prot · H709140 · 2020-06-16 00:00:00 — Vi behöver komma ifrån den mycket tydliga tendens vi har sett , nämligen att vi steg för steg urholkar grundtanken i hur vi handhar skattebetalarnas pengar på mest effektiva och ansvarsfulla sätt. Den lärdom vi behöver dra av coronahanteringen är helt enkelt att det som funkade väldigt bra och det som har gett oss stora möjligheter att agera är våra mycket sunda statsfinanser. Den läxan får vi inte glömma. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och önskar såväl fru talmannen som ledamöterna i denna kammare en glad sommar – i den mån det blir någon sommar . 7 (KD) replik: Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Vårändrings-budget Tack, , för anförandet! Det är i allt väsentligt klokt och bra resonerat. Jag vill också tacka för bra samarbete i utskottet , där vi har kunnat jobba med regeringens och januaripartiernas förslag och tillsammans förbättra dem i flera avseenden. Jag tänkte haka på resonemanget om osäkerheter. Jag håller med om att vi är i ett läge där det är svårt att här och utforma kickstartspaket för , att hitta den rätta mixen både i omfattning och mellan offentliga investeringar och förslag som stöder privata investeringar och eventuellt privat konsumtion. Det är svårt att göra i ett läge där man inte känner ekonomins fortsatta utveckling tillräckligt väl, och det handlar även om smittspridningen. Det finns ändå en risk för att denna osäkerhet accentueras eller förvärras av frånvaron av besked. Det är väldigt många stöd som löper ut ungefär . Det finns få besked från den finansminister samarbetar med om vad som kommer därefter. Det har resonerats väldigt mycket om offentliga investeringar, men för privata investeringar är det ju viktigt med säkerhet. Det får inte vara för mycket osäkerhet kring förutsättningarna. Jag tänkte därför höra om kan utveckla resonemanget lite kring detta. nämnde själv vikten av privata investeringar för att ta ur krisen, och den bedömningen delar jag helt. Men det handlar också om hur man bör se på förlängning av stöd och när besked kan komma. Blir det några besked eller inte? 8 (C) replik: Det här är svåra frågor. I någon mån är det helt uppenbart att det även i fortsättningen kommer att behövas en aktiv politik för att hantera coronans effekter i deras olika delar. Det handlar i någon mån om två storheter här: att förlänga de mycket generösa och stora insatser som har gjorts i förhållande till att tidigarelägga statliga investeringar och på det sättet skapa affärer för de företag som ska gräva ned de där bredbandskablarna, bygga de där järnvägarna eller vad det nu kan vara. Frågan är liksom i vilken korg man ska lägga satsningarna. Det är klart att det är mer framåtsyftande att komma till den andra korgen, det vill säga att använda statens goda finanser till att tidigarelägga investeringar och komma igång med projekt. På det sättet skapar vi affärer för de svenska företagen och därmed framtidstro, investeringsvilja, anställningsvilja och så vidare. Det är klart att ju tidigare man kommer till det mer framåtsyftande, desto bättre. Jag diskuterar hellre sådana saker. Men just nu finns en betydande osäkerhet. Om vi klarar av att vänta till slutet av sommaren och tidig höst med att sätta ned den foten tror jag att det är bra, helt enkelt för att då blir det en mer välavvägd politik. Sedan måste vi följa utvecklingen, och det var det jag menade med min kommentar om det blir någon sommar eller inte. Vissa typer av besked kan behöva komma tidigare än så, och därför får vi fortsätta att följa utvecklingen så som vi har gjort , dag för dag och . Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Vårändrings-budget Jag inser givetvis att jag inte ger något stringent svar på fråga. Det beror helt enkelt på att jag inte har det svaret , eftersom det finns en betydande grad av osäkerhet. 