvaro i hela landet. Sedan tror jag inte att det viktiga i diskussionen är om det sätts upp en skylt eller inte, utan det viktiga är att detta ska fyllas med verksamhet och att de arbetssökande får hjälp och stöd av Arbetsförmedlingen. Det kan vara tillsammans med en aktör eller i en lokal. Det är det som är uppdraget till Arbetsförmedlingen att hantera. 51 (C): Vi diskuterar om matchningen på Arbetsförmedlingen. Vi ska komma ihåg att det är den del som Arbetsförmedlingen sköter själv som vi diskuterar. Det som lyser igenom i rapporten och som flera talare har pekat på är, som själv säger, den bristande effektiviteten och den bristande likvärdigheten. Det som också lyser igenom är hur svårt det är för enskilda förmedlare att få verksamheten att fungera på ett kunskapsbaserat och effektivt sätt med de strukturer som finns . Som flera talare har påpekat har det belysts i medierna hur man inom systemet ofta betraktar i synnerhet kvinnor som omöjliga och inte där heller baserar sin verksamhet på att det har lyckats på många ställen och i många sammanhang. I den debatten tycker jag att det bra att det finns en bred uppslutning och insikt här i kammaren om att det behövs en grundläggande reformering av arbetsmarknaden, ordnad steg för steg och baserad på den ganska stora kunskap som finns om vad som har fungerat och inte. Jag vill dock bara påpeka en sak för mina borgerliga vänner. Lagen om valfrihet tillåter inte vem som helst att komma in i en verksamhet – absolut inte! Så är det naturligtvis inte på Arbetsförmedlingen med stöd och matchning, där det finns mycket höga krav. Så är det inte på vårdcentraler eller andra verksamheter inom lagen om valfrihet, och så är det naturligtvis inte heller i januariavtalet. Tvärtom står det där att antalet deltagare ska begränsas. har vi sagt att denna reformering inte ska baseras på lagen om valfrihet, men jag vill ändå försvara lagen om valfrihet när den kommer upp till debatt. Jag vill nu gå in specifikt på den här rapporten, för det är viktigt att vi ändå diskuterar den. Det första som är problematiskt är att man inte på ett kunskapsbaserat och systematiskt sätt följer upp hur man hjälper de arbetslösa. Detta är någonting som vi har påpekat länge och där – jag kommer till det – den arbetsmarknadspolitiska bedömningen är helt avgörande för att det ska fungera. Men det som också lyser igenom i rapporten är att många lokala förmedlare i praktiken tvingas att runda byråkratin, eftersom de åtgärder som står till buds inte är effektiva. Därmed blir det en brist på systematik, inte bara därför att Arbetsförmedlingens byråkrati inte är effektiv utan också därför att de lokala förmedlarna ibland står inför hopplösa uppgifter där kommunen – detta har vi varit inne på – får komma in med egna medel för att kompensera bristerna och hitta lokala lösningar som faktiskt ibland är bättre. Slutsatsen är ändå att det efter så många reformförsök på Arbetsförmedlingen behövs en helt annan form av resultatbaserad styrning. Jag vill påpeka att detta är grunden för en reformering av Arbetsförmedlingen: att man belönar ett resultat i form av varaktigt arbete, i synnerhet i de fall som är svårast, och dessutom kan skala upp det som fungerar, lokalt och nationellt, och skala ned det som inte fungerar. Där är slutsatser väldigt viktiga och väldigt informativa. Det andra jag vill ta upp är den arbetsmarknadspolitiska bedömningen. För dem som följer det här och som inte likt mina kollegor är experter i ämnet kan jag berätta att det är den grund man har för att bestämma vilka åtgärder som ska vidtas och insatser som ska göras, arbetslös för arbetslös. Den här bedömningen har många påpekat är mycket bristfällig och måste styras upp, bland annat för att få fram de här resultaten. Vi har faktiskt, åtminstone sedan vi kom in i bilden i och med januarisamarbetet, påpekat att detta är uppdraget, och därför