prot · H80943 · 2020-11-27 00:00:00 — Vi har budgetlagen, och vi har bland annat förordningen om överlåtelse av statens lösa egendom, som verkligen tydligt stipulerar hur den här typen av verksamhet får gå till. Försäljningsärenden ska handläggas utan ovidkommande hänsyn. Det är myndigheten som ska se till att priset blir marknadsmässigt, och det kan säkerställas på olika sätt. Självklart finner jag det i generella termer oerhört viktigt att myndigheter inte på något sätt urholkar förtroendet och att pengar ska användas på bästa sätt för skattebetalarna. har en möjlighet att granska detta ärende, och jag ser fram emot den granskningen. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellation 2020/21:141 om utredningsbetänkandet Se barnet! 22 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat mig om förslagen från betänkandet av vårdnadsutredning och när dessa kommer att vara genomförda. Det är angeläget att reglerna om vårdnad, boende och umgänge är utformade för att säkerställa barnets bästa och för att minska den risk för att barnet kommer till skada som långvariga konflikter innebär. I de flesta fall är det bäst för barnet att föräldrarna kommer överens i frågor som rör barnet. Det är därför viktigt att föräldrar erbjuds goda förutsättningar att nå samförståndslösningar. vårdnadsutredning lämnar bland annat förslag som syftar till att minska antalet tvister om vårdnad, boende och umgänge i domstol. I pågår nu ett arbete med att ta fram en lagrådsremiss utifrån vårdnadsutredningens betänkande. Som jag har framhållit tidigare är frågorna viktiga för regeringen, och målsättningen är att lagrådsremissen ska kunna beslutas . 23 (SD): Det är inte första gången jag och står här i kammaren och diskuterar utredningen barnet! Jag benämnde en gång barn som färskvaror, vilket givetvis med kraft förnekade med hänvisning till att barn är individer. Det jag avsåg var det faktum att barn inte är barn mer än en begränsad tid och att det därför är extra viktigt att beslut och lagändringar som berör barn måste gå snabbt. Att och regeringen inte delar den bilden är uppenbart. Det handlar alltså om 2014 års vårdnadsutredning. har gått sedan den utredningen tillsattes, och jag satt själv med i den under min första mandatperiod i . Var det någonting som vi alla i referensgruppen var eniga om var det att domstolstvister är skadliga för både barnet och föräldrarnas relation till barnet. Vi behöver komma bort från tvister i domstol så långt det bara är möjligt och så fort som möjligt, eftersom alla förlorar på en domstolstvist. Regeringen har inte alls samma fokus, i alla fall inte när det gäller att lösa detta snabbt. Vi hade en debatt som till stora delar handlade om utredningen barnet!, även om det jag då frågade om snarare var ett projekt som vi följde i utredningen och som senare avslutades. Jag minns att det då framhölls att det gått tusen dagar. är det tyvärr inte som i sagan, alltså tusen och ; i stället är det tusen dagar och . Många av de barn som när utredningen gjordes riskerade att hamna i en vårdnadstvist är vuxna. Så illa blir det när regeringen väljer att dra frågan i långbänk. Vilka förslag är det då som regeringen inte tyckt förtjänar samma snabba behandling som till exempel afghanamnestin, eller gymnasielagen som den också kallas? Den har dessutom hunnit förvandlas till en amnesti innan regeringen ens hunnit införa ett enda förslag års vårdnadsutredning. Det säger väldigt mycket om vad som egentligen prioriteras. Inte är det barnen i alla fall! har lagt fram en lång rad förslag. De har lagt förslag om samarbetsavtal, att barnens bästa ska bli tydligare i lagtexten, att barnets rätt ska komma till tals och stärkas, att barnens inställning ska klarläggas och att medlare ska vara kompetenta. De har lagt förslag om viss sekretess för medlare i domstol och om att göra gemensam vårdnad möjlig även om föräldrarna motsätter sig det. De har lagt förslag om att öka möjligheterna för barn att komma till tals och att föräldrars