9 (KD) replik: Jag är inte säker på att frågan var stringent, den heller. Det blir väl en sommar. Det tror vi ju, även om jag tillhör dem som börjar tänka på Den öde stranden redan i inledningen. Det är inte så sunt; det rekommenderar jag inte någon att göra. Jag förstår att man inte vill förlänga de generella stöden i det här läget, men det finns ju också riktade stöd som går på till exempel omsättningsfall. Och har man fortsatt ett stort omsättningsfall, ja, då kvalificerar man sig för en eventuell stödförlängning, annars inte. Det handlar alltså mer om att lämna ett sådant besked i ett tidigt skede, eftersom det kan skapa lite mer framtidstro och lite större möjligheter att blicka framåt inför det som komma skall. Jag tror att vi alla hellre vill vara i nästa fas, där vi får stimulera och driva fram de här sakerna. Men jag ser också en risk att frånvaron av besked om förlängning av stöd i sig kan skapa en osäkerhet som kan vara skadlig. Vi vet att tiden också är ett problem för företag som har hankat sig fram ett tag, men där konkursen närmar sig. Vi får därför inte för tidigt växla över mentalt i det framtidsinriktade. Det här blev egentligen ett litet medskick till de kommande samtal som ni har med finansministern. Jag vet ju att i grunden värnar företag och så, och måste man tänka efter ordentligt så att man inte skapar en ökad osäkerhet hos företagen. Det minskar nämligen i sin tur viljan att investera, i väntan på att skapa något stort och grandiost längre fram. 10 (C) replik: Jag tackar för passningen och medskicket. Jag tar verkligen till mig det. Men jag vill nästan skicka tillbaka den bollen också, för jag tycker mig se att det här är något närmast generellt. Ett flertal partier, oavsett vilken konstellation man tillhör just , kanske inväntar ytterligare information innan man riktigt sätter ned foten. Det är ganska många som inte har gett besked huruvida man tycker att den eller den stödformen ska förlängas si eller så många månader. Jag har respekt för att ett flertal inte har gjort det, just för att det är ett så pass osäkert läge och det är så pass oklart vad som är mest välriktat just . Det är klart att av de stödformer som finns på plats och som vi har fattat beslut om i kammaren är vissa mer inriktade mot företag som faktiskt har problem, medan vissa är mer generella. Och om man över huvud taget ska glänta på den dörren är det väl den typen av stöd som går till de företag som har faktiska problem. Så sent som i går i finansutskottet har alla partier sagt att just för de minsta företagen, enskild firma, skulle det sannolikt behöva tas ytterligare steg. Då får det arbetet ske så skyndsamt som möjligt. Den här diskussionen behöver föras av alla, och det är många som inte har satt ned foten. Det är klart att de fötterna kommer att behöva sättas ned i närtid. Men ingången från vår sida, och det vore en klok ingång för politiken som helhet, är att gå över till lite mer framåtsyftande stimulanspolitik som inte bara innebär att företag överlever utan att de dessutom får nya affärer. En politik som leder till nya investeringar och nya anställningar är i grunden bättre. 11 (L): Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Vårändrings-budget Fru talman och ärade ledamöter! Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag. För någon vecka sedan träffade jag en intensivvårdsläkare. Många av oss läser om det som sker i sjukvården, följer coronavirusets utbredning via medierna, har anhöriga som isolerar sig, men har än så länge inte drabbats av dödsfall i familjen eller bland närstående. Mötet med intensivvårdsläkaren blev för mig en påminnelse om att coronaviruset och covid-19 är allvarligt. De som jobbar i vården, inte minst på intensivvårdsavdelningar, möter konsekvenserna av ett otäckt och fruktansvärt virus som förstör inte bara vårt samhälle och vår ekonomi utan viktigast av allt gör att människor far illa. Det görs, och det har gjorts , fantastiska och otroliga insatser i sjukvården. Jag är tacksam över det arbete som många människor utför för att se till att sjukvården fungerar och så att människor överlever coronaviruset. I äldreomsorgen görs