har också arbetet inletts med det. Vi har varit mycket noga med att detta i högre grad i regleringsbrevet ska vägas in i vad man faktiskt gör och inte vad pekar ut godtyckligt. Det kommer naturligtvis, om vi får råda, att vara en väldigt central del i den stegvisa, ordnade och kloka reformeringen av Arbetsförmedlingen. Jag vill också påpeka att vi nu trycker mycket på utvärdering. Vi har möjlighet att göra en pilotundersökning i 32 kommuner som Arbetsförmedlingen själv utformat men som måste följas upp i form av utvärdering. Sammantaget påminner om den mycket allvarliga situation vi har med Arbetsförmedlingen och det stora behovet av att göra någonting och steg för steg, klokt och riktigt och kunskapsbaserat göra en noggrann reform. Därför yrkar jag bifall till förslaget i utskottets betänkande. 52 (V) replik: Jag hade egentligen en del av samma frågor som ställde till Serkan Köse från Socialdemokraterna, men det känns mer rimligt att ställa dem till , för i den här reformeringen upplever man ofta att regeringspartierna är lite baksätespassagerare. Jag ska inte recensera hur de kanske känner inför det, utan jag ställer de här frågorna till . Jag hade lite funderingar om det här med skyltar. Skyltar är ett trevligt visuellt hjälpmedel, men innebär det här med att det ska komma till skyltar för Arbetsförmedlingen att det också ska finnas verksamhet bakom dem? Man får en del tråkig information om man talar med exempelvis anställda eller fackliga inom Arbetsförmedlingen. Det handlar om att man är orolig för att de personer som har sagts upp och kanske ska komma tillbaka inte har några egentliga arbetsuppgifter och framför allt att det bakom de här skyltarna snarare kan finnas en påfallande icke-verksamhet. Det finns kanske någon som inte ens jobbar på Arbetsförmedlingen som har till uppgift att säga att de som kommer och vill ha stöd av Arbetsförmedlingen kan googla eller använda andra typer av hjälpmedel. Det är väl kanske inte riktigt det som jag tror många uppfattade skulle ske när slog på stora trumman och under hårt tryck utifrån sa att det nu skulle bli ordning och reda på Arbetsförmedlingen i hela landet. Det får gärna kommentera. 53 (C) replik: Det som vi nu diskuterar har inte så mycket med att göra, men jag tackar i alla fall för att vi får tillfälle att diskutera den här frågan. Vi har haft problemet att Arbetsförmedlingens ledning har haft något som kallas förändringsresan, där man har tyckt att det varit effektivt att stänga ned många små kontor på landsbygden. Vi har länge i den här kammaren diskuterat och kritiserat detta. Var har varit under stora delar av den perioden när vi har diskuterat, debatterat och kritiserat det är tveksamt. har man dykt upp, när vi har inflytande över politiken igen, och är medveten om att det här är ett stort problem. Vi har tryckt på det här när det fortsatte trots att vi har en ny inriktning med en reformering av Arbetsförmedlingen. Vi har gjort det väldigt noggrant och till och med varit väldigt, väldigt kritiska till generaldirektören och bett om en ändring av insatsen. Det har varit problem med de medel som fanns i den så kallade M-KD-budgeten som togs från , men det har också varit fråga om att man har haft en felaktig inriktning. har vi, till slut efter dessa olika problem, i regleringsbrevet varit så tydliga som det går att vara i myndighetsstyrningen. Vi har sagt att man måste ha en närvaro i alla kommuner – antingen i de statliga servicekontoren i kommunens lokaler, eller, och det är på sätt och vis nytt, genom att öppna kontoren igen. Det handlar om verksamhet på alla de ställen där man under den så kallade förändringsresan har dragit ned. Vi har därvidlag varit så tydliga som man över huvud taget kan vara i den här typen av styrning. Sedan kan man tala om skyltar eller vad som helst, men självklart är det verksamheten som ska tillbaka till alla de här platserna så att de arbetslösa möts lokalt. Jag tror att ingen kan tveka om vad inriktning har varit i den frågan. 