prot · H80936 · 2020-11-17 00:00:00 — I dessa tider, när vi ofta debatterar och diskuterar en nationell plan, vill jag ta tillfället i akt att säga i svaret till att det är en viktig del i att säkerställa att godsstrategin kan fullföljas – styrmedel och ökad kunskap men också ökade investeringar. 81 (V): Vi börjar med statistiken och den utredning från som jag refererar till, som jag använde när jag skrev interpellationen och som har läst. Alla kan läsa den eftersom jag har lagt upp den på min webbplats . Jag bad att titta på ifall de kunde se några kvantifierbara resultat av regeringens godsstrategi avseende överflytt av gods från väg till järnväg och sjöfart. konstaterar att de inte kan ge någon upplysning om det, för de lyckas inte mäta det. Det finns inga mätbara resultat av regeringens godsstrategi. Det tycker jag är lite problematiskt, då det är ett uttalat mål att vi ska flytta över godstransporter från väg till järnväg och sjöfart. Eller är det inte så, ? Är det inte en målsättning att vi ska flytta över godstransporter från väg till sjöfart och järnväg? Svara gärna på det så att vi får det klart för oss! När jag tittar på statistik från exempelvis Trafikanalys om godstransportarbetet på järnväg ser jag att det minskade jämfört med . Det var ändå då ekonomin växte, så man kan tänka att det inte är någon lågkonjunktur som har påverkat det. Samma är det med sjöfarten – den tappar marknadsandelar gentemot vägtransporterna. Jag tycker att det här är problematiskt, och det får mig att dra slutsatsen att det behövs skarpare styrmedel. Godsstrategin – jättebra. Branschen arbetar stenhårt – jättebra. Men det kanske behövs skarpare styrmedel. Det var därför jag tog upp kilometerskatten på lastbilstransporter, som regeringen har ett konkret förslag om i sin byrålåda. Det finns en promemoria , men regeringen lägger inte fram den som ett konkret förslag. Jag måste upprepa min fråga eftersom jag inte fick ett svar. Anser ministern att vägtransporterna ska betala en större andel för sin miljöpåverkan, ja eller nej? Om svaret är ja, är då inte en vägslitageavgift eller en kilometerskatt ett väldigt bra styrmedel? Ett sådant förslag har ni i er byrålåda . På precis samma sätt som det är bra att låta vägtransporterna betala mer vore det bra att sänka banavgifterna så att järnvägen får betala mindre. Ministern tar upp de 400 miljoner i miljökompensation som ska gå till järnvägen. Jättebra, stöder det fullt ut. Men då ska vi vara ärliga och komma ihåg att järnvägen betalar i banavgifter, alltså fem gånger mer än kompensationen, och det är avgifter som ökar . Är det inte läge att sänka banavgifterna eller ta bort dem helt och hållet, åtminstone för det här året, så att järnvägen får bättre möjligheter att bedriva sin verksamhet? Sjöfarten har ett liknande problem med farleds- och lotsavgifterna, som höjs. Jag fick ett brev från Mälarhamnar, som berättar att aviseras höjda farleds- och lotsavgifter för dem. Så är det för alla hamnar runt om i landet. Det motverkar ju överflytten av mer gods till sjöfarten, som ju är ett mycket mer klimatsmart sätt att transportera gods än på väg. Varför gör ni så? Vi skulle kunna anslagsfinansiera mer pengar till så att de inte behöver höja dessa avgifter . Vore inte det en bra idé, ? 82 Infrastrukturminister (S): Jag tänker att trafikutskottets ordförande måste ta reda på skillnaden mellan att avisera och att genomföra. En hel del av dessa höjningar har inte genomförts, inte minst på grund av pandemin. Flera stödinsatser som vi gjort i sjöfarten har varit väldigt viktiga, på samma sätt som miljökompensationen kommer att vara väldigt viktig för att se till att järnvägens konkurrenskraft ökar i dessa tider. Jag tror att det är viktigt att komma ihåg att det finns flera olika insatser som vi behöver göra för att kunna flytta över gods från väg till sjöfart och järnväg. Att göra det är verkligen regeringens uttalade ambition; det ska det inte råda något tvivel om. En viktig del kan