samarbetsförmåga ska vara irrelevant. I stället ska föräldrars möjlighet att ta gemensamt ansvar för barnet avgöra. Tvister ska lösas så tidigt och fort som möjligt. Utredningen har även lagt förslag om krav på deltagande i informationssamtal före domstolstvist. Dessa informationssamtal ska ge kunskap och förståelse för lagstiftning och praxis. Samtalen ska ge kunskap om domstolsprocessen och om forskning liksom förståelse för hur barnet påverkas av konflikten. De ska också ge möjlighet till samarbetsavtal och till att träffa avtal om stöd och hjälp i andra former. Det är alltså en väldigt lång rad förslag som aldrig har blivit verklighet. 24 Justitie- och migrationsminister (S): Jag tycker inte om att man pratar om barn som varor. Barn är individer med egna rättigheter. Det är min utgångspunkt. Jag tycker också att det är tydligt att det viktiga för och är att det inte ska bli några tvister. Det viktiga för mig är i stället att barn får en trygg och bra uppväxt. Det är det perspektivet man måste ha i grunden. Det korta svaret på interpellationen är att lagförslag kommer . Då får alla se både helheten och förslagen i detalj. Det här har varit en angelägen och i viss mån en komplicerad process, men jag tycker att det är viktigt att ha historien klar för sig. Det gjordes en reform 1998, där man lade mycket större tonvikt vid gemensam vårdnad. Åren därefter blev det en praxis från domstolarna att ha gemensam vårdnad som presumtion. Det kom en väldigt stark kritik mot detta från olika håll, framför allt från våldsutsatta kvinnor som alltså hamnade i situationer med gemensam vårdnad med en våldsam man, trots att det kanske var det som var grunden till hela konflikten från början. Detta tyckte vi var viktigt att ändra på, det vill säga att utöka möjligheterna till ensam vårdnad i dessa fall så att barn inte skulle behöva växa upp med hugg och slag från den våldsamme mannen. I och med detta blev det också fler tvister. Inte ett fördubblat antal, som påstår i sin interpellation, för man måste räkna bort de vårdnadsmål där socialnämnden är sökande. Men det blev fler tvister mellan föräldrar; ökningen var . Det kanske inte är så konstigt, för om det blir fler fall av ensam vårdnad kommer det också att bli fler fall där kanske en olämplig förälder inleder en tvist – fall där det kanske finns en bakgrund just av våld i relationen. En tvist behöver alltså inte vara ett misslyckande, utan det kan mycket väl vara en naturlig följd av en lagstiftning där man mot den bakgrunden fick ökade möjligheter till ensam vårdnad. har här ett ensidigt mansperspektiv. Det har framkommit mycket tydligt i de debatter jag har haft med . Man har ingen förståelse för själva bakgrunden: att det mycket väl kan vara så att det rör sig om män som faktiskt inte är lämpliga som vårdnadshavare. Jag säger att vi inte ska ha något ensidigt mansperspektiv i de här frågorna. Vi ska inte heller ha något ensidigt kvinnoperspektiv. Vi ska ha ett barnperspektiv. Det är därför som det här betänkandet heter Se barnet! Det heter inte Se pappan! eller Se mamman! Det heter Se barnet! Och frågan som vi alltid ska ställa oss är inte vad som är bra för pappan eller vad som är bra för mamman. Frågan som vi alltid ska ställa oss är vad som är bra för barnet. Det är också det vi arbetar efter , och ni kommer att få se lagförslagen . Jag ska inte säga för mycket om innehållet i dem, men jag kan säga så mycket som att det som är vägledande för oss är att det är barnets bästa som ska vara avgörande i alla frågor som rör boende, vårdnad och umgänge samt att barnets rätt att få information och komma till tals ska stärkas. Det ska till exempel inte vara möjligt för en vårdnadshavare att stoppa ett barn från att komma till tals i en vårdnadstvist. Den åsikten måste få komma till uttryck. Några av dessa förslag kommer vi att gå vidare med, och ni får som sagt se helheten . Det här är en viktig reform, och det är viktigt att utgångspunkten är barnens behov, barnens trygghet och en trygg uppväxt. 