54 (V) replik: Jag förstår att det finns ett stort behov från sida och från centralt att beskriva historien på det här sättet eftersom , av svårbegripliga skäl, har ett starkt stöd ute i landets många kommuner. Därför möter man där problemen som det här har skapat, och jag är glad över att här i ändrade sin ståndpunkt rörande detta. Det jag frågar efter är hur den här styrningen fungerar om den inte följs upp med till exempel ökade resurser och det inte görs en uppföljning som är av karaktären att löftena inte leder till fungerande verksamheter utan någonting som kan beskrivas som verksamhet – ibland kan det vara två olika saker, och det var lite det som var poängen. När det gäller det här med att man skjuter upp reformen kan jag dra parallellen att jag har en åttaåring hemma som ibland har svårt att förhålla sig till det här med tider och att man måste skjuta upp saker på grund av problem som har uppstått. Det är ibland frustrerande att som man skjuter upp någonting gör man antingen mer av samma sak som man gjorde förut och som ledde till att man var tvungen att skjuta upp en tidsplan eller att man inte gör någonting alls i förhoppningen att saker ska ske på något magiskt sätt. Tyvärr är det samma känslor man får när man hör hur och nu relaterar till den uppskjutna tidsplanen för reformeringen som vi var många här i som tvingade fram. Det är i så fall lite trist och kommer att leda till problem för , och regeringen framöver. Det skulle vara intressant att höra hur ser på det. 55 (C) replik: Jag delar helt och hållet ledamotens uppfattning att man inte bara kan låta saker vara, varken när det gäller åttaåringar eller i mitt fall tioåringar eller stora reformer av Arbetsförmedlingen, utan man måste göra någonting. inte fungerar, som det påpekas i , måste man dra slutsatser av det till exempel på de områden som fundamentalt pekar ut och göra en reform. Vi drar helt olika slutsatser. Ni vill fortsätta som vanligt, , och vi vill göra en reform och göra det stegvis och så klokt som möjligt. När det gäller att beskriva historien behöver vi inte debattera det här. Du har ju stått här tillsammans med mina företrädare i kammaren när de, och för övrigt också jag själv, har kritiserat nedstängningen av små kontor på landsbygden . Det är bara att gå tillbaka och minnas de stunderna. När det sedan gäller det här med att det måste ske på riktigt har det varit en stor kamp för att ändra på det, och äntligen sker nu en förändring. Du pekade på några saker. Den första var att det måste vara verklig verksamhet och att vi måste följa upp den. Det finns flera avstämningspunkter där vi mycket hårt kommer att försöka se till så att det verkligen blir så som det är sagt i regleringsbrevet. När det gäller pengarna ska man dock komma ihåg att inför utskottet, där du själv var med, sa Arbetsförmedlingens ledning att det här kanske inte ens sparar några pengar, vilket på sätt och vis är extra allvarligt. Man skapar mycket problem, men man sparar inte ens några pengar när man stänger de här små kontoren och myndighetsverksamheten. I den mån som det krävs pengar för att reparera de historiska misstagen har vi också diskuterat det, och det har också presenterats för utskottet att utrymme finns för det. 56 (M) replik: När jag tidigare ställde ett antal frågor till Serkan Köse hänvisade han till . Det är väl korrekt. Problemet är bara att olika företrädare för januariöverenskommelsens partier hänvisar till varandra när det gäller alla frågeställningar kring Arbetsförmedlingen. Man kan egentligen inte få besked eller utkräva ansvar från något håll. Det är kanske inte hållbart när det gäller reformering av en av största myndigheter. Jag noterar dock att kunde ge besked om saker som Serkan Köse absolut inte kunde ge besked om. Det