prot · H70962 · 2020-01-22 00:00:00 — redovisar vi sådana administrativa och institutionella perspektiv, som en redogörelse för regeringsskiftet –2019, granskning av regeringsprotokoll , förvaltningsärenden, propositioner med förslag till extra ändringsbudgetar, regeringens styrning av myndigheter med styrelser och regeringens kontroll av myndighetsföreskrifter. Alldeles särskilt har vi naturligtvis tittat på övergångsregeringens sätt att hantera sitt uppdrag . Som har sagts, bland annat av vice ordföranden, var detta ett test av grundlagsfäders arbete. Höll vår grundlag och regeringsform för detta test under helt nya förhållanden? Resultatet är att ja, det höll i det vi nu har granskat och ja, regeringen gjorde i allt väsentligt vad grundlagen förväntade sig. Det är någonting stort med tanke på att det var ganska turbulenta . Samtliga 19 regeringssammanträden och de ca 1 400 regeringsärenden som avgjorts vid sammanträdena har gåtts igenom, återigen framför allt av kansliet. En övergripande slutsats är att övergångsregeringen var restriktiv när det gällde att besluta om regeringsärenden och att ärendemängden i stort sett var stabil . När det gäller övergångsregeringens budgetproposition har KU inget att invända mot de principer som tagits fram för dess utformning. Inte heller tillkännagivanden bör redovisas som slutbehandlade om redovisningen på något sätt kan uppfattas som partipolitisk och leda till en diskussion i . Vad gäller anställningsärenden utan politiska implikationer bör dessa enligt utskottet kunna avgöras av en övergångsregering efter någon eller . När det gäller myndighetschefer bör en övergångsregering dock typiskt sett vara restriktiv. I första hand bör förlängningar av tidigare beslutade förordnanden eller tillfälliga förordnanden övervägas. Ordinarie utnämningar av större politisk betydelse, till exempel verkschefer, bör enligt undvikas. När det gäller agerande inom ramen för EU-samarbetet och annat internationellt samarbete bör en övergångsregering i stor utsträckning kunna fortsätta att agera på det sätt som skett. Vad gäller kontrollmakten visar genomgången att övergångsregeringen inte besvarade några interpellationer eller frågor. Det hölls faktiskt inte heller någon aktuell debatt. Även om utgångspunkten fortsatt bör vara att en övergångsregering i regel inte ska besvara interpellationer och frågor kan enligt utskottet vissa modifieringar behöva göras. Om en övergångsregering sitter ökar nämligen dess handlingsutrymme, och ett sådant ökat handlingsutrymme måste kunna underställas kontrollmakt. Det finns alltid begränsningar i en övergångsregerings befogenheter. faktauppgifter bör kunna underställas kontrollmakt. En riksdagsledamot bör alltså via frågeinstitutet kunna efterlysa ett svar just baserat på fakta. Begränsningarna i en övergångsregerings befogenheter är få när det gäller vissa ärendegrupper, och då vill vi särskilt framhålla EU-frågor. När det gäller dessa bör även frågor kunna ställas om redan vidtagna åtgärder och gjorda överväganden. Detsamma gäller för andra ärendegrupper när en övergångsregering har behövt handla och fatta beslut i ärenden som inte kan sägas ha varit av ren rutinkaraktär. Frågorna bör i så fall framför allt ställas i form av skriftliga frågor för att undvika en politisering, vilket en interpellation gärna skulle kunna leda till. Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning I övrigt, fru talman, vill vi anmäla vårt granskningsbetänkande. Vi är inte så lite stolta över det. Vi är också stolta över både regering och riksdag, som klarade en så svår period. 