prot · H70973 · 2020-02-12 00:00:00 — Det är en ockupation som strider mot FN:s vilja och mot den i . En grundläggande orsak till ockupationen är rika tillgång på naturresurser, som fosfat och fisk. Mot den bakgrunden är det dubbelmoral när EU säger sig värna om den FN-ledda processen när det gäller som man ger grönt ljus för ockupationsmaktens fortsatta plundring. röstade EU igenom ett handelsavtal mellan och . röstade man även igenom ett fiskeavtal. Detta gjorde man trots att avtalen strider mot beslut. har i två entydiga domslut slagit fast att EU:s avtal med inte får inkludera västsahariska varor om man inte fått godkänt av den västsahariska befolkningen, och det har inte skett. lade ned sin röst när det gällde handelsavtalet och röstade som enda land i EU nej till fiskeavtalet. borde självklart även ha röstat nej till handelsavtalet, men det var bra att röstade nej till fiskeavtalet. Det är nu viktigt att fortsätter att trycka på i EU. skulle till exempel kunna kräva att fiskeavtalet mellan och annulleras med hänvisning till och på det sättet stå upp för folkrätten fullt ut. borde även agera så att de statliga AP-fonderna drar tillbaka sina investeringar i bolag som verkar på ockuperad mark. Den måste också se till att svenska företag inte handlar eller verkar i det ockuperade . besökte jag tillsammans med sju ledamöter de västsahariska flyktinglägren i öken samt den del av som är under egen kontroll. Vi blev imponerade över hur väl lägren var organiserade och över att västsaharierna lyckats bygga upp en fungerande statsbildning i exil. Vi blev dock smärtsamt medvetna om att människorna i lägren är mycket sårbara. Matleveranserna från FN och hjälporganisationerna räcker helt enkelt inte till. Behovet av bistånd är stort. Oavsett vem vi träffade under vårt besök, presidenten eller representanter för det civila samhället, fick mycket uppskattning. Men det fanns också en stor besvikelse över att den inte fullföljt beslut om att erkänna den västsahariska staten. Det händer väldigt lite i förhandlingsprocessen. Världssamfundet har misslyckats. Om inget snart händer finns en ökad risk för att den väpnade konflikten återupptas och att vapenvilan bryts. FN:s sändebud avgick . måste kräva att ett nytt sändebud utses utan fördröjning. Det är också viktigt att gör sitt yttersta för att i FN och i andra internationella sammanhang driva på för att den av FN beslutade folkomröstningen, som skulle ha ägt rum , äntligen ska komma till stånd. folk har väntat nog. Ett annat folk som befunnit sig under ockupation är det palestinska folket. presenterade Trump sin fredsplan, en plan som tagits fram helt utan deltagande från palestinierna. Planen är ingen lösning utan bidrar snarare till att fördjupa krisen och försvåra möjligheten för en tvåstatslösning. Trumps plan är i själva verket en plan för att befästa makt och ockupation. Det är ett försök att godkänna alla brott mot folkrätten i efterhand. Om man tar fram en plan med bara den israeliska sidan kommer en långsiktig fred aldrig att byggas. Ett annat folk som har utsatts för förföljelse och trakasserier av olika regimer är det kurdiska folket. I har exempelvis demokratiskt valda borgmästare i kurdiska städer avsatts och ersatts med regimvänliga personer. Erdoğan har systematiskt försökt tysta all opposition, och politiker har fängslats. militära angrepp i nordöstra fördömdes som ett folkrättsbrott. pågår en etnisk rensning i området, då börjat tvinga syriska flyktingar att flytta in som civilbefolkningen terroriseras, kidnappas och mördas. Vi måste ständigt stå upp för det kurdiska folket och protestera mot de turkiska övergreppen. Minoriteter förtrycks runt om i världen. Och ett folk som har utsatts för ett oerhört lidande är uigurerna i . Hundratusentals har internerats i så kallade omskolningsläger där de utsatts för tortyr och övergrepp, enligt Human Rights Watch. Jag är därför glad över att det finns en bred enighet här i om att fördöma brotten mot mänskliga rättigheter i . Jag vill även betona vikten av att driva på för en internationell angående övergrepp i samband med handel med mänskliga organ. 