25 (SD): Det är ju i det närmaste tramsigt att påstå att det finns ett ensidigt mansperspektiv hos mig när jag försöker lyfta fram barnets rätt till båda sina föräldrar och barnets rättigheter i en vårdnadstvist. En viktig reform, får vi höra från . Hur viktig är en reform som kan bli liggande på hyllan ut och år in utan att någonsin genomföras? Man har inte genomfört ett enda av de förslag som jag räknade upp här tidigare, trots att det finns en bred majoritet för det i kammaren och trots att det finns ett färdigt förslag som är presenterat och framlagt av vårdnadsutredning. Dessutom har regeringen infört som lag. Det har kommit en ganska intressant utredning om implementeringen av , SOU 2020:63, som presenterades . Den säger att de förslag som finns i Se barnet! borde ha genomförts, åtminstone flera av dem. Till exempel kan man på s. 767 i volym 2 av denna utredning – den är ganska lång – läsa följande: ”En närliggande fråga rör situationen att båda föräldrarna i en vårdnadstvist motsätter sig gemensam vårdnad. En domstol får då inte besluta att vårdnaden om barnet ska vara gemensam, även om det skulle vara till barnets bästa (6 kap. 5 § FB). En sådan reglering kan inte anses ha varit följden av att staten gjorts sitt bästa för att säkerställa erkännandet av principen att båda föräldrarna har gemensamt ansvar för barnets uppfostran och utveckling. Det kan även diskuteras om regleringen är förenlig med artikel 3.1 i . Den artikeln kräver att barnets bästa ska beaktas och vara ett tungt vägande intresse i alla åtgärder som rör barn.” Av det här framstår det ju snarare som att det är regeringen som inte ser till barnets bästa och kanske har andra infallsvinklar. Bara för att jag vägrar att se alla män som våldsverkare har jag inte ett ensidigt mansperspektiv när jag tar ställning till förslagen. Det man kan utläsa av utredningen om är ju att åtminstone ett par av förslagen i Se barnet! måste genomföras för att över huvud taget ska leva upp till . De borde med andra ord genomföras skyndsamt och borde också ha kunnat genomföras när man införde som lag. Att man då inte ska dra det i långbänk och ständigt låta det hamna längst ned på regeringens prioriteringslista är för mig ganska självklart. Jag förstår faktiskt inte varför inte ett enda av alla de förslag som föreslås i Se barnet! har kunnat bli lag . Varför måstes de dras i sådan extrem långbänk att man pratar om 2014 års vårdnadsutredning ? Det kommer inte att genomföras . Det kommer kanske, förhoppningsvis, att genomföras eller möjligen . 26 Justitie- och migrationsminister (S): och SD har ju ett ensidigt mansperspektiv. Det ni lyfter upp och fastnar vid är det ökade antalet tvister. Det är som att det är det som är själva problemet. Problemet innan vi genomförde reformen 2006 var ju faktiskt det att presumtionen för gemensam vårdnad ledde till att också en del olämpliga vårdnadshavare, till exempel våldsamma män, fick vårdnad om barnen inom ramen för gemensam vårdnad. Det var ett av problemen reform, som man åtgärdade 2006. Det är den bakgrunden som inte förstår, utan man fastnar vid att detta har lett till fler tvister. Ja, det kan ju vara en följd av att man ökade möjligheterna till ensam vårdnad. Då fick vi också fler tvister – inte ett fördubblat antal tvister, som påstår, utan en ökning med i de här fallen. Det är ändå fler tvister, men det viktiga här är inte hur många tvister det är eller att tvister uppstår. Det viktiga är att barnen får en bra uppväxt. kommer det som sagt lagförslag för en del av de här frågorna för att underlätta att komma överens ändå inför en sådan tvist. Jag kommer att lämna lagförslagen så att vi gör reformer i de delarna. Det är inte så att jag ser alla män som våldsverkare, som försöker få det till. Men jag ser att det kan finnas ett problem i en del av de här tvisterna, och lagstiftaren måste ta höjd för att kunna lösa de tvisterna och ibland fatta ganska svåra beslut. De allra flesta av oss som är pappor är bra pappor. Men det