7 (L): Enligt regeringsformen ska granska statsrådens tjänsteutövning och handläggning minst en gång och meddela vad vi har funnit och vad som är värt att uppmärksamma. Mycket är redan sagt i ärendet, och det finns nog ingenting av det som har sagts som jag inte till fullo kan ställa mig bakom. Men jag vill ändå lyfta upp två ärenden som redan har lyfts upp här, men de förtjänar ändå ett ord till. Ett av ärendena är återkommande i utskottets granskningar, ett är naturligtvis mycket mer sällsynt – regeringsbildningen –2019, som väl var en minst sagt utmanande period. Man får väl säga att ett bättre stresstest av vår demokrati och parlamentarism hade vi inte kunnat fantisera ihop. Men det fungerade. Slutet gott, allting gott, och vi arbetar vidare som vanligt. Under avdelningen ständigt återkommande påpekanden påpekar utskottet att flera författningar har kungjorts av regeringen före ikraftträdandet och i många fall till och med med mindre än två veckors marginal. Utskottet menar att är väldigt snävt tilltaget om enskilda och myndigheter ska ha möjlighet att inrätta sig efter de kommande förändringarna. Särskilt viktigt är detta naturligtvis när det gäller bestämmelser som innebär pålagor för enskilda medborgare. I utskottets frågor till berörda departement har vi fått rimliga förklaringar till de sena kungörelserna, till exempel att det var viktigt att vissa förordningar skulle träda i kraft så fort som möjligt för att undvika betungande administrativa konsekvenser både för den ansvariga myndigheten och för kommun och enskilda och att vissa ändringar som till exempel avsåg skolverksamheten behövde träda i kraft för att skolorna skulle kunna planera sin verksamhet. Utskottet har funnit dessa förklaringar rimliga, men vi utgår ändå från att regeringen vidtar nödvändiga planeringsåtgärder för att tiden mellan kungörande och ikraftträdande ska kunna vara minst och endast i speciella undantagsfall . Här har regeringen onekligen en läxa att göra och likaså vi genom att följa upp och bevaka. Så till de mer ovanliga ärendena. Regeringsskiftets alla turer finns väl beskrivna i betänkandet. Jag skulle kunna tänka mig att den skriften utgör mer rafflande läsning än vad den gjort , och jag rekommenderar läsning för den som är intresserad. Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning Det är dock granskningen av och diskussionen om en övergångsregerings befogenheter som är mest intressanta. Efter valet fick den avgående regeringen fungera som en övergångsregering under en ovanligt . Aldrig någonsin i modern tid har det tagit så : mot normala . Frågeställningarna i granskningen rör ett eventuellt behov av att förtydliga principerna för en övergångsregerings befogenheter och om den praxis och de riktlinjer som har utvecklats är anpassade till att regeringsbildningen drar ut . Vi önskar förstås inte att den kommer att göra det i fortsättningen, men om den gör det, fungerar då våra metoder? Samtliga regeringssammanträden och regeringsärenden som har avgjorts vid sammanträdena har gåtts igenom. Den generella känslan som jag som ledamot i utskott och har är att övergångsregeringen var restriktiv när det gäller att besluta om regeringsärenden. Det var löpande ärenden som hanterades liksom ärenden som inte kunde anstå utan att betydande olägenheter uppstod. Det skedde dessutom i transparens och med täta kontakter mellan riksdag och regering. Vi kan alltså konstatera att för att styret ska fungera behöver begreppet ”löpande ärende” faktiskt ha en ganska vidsträckt tolkning och innebörd. Utskottet formulerar slutsatsen väl när vi säger att en mångfald av situationer kan uppkomma vid en regeringsavgång eller regeringsbildning och att dessa delvis kan vara svåra att förutse, och det kan vi väl minst sagt hålla med om. Vidare säger vi att detta också talar för att inte närmare precisera begränsningar i en övergångsregerings behörighet i grundlag. Kort sagt behöver en utdragen och komplicerad regeringsprocess extra lyhördhet, omtanke och ansvarstagande rörande just ärendehanteringen, också för att inte minska handlingsutrymmet för en framtida regering. 