det också fantastiska insatser, men beredskapen har inte varit så god som den har varit inom sjukvården. Vi ser brukare som träffar många bland hemtjänstpersonalen. Vi ser brukare som träffar personal som inte kan språket tillräckligt bra, vilket gör att de far illa. Vi ser människor i äldreomsorgen som drabbas av att politiken inte har fungerat, till exempel att det tog för att stänga våra äldrehem. Jag bor själv i , där smittskyddsläkaren och tidigt, före , bestämde sig för att stänga äldrehemmen för utomstående att besöka. En förklaring till de låga dödstalen i är det faktum att man på få ställen har fått in en smittspridning. Kommunerna, sjukvården och vår gemensamma välfärd står stark, men den behöver stå ännu starkare. Vad krisen har visat är hur viktig sjukvården är för oss människor och hur beroende vi är av vår gemensamma välfärd. Jag är stolt över vår gemensamma välfärd. Den ger trygghet och gör människor starkare. Landrapporter har tydligt visat att kommuner och regioner ser fallande skatteintäkter. Detta beror inte på att de själva har sagt upp medarbetare utan på att lokala företag har sagt upp medarbetare eller andra företag som hade tänkt nyanställa inte gör så. Vi kan se att arbetslösheten i privat sektor ökar kraftigt, och det slår med klinisk precision mot skatteintäkterna i kommuner och regioner. Sambandet är tydligt. En stark välfärd, som jag vill ha, bygger på att människor arbetar och att företagen kan anställa och växa. Det sambandet har sällan blivit tydligare än under coronakrisen. Därför har Liberalerna i våra samtal med regeringen drivit på för fler insatser för företagare – stora som små. Det är fråga om slopat sjuklöneansvar, borttagande av arbetsgivaravgifter , införande av omsättningsstöd och permitteringssystem. Det är en rad insatser som har handlat om att undvika konkurser här och för att hålla uppe sysselsättningen och för att se till att företagen står starka, finns kvar och inte behöver säga upp människor. På det sättet kan vi säkra finansieringen av välfärden. Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Vårändrings-budget Trots över 200 miljarder i riktade stöd ser vi ändå hur arbetslösheten nu ökar och slår mot våra kommuner och regioner. Välfärden riskerar att inte stå så stark i nästa skede. Tittar vi på vår omvärld ser vi hur arbetslösheten i stiger mot skyarna och hur smittspridningen i ökar osäkerheten, vilket med all sannolikhet kommer att göra att svenska exportbolag – tänk och – kommer att ha det tuffare i nästa läge när amerikanerna inte kommer att vilja köpa lika mycket av våra svenska produkter. Det kommer att direkt slå mot jobben och i förlängningen mot välfärden när det sker. Därför är det viktigt att vi i nästa skede, under återhämtningen, när konjunkturen viker, ser till att företagen investerar och anställer. Det är också viktigt att i nästa skede se att de delar av välfärden som inte är så mycket i fokus just nu också kommer att behöva lyftas fram. är det mycket fokus på sjukvården och äldreomsorgen, och i nästa skede behöver vi naturligtvis fokusera mycket på skolan. Det finns ingenting som är så viktigt för som framtidsland som att skolan fungerar. Vi ser hur en del elever inte har varit så mycket i skolan, och det finns en påtaglig risk att det kommer att påverka möjligheten för dem att lära sig tillräckligt mycket. Det kommer att göra att kunskapsresultaten faller, och det vore det absolut sämsta för vårt land. Jag är rädd för att vi också kommer att se att den integrationsskuld som finns i kommer att bli allt dyrare. Det är klart att de som står längst bort från arbetsmarknaden, som hade svårt att få jobb före coronakrisen, kommer att ha ännu svårare att få jobb efter coronakrisen. Den som inte fick jobb tidigare ska nu konkurrera med någon som hade jobb och har blivit arbetslös. Det är klart att det finns en risk att utanförskapet och bidragsberoendet fördjupas, att integrationsskulden växer sig allt djupare och starkare. Det är farligt för vårt land. Där