prot · H709100 · 2020-04-03 00:00:00 — har vi fler polisanställda än i . Och för varje halvår som går kommer vi att se en ökning av den polisiära förmågan när en flod av nya, unga poliser går ut från våra högskolor. Det är bra. Men för att komma till rätta med just rånen måste vi också skärpa de påföljder som är aktuella för brottet. Därför kommer vi att ta bort straffreduktionen för ungdomar när det gäller rån. kommer vi att remittera ett lagförslag som innebär att straffreduktionen för unga när det gäller brott som ger fängelse tas bort. Det innefattar också rån. Straffreduktionen är för en 18-åring, för en 19-åring och för en 20-åring. När straffreduktionen för unga tas bort innebär det i praktiken att vi fördubblar straffet för en 18-årig rånare. Men vi gör inte bara detta; vi kommer också att se över häktningsmöjligheterna för de brott som gängkriminella begår. Den straffskärpning som vi införde 2018 när det gäller grovt vapenbrott har ju visat sig vara mycket framgångsrik. Den som går ut med ett illegalt vapen riskerar att inte komma hem igen , eftersom man numera häktas i väntan på rättegång. Det har lett till en kraftig ökning av antalet häktade. De som tidigare sprang runt med vapen på stan sitter nu inlåsta i stor utsträckning. Det här vill vi gå vidare med. Vi säger i regeringens 34-punktsprogram att möjligheter att häkta ska öppnas upp för fler brott än gängkriminalitet, och vi anger specifikt i 34-punktsprogrammet grov misshandel, grov utpressning och också rån. Slutligen vill jag säga att det ibland i debatten har påståtts att när det finns förnedringsinslag i rånen kan hatbrottslagstiftningen inte användas vid hatbrott mot svenskar. Det är fel, och jag vill därför förekomma en sådan diskussion här. Det framgår av både förarbeten och utskottsbetänkandet att hatbrottslagstiftningen är neutral i detta avseende. Särskild debatt om förnedringsrånen Det är visserligen så att av alla anmälningar om hatbrott handlar om när någon minoritet, till exempel invandrare, angrips, men också i de fall när någon svensk angrips just för att han eller hon är svensk kan hatbrottslagstiftningen användas. Så är det, och alla påståenden om motsatsen, som jag vet förekommer i debatten, är felaktiga. 12 (M): Denna debatt gäller den typ av ungdomsrån, ibland med förnedringsinslag, som tyvärr har ökat kraftigt . har ungdomsrånen ökat till totalt 2 500 rån bara . Vi ser också hur denna brottslighet kryper allt längre ned i åldrarna. Förut handlade det om 15–16-åringar; är det tyvärr inte ovanligt att 10–12-åringar begår dessa allvarliga brott. Risken är överhängande att om vi inte hanterar denna nya situation kommer vi att skjuta dessa problem framför oss, för de personer som rånar andra är sannolikt samma personer som kommer att skjuta och spränga på våra gator . har vi nåtts av förfärliga berättelser om hur det så att säga inte räcker med att råna utan där man också förnedrar brottsoffren. Jag har själv talat med poliser som säger att det inte är rånet i sig som är drivkraften utan själva förnedringen. Det har blivit ett bisarrt sätt att skaffa sig status i de kriminella miljöerna. Jag ska inte gå in på allt som har hänt, för jag tror att vi alla har tagit del av dem och jag tror att vi alla har förfärats. Rikspolischef sa att vi har sett en explosionsartad utveckling av ungdomsrånen. Han pekade specifikt på problemet med att en icke straffmyndig person kan råna ena dagen och ändå vara tillbaka ute på gatorna dagen efter eller till och med , och att vederbörande då kan fortsätta att råna, utpressa och hota sina offer. Det är inte bara rånet i sig, att få något stulet, som är problemet. Detta handlar om barn och ungdomar, och konsekvenserna av rånet lever tyvärr kvar , ja, kanske under hela livet. Det finns givetvis många olika saker som måste göras för att hantera detta. Skärpta straff är bra. måste i socialtjänstlagen få ett mycket tydligare uppdrag att prioritera det förebyggande arbetet. Vi behöver ta bort de sekretesshinder som aktivt förhindrar polis och socialtjänst att ha ett fungerande samarbete. har föreslagit vad vi kallar ett no entry-program, alltså inte bara ett exitprogram utan ett nationellt program för att förhindra att tio- till tolvåringar växer upp och blir förhärdade brottslingar. Vi måste begränsa möjligheten när det gäller lag om vård av unga i hemmet eftersom den formen inte fungerar. Jag återkommer till mer i mitt nästa anförande. 