8 (MP): Byråkrati kan vara något mycket fint. Det finns de som använder ordet i nedsättande ton ibland, men jag ska med några ord säga varför jag tycker att byråkrati är fint. höstgranskning är, tycker jag, ett bra exempel på fin byråkrati. Tack vare eminenta insatser från utskottskansliet har utskottet utifrån sitt speciella granskningsuppdrag gått igenom både vanliga administrativa åtgärder som alltid ska fungera och mer ovanliga händelser, som flera har nämnt. De ska alltid utföras rätt och riktigt även om det är någonting som utförs eller endast en gång. har utskottet synpunkter som framförs i ställningstaganden, och ibland föranleder granskningen inte några särskilda ställningstaganden. Det är ändå lika viktigt att granskningen görs. Till det mer vanliga arbetet som har granskats ryms bland annat kontrollen av regeringens hantering av protokoll, statistik över anställda – såväl politiska som opolitiska anställda – och handläggning av förvaltningsärenden. Det handlar om att försäkra sig om att medborgarnas rättigheter gentemot det allmänna respekteras, att känna till gällande regler och att följa dem. Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning Jag kan ha förståelse för att det ibland på alla arbetsplatser uppstår omständigheter som man inte råder över. Det kan gälla utredare, administratörer eller en regering. Med det sagt påpekar ändå utskottet att det i ett antal ärenden angående nya författningar har varit mellan kungörelsen av författningen och att den träder i kraft. Rätt ska vara rätt; de som berörs av en ny förordning ska ha en chans att förbereda sig. Om det här är exempel på vardagens byråkrati, har onekligen bjudit på utmaningar även för en byråkrat. Byråkrati när den är som bäst är något som man kan hålla stadigt i handen när det blåser ordentligt, till exempel när en regeringsbildning tar än någonsin och har en övergångsregering som ska lägga fram en budgetproposition. Den här delen av betänkandet, som behandlar en mer exceptionell händelse, kan jag tänka mig kommer att väcka större intresse kommande år när vi tittar tillbaka än just granskningen av protokollen. Här har utskottet brett ut sig mer i sina ställningstaganden kring en övergångsregerings befogenheter och till exempel hur man hanterar en extra ändringsbudget. När en övergångsregering först har fått lägga en opolitisk budgetproposition och en ny regering sedan är utsedd kan en extra ändringsbudget vara viktig för att den nya regeringens politik, den medborgarna har valt, så snabbt som möjligt kommer till uttryck även under det första budgetåret. Det är i dessa tider väl värt att notera att utskottet påminner om vikten av att processen runt en ändringsbudget, och även en extra ändringsbudget, är precis lika stram som processen runt en budgetproposition. Jag har en mer personlig reflektion. Eftersom jag inte var riksdagsledamot har arbetet med det här betänkandet varit något av ett uppvaknande för mig. Den bild en del av oss utanför och fick var att det skulle råda något slags kaos. Det beskriver i sitt betänkande är allt annat än kaos. Det är ordning och reda och regler som följs – så gott man kan utifrån varje givet tillfälle. Man respekterar väljarnas besked. Något som utskottet konstaterar är att när en övergångsregering behöver sitta kvar så kan den behöva fatta fler och tyngre beslut. Då är det också viktigt att kontrollmakt ökar i motsvarande grad. granskning är, kort sagt, en härlig förening av både byråkrati och demokrati. 9 (M): Det är alltid en särskild utmaning att vara sist i talarordningen för ett betänkande när så mycket klokt redan har sagts. Jag hade faktiskt tänkt att bre ut mig i flera ärenden, men jag kommer att fokusera särskilt på myndigheter som styrs av styrelser. Myndigheter styrs på flera olika sätt och med flera olika verktyg. De styrs under lagen, som beslutar om, och de styrs genom förordningar, som regeringen beslutar om. En del av förordningarna är mer generella, och andra är mer specifika, till exempel med en instruktion. De ekonomiska ramarna påverkar såklart mycket, och det gäller även regeringsbeslut, regleringsbrev eller andra särskilda beslut som en regering fattar kollektivt. Granskning av stats-rådens tjänsteutövning och regeringsärende-nas