vara det vi debatterade här i kammaren: mobilitetspaketet. Det är klart att så länge det varit lönsamt och möjligt för företag att använda cabotagetrafik från utländska åkerier med dåligt avlönade chaufförer, social dumpning och fordon som inte fullt ut klarar hållbarhetskriterierna, så länge vi haft den bristen på ordning och reda, har det skapat en situation där det varit billigare med vägtransporter än med hållbara transporter. Vi arbetar intensivt med detta och har förändrat situationen. Vi har drivit igenom ett mobilitetspaket där vi ställer helt andra krav och har helt andra kontrollmöjligheter för transporterna på väg. På tal om fråga brukar jag säga att det finns inga fria luncher, och det finns inga fria transporter. Det sista är nog så viktigt i ett läge där e-handeln utvecklas och vi ser att vi på grund av det får fler transporter. E-handeln kan ha sina fördelar, men hur käckt det än kan vara för en del att beställa 14 par skor och sedan skicka tillbaka 10 innebär det helt onödiga transporter med den klimatpåverkan det medför. Därför måste vi pressa ned samtliga klimatutsläpp från alla typer av transporter. Det är därför vi jobbar med elektrifiering av transportsektorn, reduktionsplikt och biodrivmedel för att se till att vägtransporterna minskar sin klimatpåverkan. Det är därför vi arbetar med att se till att till och med flyget börjar med både biodrivmedel och elektrifiering. Inte minst ska vi stärka sjöfarten och järnvägen, som i grunden är klimatsmarta transportalternativ. Det gör vi med de medel som står till buds. Vi använder flera olika insatser, och hela poängen med godstransportstrategin var att sätta ett annat fokus i den svenska transportpolitiken. Jag sa inledningsvis att vi numera pratar mycket mer gods . Det är för att förut – det är min bild i politiken – pratade vi väldigt mycket om persontrafiken, om resenärerna hos SJ och med pendeltågen. Med all respekt: Det är otroligt viktigt det också, men det är viktigt med alla de transporter som sker för att hålla rullande, för att se till att import- och exportnäringen fungerar och att livsmedelsförsörjningen fungerar. Då är godssystemet helt avgörande. Därför har vi valt att både i en nationell plan med tydligt näringspolitiskt perspektiv och godsperspektiv och i en godsstrategi lyfta upp dessa frågor. Bara under dessa lite har vi fått ett helt annat fokus och en katalog av insatser som just nu genomförs. Ingen blir gladare än jag när vi nu också statistiskt ska kunna visa vilka resultat detta innebär. Låt oss ha som gemensam uppgift att försöka se till att den kartläggningen också görs. har naturligtvis i uppdrag att också följa upp insatserna inom ramen för godstransportstrategin. Den förflyttning som sker är viktig. Signalen är tydlig från regeringen: Vi ska bli världens första fossilfria välfärdsland. Vi ska bli ett land som ser till att visa att det går att klara av höga välfärdsambitioner och också ställa om transportsektorn och till och med göra det på ett sätt som skapar nya jobb och nya möjligheter, så att omvärlden ser, får hopp och imponeras och kanske förhoppningsvis köper en och annan av de svenska produkterna och tjänsterna för att med svensk teknik lära sig hur vi skapar hållbara transportsystem. 83 (V): Minister ger med ena handen men tar med den andra. Det är något som inte riktigt hänger samman i detta. som ministern säger att han vill ha mer godstransporter till sjöss höjs farleds- och lotsavgifterna. Vi skulle kunna lösa detta genom att ha en anslagsfinansiering, det vill säga att vi finansierar , som driver in dessa pengar, från statsbudgeten i stället, fullt ut eller åtminstone delvis. De flesta andra myndigheter finansieras ju på det viset. Det är jättebra med i miljökompensation för järnvägen – man ger med ena handen men tar tillbaka med den andra, fem gånger mer. Detta är inte bra om man vill flytta över mer godstransporter från väg till järnväg. Jag noterar att flera länder i sänker sina banavgifter nu: , och , till exempel. skulle kunna gå den vägen, men det sker tyvärr inte. Jag hade en konkret fråga; jag har ställt den två gånger. , fru talman, får jag ställa den en tredje gång. Anser ministern att lastbilstransporterna ska betala mer för sin miljöpåverkan vid transporter på väg än de gör ? Om så är fallet, vad finns det för konkreta styrmedel för att lösa detta? Det som jag känner till som det mest effektiva är en kilometerskatt eller det man också kallar för en vägslitageavgift. Regeringen har ett konkret sådant förslag i byrålådan. Finns det inte en promemoria ? Varför inte använda den? Då får ju regeringen också pengar för finansiering av järnvägen och sjöfarten så att transporter kan flyttas från väg till järnväg och sjöfart. Så kan vi också minska utsläppen från våra godstransporter. 84 Infrastrukturminister (S): De resurserna skulle onekligen behövas om man skulle genomföra och politik på området. Bara under senaste inlägg tror jag att jag skulle kunna räkna till som helt plötsligt försvann ur den svenska statsbudgeten. Man måste ha en ekonomisk politik som håller ihop. Man måste se till att använda resurserna på ett effektivt och bra sätt. Det är detta vi försöker göra: se till att inom ramen för de resurser som finns ha rätt styrmedel för att ställa om den svenska transportsektorn och öka förutsättningarna för mer gods på järnväg och i sjöfart. Att man gör en anslagsfinansiering innebär inte att det är gratis. Om man går från farledsavgifter till anslagsfinansiering är det en annan typ av finansieringsmodell, ja. Men behovet av resurser försvinner inte för det. Då måste pengar anslås i statens budget. Jag tror att det är viktigt för den som följer detta att inse att det inte är gratis. Det kommer ändå att behövas miljarder för att säkerställa att har resurser att upprätthålla farleder, kunna göra muddringsarbeten och lotsarbeten och se till att vi har fungerande förutsättningar för svensk sjöfart. Detta tror jag är en viktig utgångspunkt utan att därmed ta ställning till huruvida vi ska ha anslagsfinansiering eller avgiftsfinansiering. Men det blir inte billigare, utan utgångspunkten är att resurserna ändå kommer att behövas. Sedan tror jag att en av de viktigaste insatserna framöver är det som pågår här och i kammaren: att vi har en fortsatt ordentlig och bra diskussion i om godstransporterna och hur viktigt detta är för klimatomställningen, om att hitta nya vägar och om att se till att en överflyttning till järnväg och sjöfart också innebär minskat tryck på våra vägar. Om vi inte får till stånd detta och inte får nya investeringar i järnvägen, till exempel, blir det nämligen trångt på och på , E4, E22 eller andra vägar. Den utvecklingen tror jag att ingen av oss vill ha. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 18 Svar på interpellation 2020/21:108 om bättre förutsättningar för svenskt vattenbruk 85 Statsrådet (S): har frågat miljö- och klimatministern samt vice statsministern om hon delar uppfattning att det behövs ett kunskapslyft avseende vattenbruk inom berörda myndigheter och om ministern är beredd att initiera ett sådant kunskapslyft. har även frågat om miljö- och klimatministern är beredd att förbättra myndighetssamverkan mellan för vattenbruket berörda myndigheter genom att ge en myndighet ett tydligt koordineringsuppdrag, inklusive uppdrag att fungera som en väg in för olika tillståndsansökningar och förfrågningar. har också frågat om miljö- och klimatministern avser att återkomma till med förslag om en förändring av 11 kap. 11 § så att odling av exempelvis alger och sjöpungar ges samma villkor som odling av fisk, musslor och kräftor. Slutligen har frågat om miljö- och klimatministern är beredd att se över implementeringen och tillämpningen av EU:s ramdirektiv för vatten i syfte att skapa bättre förutsättningar för svenskt vattenbruk. Interpellationen har överlämnats till mig. Jag välkomnar frågan från , som visar att det finns en samsyn mellan och regeringen vad gäller