13 (SD): Vi är här för att debattera förnedringsrånen som var uppe på tapeten innan coronakrisen drabbade hårt. Jag menar att det trots det nationella krisläget är viktigt att vi kan hålla debatter av detta slag, för kriminaliteten har inte upphört och ungdomar slutar tyvärr inte att rånas. Särskild debatt om förnedringsrånen Vi vill kalla denna debatt en debatt om det svenskfientliga våldet. Det som uttrycks i nyhetsrapporteringar och som renderar ett nyhetsvärde är nämligen just förnedringen och inslaget av svenskfientlighet. Rån har visserligen alltid förekommit och gått i vågor beroende på när nya mobiler kommit, jackor trendat och så vidare. Men får vi ta del av intensiv nyhetsrapportering om just svenskfientligt våld i samband med dessa rån. Justitieministern pekar i sitt inledningsanförande på att statistiken visar att av de fällande domarna avseende hatbrott gäller svenskar som utsätter minoriteter, exempelvis folk med annan etnisk bakgrund, för hatbrott. Det finns dock ett uppenbart problem här. Trots att vi har sett upprepade fall där personer med annan etnisk bakgrund än svensk utsätter svenskar för hatbrott, så leder det ytterst sällan till att åklagare väcker åtal för just hatbrott. Endast åtal för rån eller andra brott i sammanhanget väcks. Detta är ett stort problem, och därför vill vi lyfta upp denna debatt till att handla om just det svenskfientliga våldet. Det är nämligen här det skaver i debatten, och det är här det skaver i upprättelsen för brottsoffren. vägs inte den kränkning som svenskar utsätts för vid hatbrott in. Därför vill jag fråga justitieministern och regeringen: Erkänner man att det finns ett påtagligt och växande problem med svenskfientligt våld i vårt land? Kommer man att göra något åt alla de fall där svenskar utsätts för förnedringsrån och kränks på grund av sin etniska tillhörighet och där åklagare så tydligt inte väcker åtal för just hatbrott? Det krävs upprättelse för samtliga brottsoffer oavsett etnisk bakgrund. 14 (C): Vi har haft en utveckling i vad gäller brottslighet som är oroande. Kanske hade vi hunnit vänja oss vid att leva i ett av världens tryggaste länder, kanske trodde vi inte att utvecklingen kunde vända nedåt efter årtionden av ökad trygghet, och kanske prioriterade vi de dagsaktuella politiska frågorna framför en långsiktig och framåtsyftande rättspolitik som skulle byggt hela rättskedjan stark. På vissa områden inom kriminaliteten går det åt fel håll, och denna utveckling måste vändas. Allt är dock inte nattsvart. Vi ser hur polisen börjar få ordning på sin verksamhet efter en ganska stökig omorganisation, och vi ser förbättringar på många håll i landet vad gäller exempelvis utredningsresultat. Men det hjälper föga den som drabbas av brott. Det skänker ingen tröst för den som förnedras på värsta sätt i sin utsatthet. Att som ung utsättas för ett allvarligt brott kan sätta djupa spår som man bär med sig . Det påverkar vår trygghet och hur vi ser på andra människor och riskerar att begränsa oss på ett sätt som sänker vår livskvalitet. För den som drabbas måste samhället, stat, kommun och civilsamhälle finnas där och ge sitt oreserverade stöd. För den som begår brott mot andra ska samhällets reaktion vara glasklar: Dessa handlingar accepteras inte i något civiliserat samhälle. Om du själv inte är förmögen att avstå från att begå brott ska vi hjälpa dig att avstå, och det ska ske med en flora av åtgärder som just nu håller på att växa. Det senaste exemplet är ungdomsövervakning. Allt handlar om att kunna sätta in en så effektiv åtgärd eller