prot · H8095 · 2020-09-10 00:00:00 — Man har inte jobbat i hemlandet, och om man har jobbat är det inte i ett demokratiskt land som , där man har facken som backar upp en och kan företräda en i olika konflikter. Därför är den här satsningen så viktig. Vi ska inte skryta med att vi satsar . Det är bra, men det är faktiskt också mycket som skärs ned. Jag vill i sammanhanget nämna diskussionen om LAS och att det kommer att bli sämre arbetsvillkor för hundratusentals kvinnor, särskilt inom vård och omsorg. Det är många kvinnor som har de tunga viktiga arbetena inom både barn- och äldreomsorgen. Här talar vi mest om äldreomsorgen, som är oerhört viktig. Det ska inte behövas en pandemi för att vi ska skynda på saker. Den ekonomiska satsningen måste vara långsiktig och fortsätta . Som sagt: Det behövs fler anställda. Jag vill här passa på att fråga statsrådet om de välfärdstekniska lösningar som en utredare eller samordnare ska se över. Välfärdstekniska lösningar kan betyda olika saker. Det kan betyda att man effektiviserar mer, att det blir mer stress och att man blir som en digital apparat. En människa kan inte jobba på detta sätt, utan det behövs mer tid, mer resurser, mer trygghet i arbetet, bättre löner, bra kompetens och mer personal för att de äldres behov ska bli tillgodosedda. Det ska utföras ett gott och tryggt arbete, vilket behövs inom den sektorn. Jag vill veta vad förslagen om välfärdstekniska lösningar innebär. 20 Socialminister (S): Välfärdsteknik ska jag gärna återkomma till. Det är ett exempel av många där vi har haft utredning och där förslag förbereds, och de sattes igång långt före pandemin. Jag återkommer till förra mandatperioden, då det också gjordes satsningar. Det var satsningar på mer personal, på utbildningar och på välfärden. Till syvende och sist måste varje kommun göra ett val och sätta in resurserna där de behövs mest. Den diskussionen kan gärna fortsätta. Jag ställer mig på de äldres sida i det fallet. När det gäller heltidsresan har det hänt väldigt mycket sedan man till slut bestämde sig för att skriva in rätten till heltid i kollektivavtal. Helt plötsligt får de som arbetar i äldreomsorgen någonting att verkligen ta avstamp ifrån. Trygga anställningar är viktigt, fasta anställningar är viktigt och en lön att kunna leva på är viktigt. Men det är också viktigt att ha möjlighet att få kompetensutveckling. Den som började i äldreomsorgen för 25–mötte ju delvis andra grupper av äldre. Vi vet att demenssjukdomarna ökar. Vi vet också att den som ska vårda en person med en demenssjukdom inte bara kan komma in och vara två händer, som jag sa i mitt förra inlägg, utan det handlar verkligen om att förstå att den kompetens man besitter eller måste få tillskansa sig är helt avgörande för att förstå hur det är att vårda en person som har en sjukdom, som ju demens är. Välfärdsteknik är otroligt intressant. Jag tycker också att det är ett gott eller ett dåligt exempel, beroende på hur man väljer att se det, på ojämställdheten i bland annat äldreomsorgen. Hade det varit en mansdominerad verksamhet hade välfärdstekniken dominerat i den verksamheten . Men det är inte så det är, utan fram skrivs det på små lappar, man har stora nyckelknippor som man ska åka och hämta innan man åker till en ny brukare. Det som är välfärdsteknik är att man har detta i mobilen och att man inte behöver resa i onödan. Jag tycker att trygghetskameror är fantastiska. Det är synd, för att inte säga lite sorgligt, att vi inte lyckats tala hem dem för gruppen äldre. går det allt bättre. Jag har svårt att se att det skulle kännas som en inskränkning i integritet, frihet och medbestämmande om någon kommer , öppnar dörren, stiger in och tittar på en när man sover. Men jag tror att ganska många egentligen föredrar att det slås på en liten kamera så att personalen ser om personen i fråga ligger i sin säng. Man kan också ha en matta på golvet, där det märks när man kliver upp och när man går och lägger sig. Man kan ha trygghetslarm på armen. Allt det där är välfärdsteknik. Man kan ha en robot som kan hjälpa till när man äter, i stället för att någon ska sitta och mata en. Man kanske lever i en relation och inte vill att partnern ska mata en, men man vill gärna äta mat tillsammans. Man vill heller inte ha någon från på plats. Det finns alltså verkligen så många vinster med välfärdstekniken. Jag tycker att man ska se den som en möjlighet för personalen att verkligen använda sin kompetens där den allra mest behövs, där det behövs hjärta, hjärna och händer och där det behövs människor som tänker och reflekterar över vad som är den bästa insatsen. Men det är också en fråga om integritet och självbestämmande för den äldre att man inte behöver ha någon på toaletten när man i stället har en självspolande toalett eller att de som kan det faktiskt kan duscha själva med hjälp av en robot. I ett visst skede i livet är man så skör och så pass sjuk att man behöver hjälp också där. Men jag tycker att vi ska se välfärdsteknik som någonting som hjälper både personal och anhöriga. Framför allt hjälper den de äldre själva att få så självständiga liv som det bara är möjligt. Av förståeliga skäl fick den inte den uppmärksamhet den borde. Men vi arbetar vidare också med dessa frågor. 21 AMINEH KAKABAVEH (-): Tack, statsrådet, för förklaringen av välfärdsteknik! Det är såklart viktigt att också den delen av vård och omsorg utvecklas. Men förhoppningsvis kommer den att vara individuellt anpassad och inte låta en robot komma att ersätta den mänskliga kontakten och de mänskliga behov som alla har när man blir äldre. När jag själv jobbade i äldreomsorgen ville jag att alla skulle jobba inom äldreomsorgen, för där handlar det om oss och vår familj. Det är viktigt att ha en människa nära sig, och de äldre känner generellt ett avstånd till olika typer av teknik. Därför är det viktigt att i stället ha mer personal, fler undersköterskor och vårdare som har tid och är utbildade. De äldre har skapat det här landet, och det är tack vare dem vi lever. Därför ska vi ge dem en god och värdig äldrevård med säkerhet och integritet. Jag förstår vad statsrådet menar med att man ska utveckla tekniken. Men den mänskliga resursen är alltid så viktig när vi jobbar med människor. Jag talar av egen erfarenhet. Det finns också de som säger till mig att vi ska ge chansen till de kvinnor som inte fick chansen men som ger den viktigaste vården till våra äldre och sköra. Därför är det viktigt att satsa på dem och deras löner. Jag hoppas att statsrådet kan svara: Om detta med LAS går igenom, kommer det att påverka deras villkor ännu mer? Slås de ut och blir konkurrenter? Det vore inte bra. 22 Socialminister (S): Återigen tack för möjligheten att i kammaren få tala om äldreomsorg och äldres människovärde! Det behövs verkligen. Vi har tillbaka understrukit att vi står inför stora utmaningar med att rekrytera mycket ny personal och att också göra vårt allra bästa för att behålla den personal som finns – för erfarenhet är viktigt och spelar stor roll. Inte minst den som är ny behöver kollegor som har varit med och kan rutiner och gör det lättare att komma in i arbetet. När jag möter personal inom äldreomsorg och hemtjänst blir jag imponerad. Dessa människor känner stor respekt för de äldre och är lyhörda för deras behov. De är professionella men även människor. Givetvis ska de fortsätta att ha stort stöd. Det var därför lite sorgligt att gårdagens partiledardebatt inte fick handla något om äldreomsorg. Men vi får ta andra tillfällen. Låt mig avrunda med att säga att stora resurser har tillförts, men inte så stora resurser som vi nu ser. Därför har jag också höga förväntningar på vad som kommer att hända i äldreomsorgens verksamhet runt om i vårt land. Det handlar om att få bort delade turer och om att den heltidsresa som har påbörjats fortsätter. Det handlar om att möjliggöra för många som inte har en undersköterskeutbildning att få det, och ska de få den på betald arbetstid. Dessutom ska de få fast anställning. Resurserna handlar om utbildningsmöjligheter men också om att göra mycket annat. Jag vet att det finns olika behov i olika kommuner. Låt oss lyfta fram allt det som händer och är positivt i äldreomsorgen och det som kommer att hända! Välfärdstekniken är en spännande del, och den kanske ger ökade resurser möjlighet till ökad välfärdsteknik också här. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 6 Svar på interpellation 2019/20:457 om säkerhetsbrister vid ungdomshem 23 Socialminister (S): har frågat mig vilka åtgärder jag har vidtagit för att stärka säkerheten vid Statens institutionsstyrelses ungdomshem samt vilka åtgärder jag avser att vidta för att påföljden sluten ungdomsvård ska kunna genomföras på ett betryggande sätt. Inledningsvis vill jag framföra att den väpnade fritagning som inträffade på Råby ungdomshem och som omnämner är en mycket allvarlig händelse. I förarbetena till regleringen om sluten ungdomsvård (prop. 1997/98:96) konstaterades bland annat att det inom den verksamhet som Sis bedriver finns en bred erfarenhet av arbete med ungdomar som kan komma i fråga för ett frihetsberövande och att det även tillskapats enheter med särskilt hög bevakningsgrad för att de mest vård- och tillsynskrävande ungdomarna ska kunna tas om hand. Verkligheten är dock sådan att det upptrappade gängvåldet även återspeglas bland de ungdomar som frihetsberövats. Säkerheten vid de särskilda ungdomshemmen är en mycket viktig fråga för regeringen. Regeringen och samarbetspartierna har gjort stora tillskott till Sis. I vårändringsbudgeten ökades myndighetens anslag med , bland annat för att stärka säkerheten vid Sis särskilda ungdomshem. Det våldskapital som de gängkriminella ungdomarna uppvisar innebär att behöver arbeta målmedvetet med det säkerhetshöjande arbetet på flera fronter, och jag välkomnar därför det säkerhetsarbete som myndighetens generaldirektör driver. Säkerhetsarbetet betonades också särskilt av regeringen i myndighetens senaste regleringsbrev. Säkerheten får inte äventyras. behöver de dömdas rättigheter tillgodoses. Det är själva som fattar beslut om inskränkningar i rätten att använda elektroniska kommunikationstjänster. Detta enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU, och lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård. 24 (M): Jag vill inledningsvis tacka statsrådet för svaret. fritogs två unga män från Råby ungdomshem utanför genom vapenhot mot personal. De fritagna männen, , var dömda till sluten ungdomsvård för mord respektive mordförsök. Vi ser en samhällsutveckling där brottsligheten kryper längre ned i åldrarna. Allt yngre barn rekryteras av kriminella gäng där minderåriga ibland också står för mycket allvarlig brottslighet. har antalet unga som är misstänkta för brott som mord och mordförsök, vapenbrott, narkotikabrott och våldtäkt ökat. Det är en mycket oroväckande utveckling. beskriver i sin mycket läsvärda reportagebok hur en kriminell klan styr i Göteborgsförorten . Från samma nås vi av uppgifter om hur kriminella grupperingar upprättar vägspärrar för att kontrollera vilka som rör sig i området. Poliser som ingriper mot lagöverträdelser utsätts för hot och påtryckningar. Biträdande rikspolischefen beskrev i Ekots lördagsintervju att det finns ett fyrtiotal släktbaserade kriminella klaner där barnen fostras in i kriminalitet. De som har följt frågan vittnar om att tystnadskulturen i dessa nätverk är monumental. Det är mot den bakgrunden vi måste förstå den väpnade fritagningen och de andra fritagningar som i närtid har skett av personer dömda till sluten ungdomsvård. När gängkriminaliteten och personer med stort våldskapital tar sig in på ungdomshemmen behövs ett helt annat fokus på säkerhet än vad som varit fallet. För som det ser ut nu tycks säkerheten vara behäftad med stora brister. Det är välkommet att myndigheten nu har fått en generaldirektör som har uppmärksammat bristerna och börjat vidta åtgärder. Regeringens handlingskraft tycks emellertid vara mer begränsad. Ökade anslag är naturligtvis välkomna, men vi ska komma ihåg att dessa också ska räcka till att kraftigt sänka avgifterna till kommunerna. Hur mycket som blir kvar för att stärka säkerheten framgår inte av statsrådets svar. Statsrådet anför också att säkerhetsarbetet särskilt betonas av regeringen i myndighetens senaste regleringsbrev. Jag tänker att det därför kan vara på plats att läsa upp vad som står i stycket om arbetsmiljö och säkerhet i regleringsbrevet. ”ska redovisa hur myndigheten följer upp inrapporterade incidenter i syfte för att säkerställa en trygg miljö för såväl klienter som personal oavsett kön. ska också redovisa hur myndigheten säkerställer att incidentrapporteringen sker på ett likvärdigt och rättvisande sätt inom de olika verksamheterna och över hela landet.” Jag har ärligt talat svårt att förstå hur ett regleringsbrev till en myndighet som har ansvar för personer som avtjänar straffet sluten ungdomsvård kan betona säkerhet mindre än vad detta regleringsbrev gör. Min ursprungliga fråga i interpellationen kvarstår därför: Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att påföljden sluten ungdomsvård ska kunna genomföras på ett betryggande sätt? 25 Socialminister (S): Jag tackar för interpellationen. Om vill ha en allmän kriminalpolitisk diskussion och diskutera höjda och skärpta straff eller kriminalvårdsinsatser utgår jag från att han ställer den interpellationen till något av statsråden på . Men givetvis diskuterar jag Sis, och jag tycker att det finns all anledning att göra det. Låt mig börja med att säga att myndigheten inte har fått en ny generaldirektör. Regeringen har utsett en ny generaldirektör. Mycket medvetet har rekryterats från att tidigare ha varit ställföreträdande gd på Kriminalvården. Det finns givetvis en tanke med det. Vi ser ett mycket stort behov av att skärpa säkerhetsarbetet, precis mot den bakgrund som jag beskrev i mitt svar och som beskriver. Vi har ett hårdnande samhällsklimat och gängkriminalitet, och det kryper ned i åldrarna. Det är ett annat klientel, om jag får använda det uttrycket. Detta gäller inte alla ungdomar som är omhändertagna med stöd av LVU och som har en placering på ett Sis-hem, utan det gäller en mindre del. Jag vill verkligen säga detta, för det sitter förstås många ungdomar på Sis-hem som kanske känner sig inkluderade i denna diskussion. Det är ett sjuttiotal vi talar om som är dömda enligt LSU och som avtjänar sitt straff på ett Sis-hem. Vi behöver skärpa säkerheten, och det är därför vi har en ny generaldirektör med den bakgrunden regleringsbrevet har uppmärksammat detta och tydligt talat om det. hänvisade till den senaste budgeten, och då var det 250 miljoner i tillskott, varav 10 miljoner som myndigheten bedömde kunde omsättas i säkerhetsfrämjande arbete under innevarande år. Sedan håller vi på och arbetar med en budget som jag inte kan kommentera och som påverkar och talar om vilket anslag myndigheten har . Det här är viktigt. Det handlar både om säkerhetshöjande åtgärder, som jag tror att vi kan se framför oss, såsom perimeterskydd, och om det som finns på några anstalter och institutioner och som jag tror att vi alla skulle uppleva ger en hög säkerhet. Men det behövs på fler av dem. Vi talar om grupper och konstellationer av ungdomar som kanske inte kan vara på samma ställe. Man måste helt enkelt dela upp. Detta är ett viktigt arbete. Det handlar också om kompetensen hos dem som ska behandla, vårda och se till att ungdomarna har möjlighet att avtjäna sitt straff på dessa institutioner. Det är förstås otroligt traumatiskt för personal att bli utsatt för vapenhot. Det handlar inte om att man bara är slapp och låter någon gå omkring. Att som personal bli utsatt för vapenhot kräver naturligtvis mycket efteråt, och vi vill inte att någon personal ska hamna i en sådan situation. Det handlar alltså om fysiska förändringar, ledning och styrning, kompetens och att personal ska kunna möta mycket svårare situationer än vad man har gjort inom ramen för Sis. 26 (M): Att bli dömd till sluten ungdomsvård är naturligtvis ett kännbart straff för den unge. Men det kan också innebära en möjlighet att bryta med destruktiva beteenden, att motiveras att lämna de kriminella nätverken och inte minst att slutföra en ofta bristfällig skolgång som dessa ungdomar har med sig. En förutsättning för att detta ska lyckas är naturligtvis att verksamheten är drogfri och att den unge inte ständigt påverkas av destruktiva kontakter utanför institutionerna. är dessa kontakter just den egna familjen. Som en naturlig följd av rymningarna har frågan om stängsel och skalskydd runt anläggningarna diskuterats mycket. Den är viktig och berördes också i statsrådets svar. Men även hur verksamheten bedrivs påverkar i hög grad säkerheten och tryggheten. De fackliga organisationerna inom ger vittnesmål om en allt tuffare miljö på ungdomshemmen. Förekomsten av narkotika ökar och antalet incidenter med hot och våld likaså. Denna bild bekräftas av myndighetens egen rapportering. Inom ungdomsvården har antalet incidenter med hot och våld riktat mot personal ökat . Antalet incidenter mellan ungdomar har ökat med . ST:s fackordförande på skriver i hur situationen har försämrats , inte minst med anledning av lagförändringar som, i vissa avseenden, har begränsat personalens möjligheter att upprätthålla en säker och trygg miljö på institutionerna. Att hålla droger utanför institutionerna är, som jag nämnde, helt avgörande för att verksamheten ska kunna bedrivas framgångsrikt. Detta arbete har, menar ST, försvårats genom att personalens befogenheter att genomföra visitationer och kräva att den unge lämnar urinprov har begränsats. En ökad tillgång till mobiltelefoner och internet innebär också en ökad risk för avvikningar, fritagningar och införsel av droger. Det är riktigt, som statsrådet anförde i sitt svar, att myndigheten själv fattar beslut om inskränkningar i rätten att använda elektroniska kommunikationstjänster. Bekymret är att myndigheten enligt nuvarande lagstiftning behöver göra individuella bedömningar , vilket i sig är väldigt arbetskrävande och svårt för myndigheten att klara. Det kan också räcka med att en enda person på en avdelning har tillgång till en mobiltelefon för att även enskilda som inte har rätt till det ska kunna upprätthålla destruktiva kontakter. Som jag ser det är det uppenbart att det krävs en översyn av denna reglering. Jag kommer tillbaka till vad ST:s fackordförande på skrev i : ”På SIS ungdomshem var gränssättning och tydlig struktur en självklarhet; det var en del i att ge ungdomarna verktyg att komma på rätt köl och fungera i samhället. Den behandlingsassistent som pratar om behovet av en tydlig struktur och gränssättning riskerar att ses som mindre lämplig för jobbet. […] Det verkar ha blivit viktigare att vara vän med ungdomarna än att vara gränssättande vuxen.” Mot denna bakgrund vill jag fråga statsrådet om hon ser behov av förändringar av den lagstiftning som reglerar den slutna ungdomsvården. 27 Socialminister (S): Det finns mycket i detta som jag instämmer i. Jag brukar säga att man ibland skulle ha en sådan där knapp att man instämmer med talaren när man står i talarstolen. Det finns många problem, och jag försöker inte hymla med det. Det gör heller inte generaldirektören, som inte bara har väldigt många förslag utan redan har initierat ett arbete som bedrivs. Precis som sa kräver en del av förändringarna att vi utreder och förändrar lagstiftningen. Jag tycker att det är ett mycket gott exempel, eller ett väldigt dåligt exempel – hur jag nu ska säga. Det är ett faktum att man har möjlighet att begränsa elektronisk kommunikation, men det ska bedömas individuellt . Det finns aspekter på detta. Å ena sidan kan man tycka att möjligheten ska begränsas, men å andra sidan är det, precis som själv var inne på, så att det finns en vilja och en uppgift att försöka rehabilitera tillbaka och hitta rätt sätt att dra den gräns som gör att den unge kan ha rätt kontakter men inte fel kontakter. Detta är verkligen grannlaga. Delvis hänger detta ihop med kompetensen hos personalen – att man känner att man vet vad som gäller – och en samlad myndighetskultur. Ingen av oss skriver under på att man ska vara vän snarare än gränssättande, men i grund och botten är det en profession. Man måste verkligen känna att den kunskap man har räcker till för de svåra avvägningar man ska göra. Men mycket kort: Det är klart att vi måste titta på frågan om elektronisk kommunikation. Den finns absolut aktiv, kan jag säga. I väntan på det måste myndigheten använda de befogenheter som finns. Detta är viktigt att säga. Även om man kan tycka att det är komplicerat kan man faktiskt, om man ser behovet, säga till en hel avdelning att även om de själva kanske inte kommer att använda telefonen, Ipaden eller vad det handlar om för ett syfte finns det en uppenbar risk att andra kommer att göra det, att de kan bli utsatta med tanke på gruppens sammansättning och att de därför inte heller får ha den. Detta kräver mycket jobb, och ska man pröva det igen. Möjligheten finns, och det är viktigt att den används. Både regeringen och generaldirektören har dock identifierat detta problem. Jag blir lite osäker på om sitter i eller har tillgång till socialutskottets möten, i och med att de är digitala. Generaldirektören var på besök där för inte så länge sedan och gav sin bild. Om själv har möjlighet att besöka en Sis-institution eller liknande tror jag att detta är viktigt för att få en bra bild. Det finns ett aktivt arbete, men det tar tid. Det är en omfattande verksamhet. Det är 23 institutioner runt om i landet, och återigen: En del av dem har ett stort behov av de säkerhetshöjande inslagen, att verkligen se till att man förändrar, utvecklar och följer med i den tyvärr tragiska utveckling som vi har med ett ökande våldskapital. Det finns också institutioner som har andra utmaningar för att se till att de unga som blir placerade där får chans till en bättre framtid. Det gläder mig att talar om hur viktigt det är att de får vård och behandling. Vi måste ändå hoppas och tro att de har en möjlighet till en annan framtid. Med detta blir det viktigt att fundera över förebyggande åtgärder och så vidare, så att den nyrekrytering som sker när någon plockas från ett av gängen eller ett sammanhang med hög kriminalitet inte fortsätter. Det fylls på, så vi har många utmaningar. Men handlar diskussionen om Sis. Där finns ett regleringsbrev och en ny generaldirektör. Det handlar om pengar och säkerhetshöjande åtgärder, och det finns många andra saker som vi kommer att få se . 28 (M): Jag sitter i justitieutskottet och följer med stort intresse påföljder på olika sätt. Jag har besökt flera anstalter och Sis-ungdomshem och har sett mycket intressant där. Som vi har varit inne på lever vi i en ny verklighet där minderåriga personer allt oftare begår mycket allvarliga brott, och brotten sker ofta inom kriminella nätverk. Det är uppenbart att rättssamhället i vid bemärkelse inte förmår att bemöta detta fullt ut på ett adekvat sätt. Vi moderater ser att påföljdssystemet för unga som begår brott behöver utvecklas på en rad punkter. Mycket ligger snarare kanske på justitiesidan. Det handlar om att kunna döma ut längre straff i form av sluten ungdomsvård. För grovt kriminella ungdomar är kanske den typ av Sis-ungdomshem som vi har inte rätta platsen. Man bör i stället överväga speciella ungdomsfängelser med en betydligt förhöjd säkerhet för att klara just denna grupp. Jag vill avslutningsvis tacka för debatten och fråga socialministern om hon bedömer att just dessa ungdomshem är lämpliga för att hantera denna målgrupp – grovt kriminella unga. 29 Socialminister (S): Jag visste faktiskt inte att var ledamot i justitieutskottet. Det borde jag naturligtvis ha kontrollerat. Men det gläder mig att han också har perspektivet som handlar om det förebyggande arbetet. Sis är en plats där man ska avtjäna ett straff som man har fått. får vi inte ge upp hoppet om unga människor.