handläggning Myndighetens ledningsform påverkar såklart också. Granskningen handlar om en annan ledningsform än den som är huvudregeln. Man har valt att i 39 fall, av särskilda skäl, ha en politiskt tillsatt styrelse som myndighetens högsta ledning. Det gör man med motiven att myndigheterna är särskilt politiskt komplicerade, att de påverkar många andra brett i samhället och även andra myndigheter samt att de är stora ekonomiskt. Då är det, enligt min personliga uppfattning, särskilt viktigt att de fungerar väl. Men tvärtom ser vi att många av myndigheterna i nutid, och även tillbaka, har haft större problem med just styrning, resultat och med ansvarsutkrävande när det har gått fel. Jag kommer tillbaka till frågan om ansvarsutkrävande. Dessa myndigheter har utöver styrelsen en myndighetschef, precis som övriga myndigheter, men den stora skillnaden är att det är styrelsen som ansvarar inför regeringen. Det är styrelsen som ska se till att verksamheten bedrivs effektivt. Det är styrelsen som ska se till att verksamheten bedrivs enligt gällande rätt, kontrollera och följa upp. Det är styrelsen som ska se till att det sker en kontroll av att myndigheten hushållar väl med våra skattemedel. Det är helt enkelt styrelsen som är myndighetens ledning. I många fall ser vi att informationen brister. Vad händer då? Då kan inte en styrelse ta ansvaret fullt ut, och då har vi sett att ansvarsutkrävandet mot dem blir mycket svårare. Därför finns det skäl att verkligen reflektera över betänkandet och hur regeringen, oavsett färg, väljer att fortsätta att använda styrelsemyndigheter. Trots att man har försökt att följa upp med åtgärder ser vi att de inte till fullo fungerar väl. Det har nämnts tidigare att regeringen har en årlig myndighetsdialog. Men utöver den ska man träffa myndigheterna oftare. Vi ser att vid dessa andra kontakter är det sällan styrelsen närvarar och har den fulla informationen. ska inte heller vara beroende av att myndighetschefen vidarebefordrar information från den politiska ledningen i . En hel del av de frågor som styrelsen ansvarar för kan ju gälla myndighetschefens arbete, så den dialogen behöver ske i direktkontakt med själva styrelsen. Avslutningsvis har vi noterat att det förekommer – i och för sig i några få fall – att en chef för en myndighet sitter i styrelsen för en annan. Så kan man göra, men då bör det framgå och finnas särskilda skäl för det. Det har saknats , och så bör det inte vara framöver. Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets anmälan lades till handlingarna. § 4 Justitieombudsmännens ämbetsberättelse betänkande 2019/20:KU11 Justitieombudsmännens ämbetsberättelse (redog. 2019/20:JO1) 10 (S): På 787 sidor har justitieombudsmännen lämnat sin ämbetsberättelse /20. Den enskilda medborgarens situation gentemot lagar, myndigheter och offentliga sammanhang står som sig bör i centrum. Många betraktar ju JO som en sista chans, en sista instans att vända sig till för att få någon form av upprättelse. har behandlat berättelsen och gör i betänkande KU11 ett antal uttalanden, som jag återkommer till, med anledning av densamma. Såväl en öppen utfrågning av de fyra justitieombudsmännen som frågor ställda på ett sedvanligt utskottsmöte ligger, förutom den gedigna skriftliga berättelsen, till grund för ställningstagandet. Jag vill här föreslå att ämbetsberättelsen läggs till handlingarna. För att ge en bild av JO:s verksamhet kan jag ur ämbetsberättelsen lyfta fram följande:  registrerades 9 152 nya ärenden hos JO.  De områden som har ökat mest är ärenden som rör kriminalvård och migration.  