151 (KD): Utrikespolitik kan lätt bli dagspolitik. Det märks i en debatt som denna. Men utrikespolitiken får inte endast handla om det som är aktuella utmaningar. befann sig i ett blodigt krig. Månader av flygräder och beskjutningar av tömde staden på dess befolkning. När segern förkunnades sprängde ryska trupper byggnader som trots allt stod kvar. Då var ny som tillförordnad president. Han var en okänd bekantskap på den internationella arenan. Omvärlden försökte tala med den ryske ledaren om kriget i . Efter sitt första möte med konstaterade hon: Det gick inte att ändra på Putins inställning, inte en millimeter. diktade: Den som inte ser bakåt när han går framåt måste se upp. Kriget i är en påminnelse om kriget i . Åter är det ryska bombflyg och artilleripjäser som ödelägger städer och släcker liv. Men som då blir svaret från att man bekämpar terrorister. Vad hade vi kunnat dra för lärdomar av Putins agerande? Klart är att , och många med honom, noggrant har studerat västvärlden och hur vi har agerat – för att inte tala om vad vi inte har gjort. röda linje blev en tydlig markering för slutet av interventioner. svek mot kurderna har förstärkt uppfattningen att vi lever i en ny världsordning. Västvärlden är svagare än vad den tidigare varit, och det är ett problem. Det är ett stort bekymmer för den som tror på demokratin. är ett skyltfönster för demokrati, välstånd och mänskliga rättigheter. Vår kontinent är ett bevis för att diktaturer kan bli demokratier och att fiendskap och förtryck kan bli frihet och försoning. Denna fantastiska utveckling är historia, men den börjar inte med framgång utan i förödelse. Vi måste påminna oss om att var vår kontinent dränkt i blod. Aska och ruiner var en dominerande stadsbild i land efter land, och i denna skadade världsdel drogs det en skiljelinje. delades mellan öst och väst. hade tyskarna en matranson på max och person. kom med sin blockad av alla vägar, kanaler och järnvägar till västra . Det var ett försök att knäcka väst genom att svälta ut befolkningen i de västra stadsdelarna. Men för att bistå 2,2 miljoner människor i upprättades en luftbro. landade eller startade ett flygplan i . Detta visar på tre saker: den starkes skyldighet att hjälpa den svage de värden och det engagemang som vi förknippar med demokratin det speciella bandet mellan och . sa den tyske kristdemokratiske statsmannen : Vi måste göra allt för att inte ska ge upp . Och vi måste göra allt för att förenandet av ska fortskrida. Detta är den stora uppgiften vi har som européer. Denna uppmaning är skrämmande aktuell . uttåg ur EU är en verklig sorg, inte bara för att det försvagar unionen. Brexit blir även ett ifrågasättande av det organiserade och demokratiska samarbetet som EU representerar. Visst tål EU att kritiseras. Men vi måste tillstå att utan EU inte hade haft sin längsta fred. Utan detta visionära projekt hade det inte funnits en samlad demokratisk motpol till såväl , och militärdiktaturer som kommunistiska regimer. När demokratiska stater avstår från sitt uppdrag att slå vakt om människovärdet, bygga en försoningens kultur och stå upp emot tyranner urholkas tilltron till demokratin som statsskick bland alla dem som ser på oss med längtan efter fred, frihet och människovärde. Svensk utrikespolitik måste alltid ha dessa ideal som perspektiv, oavsett vilka epitet en regering ger sig. 152 (S): Den svenska utrikespolitiken har länge haft ett starkt fokus på jämställdhet och kvinnors och flickors rättigheter. Jag vet att så länge vår regering leds av statsminister och UD av utrikesminister kommer det att vara självklara prioriteringar även . Men det är inte möjligt att släppa fokus för . Vi har gjort stora framsteg sedan konferensen i . Men låt mig vara tydlig. Varje generation av kvinnor måste återerövra alla segrar igen och igen. Det har inte förändrats. firar vi alltså att det är den mest progressiva