finns de som inte är bra och som inte kan ta hand om barn, och barn ska inte behöva växa upp med sina förövare under ständiga hugg och slag. Det var därför vi utvidgade möjligheterna till ensam vårdnad 2006. Här finns också ett annat perspektiv som jag tycker att man ska ta in när man diskuterar gemensam vårdnad och ensam vårdnad. Det är att det ibland också kan ligga en hedersproblematik i botten, alltså att någon av vårdnadshavarna upprätthåller en skadlig och förtryckande hederskultur. Det kan vara mamman. Det kan vara pappan. Någon av dem kan göra det. Det måste man också väga in när man fattar beslut om vem som ska ha vårdnaden. Det kan i sin tur leda till en tvist, det vill säga att den som inte har fått vårdnaden går till domstol och vill få tvisten löst. måste förstå att då måste möjligheten till ensam vårdnad fortsätta finnas. Min poäng är att man inte ska fastna i hur många tvister det finns eller att det förekommer tvister. Det kommer vi nog alltid att ha, men vi ska i så stor utsträckning som möjligt försöka se till att tvisterna kan lösas innan de kommer till domstol. Jag säger återigen att det lagförslag som vi alldeles strax kommer att lägga fram kommer att ha barnets bästa för ögonen. Det handlar inte om föräldrarnas rätt till sina barn utan om barnets rätt till sina föräldrar och framför allt barnets rätt till en trygg och bra uppväxt. Det är samhällets ansvar att försöka se till att det blir så i så många fall som det bara är möjligt. Lagrådets remiss kommer sagt , , och därefter kommer lagstiftning till . Sådan är planen. 27 (SD): Självklart är problemet att barn far illa. Om hade gjort det som han är tillsatt för att göra och sett till att de pappor som utsätter sina barn eller sina respektive för hugg och slag hade befunnit sig i fängelse i stället för att befinna sig ute i sina familjer hade vi aldrig behövt diskutera att kvinnan behöver ensam vårdnad, för då hade mannen per automatik varit borta från den familjen. Det kanske är där man ska lägga fokus, det vill säga på att straffa de män som faktiskt utsätter sina anhöriga för hugg och slag. Det kan ju knappast vara okej. Regeringens politik går i övrigt inte hand i hand med vad dess företrädare hävdar. Att stå i talarstolen och säga att föräldrarna ska nå en samförståndslösning är ju lätt, särskilt när man inte ens bemödar sig att skynda på med lagstiftning i den riktningen. Tvärtom har man närmast skjutit den . För mig är det uppenbart att regeringen prioriterat annat än vårdnadsutredningen trots att det inte finns någon större oenighet kring de förslagen och åtgärderna. Vi är alla överens om att tvister om vårdnad helst ska hanteras utanför domstolen så långt det är möjligt. Det vi inte är överens om är om det är en viktig fråga som borde prioriteras, vilket jag hävdar, eller om frågan kan vänta medan regeringen prioriterar i princip allt annat – vilket regeringen de facto har gjort. Förslagen i Se barnet! borde redan vara genomförda. Det finns inga ursäkter. Eftersom jag inte kommer att få svara på avslutande inlägg vill jag passa på att ta avstånd från allt han eventuellt hävdar om mig eller mitt parti. 28 Justitie- och migrationsminister (S): Jag försöker hålla mig till saken också i de avslutande inläggen. Den första frågeställningen som tog upp nu på slutet handlar om ifall vi ska straffa de här våldsverkarna eller komma åt detta på annat sätt. Det är en självklarhet, naturligtvis, att de brott som begås inom familjen ska bekämpas. Jag vill nog påstå att vi har prioriterat den typen av brottslighet mer än någon annan regering har gjort. Jag ser bara nu på slutet att polisen förstärker sin verksamhet. Man har rekryterat 350 nya utredare, som kommer att vara specialinriktade på just brott i nära relationer. Hedersbrotten är en del av detta, men också de allmänna misshandelsfall som sker i nära relationer. Vi gör nu väldigt stora insatser på både polis- och straffsidan för att se till att bekämpa dessa brott. Det finns ingen motsättning i