vikten av att skapa förbättrade förutsättningar för svenskt vattenbruk. Regeringen vidtar ett flertal åtgärder för att främja det svenska vattenbruket. Regeringen har till exempel byggt vidare på det arbete som inleddes av Alliansen 2011 och som bland annat innebar att fick ansvaret för främjandet av vattenbruksnäringen. Målet var även då att myndigheten skulle fungera som en gemensam myndighetsingång för att underlätta för den enskilde vattenbruksföretagaren. Med utgångspunkt i detta arbete och den senaste utvecklingen på vattenbruksområdet har myndigheten fått ett förnyat regeringsuppdrag och inkommit med en rapport. Jag noterar förslagen från , som även återfinns i redovisningen från . Förslagen omfattar till exempel regelförändringar och att införa ”en väg in” för olika tillståndsansökningar och förfrågningar. Ett analysarbete pågår, och jag vill inte föregå detta. Generellt kan dock sägas att regeringen arbetar aktivt med att nå de långsiktiga målen i livsmedelsstrategin om att åstadkomma konkurrenskraftiga livsmedelskedjor, där vattenbruket ses som en framtidsbransch som kan bidra till jobb och tillväxt i hela landet, till att hållbarhetsmål nås och till att vi får förbättrad tillgång till fisk och skaldjur. Det är viktigt att regelverk kring vattenbruk både skapar incitament till ökad livsmedelsproduktion och bidrar till att nationella miljömål nås. Arbetet med regelförenkling och med att minska den administrativa bördan är en viktig del i arbetet för ett konkurrenskraftigt och hållbart vattenbruk. Det är även viktigt att regelverk utformas på ett enkelt och lättförståeligt sätt. Det är också viktigt att de är ändamålsenliga, oavsett om de tas fram på nationell nivå eller EU-nivå. Alla myndigheter som i sin verksamhet kan påverka företagens administrativa kostnader behöver därför arbeta med att förenkla regler som medför en börda. Jag vill påminna om att både och Havs- och vattenmyndigheten specifikt har fått i uppdrag att minimera den administrativa bördan för företagen i linje med livsmedelsstrategins mål. Detta är ett pågående arbete som jag följer mycket noga. Parallellt med detta arbetar Havs- och vattenmyndigheten och med att ta fram en gemensam strategi som även omfattar vattenbruket. Regeringen har tydliggjort att arbetet ska utgå från en ekosystemansats och bidra till att stärka måluppfyllnaden i den maritima strategin samt livsmedelsstrategin. Strategin ska bidra till en konkurrenskraftig och hållbar livsmedelskedja, särskilt genom att beakta kompetensförsörjning, diversifiering och lönsamhet, samt minska arbetsplatsolyckor och dödsolyckor. I arbetet ingår även att beakta forskning och innovation. Inom ramen för strategiarbetet har myndigheterna etablerat en referensgrupp för vattenbruk, som både ska öka samverkan och höja kunskapen hos deltagarna. Detta är exempel på insatser och redan pågående arbete som är till för att möta behovet av att öka kunskapen om vattenbruket, att förbättra myndighetssamverkan samt att förenkla regler och minska den administrativa bördan. 86 (M): Tack, ministern, för svaret på min interpellation! Jag tackar också för att det finns en samsyn om potentialen för svenskt vattenbruk. Jag är övertygad, fru talman, om att svenskt vattenbruk kan leverera väldigt stor nytta till och världen, om jag får ta till stora ord. Det finns fantastiska möjligheter att producera fantastiska livsmedel som jobb skapas och man adresserar en del miljöutmaningar. Inte minst finns dessa möjligheter i och på . Hemma i min valkrets finns flera innovativa och spännande företag som tittar på hur man kan utveckla odling av till exempel alger och sjöpungar och också utveckla redan befintliga näringar med exempelvis odling av musslor. Vi ser även flera spännande projekt och initiativ vad gäller att etablera storskaliga landbaserade fiskodlingar. I recirkulerande system odlar man fisk på ett betydligt mer hållbart sätt än dagens konventionella teknik som används i och på andra håll i