Antalet nya inspektionsärenden och andra ärenden som JO själv har tagit initiativ till ökade från 70 till 104 ärenden. Jag vill också passa på att göra några nedslag i justitieombudsmännens redovisning av egna iakttagelser inom respektive ansvarsområde. JO beskriver sin tillsyn av domstolar, , plan‑ och byggfrågor, överförmyndare och rättsväsen. I tre beslut har han uttalat kritik mot långsam handläggning. Målen avsåg livränta, sjukersättning respektive uppehållstillstånd. Chefs-JO ansvarar för bland annat Kriminalvården, försvaret, hälso‑ och sjukvården samt skatt och bokföring. Huvuddelen av arbetet har riktats mot ärenden som rör kriminalvård. Klagomålen har här ökat, och myndigheten har haft att hantera en del överbeläggningar under verksamhetsområdet. Inom hälso- och sjukvårdens område lyfter chefs-JO fram två beslut som aktualiserar avvägningen mellan å ena sidan integritetsskydd för enskilda människors hälsa och å andra sidan behovet av skydd för andra människors liv och hälsa. JO har tillsyn över socialtjänst, socialförsäkring, stöd och service till vissa funktionshindrade – det som förkortas LSS – samt arbetsmarknaden. Han vill i sin berättelse uppmärksamma anmälningar om myndigheter som i aktuella ärenden inte iakttagit krav på saklighet och opartiskhet i tillräcklig grad. Över huvud taget rör en mycket stor del av klagomålshanteringen just socialtjänstområdet och verksamheten i de kommunala socialförvaltningarna. Det handlar om vård av unga men också om olika former av bistånd. Offentlighet och sekretess är ständigt viktiga områden att bevaka. JO har bland annat tillsyn över polis‑, åklagar‑, tull‑ och utlänningsärenden. Hon noterar framför allt att högst antal klagomålsärenden var mot polisen och att antalet klagomål mot var lägre än 2016/17. Hon hänvisar också till inspektioner som hon och hennes medarbetare genomfört utifrån situationer i polisarresterna och problem med överbeläggning och behandling av intagna. Så långt en del enskilda iakttagelser från justitieombudsmännen. Rent generellt har ökningen av antalet ärenden avtagit även detta år, vilket kan betonas. Antalet ärenden sett har dock ökat. Dagens digitala verklighet och snabba sätt att kommunicera och agera kan vara en förklaring till detta, liksom måhända ökad medvetenhet och kunskap hos allmänheten. hanteras på något eller lika många anmälningar och ärenden som hanterades de första hundra åren av JO:s existens. I de uttalanden som KU lyfter fram i betänkandet betonas att den tillsyn som JO utövar är extraordinär. Utskottet framhåller vikten av att den ordinarie tillsynsverksamhet som finns internt hos vissa myndigheter eller hos särskilda tillsynsmyndigheter fungerar. Utskottet påminner också om respekten för individens värdighet i den offentliga verksamheten och betonar betydelsen av att myndigheterna kontinuerligt arbetar med frågor om bemötande och grundläggande rättsstatliga principer. Avslutningsvis kan det finnas anledning att göra en historisk tillbakablick. utgör ju en viktig del av det konstitutionella skyddet för den enskildes grundläggande fri‑ och rättigheter. Dess historia i sträcker sig långt tillbaka i tiden – det infördes under den omfattande statsomvälvning som skedde . var länge ensamt om att ha en institution av detta slag, men under framför allt har idén om ett ombudsmannasystem spridit sig. görs ca 40–50 besök från olika delar av världen till för att ta del av hur JO fungerar. är en svensk modell väl värd att lyfta fram, som trots existens står stark i dagens samhälle. 11 (M): Justitieombudsmännens ämbetsberättelse, denna tjocka lunta, förefaller vid en första anblick kanske inte som en bok som man läshungrigt öppnar och sträckläser. Men jag kan försäkra att de mer än 700 sidorna rymmer mycket mer av djupt angelägna berättelser om människoöden och om tillkortakommanden hos tjänstemän och myndigheter än vad många romaner gör. I själva verket borde den ligga på nattduksbordet hos varje offentliganställd, dock med viss risk för att nattsömnen äventyras. Att vända sig till JO är, som vi hörde , i många fall en sista åtgärd när den enskilde inte anser sig ha fått sin rätt tillgodosedd på annat sätt. Därmed betyder JO:s verksamhet mycket för det som utskottet beskriver som ”respekten för individens värdighet i den offentliga verksamheten”. Under ett öppet och tv-sänt möte belyste de fyra