detta. Förövarna ska naturligtvis buras in och dömas för de brott de har begått. När det sedan gäller vårdnadsfrågan gäller det att se till att det finns en lagstiftning som tar höjd för detta. Då får man inte vara rädd för att det kanske ibland kan bli en tvist, om den våldsamma mannen i fråga inte får vårdnaden om barnet. Han kanske då kommer att gå till domstol om frågan, och då får man inte vara rädd för att det blir så. Jag står för detta, och jag står också för den reform vi gjorde 2006, som möjliggjorde detta i ökad utsträckning. Jag tror att det har varit viktigt att helt enkelt sända en tydlig signal: Om du är våldsam, inte är lämplig som förälder och beter dig på det här sättet har du förverkat din rätt att ha vårdnaden om ditt barn. Detta tror jag är en otroligt viktig signal att sända till de gärningsmän vi talar om här. Vi kommer som sagt, fru talman, nu att arbeta med detta lagförslag. Vi kommer med det till , och lagrådsremissen kommer . Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 12 Svar på interpellation 2020/21:145 om överbeläggning i kriminalvården 29 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat mig om jag och regeringen planerar en ytterligare utbyggnad av Kriminalvården utöver vad som aviserats. Vidare frågar om regeringen är redo att skjuta till ytterligare medel om klientprognosen revideras uppåt även efter 2023. Frågeställaren vill även veta om jag kommer att skjuta upp straffskärpningar med anledning av den kapacitetsbrist som föreligger nu och . Den ökning vi ser av antalet intagna i häkten och anstalter är bland annat en effekt av regeringens politik för en effektivare brottsbekämpning. Regeringen har skärpt straffen på flera områden, vilket har påverkat beläggningen på anstalterna. Fler döms till fängelse, och de dömda får sitta . Regeringens straffskärpningar har även lett till att fler har kunnat häktas. Kriminalvården ansvarar för sin egen lokalförsörjning inom de ekonomiska ramar de tilldelas, och myndigheten ska fortlöpande anpassa antalet platser inom häktes- och anstaltsorganisationen till behovet. Efter en beläggningstopp minskade beläggningen i Kriminalvården under en rad år. Detta ledde fram till en överkapacitet i fråga om platser. Kriminalvården avvecklade därför, i enlighet med sin instruktion, ett antal platser. och vårt tillträde har dock medelantalet platser ökat med cirka 500 fram till , och antalet platser i form av både tillfälliga och ordinarie kriminalvårdsplatser fortsätter att öka. Kriminalvården arbetar med att bygga ut med ytterligare 2 000 permanenta platser , utifrån den utbyggnadsplan som myndigheten på regeringens uppdrag presenterade . I förra årets budget tillfördes Kriminalvården betydligt höjda anslag, med , och . fortsätter regeringen att stärka Kriminalvårdens kapacitet genom ytterligare stora tillskott. Tillskotten ger myndigheten förutsättningar att fortsätta bygga ut och skapa fler platser både här och och för framtiden. För att ge Kriminalvården förstärkta förutsättningar att öka kapaciteten har regeringen i budgetpropositionen föreslagit ytterligare anslagsökningar med 2021, 2022 och . Kriminalvården står nu i begrepp att öka takten i utbyggnadsarbetet. Beslut har fattats om utbyggnation, modifieringar och nybyggnationer i bland annat , , och , på i och på . Det är bra, och regeringen kommer att fortsätta följa utvecklingen i Kriminalvården mycket noga. Regeringen bedriver en offensiv kriminalpolitik och har genomfört ett stort antal straffskärpningar. Regeringen kommer att fortsätta arbetet med att bekämpa brotten och brottens orsaker. Straffrättsliga reformer och en förväntad ökad effektivitet i övriga rättskedjan kommer att påverka beläggningen och platsbehovet i Kriminalvården. Kriminalvårdens kapacitet byggs därför ut, och detta behöver ske snabbt, säkert, kostnadseffektivt och med en hög grad av flexibilitet. 