påföljd som möjligt för att knuffa in en ung människa på en icke-kriminell väg i livet. Särskild debatt om förnedringsrånen För att vända utvecklingen på de områden som går åt fel håll när det gäller otryggheten måste vi ha fokus på målet. Rättsvårdande myndigheter måste ha bästa möjliga förutsättningar att göra sitt jobb. För detta krävs en bra rättspolitik. Jag tvingas konstatera, fru talman, att svensk rättspolitik brustit i kvalitet . Regeringen levererar visserligen en del lagstiftning på rättsområdet, men först efter att andra än regeringspartierna har satt politiskt tryck i frågorna. Jag har länge saknat en tydlig linje från regeringens sida om vad man egentligen vill med rättspolitiken. Rättskipningen måste ses som ett system där varje del av rättskedjan ska spela sin roll så bra som möjligt. Varje otrygghetsproblem ska mötas med väl avvägda åtgärder som vi genom forskning och beprövad erfarenhet på goda grunder vet kan antas lösa problemet. För att detta ska kunna ske krävs ett ledarskap som är större och tydligare än vad det har varit. I ledarskapet ligger också att fokusera på rätt saker. Det handlar dels om att hålla en långsiktigt klok linje, bestämma sig för en strategi och låta våra myndigheter fullfölja den utan att hitta på nya riktningar varje gång medierna frågar, dels om att avstå från att använda människors aldrig så befogade oro för otryggheten som ett politiskt slagträ för att driva andra agendor. 15 (V): Alla rån som sker är helt oacceptabla och en stor förnedring för brottsoffret. Det är inte okej att unga begår ett rån mot någon, men särskilt inte mot andra unga. Det måste få ett slut. Men det finns inget särskilt rån som är ett förnedringsrån. Alla rån är förnedrande för brottsoffret. Vi kan se vilka barn som det kommer att gå illa för redan i förskoleklass. Vi vet vilka barn som har de största utmaningarna och som kan hamna på snedden redan i tidig ålder. Trots detta sätts inte samhällets resurser in med kraft när de verkligen kan göra skillnad. I stället låter regeringen samhällets ekonomiska klyftor växa, trots att stora klyftor skapar mer kriminalitet. Det är i åldern 18–som de absolut högsta nivåerna av lagföring sker. Den viktigaste lärdom som finns angående kriminalitet är att den minskar i takt med att personerna blir äldre. konstaterade att ungdomsrånen ökade kraftigt och att det var unga pojkar i ålder 15–med utländsk härkomst och som bodde i socialt utsatta områden som utförde rånen, som skedde . Bytet var mobiltelefoner. Brå varnade för att dessa rån kunde vara en grogrund för rasism. Detta är ingen aktuell debatt. Detta är ett problem som har funnits . Det är därför det förebyggande arbetet är nyckeln till att stoppa all brottslighet. Förebyggande arbete handlar om en trygg uppväxt, om att veta att ens föräldrar inte riskerar att sparkas och hamna i fattigdom för att världen genomlider en pandemi, om att veta att hyran kan betalas, att det finns frukost i kylskåpet och att det finns en socialtjänst om frukosten är slut och om att det där samtalet om att pappa slår mamma måste kunna erbjudas. Särskild debatt om förnedringsrånen Ekonomiska klyftor är ingen ursäkt för kriminalitet, men det är en förklaring. När brottet har begåtts måste straffet finnas där, och straffet måste vara anpassat till ungdomarna för att få verklig effekt. Om man vill att 15‑årigen som rånar en polare ska bli yrkeskriminell ska man låsa in denna unga person på ett långt straff på en anstalt tillsammans med vuxna. Små ekonomiska klyftor, en skola med resurser, minskad normalisering av rasism och straff anpassade efter ungdomar – varsågod, så löser vi ungdomsrånen! 