världen. Där odlar man fisk i öppna kassar och har betydande problem med inte minst övergödning och läckage av näringsämnen. Jag ser tyvärr att förutsättningarna för att denna stora potential ska frigöras inte riktigt finns på plats. Jag tycker att det är lite dystert att de problem som man från näringens sida lyfter upp är sådant som lyfts upp . Detta refererar jag till i min interpellation. I bland annat den rapport av Swemarc som kom för ett eller tas det upp att de problem som vattenbruksföretagare lyfter fram är sådant som de lyfte fram för kanske fyra, fem eller . Jag tycker helt enkelt att det är bekymmersamt att mer inte har hänt. Det har förvisso tagits steg för en och annan strategi, men i konkret handling har det inte hänt tillräckligt mycket. I min interpellation tar jag därför upp några stora och väldigt övergripande frågeställningar och även en konkret, specifik fråga. Vad gäller de mer övergripande frågorna fick jag delvis svar. Jag uppfattade exempelvis att ministern instämmer i min uppfattning att det på berörda myndigheter inte riktigt finns tillräckligt stor kunskap om vattenbruksverksamheter och att det delvis kanske är en förklaring till att vi har problem med sega tillståndsprocesser och att vattenbruksföretagare inte upplever att de riktigt får svar på sina frågor. Detta är något som adresseras i den referensgrupp som ministern tog upp i slutet av sitt svar. Jag uppfattade också att ministern, precis som jag, tycker att det är viktigt att vi har en ändamålsenlig lagstiftning. Vad jag lite grann saknar, fru talman, är att man drar en slutsats av det som man ser som ett problem. Enligt mig har vi inte en lagstiftning som är ändamålsenlig. Vi har inte effektiva tillståndsprocesser eller ett tillräckligt gott kunskapsläge hos berörda myndigheter. Då behöver vi jobba med dessa frågor. När det gäller tillståndsprocesserna och lagstiftningen uppfattade jag att det finns en del processer som är positiva och som regeringen har tagit initiativ till. Men när det gällde min specifika fråga om en enkel förändring i 11 kap. 11 § fick jag inget svar. Låt mig därför avsluta mitt första inlägg med att upprepa frågan. 87 Statsrådet (S): och jag har haft många olika debatter om förutsättningar för yrkesfiske. Det är väldigt positivt att vi kan föra dem på det konstruktiva sätt som vi brukar. Här finns som sagt en stor samsyn om vikten av att skapa goda förutsättningar för en utveckling av vattenbruket. Hos många aktörer finns ett stort intresse. Det gäller både det småskaliga och i stora produktionsanläggningar. Vi har exempel från och . På just dessa platser handlar det om stora och betydande investeringar. Om de realiseras innebär det också ett stort antal jobb. Det skulle ge arbetstillfällen i kommuner där vi verkligen vill se en sådan utveckling av en näring. talar vi om att ett hälsosamt livsmedel ska produceras som vi vill ska komma fler konsumenter till del, och vi ser gärna att det produceras i . Jag uppfattar alltså inte att det finns någon politisk motsättning här. Vi vill att detta ska öka och bli bättre. Vi verkar även ha en gemensam bild av att det finns hinder som behöver adresseras, givet att vi är väldigt positiva till utvecklingen. Det finns saker och ting som kan bli bättre. Jag hävdar dock att regeringen har gjort väldigt mycket på området. Alla de frågor som tas upp i interpellationen, inklusive den sista specifika frågan om 11 kap. 11 §, finns med i den slutrapport som levererade så sent som . Vi håller nu på att titta på hur vi tar den vidare med utgångspunkt i den problembild som näringen ger. Det här är alltså frågor som regeringen redan har givit uppdrag om. Frågorna skulle identifieras. Vi har fått in uppdraget från ansvarig myndighet. Och vi har för avsikt att ta det vidare. Jag tycker att det visar att vi tar detta väldigt seriöst. Vi har även rent konkret levererat väldigt tydligt i de andra delarna. antog vi exempelvis handlingsplan 2 i livsmedelsstrategin. Den innehåller