måste vi i politiken ingripa så att integrationsskulden inte växer sig allt skarpare. Vidare gäller det att bygga en modern och realistisk klimatpolitik. Klimatkrisen är här. Den skedde inte under coronakrisen, utan den fanns tidigare, men den är även nu påtaglig. Det är viktigt att den frågan inte drivs med ideologiska skygglappar eller av plakatpolitik utan att det är en modern och realistisk klimatpolitik. ska bidra till att minska utsläppen, och det ska bli mindre utsläpp på vår planet. Vi ska ta ansvar för det. Det handlar om elektrifiering av våra vägar, att fler människor kan välja kollektivtrafik i stället för att köra bil, att bygga våra städer så att det finns ett alternativ till bil. Vi måste inse att är ett avlångt land. Det är inte bilen som är problemet, utan det är utsläppen som är problemet, och det är en viktig utgångspunkt när vi bygger framtidens politik. Allra sist vill jag rikta ett stort tack till alla partier i riksdag för det arbete vi gemensamt har utfört i finansutskottet. Jag vill rikta ett särskilt tack till finansministern för det samarbete vi har haft inom budgetarbetet. Vi har gjort detta gemensamt. Det har varit meningsskiljaktigheter, vilket det naturligtvis ska vara, men vi har också kunnat samla oss för att göra det som är bäst för i stället för att syssla med politiskt käbbel. Det har kommit många kloka förslag från partier i finansutskottet som har gjort att förslagen från regeringen har blivit mycket bättre. Det är så politik ska fungera, det vill säga att vi tillsammans för politiken framåt, gör politiken bättre och därmed gör bättre. 12 (KD) replik: Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Vårändrings-budget Jag tackar för anförandet och för samarbetet . tog i sitt anförande upp äldreomsorgen. Behovet av fler i personalen och kontinuitet har Liberalerna haft utspel om . Jag kan inte låta bli att påminnas om när vi stod här . Det var inte som stod här då, men Liberalerna hade en företrädare här. Då kunde vi konstatera att det förslag som M-KD-budgeten hade om ökad personalkontinuitet i äldreomsorgen helt enkelt hade tagits bort av januaripartierna. Samma sak med förslagen om ytterligare medel för resurspersoner till trygghetsboenden för att skapa extra trygghet för de äldre. Därtill minskades satsningarna på äldreboenden. Det är bara de satsningarna aktivt togs bort ur den budget som då hade vunnit bifall. Januaripartiernas samarbete regleras ju av 73-punktsprogrammet, och av 73 punkter har äldreomsorgen fått 2 halva punkter i programmet. Den har inte varit i fokus för samarbetet. Därför är det bra att fler partier nu lyfter fram dessa frågor. Jag ska inte älta det som varit. Det har varit, och det var inte som var ansvarig för det. Det kanske var skälet till att det kunde tas bort; vad vet jag? Men om vi inte fortsätter älta det utan blickar framåt undrar jag vad ser framför sig som de viktigaste satsningarna när det gäller att förbättra för de äldre. Hur ser framför sig att den ökade personalkontinuiteten ska bli verklighet? Det är ju ett ganska rejält beting att klara. Det är min fråga, fru talman. 13 (L) replik: kritiserar omläggningen av budgeten. Det är viktigt att säga att vi haft en diskussion i svensk politik som jag inte uppfattat att varit emot. Den har handlat om att försöka ha färre riktade statsbidrag och fler generella statsbidrag. Den förändring vi gjorde var delvis ett resultat av det. Vi har gjort stora satsningar på kommuner och regioner i de senaste budgetarna, och vi arbetar nu för att ha färre och färre riktade statsbidrag. Detta därför att en del av statsbidragen är så små och består av så lite pengar att det för rätt många kommuner knappt är lönt att ansöka om att få dem. är vi på en resa där mycket av politiken flyttas över till mer generella statsbidrag i stället för riktade statsbidrag. Jag uppfattar att det är något som kommuner och regioner efterfrågar. Jag uppfattar att de flesta ute i verksamheten tycker att det är bättre att man lokalt får ta ställning till hur man vill använda pengarna, och i grund och botten tror jag att det ligger rätt mycket i det argumentet. Vad behöver hända i äldreomsorgen framöver? Jag tror att det är flera saker som behöver hända. Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Vårändrings-budget En är precis det som vi sagt från Liberalernas sida: Det är för många olika anställda på varje brukare, inte minst i . Det är orimligt att man träffar 16 olika personer . Det är inte rimligt. Det handlar om resurser. Det handlar om styrning av omsorgen. Det handlar om att ha ett brukarperspektiv, att ha den enskilda individen i fokus och centrum. Jag tror att mycket av debatten som funnits i sjukvården om att man har en patientansvarig läkare som gör att man som patient åtminstone på papperet har en läkare som tar ansvar för en, den typen av resonemang behöver prägla också äldreomsorgen . Jag tror att det finns väldigt mycket att göra. Jag välkomnar engagemang, och jag är säker på att vi gemensamt i alla partier i kommer att göra det vi kan för att förbättra detta. 14 (KD) replik: Det är naturligtvis ett rimligt argument i sig, men det var inte det som de partier som var ansvariga för budgeten gjorde. Det var inte så att de här stöden omvandlades till ett generellt stöd till kommunerna för att åtgärda de här sakerna, utan de bara ströks ur budgeten. Det var särskilda medel för metodutveckling, för att sprida goda exempel, för att utbilda och se till att man den vägen med schemaläggning och annat kan skapa en mer rimlig situation för personalen men också för brukarna. Vi vet att det leder till ökad kvalitet när man klarar att ha bättre personalkontinuitet. Jag kan stödja den allmänna inriktningen om färre riktade statsbidrag. var det dock fortfarande väldigt många riktade statsbidrag, men just de här togs bort. De ersattes heller inte av ett generellt stöd till äldreomsorgen. Framöver tycker jag att det finns skäl att fundera på om man inte ska gå en medelväg, om man inte kan ha ett prestationsbaserat generellt statsbidrag för att klara de här sakerna. Det ska gå till de kommuner som förbättrar sin personalkontinuitet och förbättrar arbetsvillkoren för personalen. Det ska inte gå in i detalj på hur det ska åstadkommas eller ha ett särskilt ansökningsförfarande. Men uppnår man förbättringar när det gäller arbetsvillkor, arbetsledning, personalkontinuitet och personalens nöjdhet, då ska man också kunna få resurser från staten som en sorts belöning att använda. De blir då generella för kommunen att använda på det sätt man själv vill. Jag tror att vi måste avsätta stora resurser för detta men också ställa krav på vad vi nu vill se hända ute i kommuner när det gäller äldreomsorgen. En sådan medelväg, fru talman, skulle väl möjligen vara något för att ställa sig bakom. 15 (L) replik: Jag är en stor anhängare av medelvägar, så jag lyssnar med intresse. Vi har ju nu från Liberalernas sida tillsammans med de andra januaripartierna gått fram med omsorgslyftet, som handlar om just detta – att se till att vårdbiträde kan bli undersjuksköterska och att höja kompetensen bland dem som jobbar i äldreomsorgen. Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Vårändrings-budget Det är, för att vara uppriktig, ingen quickfix. Det är klart att det är saker som kommer att ta ett tag att göra. Men de måste göras, för det är en viktig del i att höja kvaliteten för dem som bor på särskilt boende eller har hemtjänst. Jag tror att det är ett viktigt och bra steg för att höja kvaliteten och ge bättre arbetsvillkor för dem som jobbar i äldreomsorgen. På det sättet kan vi höja äldreomsorgens status i kommunernas verksamhet, vilket jag tror är väldigt viktigt. Jag uppfattar att det finns bred enighet i riksdag om att satsa pengar på äldreomsorgen och att göra mer. Det är en viktig lärdom av coronakrisen att äldreomsorgen behöver fungera bättre och få ett kompetenslyft. Vi kan inte ha det så att en brukare träffar 16 olika personer . Det är helt knäppt. Så kan vi inte