16 (KD): Trots att vårt land i hög grad är påverkat av är det en viktig debatt som vi har här om rån mot barn och ungdomar. Rån betyder ordagrant att med våld eller hot om våld ta någon annans egendom. Men det finns en djupare och viktigare betydelse: känslan av att inte vara fredad, att vara någon annans byte och att man när som helst kan bli inte bara bestulen utan även förnedrad. Denna känsla sprider sig snabbt i ett samhälle, även till den som inte blivit utsatt. Det kan handla om föräldrar som känner att de måste hämta sina barn från fotbollsträningen för att de ska komma hem säkert eller om att barnens kompisar inte vill följa med hem efter skolan för att slippa gå hem ensamma . På bara har antalet rån mot unga offer mer än fördubblats. anmäldes 2 484 brott. Det är en alarmerande utveckling. Brotten sker över hela vårt land, både i stora städer och på mindre orter. Vi har sett hur rånen har tagit en förfärlig inriktning jämfört med hur det var . Det verkar som att det finns ett annat syfte än att bara tillskansa sig värdesaker. Man vill också förnedra och misshandla den som man stjäl ifrån. Man vill visa makt och utsätter sitt offer för våld med förnedrande inslag. Brottsligheten måste bekämpas och förebyggas. När det kommer till det senare utgör familjen en ovärderlig resurs. Familjens roll i att fostra och leda de unga kan inte nog betonas. Goda normer och värderingar kan överföras mellan generationer, och därför behöver föräldraansvaret stärkas. Att förebygga brott och tidigt upptäcka barn och unga som löper risk att hamna i brottslighet är av största vikt. Bland annat behövs ett antal åtgärder på det sociala området. har föreslagit en miljardsatsning för sociala insatser mot brott. behöver förstärkas, men vill också se en nationell krissocialjour som kan sättas in på extra utsatta platser. Skola, socialkontor, polis och fritidsverksamhet bör samverka i ännu högre grad. Om man ändå väljer en brottslig väg, trots familjens och samhällets insatser, behöver samhället markera kraftfullt och tydligt visa att beteendet inte är acceptabelt. Det är positivt att justitieministern klargjorde att straffrabatten för myndiga personer ska avskaffas, men förändringar behöver göras även för dem under . För sedan visade medierapporteringen ett rån med både misshandel och förnedring. Förövarna fick utifrån sin ålder ungdomsvård, men om förövarna hade varit vuxna hade straffvärdet varit fängelse. Detta är inte rimligt och innebär också att brottsoffret inte får den upprättelse som förväntas. Lagen behöver ändras så att förnedringsrån får ett högre straffvärde, även för förövare under . 17 (L): Särskild debatt om förnedringsrånen Ingenting är så svårt som att bekämpa brottslighet långsiktigt och hållbart. Det är lätt att hamna i tunnelseende i dessa debatter, där man ska gå antingen på den rent socialterapeutiska linjen eller på den rent brutala linjen, det vill säga låsa in dem och i värsta fall slänga bort nyckeln. Inget av detta duger, men i denna krets i riksdag måste vi klara av att använda oss av båda ingångarna. För oss liberaler är det helt uppenbart att ingen föds kriminell. Alla de ungdomar som begår brott just nu eller har gjort det eller har vuxit upp och hamnat i situationer som gjort att de valt att slå in på brottets bana eller att de varit så utsatta att de dragits in i grovt kriminella gäng. Därför pekar Liberalerna alltid på olika insatser för att förebygga först. Vi har något som vi kallar Förortslyftet, där vi försöker driva på för tidigare och starkare insatser inom såväl förskolor och språkförskolor som vanliga skolor. Vi vet att väldigt få ungdomar blir kriminella om de går ut skolan i allmänhet och gymnasiet i synnerhet med åtminstone godkända betyg. Då är framtiden för en ung människa ljus i . Vi pratar om integration och den integrationsskuld som vi har i och som vi måste kunna prata om är ett bidragande problem. Värderingar och bostadssituation – allt som rör de breda sociala penseldragen – är viktigt för att motverka det som jag brukar kalla den mentala istid som dessa unga människor växer upp i, totalt utan värderingar. Värderingarna snurrar som en kompass där de dras in i det ena eller det andra och där de har idoler och förebilder från – ursäkta uttrycket – helvetet. Vi tror att man parallellt med de breda, sociala insatserna måste våga