ska alltså inte bara upp kosmetiska skyltar där det står ”Arbetsförmedlingen” i alla kommuner; det ska också pågå verksamhet bakom dessa skyltar. Det är ett intressant klargörande. Vi ska notera det på alla sätt. Jag har också lyssnat på radioprogrammet från , där slog fast att Arbetsförmedlingen ska finnas i alla kommuner. Han förtydligade även med att man ska finnas i alla 290 kommuner. Återigen, det som framfördes till gäller alltså. Det handlar också om verklig verksamhet för Arbetsförmedlingen i alla 290 kommuner. Om svaret på frågan om det återigen är ja, varför kunde inte Serkan Köse ge samma besked? 57 (C) replik: Det känns lite som att de frågor som ställs just har besvarats. Men en fråga gällde att vi skulle ge någon sorts olika besked. Jag har svårt att se att det är särskilt olika besked. Både Serkan Köse och jag har hänvisat till det enda regleringsbrev som finns för Arbetsförmedlingen, som är synnerligen tydligt i frågan, och många andra dokument och framställningar som är så pass tydliga de kan vara. Det är en annan sak att man gärna vill beskriva det på det sättet. Men utan att väcka alltför många björnar ska jag säga att det finns betydligt större åsiktsskillnader mellan de två frågeställare jag just haft mitt emot mig i den här debatten än över huvud taget bland dem som står bakom regeringens förslag och det regleringsbrev som har kommit och som dessutom är väldigt tydligt på den punkten. Jag är inte särskilt förtjust i att debattera de här frågorna med mina borgerliga vänner. Men jag vill gärna öppna upp för alla bra förslag och synpunkter som kan finnas. När det gäller att verksamhet ska finnas i alla kommuner i hela landet är det naturligtvis på det sättet att det inte ska finnas kommuner i där arbetslösa inte får hjälp av Arbetsförmedlingen. Jag kan inte tänka mig att man kan ha en annan synpunkt i den frågan. Dessutom är Arbetsförmedlingen ålagd att ha verksamhet i alla kommuner. Problemet är att det inte har fungerat. Det är med de här gradvisa åtgärderna, både i regleringsbrevet och på andra sätt, som vi i vårt samarbete med regeringen har tryckt på och fått igenom att det ska ske stora förändringar. 58 (M) replik: Att jag och inte är överens om de stora dragen när det gäller detta kan man kanske säga. Följaktligen har vi inte heller sagt att vi ska genomföra en reformering av Arbetsförmedlingen tillsammans. Det är skillnaden här. Problemet är att man kan hitta företrädare för januaripartierna i som egentligen säger precis vad som helst för att tillfredsställa vem som helst utan att de sedan tar ansvar för någonting. Min poäng, fru talman, är att en reform inte kan drivas på det sättet. Det måste alltid finnas någon som tar ansvaret. förklarar arbetsmarknadsministern att Arbetsförmedlingens skyltar ska finnas i alla kommuner. När man frågar henne och hennes partivänner får man inget svar. Men jag är glad att ändå kan ge ett svar, det vill säga att Arbetsförmedlingen ska finnas i hela landet, i alla 290 kommuner. Och det ska inte vara någon fejkverksamhet utan riktig, viktig verksamhet. Det är ett besked som jag tror att många kommuner har efterfrågat. Men problemet är återigen: Varför kunde inte Serkan Köse ge det beskedet? Vi ska alltså hänvisas runt. Vi fattar att det är så det kommer att gå till. Vi kommer förmodligen att hänvisas runt till olika företrädare för januaripartierna . Det är inte acceptabelt. Någon måste äga reformen. Jag säger återigen att vi har noterat det lovade i P1 Morgon , det vill säga att Arbetsförmedlingen ska finnas i och ha verksamhet i alla kommuner i . Men, än en gång, kan konkretisera vad den verksamheten ska bestå i? 59 (C) replik: Den här diskussionen går runt lite. Jag har varit tydlig och preciserat vad det står i regleringsbrevet. Det går att läsa. Det är på det sättet man styr, och det är beskedet som ges till Arbetsförmedlingen. Folk måste