konferensen om kvinnors rättigheter hölls. Det firas i hela världen, och i väntas gå i just firandets tecken. Vi firar att mödradödligheten har gått ned och att färre kvinnor och flickor tvingas gifta sig och föda barn och därmed lämna skolan. Varje barn som får en utbildning är en seger som ska firas. firade vi med ICPD, FN:s befolkningsfonds arbete för att alla, men främst flickor, ska kunna få tillgång till sexuell och reproduktiv hälsa. Det skedde i i , och jag var på plats. Och vilket firande det blev. Jag ryser ännu vid tanken på många av de upplevelser som jag hade förmånen att få uppleva. Jag är glad över att mötet i beskrivs som en succé i flera avseenden. Men vi får inte nöja oss och glömma det hårda arbete som kvarstår. Jag tror nämligen att vi har det kanske viktigaste arbetet framför oss – arbetet med att bygga broar och allianser med dem som vi inte alltid arbetar med. Vi i har länge varit duktiga på att skapa relationer med dem som tänker som vi – så kallade like-minded countries. Det är viktigt, och det ska vi självklart fortsätta med. Men det som kanske är ännu viktigare är att bygga broar och på så vis öka förståelsen för hur och varför de som inte tänker som vi tänker och gör. Här har vi ett arbete och en stor läxa att göra. För om inte vi gör det gör Trump och det – mer än gärna. Jag tror att vi behöver lyssna och då verkligen höra vad människor som är olika oss säger. Min tidigare kollega och sa ofta till mig: , vi har två öron och en mun. Jag tror att det är av en anledning. Jag tror att min kollega hade rätt. Som riksdagspolitiker är det inte bara ett privilegium att få möjlighet att resa och träffa människor. Det är också en skyldighet att ta till vara den möjlighet som det innebär att möta människor med olika bakgrund. I en alltmer polariserad värld, där oliktänkande inte bara begränsas i många länder utan också fängslas och mördas, behöver vi stå upp för varandra och tala för dem som inte kan. Det är dessvärre inte bara kvinnor som möter stora utmaningar. Det är lika sant för hbtq-personer och för alla människor som inte följer . Extra utsatta är transsexuella kvinnor, som ofta får sätta livet till. Det handlar i grund och botten om djupt rotade normer och djupt rotade strukturer. Kvinnors och flickors lika rättigheter tenderar ofta att förenklas till ekonomiskt självbestämmande och rätten till att få vara med på lika villkor vid val, i arbetslivet och i skolan. Det är en viktig nyckel, men det är inte allt. Det är tyvärr inte så enkelt som att om bara lika många kvinnor som män får vara med i rummen där besluten fattas är allt löst. Flickor och kvinnor behöver ges samma utrymme i skolan, redan i förskolan. Kvinnor behöver ges samma förmåner i arbetslivet, och det obetalda arbete som görs behöver lyftas fram. Framför allt måste allt det våld som män utsätter kvinnor för upphöra. Diskussionen om SRHR, sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, landar ofta i abort. Rätten och tillgången till säker och laglig abort är central. Denna rättighet hotas, inte minst genom det arbete som Trump och hans administration målmedvetet och fokuserat bedriver. Det är konservativa krafter i sin värsta form som attackerar kvinnors rättigheter. Regeringen står alltid upp för tillgången till laglig och säker abort, en förbättrad tillgång till sex- och samlevnadsundervisning och ökad tillgång till preventivmedel. Med detta sagt är det viktigt att betona att det inte räcker. Vi vet att det inte räcker. arbetar intensivt med att knyta kontakter, formella och informella, på alla nivåer för att alla kvinnor i världen ska omfattas av de rättigheter som vi svenska kvinnor kanske kommit att ta för givna. Men det rör så mycket mer. Här vill jag nämna endometrios. Endometrios är en fruktansvärd kronisk smärtsjukdom. I uppskattas 200 000 kvinnor lida av den. I världen är det alltså miljontals som är drabbade. Ändå vet man så oerhört lite om vad den beror på. Det finns inte heller någon bot. Det finns knappt någon