riktade satsningar på 22 miljoner för regelförenklingar i livsmedelskedjan samt ett riktat bidrag om 13 miljoner som är direkt kopplat till vattenbruk. I budgetpropositionen följer vi upp detta genom en ökning med för åren 2021–2023 för genomförandet av ett så kallat förenklingspaket. Vi tar där ytterligare steg för att öka ambitionsnivån ännu lite mer. I detta paket ingår att vi ska underlätta tillståndsprocesser för vattenbruksverksamheten. Detta har bland annat resulterat i att vi nu har arbetat fram plattformen Serverat. Det är ett tydligt och konkret exempel på vad som kan komma fram när man ställer resurser till förfogande på området. kan man få digital information, guidning och tjänster som utgår från företagens förutsättningar och behov. Utöver det har kommun fått för att stötta etableringen av vattenbruksverksamheten i kommunen. Jag kan återkomma om en ytterligare förstärkning för medfinansiering kopplad till EHFF som just nu är under beredning. Jag påstår därför att vi gör väldigt mycket på området. 88 (M): Tack, ministern, för det kompletterande svaret! Att mycket görs kan jag inte förneka, fru talman, men min kritik handlar mycket om tempot i arbetet. Det som ministern nu redovisar borde ha hänt . Vad gäller den specifika frågan om förändringar i 11 kap. 11 § har jag och många andra ledamöter lyft upp den vid upprepade tillfällen här i kammaren . Jag har all respekt, fru talman, för att en del av det jag efterfrågade i den här interpellationen, till exempel en översyn och implementering av EU:s vattendirektiv i svensk lagstiftning men även en förändring av EU:s vattendirektiv, är processer som är svåra och tar tid. Men en liten justering i en paragraf i torde kunna gå lite snabbare. Det är dock först nu som det ens har kommit fram ett underlag till regeringen om hur man skulle kunna förändra det här. Det handlar om en liten förändring, men den hade kunnat göra väldigt stor skillnad. Det här är ganska signifikant. Denna lagstiftning utgår från hur vattenbruket såg ut för ett antal årtionden sedan. Då odlade man till exempel kräftor och musslor. Men har man tack vare kreativa och innovativa företagare utvecklat nya möjligheter och ser potential i alger, sjöpungar och annat. Lagstiftningen är dock inte anpassad till den nya verkligheten. ger alltså ett snabbspår och en möjlighet att snabbt komma igång med exempelvis odling av musslor, som är havets reningsverk. Men det finns inte motsvarande möjlighet att odla sjöpungar, som precis som musslor också är havets reningsverk. Man tänkte inte på att någon skulle komma på tanken att odla sjöpungar när man stiftade den här lagen för jag vet inte hur . Det är ett exempel på att vi inte har en lagstiftning som är up-to-date, för att uttrycka det enkelt. När det gäller den storskaliga etableringen av landbaserad fiskodling nämnde ministern, vilket jag är glad för, det jättelika projekt som planeras i . Jag vet att ministern hade planerat ett besök dit men att det tyvärr av coronaskäl inte kan bli av, i alla fall inte just . I det projektet är det en helt springande punkt att tillståndsprocessen går någorlunda fort. I finns det dock ett väldigt avskräckande exempel på att tillståndsprocessen tar väldigt . Det gäller etableringen av en annan landbaserad laxodling, i detta fall av företaget . Även här handlar det om att etablera laxodling i ett recirkulärt system. Det är 20 gånger miljöbättre än konventionell teknik. Företaget har kämpat med att få miljötillstånd. Man började sin process med samråd och så vidare . Man hade då samråd med och sedan med allmänheten. Man skickade in tillstånd till mark- och miljödomstolen 2017. ligger ärendet hos Mark- och . Man var egentligen lovad besked , men är tydligen ansvarig tjänsteman sjuk, så man väntar fortfarande på ett besked. är extremt för finansiärer och entreprenörer att komma igång. Upprepas detta med det storskaliga projektet i kan jag lova att den satsningen inte blir av, fru talman, och det har inte råd med.