få ha olika åsikter. Det har vi haft i de här diskussionerna – det ska veta. Men sedan har vi landat i ett mycket tydligt gemensamt besked. Jag har alltså svårt att se vad det här handlar om. Jag har också svårt att se den dramatik som läggs fram här när det gäller att Arbetsförmedlingen inte skulle vara närvarande i alla kommuner. Jag har fortfarande svårt att förstå varför det skulle vara något konstigt, märkligt eller ouppnåeligt att Arbetsförmedlingen måste finnas i alla kommuner. Det är självklart. Givetvis har det också varit enorma problem med den här förändringsresan, med centralisering och nedläggning av små kontor. Men det är där som det äntligen har skett en kursändring, som vi har drivit fram och där man ska få till det. Att allting i den nuvarande Arbetsförmedlingen inte fungerar bra ska veta. Men det är nog viktigt att också är tydliga med hur de vill ha det med närvaron i alla kommuner, med om de vill ha kommunerna som aktörer och hur de tänker sig det här – nu är det inte möjligt att vara tydlig här, eftersom replikskiftet är slut. Men jag tror att det är bra om de själva har en tydlig linje där. Ska kommunerna, som själva lägger 6–redan, utöver det Arbetsförmedlingen gör också kunna vara aktörer i vissa situationer, när det känns som att verksamheten inte är tillräckligt aktiv? Eller ska det inte få vara på det sättet? Det finns många besked att få när det gäller det. Generellt sett tycker jag inte att det är ett särskilt dramatiskt besked att man ska finnas i alla kommuner. Det är tvärtom en alldeles nödvändig målsättning som vi kommer att följa upp under det här året. Och det är ett mycket tydligt besked i det regleringsbrev som finns . 60 GULAN AVCI (L): ska vi debattera om Arbetsförmedlingens matchningsarbete, men debatten har präglats av många andra perspektiv, vilket jag givetvis välkomnar. Jag noterar nämligen att vi trots våra meningsskiljaktigheter ändå är i grunden överens om att Arbetsförmedlingen behöver reformeras, även om vi vill nå det målet på olika vägar. Jag noterar också att debatten präglas av mycket annat. Jag erkänner att det har varit en utmanande tid, inte minst för de hundratusentals arbetssökande som har hamnat i kläm och inte har fått den hjälp och det stöd som de har rätt till för att komma i sysselsättning. Det har också varit en väldigt tuff period för alla medarbetare på Arbetsförmedlingen som runt om i landet har haft en mycket pressad arbetssituation. Många har fått lämna sina jobb. Många har också valt att självmant lämna sina jobb. Det har givetvis påverkat verksamheten på ett negativt sätt. Det har även varit tufft för alla externa aktörer som har drabbats hårt av det senaste årets kaos på Arbetsförmedlingen. Många aktörer har gått i konkurs, och de aktörer som är verksamma är utarmade. Det är en konsekvens av att anvisningarna inte har fungerat och av att volymerna till många aktörer har varit låga. När vi nu blickar framåt är det viktigt att ta fasta på de rekommendationer som för fram i sin rapport om den bristande effektiviteten och likvärdigheten i Arbetsförmedlingens matchningsarbete. Vad gäller den arbetsmarknadspolitiska bedömningen förs det intensiva diskussioner mellan oss samarbetspartier om hur den ska utformas, följas upp och göras på rätt sätt – får gärna prata lite tystare. Detta kommer ju att vara det mest centrala verktyget för att arbetssökande ska kunna få rätt hjälp och insatser . Jag vill vara tydlig med att Arbetsförmedlingen också i fortsättningen ska ha myndighetsansvar för arbetsmarknadspolitiken men att ett nytt system med valfrihet ska införas och vara utgångspunkten, där externa aktörer ska matcha och rusta de arbetssökande för lediga jobb. Vi behöver reformera Arbetsförmedlingen för att förbättra effektiviteten i den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Då handlar det om att renodla myndighetens arbetsuppgifter.