forskning alls. Och trots att det handlar om en outhärdlig smärta finns det nästan ingen forskning på smärtan och smärtlindring. Men så kan det väl ändå inte vara, funderar människor. Jo, så är det. Och just det, det drabbar bara kvinnor. Forskning för att kunna bota eller lindra har alltid varit nedprioriterad. Jag vet att det är så, därför att jag och så många endokrigare med mig lider . Endometrios, säker abort och mäns våld mot kvinnor är bara tre exempel där jämställdheten ligger långt efter. Den feministiska utrikespolitiken är viktig. Jag vill bara avsluta med att säga att jag kommer att fira varje liten seger på vägen, eftersom jag är säker på att vi kommer att vinna kampen. 153 (M) replik: Jag kan inte annat än instämma i att kvinnors rättigheter och kvinnors möjligheter världen över måste bli bättre. Som jag nämnde har jag precis kommit hem från en valobservation i . Det som ofta lyftes fram där – bland kvinnor, bland observatörer och i ställningstagande – är att kvinnor inte är synliga i politiken. Det är få kvinnliga kandidater. Men det är inte bara där. Det handlar också om att kvinnor inte syns i samhället på samma sätt som män. Gifta kvinnor stannar hemma. Gifta kvinnor har ingen barnomsorg. Gifta kvinnor arbetar inte. Detta ger stora svårigheter för kvinnor att sedan komma tillbaka i yrkeslivet. Men detta rör inte bara , utan det rör ett stort antal av de forna Sovjetdelstaterna, där det är precis samma situation. Vad vill regeringen göra för att det ska bli bättre för kvinnor i dessa länder – handgripligen? 154 (S) replik: Vi bedriver en aktiv feministisk utrikespolitik, , som du och jag diskuterade här i kammaren för inte alls länge sedan. Vi vill för dessa kvinnor i göra samma sak som vi vill göra för alla kvinnor i världen, det vill säga lyfta representation. Det är nämligen inte en oviktig del, och det var inte alls min avsikt att förringa det. I vet vi att barnomsorg är en av de allra viktigaste delarna när det gäller ekonomisk egenmakt för kvinnor. Därför krävs det att vi i de bilaterala och multilaterala samtal som vi för kontinuerligt lyfter upp vikten av att kvinnor får delta på lika villkor. Det gör vi också, precis som jag beskrev. Jag vet att gör det, precis som jag själv gör det tillsammans med alla mina kollegor. Vi ska lyfta att det faktiskt går ihop sig ekonomiskt att kvinnor får delta. Det ökar välståndet; det vet vi. 155 (M) replik: Jag lyfter frågan, för där demokratin går tillbaka och totalitära regimer får fäste minskar också kvinnors utrymme. Detta vet vi, och därför är det mycket viktigt att arbeta vidare och inte tystna. Vi måste se till att lyfta kvinnors möjligheter och kvinnors situation – och göra det tydligt vad för positivt samhället vinner på att kvinnors positioner stärks. Det handlar om att visa vad det innebär för ekonomin och för landets ekonomiska tillväxt om kvinnor får större möjlighet att delta i samhällslivet. 156 (S) replik: Jag kan bara hålla med. Jag kommer snart att åka till och , och där kommer jag att lyfta detta – i egenskap av ordförande i tvärpolitiska . På europeisk nivå driver jag de här samtalen för . Jag tror alltså inte att och jag har olika uppfattningar här. När vi reser runt i världen är det detta vi gör , på alla nivåer jag har tagit upp. Jag tar ett stort ansvar genom att lägga en väldigt stor del av min arbetstid just på att inte släppa bollen. Jag inledde med att säga att vi inte för får tappa fokus på de här frågorna. Jag kommer att fortsätta bedriva en feministisk utrikespolitik med full kraft, precis som alla mina kollegor. 