prata om tidigare, tydligare och lite tuffare insatser. Det handlar om att vi inom måste ha mer av ett reellt mellantvång. Vi måste vara mer beredda att med bevistalan utreda brott som verkligen har begåtts. Vi måste se över sekretessreglerna så att polisen kan agera mer effektivt. Vi behöver vara tydligare på så sätt att vi i grunden verkligen förändrar de automatiska straffrabatterna. tog bort automatiska tabeller för narkotika, men vi har kvar sådana när ungdomar begår brott, oavsett personlig bedömning. Det är så långt ifrån liberalism som man kan komma. Det behövs alltså tidigare och tydligare insatser. Ungdomsövervakningen är väldigt bra, när den kommer på plats. Men vi måste också vara tuffare. När barn står mot barn är det viktigt att man i värsta fall också kan häkta för att inte minst utreda brotten i botten. Det hela ska alltså vara tidigare, tydligare och tuffare. 18 (MP): Upplevelser i barndomen kan sitta kvar hela livet – känslan av rädsla och skam. Att utsättas för brott är traumatiserande, precis som att utsättas för mobbning. Här är skolan helt central. I har vi skolplikt, och alla som går i är enligt lag tvungna att vara där. Rektorer, lärare och andra elever vet ofta i stor utsträckning vilka som begår brott men också vilka som befinner sig i riskzonen för kriminalitet långt innan de fallit dit. Särskild debatt om förnedringsrånen Detta handlar i stor utsträckning om resurser. De skolor som har de tuffaste utmaningarna ska ha de bästa förutsättningarna. Regeringen har gjort flera satsningar för att få större likvärdighet i skolan, bland annat genom Samverkan för bästa skola och likvärdighetsbidraget. Det handlar också om att skolan ska ha en bra dialog med andra delar av samhället när det gäller dessa barn. Samverkan med polisen, och civilsamhället är helt centralt. Det är ett gemensamt ansvar att fånga dem som faller. Alla barn är i detta sammanhang allas barn. Regeringen har gjort en historisk satsning på polisen. Vi har gjort straffhöjningar på massor av brott, och vi har infört nya påföljder för unga lagöverträdare. Vi är på väg att ändra lagen om vård av unga. Och vi har antagit ett 34-punktsprogram mot gängkriminalitet. I detta sammanhang är det centralt, fru talman, att lyfta fram betydelse. Den kan inte överskattas. Särskilt viktigt är det i den tid vi nu är inne i med en annalkande kris. Redan utsatta verksamheter kommer att behöva lägga mer resurser på försörjningsstöd. Vi har inte råd att inte ha en socialtjänst med resurser också för familjer med problem med missbruk, våld och kriminalitet. 19 Justitie- och migrationsminister (S): Det är allvarliga brott vi talar om. är det lätt att ta dessa till intäkt för att det finns en allmän trend att ungdomsbrottsligheten ökar. Men det finns faktiskt inga belägg för det. Det är snarare tvärtom, om man ser till hela bilden. Antalet ungdomar som lagförs för brott har minskat med . Det gäller framför allt stöldbrott och skadegörelse, men också misshandel. Av uppgifter från sjukvården bekräftas att antalet ungdomar som har behövt slutenvård till följd av att de har utsatts för våld har minskat med . Denna bild tycker jag att man trots allt måste ha med sig så att man inte rent slentrianmässigt säger att ungdomsbrottsligheten totalt sett ökar bara för att denna brottskategori ökar. Kategorin personrån ökar dock. Därför måste vi gå på dessa brott och den trots allt begränsade grupp individer som begår dem. Man måste sätta in kraftfulla åtgärder mot dem. Jag har redogjort för den satsning som vi har gjort på polisen. Vi förstärker polisen över hela linjen. Jag har redogjort för den borttagna ungdomsreduktionen, som innebär att vi fördubblar straffet för en 18-årig rånare. Jag har redogjort för de ökade häktningsmöjligheterna som vi också kommer att införa vid rån. Där är vi också på väg fram, och det kommer att bli en ny påföljd. Den kommer att bli viktig. När det gäller gruppen 15–17-åringar säger vi i 34-punktsprogrammet att vi måste bli mycket tydligare