30 (SD): Tack, statsrådet, för svaret! Skälet till att vi har fler människor i fängelse än tidigare är att vi har fler kriminella . Kriminaliteten breder ut sig i vårt land, och den blir allt grövre. Detta är en konsekvens av att denna och tidigare regeringar har fört en ansvarslös invandringspolitik. Det är klart att statsrådet och regeringen nu vill få oss att tro att skälet till överbeläggningen är att regeringen har fört en framsynt och genomtänkt politik för att bura in fler brottslingar. Men, fru talman, om detta var en medveten strategi från regeringens sida och man hade tänkt sig att bura in fler hade man också byggt fler fängelser. Det har man inte gjort, tvärtom – vi har färre permanenta fängelseplatser än vi hade . Detta beror på att det inte alls handlar om någon medveten strategi från regeringen. I stället är det en konsekvens av att regeringen har blivit helt tagen på sängen. Man har inte över huvud taget kunnat förutse den här samhällsutvecklingen utan har fallit offer för sin egen retorik. Det var inte länge sedan denna regering påstod att aldrig har varit tryggare. Mitt bygger inga murar, och så vidare. Det är klart att om man tror att man lever i ett land med evigt solsken kommer man inte att köpa ett paraply. Om man tror att brottsligheten minskar kommer man inte att bygga fler anstaltsplatser, utan man kommer att skära ned på platserna. Det är precis detta som har skett. har verkligheten tvingat regeringen att tänka om. Man har kunnat räkna ut att det inte går att bli omvald om man inte tar kriminalpolitiken på allvar. Därför har regeringen också tagit ett antal steg i rätt riktning på detta område. Jag får medge att vi där är överens i många delar. Tyvärr, fru talman, handlar många av dessa förslag om sådant man har gjort när tv-kamerorna har varit på och för att få bra rubriker. Hur verksamheten sedan har fungerat i praktiken har ofta kommit i andra hand. När till exempel har begärt satsningar och sagt att man behöver mer resurser för att kunna åtala alla dessa människor som måste sitta i fängelse har regeringen inte velat öppna plånboken på samma sätt. När domstolarna har sagt att de behöver mer resurser för att kunna döma alla dessa brottslingar har man varit betydligt snålare. Och när Kriminalvården har sagt att de behöver resurser för att bygga fler fängelseplatser så att alla kriminella kan sättas i fängelse har regeringen velat snåla. Detta, fru talman, har tyvärr lett till att vi nu har ett antal flaskhalsar i systemet. Det tar väldigt att få en dom, och Kriminalvården har höjt inställelsetiden innan man börjar avtjäna sitt fängelsestraff , när domen väl har fallit. Det underminerar tyvärr hela tilltron till rättsväsendet när det går mellan brottet och domen. Jag är bekymrad över att inget av det nu anför tyder på att detta kommer att bli bättre i närtid. Tvärtom kommer vi, enligt regeringens egen prognos, att få leva med överbeläggningen . Det är, fru talman, något som på allvar bekymrar mig inför den framtida utvecklingen. 31 Justitie- och migrationsminister (S): För det första kanske man ska ha ordning på siffrorna. säger att det är färre platser nu än . Jag var inte justitieminister , men som jag har haft ansvaret har antalet fängelse- och anstaltsplatser totalt inom ökat med 500. Det var en annan regering, med kompisar i , som styrde tidigare. Då underfinansierades Kriminalvården på ett sådant sätt att man inte ens alltid kunde klara av att upprätthålla den fysiska miljön. Man lät fängelser, anstalter och häkten förfalla så att man till slut inte ens kunde fortsätta – man var tvungen att stänga en del platser under den tiden. Men har antalet platser i Kriminalvården ökat. Det är viktigt, vill jag ändå säga. Vi kommer att fortsätta att öka antalet platser med de utbyggnadsplaner som ligger framför oss. Jag tror inte att det har gått någon förbi det massiva tryck som de brottsbekämpande myndigheterna nu lägger på den organiserade kriminaliteten. Det går knappt utan att man ser effekterna av detta när man ser hur polis, åklagare och andra brottsbekämpande myndigheter kliver fram mot den organiserade kriminaliteten.