justitieombudsmännen inför KU ett antal principiellt intressanta eller särskilt anmärkningsvärda ärenden. Redovisningen visade klart vikten av en god värdegrund i den offentliga förvaltningen och det angelägna i att tjänstemän just upprätthåller ”respekten för individens värdighet i den offentliga verksamheten”. Återkommande, så även , brukar debatten från denna talarstol om JO:s ämbetsberättelse handla om upprörande ärenden inom kriminalvård, socialtjänst eller polisiär verksamhet. Men jag vill lyfta upp ett ärende som på ett smått makabert sätt handlar om vårt nutida beroende av it-stöd i snart sagt allt vad vi gör. Fallet handlar om jordbruksstöd, men JO ser det bredare på så sätt att det mer övergripande handlar om digitalisering och digitalt stöd i offentlig verksamhet över huvud taget. ansökte en person om ett visst jordbruksstöd. hade han ännu inte fått något skriftligt beslut. Däremot fick han efter egen förfrågan ett muntligt besked om att ansökan inte skulle beviljas. Han klagade då till JO. i fråga bekräftade i allt väsentligt anmälarens uppgifter och förklarade att man väntade på ett särskilt it-stöd som skulle tillhandahållas av en annan myndighet, nämligen . Det var alltså inte några materiella brister i ansökan eller att den aktuella personen inte skulle ha rätt till detta stöd som ledde till frånvaron av ett skriftligt beslut. Samma öde, alltså en mångårig väntan på att ett it-stöd ska bli operativt, drabbade ytterligare 8 000 ansökningar som legat klara för avgöranden. JO ansåg, med all rätt, att förklaring inte var acceptabel. JO slog också fast att ”hanteringen vittnade om en förvånansvärt nonchalant inställning till grundläggande förvaltningsrättsliga regler”. Man skulle här kunna tillägga att det också handlar om nonchalans eller oförståelse inför ett lantbruksföretags behov av stabilitet och förutsägbarhet. Att ett ibland livsviktigt stöd uteblir kan direkt påverka ett sådant företags ekonomi och överlevnadsmöjligheter. Vi har nog alla suckat inför eller upprörts över it-haverier, men då kanske oftast över att diverse utvecklingsprojekt blivit avsevärt dyrare än ursprungligen utlovat, ibland också över att de blivit försenade. Men då har man ändå i regel kunnat hanka sig fram med ett äldre program eller en annan typ av hantering. Det ligger nära till hands att tro att det beskrivna ärendet är helt unikt, men så tycks dessvärre inte vara fallet. har JO fått in ett trettiotal klagomålsärenden där digitalisering eller uppgradering av it-stöd påstås medföra en utdragen handläggning. Det finns därför all anledning att välkomna att JO kommer att utreda ett antal av dessa ärenden. Utskottet uppmärksammar också ombudsmännens framställningar till regeringen och påtalar att de behov av förändringar och nödvändiga åtgärder som ombudsmännen identifierar ska tillmätas stor vikt av regeringen och berörda myndigheter. I det sammanhanget kan ändå påpekas att antalet sådana framställningar har fluktuerat kraftigt . Vid vår öppna hearing med ombudsmännen framkom att det förhållandet också har diskuterats inom . Det går inte att från denna talarstol uttala sig om hur ämbetets rutiner för sådana hänvändelser ska se ut, men jag tror att det är angeläget att sådana stabila rutiner utvecklas. Med dessa observationer gällande en verksamhet som präglas av skicklighet, rättspatos och, om uttrycket tillåts, också av entusiasm yrkar jag bifall till att lägger JO:s ämbetsberättelse till handlingarna. 12 (SD): Jag börjar också med att i enighet med utskottet yrka bifall till att JO:s ämbetsberättelse läggs till handlingarna. är opolitiskt och en av komponenterna i kontrollmakt. Ämbetet har till funktion att skydda den enskilde mot myndighetsövergrepp och förhindra maktmissbruk av tjänstemän. Till ombudsmän skriver allmänheten för att klaga på hur de har blivit behandlade av myndigheter och dess befattningshavare, vilket är ämbetets huvudsakliga arbetsområde. En del av dessa klagomål kan vi läsa om i den tjocka luntan.