vad gäller att satsa pengar på LVU-omhändertaganden. Detta behövs för att vi på ett tidigare stadium ska kunna göra ingripanden bland dem som håller på att hamna i allvarlig kriminalitet. Särskild debatt om förnedringsrånen Som många har pekat på måste vi utöver att bekämpa brotten också bekämpa brottens orsaker. Det handlar om att göra kraftfulla insatser på skola och socialtjänst i inte minst utsatta områden. När jag hör tala om hur vi ska satsa på tycker jag att det klingar falskt. Vad var det första gjorde när de i kammaren 2018 fick chansen att trycka igenom en budget? Jo, de tog bort som vi hade satt av för just satsningar på skola och socialtjänst i de utsatta områdena. Det var det första som , gjorde när de fick en chans här att besluta om budgeten. Vi kommer att behöva återinföra dessa pengar och satsningar. De är oerhört viktiga för att man på lite ska kunna komma till rätta med problem som dessa. Man kan inte i ena andetaget säga att man ska förebygga brott och satsa på , och i nästa andetag skära ned på just dessa punkter, så som har gjort. 20 (M) replik: Som så ofta förr handlar crescendot i justitieministerns anföranden om . Jag vill till protokollet bara föra att vi minskade de riktade bidragen men ökade också de generella. Detta är något som justitieministerns partikamrater ute i landet brukar välkomna. Åter till sakfrågan. Vi har problem med personer som rånar och hotar andra minderåriga och som väldigt därpå är tillbaka ute på gatorna. Detta har polisen så sent som beskrivit som ett stort problem. säger att man borde förändra lagstiftningen så att fler personer som är straffmyndiga faktiskt frihetsberövas och häktas i syfte att de inte ska kunna fortsätta råna, hota eller ställa till allmänt jävelskap för andra barn och ungdomar. Jag undrar hur justitieministern ser på förslag på detta område. 21 Justitie- och migrationsminister (S) replik: Det gjorde var just att skära ned de riktade pengarna till de utsatta områdena. Sedan vill de gärna smeta ut en del till även andra kommuner, men det hjälper inte mycket. Det de som vanligt gjorde var att ta bort de riktade pengarna till socialtjänst och skola i de utsatta områdena. måste förstå att han måste vara beredd att stå för detta i en debatt. Han kan inte bara slentrianmässigt säga att jag är taskig mot honom för att jag tar upp detta. Så här fungerar det i en debatt. Man måste stå för sina förslag, sina beslut och det man trycker igenom här i kammaren. Så funkar det för alla politiker. Låt mig återgå till straffmyndighetsfrågan och ingripande insatser. Jag står för att vi behöver göra fler omhändertaganden inom LVU. Jag tror att det är den vägen man ska gå. Jag vill inte ha in för många 15-åringar i häktena tillsammans med kanske grovt kriminella, som ibland finns där. Det skulle leda fel, tror jag. 22 (M) replik: Särskild debatt om förnedringsrånen Vad justitieministern inte berättar är att med budget blir det mer pengar till kommunerna. Med hans egen blir det mindre. Så förhåller det sig faktiskt. Åter till sakfrågan, det vill säga minderåriga som ändå är straffmyndiga och som hotar andra. Vi i har sagt att man skulle kunna inrätta särskilda ungdomshäkten med till exempel studiemöjligheter, i syfte att dessa personer inte ska kunna fortsätta råna och hota andra barn och ungdomar. Vore inte detta något för regeringen att överväga? 23 Justitie- och migrationsminister (S) replik: Till att börja med konstaterar jag att det nog inte finns någon annan regering som skjutit till mer pengar till kommunsektorn än vad den här regeringen har gjort och fortsätter göra. Ni tog bort de riktade pengarna till utsatta områden. Dem brydde ni er inte om. Så är det. Nej, jag vill använda mig av den ordning vi har med LVU, lagen om vård av unga, genom vilken vi kan göra tvångsomhändertaganden. Men det ska framför allt göras av den institution som har möjlighet och som kan detta, nämligen . De ska svara för denna vård. Det är en mycket bättre väg att gå. 24 (SD) replik: