prot · H70961 · 2020-01-21 00:00:00 — § 1 Meddelande om frågestund Tredje vice talmannen meddelade att frågestund skulle äga rum . § 2 Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2019/20:251 Interpellation 2019/20:251 Nyttjande av oseriös transportverksamhet av (SD) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokade resor och arrangemang. Interpellation 2019/20:252 Interpellation 2019/20:252 En avgift för att lägga virke utmed allmän väg av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokade resor och arrangemang. Interpellation 2019/20:253 Interpellation 2019/20:253 En avgift för att lägga upp virke längs vägar av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokade resor och arrangemang. Interpellation 2019/20:258 Interpellation 2019/20:258 Transportstyrelsens företagskontroller av (SD) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokade resor och arrangemang. § 3 Anmälan om faktapromemoria Tredje vice talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen hade kommit in och överlämnats till utskott: 2019/20:FPM11 Förordning om utövande av unionens rättigheter vid tillämpning och genomförande av internationella handelsregler COM(2019) 623 till näringsutskottet § 4 Ärenden för bordläggning Följande dokument anmäldes och bordlades: 2019/20:KU10 Granskning av statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning 2019/20:KU11 Justitieombudsmännens ämbetsberättelse 2019/20:KU5 Uppföljning av tillämpning av subsidiaritetsprincipen 2019/20:KU2 om regeringens styrning av länsstyrelserna 2019/20:KU7 Ändrad kompensationsrätt för myndigheter för ingående mervärdesskatt vid representation 2019/20:JuU13 Ett särskilt straffansvar för samröre med en terroristorganisation 2019/20:JuU12 om myndighetsgemensamt arbete mot organiserad brottslighet 2019/20:UU6 feministiska utrikespolitik § 5 Svar på interpellation 2019/20:192 om olagliga adoptioner från 1 Socialminister (S): har frågat mig om jag och regeringen avser att ta några initiativ för att underlätta för drabbade personer att återskapa kontakten med sina biologiska föräldrar i . I pågår en brottsutredning som omfattar internationella adoptioner från till ett antal länder –90-talen. Brottsrubriceringen är bortförande av barn och oegentligheter i adoption. Jag och regeringen tar händelserna på allra största allvar, och det är nödvändigt att vi får klarhet i vad som hänt. Vår svenska centralmyndighet för internationella adoptioner – Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd, MFoF – har varit i kontakt med brottsutredningen. Vi har förstått att utredningen har konstaterat att det har funnits förfaranden som visar på att det förekommit oegentligheter. Detta gäller adoptionsförmedlingen av barn fram till att de lämnade . Vi har även tagit del av den chilenska parlamentariska utredningen av händelserna, som bekräftar att barn systematiskt togs från sina föräldrar. Jag förstår att det är fruktansvärt för alla de som har drabbats – för de adopterade barnen, för de biologiska föräldrarna och för adoptivföräldrarna. Det är också självklart en stor psykisk påfrestning för dem som fortfarande söker men inte får svar på sina frågor. Mot den bakgrunden beslutade regeringen att ge MFoF i uppdrag att genomföra ett pilotprojekt om individuellt stöd till adopterade i samband med så kallad ursprungssökning. Regeringen vill genom uppdraget möjliggöra hjälp till de individer som vill söka sin livshistoria och finna sina rötter. Att få klarhet kan ha en avgörande betydelse för den psykiska hälsan. Stödet avgränsas inte enbart till personer som adopterats från utan finns tillgängligt för alla internationellt adopterade som söker sin biologiska familj. 2 (C): Tack, , för svaret! Det gläder mig att regeringen och ministern även har lämnat in ett uppdrag om individuellt stöd till MFoF. Det kom in efter att jag hade lämnat in min interpellation. Myndigheten har dessutom fått i uppdrag att se över utbildning och stöd till kommuner och föräldrar. Men jag beklagar att det har tagit för regeringen att komma med detta uppdrag. Det här är inte någon ny kunskap. Signalerna om att detta kunde vara fallet kom till . har en utredning pågått i som drabbade från försökt få regeringen och MFoF att agera. har de som drabbats själva fått kontakta den adoptionsförening som förmedlade adoptionerna och få den att ta fram deras akter. De drabbade har sedan själva fått sända akterna till utredarna i . har, vad jag vet, ca 90 personer gjort detta. Självklart blir det inte fler om information inte ges om att det här har skett. Vår myndighet hade kunnat vara bättre på att informera de drabbade personerna. Utredningen i går inte heller in på individuella fall om inte något dokument har sänts. Det leder till att utredningarna för de här individerna inte kommer vidare. Det finns misstankar om att barn i många fall kidnappats och adopterats. Exakt hur många är svårt att säga, men det finns misstankar om att det enbart i kan röra sig om ungefär 600 personer. Det gäller bland de som adopterats till . Det finns betydligt fler bland de som adopterats till andra länder. Regeringen har inte varit pådrivande för att informationen om läget ska gå ut till de drabbade. Då hade fler kunnat vara delaktiga . Det har lämnats till ideella föreningar som drivs av de adopterade själva. Dessa föreningar har tvingats stötta varandra, och det i många svåra situationer där de upptäcker att de inte adopterats bort frivilligt utan blivit stulna. Dessutom har de biologiska föräldrarna i vissa fall avlidit. I är viktig och lag. I den stipuleras barns rätt till sitt ursprung, men i har vi inte hjälpt till. Det är dessutom aktuellt i fler länder där adoptioner misstänkts ha skett på ett icke korrekt sätt. De som blivit av med sina barn i bland annat är gamla, och en del har redan avlidit. De som adopterats och deras adoptivföräldrar drabbas dubbelt när de inte kan få kontakt med de biologiska föräldrarna efter att de fått vetskap om att barnen adopterats bort på ett felaktigt sätt. Det är bråttom för dessa familjer att, om de vill, få en chans att återförenas. Jag undrar därför vad ministern säger om att det har tagit så för regeringen att agera. Finns det i det individuella stöd som ges utrymme för tolk, telefonsamtal och information om vilka lagar och regler som gäller i de aktuella länderna, så att den enskilde kan få reell vägledning i sitt sökande? 3 Socialminister (S): Tack igen för en viktig fråga, ! Jag har i min roll som socialminister mött frågan vid ett antal tillfällen . Jag vet inte om jag håller med om att så lite har gjorts. besökte myndigheten för att föra dialog med den chilenska centralmyndigheten, Sename, i syfte att de som är adopterade och söker sitt ursprung ska kunna få så mycket information som möjligt. Man hade möte med i , med frivilligorganisationer och med den utredare som då ledde den pågående brottsutredningen. Syftet var att vi som land ska göra allt vi kan för att underlätta. , det vill säga , fick MFoF information om 630 barn som adopterats till , varav 615 genom . Det har alltså varit en viktig uppgift för MFoF att vara behjälplig i den brottsutredning som pågår. är ett av många länder som berörs av denna tragedi, som man får säga att det är, framför allt för de drabbade. bereddes ett förslag om förändrade adoptionsregler. En proposition lades fram till 2018. Det är inte första gången som reglerna förändrats . Förändringar har gjorts. Det förbereds också ett förslag om uppdrag till Statskontoret om att se över hur man ska organisera den internationella adoptionsverksamheten och hur den kan anpassas till dagens förhållanden. Många saker ser annorlunda ut . Det finns naturligtvis frågor som handlar om att det ska gå rätt och riktigt till. Men har vi också en situation som innebär att färre kan adoptera och att färre behöver bli bortadopterade. Det händer mycket när det gäller de adopterade. Det gäller också den ordning vi har i , med organisationer som har varit ansvariga. De har varit viktiga med sina kontakter och sin kunskap. Men baksidan är att det inte är en statlig myndighet som sitter på all kunskap. Jag vill avsluta inlägget med att säga att MFoF som statlig myndighet har varit väldigt engagerad och involverad och gjort sitt yttersta för att vara behjälplig i den omfattande brottsutredning som fortfarande pågår i . 4 (C): Tack, ministern! Jag är medveten om att myndigheten har varit på plats. Det som är ett stort bekymmer är att de enskilda individerna inte har fått det stöd de behöver för att kunna göra sin röttersökning på ett bra sätt. De har inte kunnat nå fram och återigen, i det fall de själva och föräldrarna vill, träffa föräldrarna som en gång blev av med sina barn. Det stödet har individerna inte fått, vilket har skapat stora svårigheter. Man har fått hjälpa varandra i de ideella föreningarna och också möta de här känslorna och den ohälsa som uppstår hos den som är adopterad till och får den här vetskapen. Precis som ministern säger minskar antalet internationella adoptioner. Jag tror att 2018 var det under 200 totalt till från olika länder. Vi har i stort sett samma ordning som vi hade , när vi började adoptera internationellt, med de här ideella föreningarna som sköter adoptionerna. Jag ser fram emot att det ska komma någon form av svar från Statskontoret om hur vi ska jobba med de här frågorna framöver. Det finns en hel del att titta på vad gäller vem som är ansvarig för akter, hur man ska kunna få tag i sina dokument om den ideella föreningen som hjälper till vid adoptioner lägger ned och vart informationen tar vägen. Jag hoppas verkligen att det kommer bra förslag på lösningar. Kommunerna är skyldiga att hjälpa till med röttersökning och med att stödja den enskilda familjen och den enskilda individen när man kommer till . Men det är också svårt. Exempelvis min hemkommun har inte haft någon internationell adoption , och på så vis försvinner kompetensen hos kommunerna att kunna bistå med de här sakerna. Min fundering är: Vad skulle ministern vilja se för förändring i de här situationerna för att det inte ska hända igen att vi har adoptioner som sker på ofördelaktiga sätt? 5 Socialminister (S): Som en liten replik till som säger att det i princip går till som det gjorde vill jag säga att det har hänt en hel del. Inte minst har vi som ratificerade 1997 och som bland annat innehåller ett krav på att varje land har en ansvarig centralmyndighet med ett tydligt utpekat ansvar i enlighet med konventionen med garantier som just ska försäkra sig om att barn inte förs bort, att det inte förekommer någon form av handel och så vidare. I är det MFoF som är svensk centralmyndighet och ansvarar för både auktorisation och tillsyn. Ansvaret läggs alltså inte bara på de organisationer som arbetar med detta. Organisationerna har varit viktiga – jag vill verkligen understryka det. De kontakter som de har och det stöd som de har kunnat ge varandra inom organisationen baserat på egna erfarenheter har varit viktiga. finns det tre auktoriserade adoptionsorganisationer, och det är bara en, nämligen , som erbjuder ursprungssökning till självkostnadspris för sina medlemmar. Det här är en utveckling som vi har sett, och i takt med att organisationernas ekonomiska förutsättningar och deras organisatoriska styrka har försvagats krävs att staten möter upp på ett annat sätt än vad som kanske var den ordning som vi tyckte var rimlig när vi ratificerade . Både antalet adoptioner och adoptionsorganisationernas situation har förändrats. Jag vill också säga att det inte minst med det tuffa ekonomiska läge som många av adoptionsorganisationerna har är svårt att lägga mer ansvar på dem, vilket är skälet till att MFoF har fått det här uppdraget som vi har kunnat fatta beslut om. Egentligen är det hos Sename, som är den centralmyndighet som finns i för att tillsyna adoptionerna, som man ska söka sina ursprungshandlingar och så vidare. Man ska också kunna få hjälp därifrån. Hur det funkar i praktiken har faktiskt inte fått en riktigt bra rapport om. Men icke desto mindre finns det anledning att utveckla den typ av stöd som ligger på MFoF, nämligen att titta på ett pilotprojekt. ligger regleringsbrevet fast, men ambitionen är förstås att det ska fortsätta 2021 när man vet mer om vad som faktiskt är det bästa sättet att arbeta på för att det ska bli verkningsfullt och svara mot de behov som de adoptionssökande har. Jag ska svara på en av de frågor som jag missade i det första inlägget. frågade vad pengarna kan användas till – det handlar om tolk, telefonsamtal, resor och så vidare. Exakt hur pengarna ska användas är ingenting som ligger i regleringsbrevet, men det ska vara ett stöd som gör det möjligt för individer att kunna söka sitt ursprung. Vi talar nu här om , men jag tror att och jag är helt överens om att detta har fört fram frågan i ljuset, och det är klart att möjligheten att söka sitt ursprung och sina rötter ska finnas för alla oavsett vilket land man har adopterats från. Men den chilenska situationen är synnerligen speciell, och där behövs ett särskilt stöd. 6 (C): Det jag syftar på när jag säger att det inte hänt så mycket är hur vi jobbar i den svenska organisationen med ideella organisationer som förmedlar adoptionerna och att ansvaret ligger hos kommunerna. Sedan är jag också medveten om , certifieringsarbetet och det myndigheten har gjort för att granska och se vilka länder det är möjligt att adoptera från. Det jag syftade på var att vi har den ordningen att vi har svenska adoptionsföreningar som förmedlar och som också tar betalt av föräldrarna som adopterar till självkostnadspris för administration och så vidare. Det var bra att ministern återkom till svaret på frågan som jag ställde – jag noterade också att jag missade att följa upp det i mitt förra anförande. En uppföljning på min fråga är hur ministern kommer att följa upp detta och hur det individuella stödet kommer att se ut för den här enskilda individen eftersom hon inte har fått återkoppling från myndigheten. Jag hoppas verkligen att det här är någonting som ministern kommer att fortsätta följa. Det är inte bara i som olagliga adoptioner har uppdagats. Det drabbar väldigt många människor, och jag vill se att vi har en ordning så att det fungerar bra för alla framöver. Ytterligare en fundering är när ministern kommer att låta ta ställning till hur vi ska jobba med de här frågorna framöver och om vi ska ha kvar ordningen att ansvaret för adoptionsförmedling och för hur vi stöttar de här familjerna i efterhand ligger hos kommunen och ideella föreningar eller om det ska hanteras på annat sätt. 7 Socialminister (S): Jag vill återigen understryka för eventuella lyssnare att det inte är så att staten inte tar något ansvar, utan en viktig del är att tillsyna och auktorisera vilka länder det går att adoptera från. I grund och botten kräver det att det i land som och svenska föräldrar har möjlighet att adoptera från finns en ordning som vi känner oss trygga med. I takt med att allt färre barn behöver eller kan adopteras blir det färre och färre i varje land, vilket också kan riskera att man inte har byggt upp en riktigt god organisation. Det här är en viktig del i MFoF:s uppdrag. När det gäller den chilenska centralmyndigheten ska de ha ett särskilt program för ursprungssökning. Det är många länder nu som är involverade och engagerade i den chilenska organisationen. Jag föreställer mig att det inte finns en riktigt bra återrapportering därifrån . Men naturligtvis följer jag, och framför allt MFoF frågan på nära håll. Återigen: Det beslut som är fattat är att MFoF nu ska ta fram en modell för hur man ska kunna ha individuell ursprungssökning och hur det ska vara möjligt att söka sina rötter och få en kunskap som vi alla vill ha om vår bakgrund. Det blir ofta viktigare , vilket kanske också är skäl ibland till att det tar innan man söker den här informationen och kunskapen. Desto viktigare är det att det bevaras och finns kvar så att möjligheten finns att söka. MFoF har precis fått uppdraget och kommer att arbeta – jag ser framför mig att de får förlängt till 2021 – för att ta fram en sådan här modell. Vid lämpligt tillfälle går det naturligtvis att informera ytterligare om det, kanske med anledning av en ny interpellation, vad vet jag. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 6 Svar på interpellation 2019/20:243 om nedläggning av den nationella hjälplinjen 8 Socialminister (S): Acko Ankarberg har frågat mig vilka åtgärder jag och regeringen avser att vidta med anledning av nedläggningen av den nationella hjälplinjen. Hjälplinjen har drivits av Inera med finansiering av regionerna. Det är regionerna som har fattat beslut om att lägga ned Hjälplinjen. Nedläggningen är en följd av regionernas prioriteringar kring vilka tjänster Inera ska förvalta. Det här är regionernas eget beslut. De har inte inkommit med någon förfrågan eller för regeringen antytt att det skulle vara en fråga om finansiering från staten. Regeringen förutsätter att regionerna kommer att integrera stödinsatserna i regionernas reguljära vård. Syftet som anges med att regionerna tar över vårdgivaransvaret är att skapa bättre förutsättningar för patientsäkerhet, kvalitet, dokumentation och uppföljning. ökar regeringens satsningar på det suicidpreventiva arbetet. Totalt avsätter regeringen att fördela till organisationer som bedriver främjande eller förebyggande arbete inom området psykisk hälsa och suicidprevention. Bidraget får delas ut till rikstäckande organisationer som riktar sig till utövare på regional och lokal nivå och till organisationer som är av riksintresse. Bidraget syftar till att stödja ideella organisationer som arbetar främjande och förebyggande inom området psykisk hälsa och suicidprevention, inklusive med barn och unga i migration. Ett annat syfte är att förstärka organisationernas utvecklingsarbete och kompetensuppbyggnad. Regeringens nuvarande strategi inom området psykisk hälsa gäller . Syftet med regeringens strategi är att skapa förutsättningar för ett långsiktigt och strategiskt arbete, med ett gemensamt ansvarstagande inom ordinarie strukturer. Målet är att främja psykisk hälsa, motverka psykisk ohälsa, förstärka tidiga insatser till personer som drabbas av psykisk ohälsa och förbättra vården och omsorgen för personer med omfattande behov av insatser. 9 ACKO ANKARBERG (KD): Tack, socialministern, för svaret! Det här är en ganska speciell situation. Vi har haft en väl fungerande nationell hjälplinje. Sedan har den lagts ned, inte på grund av politiska beslut eller överväganden utan på helt andra premisser. Det gör att ansvarstagandet blir svårt. Vem är ansvarig för detta? Situationen är alltså knepig. Men icke förty är det viktigt att lyfta fram konsekvenserna av det och fundera på hur vi nu ska tänka. Den nationella hjälplinjen startade . Det var brukarrörelsen som själv tog initiativ och sa att man här behöver någonting. Hjälplinjen har funnits . har Kommuner och Regioner härbärgerat den. Den har varit öppen –22. Den som ringer har kunnat göra det anonymt. Även den som har tagit emot samtalet, det vill säga den profession som funnits där, har varit anonym. Det handlar om professionell, legitimerad personal. Det har upplevts som en poäng med att man från båda håll har kunnat vara anonym. Vårdpersonal har själv kunnat söka, så det har varit en poäng med detta. Väldigt många delar har varit riktigt bra. När linjen nu är nedlagd visar det sig att när man går in på 1177:s hemsida blir man hänvisad till sida upp och sida ned av organisationer som man i stället kan ringa till. När jag skrev ut det kunde jag räkna till tre helsidor med organisationer. Helt plötsligt står den hjälpsökande där och undrar: Var platsar det jag känner just nu och akut? Vilka symtom har jag? Helt plötsligt blev det här något helt annat. Poängen med den nationella hjälplinjen var att den var öppen . Man kunde ringa för någon annans skull, någon som stod i begrepp att ta sitt liv; ungefär två sådana samtal per dag har det varit. Även sådana som själva har behövt samtala med någon har ringt. Man vet att samtalet till hjälplinjen har gjort att människor känt att de mått bättre och inte har behövt söka mer vård. Hela skalan av insatser har funnits. står vi utan en bred första tidig insats. Utifrån det svar som socialministern ger, fru talman, blir jag väldigt osäker på om regeringen tycker att det är viktigt att fortsätta med något som detta. Får det bli som det blir när det nu har blivit så här? Kommuner och Regioner har ju inte fattat något politiskt beslut om det hela. Jag tycker att det finns ett utrymme från både regeringens och Kommuner och Regioners håll att titta på detta. Låt vara att Inera inte tycker att det passar i sin portfölj av it-tjänster, men det finns ett väldigt viktigt initiativ genom 1177 som ska vara en bred ingång. Genom fortsatta överenskommelser och samtal mellan regeringen och Kommuner och Regioner kan man kanske hitta tillbaka till den fusion som den breda hjälplinjen utgjorde. Den hade ett brett och öppet anslag, var öppen , hade professionen hos sig och klarade av samtalen men kunde också skicka dem vidare när så behövdes. Jag blir lite tveksam när ministern redovisar vilka pengar man ger till den ideella sektorn. Menar hon att civilsamhället borde ta över? Mina frågor blir därför: Tänker regeringen och socialministern att civilsamhället borde ta över med anledning av de utökade pengar som kommer? Eller tänker sig ministern att i de kommande samtalen med Kommuner och Regioner ta upp diskussionen inom ramen för 1177-arbetet så att den nationella hjälplinjen kommer in där? Vilken väg tycker regeringen är lämplig att gå vidare på? Inte kan någon vara nöjd med att linjen försvinner och att det i stället blir många fragmentiserade vägar för människor som söker hjälp? Visst ska vi ha en bred väg in för dessa människor? 10 Socialminister (S): Hade vi suttit i bänkarna hade vi haft en knapp till förfogande där man kan trycka ”Instämmer” när man lyssnar på talaren. Det hade jag gärna gjort nu om jag hade kunnat. Jag håller helt med Acko Ankarberg i precis vartenda ord i hennes inlägg. Denna diskussion är otroligt märklig. Vi står här i och diskuterar ett beslut som verkligen inte är fattat av vare sig riksdag eller regering. Det finns inga regleringsbrev bakom eller kommatecken som har strukits i någon förordning. Detta är ett beslut som har fattats av Inera, som skulle kunna beskrivas som ett bolag som regionerna äger tillsammans. Där sitter tjänstemän och beslutar om vilka tjänster man ska ha. Inera är dock också det verktyg som regionerna gemensamt äger. Jag föreställer mig att man faktiskt har kontroll över det och vet vad man gör. Jag är ledsen att behöva säga att det så här långt inte har varit någon kö till min telefon eller min mejl från upprörda regionpolitiker. Tvärtom tycker regionerna uppenbarligen att detta ska in i andra stödstrukturer. Sådana svar har jag fått. Det handlar om att det ska bli en naturlig del av det andra de gör inom 1177. Regering och riksdag förfogar heller inte exakt över hur man jobbar inom 1177. Samma sak gäller där. Det är regionerna som är huvudmän, och de behöver ta ett ansvar. De behöver lösa detta gemensamt och hitta gemensamma funktioner för detta. Inera är en alldeles utmärkt sådan, om man använder den för att styra det som man gör mycket bättre tillsammans än var och en för sig. Så sent som träffade jag ett antal organisationer som arbetar suicidpreventivt. De arbetar också med anhöriga och efterlevande. Det gäller inte minst Mind, som jag vill nämna specifikt. Denna organisation har just olika hjälplinjer och sitter ideellt i telefon. Där har man redan kunnat konstatera – kanske inte men väl – att man får mer att göra. har man märkt av det hela.