ha det. 16 (MP): är som bäst när vi hjälps åt, när vi gör det vi kan för varandra och när vi gemensamt arbetar mot samma mål. Det har vi verkligen sett prov på som gått. Vi befinner oss fortfarande i pandemin. görs stora insatser för att vårda sjuka, minska smittspridningen och säkra människors försörjning. Det är livsavgörande insatser som genomförs, och de kommer att behöva fortsätta. Liv har räddats, men liv har också gått förlorade. Det är uppenbart att vi inte har klarat av att skydda de äldre tillräckligt väl. I utvärderingen av den akuta hanteringen av pandemin kommer många med all säkerhet att peka ut delar som kunde ha gjorts bättre för att skydda riskgrupperna. Men att vi inte klarat av att skydda de äldre kommer inte i första hand att härledas till beslut som fattats under den här våren utan till strukturella problem. En sådan struktur är kopplingen mellan kön, lön och arbetsvillkor. Vård- och omsorgsyrkena är i stor utsträckning kvinnodominerade, och det är uppenbart att vi måste börja prioritera arbetsvillkoren för alla de kvinnor som arbetar som undersköterskor och vårdbiträden. Äldre som har hemtjänst möter alldeles för många personer. Det här är vida omdiskuterat men inte löst – tvärtom har det blivit värre . som kvinnorna som arbetar i ska möta allt fler äldre blir vårdtagarna äldre och sjukare. besökte fyra personer under ett genomsnittligt arbetspass. 2015 innehöll ett arbetspass upp till tolv besök hos olika personer. Det här är strukturer som skapat de problem som blottas av krisen, och det är de strukturerna vi behöver förändra. Den största utgiften i den budget vi nu debatterar är stöd till regioner och kommuner. Detta är pengar som måste nå fram till omsorgen och till de äldre i deras vardag och skapa verklig förändring. Ingen betalar ju hyran med applåder. Tillsammans med kommuner och regioner tar regeringen nu fram medel som ska leda till mer utbildning och fler fasta heltidstjänster inom omsorgen. Detta pekar ut en tydlig riktning för vad som krävs för att vi ska stå bättre rustade för nästa pandemi och öka livskvaliteten, både för dem som tar emot hemtjänst och omsorg och för dem som arbetar inom vård och omsorg. Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Vårändrings-budget kan vi konstatera att det under denna vår har funnits intensivvårdsplatser i för dem som har behövt det. Den omställning som snabbt gjordes på har gett resultat och räddat liv. Med tydliga prioriteringar och med handlingskraft har vi kunnat åstadkomma väldigt mycket. Detta ska vi vara stolta över och tacka alla som har slitit ute på golvet för. krisberedskap kommer att utvärderas och ska diskuteras. De svagheter som har kommit fram i ljuset måste leda till reformer framöver. Vi måste dra lärdom av det som har hänt denna vår. Tiden att ta ansvar för framtida säkerhet borde vara . Att låsa fast ännu större framtida utgifter för det militära försvaret är inte att ta ansvar för framtiden. Först måste vi se till hur det civila försvaret behöver byggas ut. Sedan måste vi ge svar om hur omsorgen av det ökande antalet äldre ska finansieras. Därefter kan vi möjligtvis titta på behovet av mer försvarsmateriel. Vem har saknat bomber och granater under vårens kris? Om det pågår ett krig är det faktiskt om sanningen, och då är det oberoende medier och ett stärkt psykologiskt försvar som behöver. Ska vi låsa fast utgifter ska det vara till välfärden – till utbildning och omsorg. har elever och studenter avslutat en termin som vi aldrig kommer att glömma. Även där, i utbildningssektorn, har en fantastisk omställning gjorts. springer studenter ut till ett coronaanpassat firande. Vi måste se till att den ljusnande framtid är deras, och det gör vi genom att se till att många får möjlighet att utbilda sig och säkra sin framtid. Men vi gör det också genom att se till att den värld vi bygger upp efter coronapandemin är bättre än den vi har lämnat. Vi kan och vi ska investera ur den här krisen. Vi har både styrkan och förmågan att göra det.