157 (C) replik: Ni får ursäkta mig, kära kollegor, om detta kanske inte blir ett av de mest spännande replikskiftena. Det är nämligen inte ett attackreplikskifte, utan jag vill helt enkelt bara nysta lite i det som tog upp i sitt anförande. Jag tror att du har helt rätt i att det är farligt att se på bara en del av jämställdhetskampen och tro att allt löser sig om vi löser den delen, . Detta är nämligen en helhet där vi måste lösa ett antal saker. Men om det finns någonting som jag kanske ändå vill invända lite mot är det att jag inte tror att vi ska underskatta den ekonomiska aspekten av detta, det vill säga inte bara kvinnors möjlighet att arbeta utan att de faktiskt också kan belåna sin egen egendom, ha en jämställd arvsrätt och vara företagare – och på så vis öka den ekonomiska egenmakten. Vi vet att detta har ett samband med hur man deltar i samhället på ett aktivt sätt. Sedan finns det en aspekt som jag har fått till mig när jag har varit ute och diskuterat bistånds- och utvecklingsfrågor utanför den här kammaren, och det är hur religiös lagstiftning påverkar detta. Jag skulle gärna vilja höra lite mer om hur Socialdemokraterna resonerar kring hur vi ser till att religiös lagstiftning som stänger in kvinnor i hemmet inte blir en spärr i detta. 158 (S) replik: Jag vill absolut inte förringa vikten av ekonomisk egenmakt, och jag vill absolut inte förringa vikten av utbildning och av att få delta i val på alla nivåer. Där är vi helt överens. Vad gäller de religiösa ledarna och religiösa strukturer var det detta jag var lite inne på när jag sa att vi behöver föra samtal med dem som inte tänker som vi gör alla gånger. Jag tror att det är väldigt viktigt att vi nu faktiskt lyssnar på och hör vad de krafter som är konservativa – i brist på bättre ord – tänker. Jag kan ta ett exempel: I är kyrkan en viktig nyckel för att låsa upp låsningarna i samhället. Jag åtnjuter nämligen inget förtroende där, men det gör kyrkan. 159 (C) replik: Det håller jag med om. Jag kanske uttryckte mig lite slarvigt när jag talade om religiös lagstiftning. Vi – inte minst jag, som råkar vara medlem i och är ganska stolt över arbete – ser att just de religiösa biståndsorganisationerna, eller biståndsorganisationer som är kopplade till kyrkor eller trossamfund, är oerhört viktiga spelare i vissa länder med krympande demokratiskt utrymme. Det jag far efter är dock den juridiska svårighet som uppstår när vi har lagstiftningssystem som är präglade av eller uppbyggda utifrån en religiös grund. Där ser vi ofta problemet att det kan vara en lagstiftning som ser ganska progressiv ut, det vill säga att man har den lagliga rätten att driva företag eller röra sig ute i samhället men att det i praktiken krockar med en religiös del – och sedan har man inte rörelsefriheten utanför det egna hemmet. Detta tror jag är riktigt svårt att komma åt, men jag tror att vi behöver diskutera mer hur vi gör det och hur vi kan förändra den typen av lagstiftningsstrukturer. 160 (S) replik: Tack för att du lyfter frågan, ! Jag kan bara hålla med – lagstiftning som på ytan ser bra ut är en sak, och det är en annan sak vad det är. Jag kan ta ett exempel: Jag är jurist, och jag har en juristexamen från bland annat . var det i fortfarande lagligt att våldta sin fru. Hur kunde det vara så? Jo, lagstiftningen baserade sig på baron ord: A man cannot commit rape upon his wife, whom has surrendered her body to him. Det var det som var fundamentet för äktenskapets lagar, så att säga. I fanns det en rape act och en sexual assault act, men de kom inte åt detta. Här tror jag alltså att man måste jobba på olika fronter och kroka arm med dem som är progressiva och liktänkande för att just förändra normer och strukturer. Jag tror inte att det finns någon annan väg. 161 (M): Det är inte hjälp till självhjälp om det aldrig tar slut. Så stod det på DN:s ledarsida , angående biståndet, och det är kloka ord. Vi behöver fundera på om vår biståndspolitik och de enorma anslag vi lägger på biståndet verkligen är hjälp till självhjälp. Gör man som man alltid har gjort blir det nämligen som det alltid har blivit. För oss moderater är det självklart att ha en nollvision för utvecklingsbiståndet. Det är långt dit, men målbilden måste vara tydlig: Målet är att gå från aid till trade. För att nå dit vill både reformera och prioritera i biståndet. Först och främst måste vi lämna budgeteringsprincipen att av bni ska gå till bistånd. Det är helt enkelt inte en rimlig budgeteringsprincip att man först ställer sig frågan hur mycket pengar man ska lägga på ett område och därefter ställer sig frågan vad man ska göra för pengarna. Det är en mycket rimligare princip att först ställa sig frågan vad man vill göra och sedan ställa sig frågan vad det kostar. Därför föreslår att biståndet ska förses med en fyraårig budgetram – precis samma modell som vi har för forskningen och infrastrukturen. Man kan tycka olika om den exakta summan pengar som en sådan ram ska förses med. Jag brukar personligen säga att politiker inte har pengar utan tar pengar. De pengar vi tar för att fördela i statens budget måste spenderas väl, och inget annat politikområde har tillåtits skena på samma sätt som biståndet. Utbetalningsmålet om av bni har resulterat i att vi lägger dubbelt så mycket pengar på biståndet som på polisen. Även om många svenskar står upp för att , som ett rikt land, ska vara en generös biståndsgivare är jag övertygad om att de flesta svenskar tycker att det är en orimlig prioritering att internationellt bistånd ges ett dubbelt så stort anslag som polisen. Resurserna är inte oändliga, och vi måste prioritera. Men, herr talman, vi måste inte bara prioritera de anslag vi lägger på biståndet mot andra behov, utan vi måste också prioritera i själva biståndet för att få ett mer effektivt bistånd. Vi måste helt enkelt välja något eller några områden som vi fokuserar på, för – igen – även om behoven i världen är oändliga är våra resurser inte det. kan inte göra allt. Ett mer fokuserat bistånd skulle troligen leda till bättre kontroll, och det behövs. har det rapporterats om en rad korruptionsskandaler inom biståndsvärlden, och rapporterades det om ytterligare en. handlade det om till ett internationellt klimatbiståndsprojekt i . Det finns många ytterst problematiska delar i de uppgifter som har framkommit via medierna. Det uppenbara är naturligtvis att människor i nöd inte har fått den hjälp de har blivit lovade och att skattebetalarnas pengar har förskingrats, men det är framför allt ett ytterst anmärkningsvärt agerande från Sida. Sida hade nämligen, enligt medieuppgifterna, ingått ett avtal där man frånsa sig rätten att granska och revidera hur pengarna användes. Man undrar, herr talman, hur många fler avtal likt detta Sida har ingått. Detta är inte första gången Sida agerar på ett sätt som skadar förtroendet för statsförvaltningen i allmänhet och för biståndsbranschen i synnerhet. rapporterades det om organisationen , som fått i bistånd genom Sida. Enligt en utredning som gjordes av brittiska myndigheter var vanskötseln av organisationens ekonomi så grov att den gränsade till brott. Sida valde då att avsluta samarbetet med organisationen men avstod från att göra en polisanmälan och återkräva de skattemedel som redan betalats ut. Det är regeringens ansvar att säkerställa att de skattemedel som läggs på biståndet används på bästa sätt. Ständigt återkommande rapporter om oegentligheter och korruptionsskandaler vittnar om att så inte är fallet. Godhet kan inte mätas i spenderade pengar utan i faktiskt resultat. skulle behöva minska antalet samarbetsorgan för att ha bättre kontroll och inflytande över hur svenskt bistånd används. skulle troligtvis göra mer skillnad i världen. – och fortfarande när det gäller många partier i riksdag – har biståndspolitiken varit ett område som inte får ifrågasättas. Biståndspolitiken får inte vara ett politikområde som syftar till att stilla vårt dåliga samvete utan måste precis som alla andra områden mätas och utvärderas efter sitt resultat. Vi kan tycka olika om den exakta summan pengar biståndet ska få. Fler partier borde dock välkomna den diskussion som vill föra om hur vi faktiskt gör biståndet bättre och om hur vi på riktigt går från aid till trade, för vi borde alla vara överens om att detta är målet. 162 (S) replik: Först vill jag säga att biståndet och utvecklingspolitiken i världen är kraftigt underfinansierade. Detta måste alla vara klara över.