prot · H80955 · 2020-12-16 00:00:00 — De 19 utvecklingsmålen handlar om fred, fattigdomsbekämpning, att stoppa svält, utbildning av god kvalitet, förbättrad miljö, minskade koldioxidutsläpp, ökad jämställdhet och jämlikhet, säker och billig energi, ekonomisk tillväxt, behovet av att utveckla industri, näringsliv och infrastruktur – som föregående talare nämnde – samt minskade ekonomiska klyftor, säkra arbetsplatser med mera. ligger långt framme på de flesta av dessa områden. Det stora undantaget är väl målet Hav och resurser, där fortfarande kräver väldigt mycket åtgärder av länderna runt omkring, däribland . Låt mig ta några exempel på hur bra ligger till: utsläpp per capita av koldioxid ligger under snittet i EU och under världsgenomsnittet, inklusive fattiga länder. Detta kan vi tacka vattenkraften och kärnkraften för . Ett annat exempel är biologisk mångfald. Oerhört få arter har försvunnit från . Det fåtal arter som ändå har försvunnit i vårt land levde till helt övervägande del i brutna ädellövskogslandskap vid absoluta sydgräns. Stora insatser görs för att stötta sådana arter och deras viktiga miljöer. Beträffande ekonomiska klyftor har lägst andel låginkomsttagare i EU – av de anställda i räknas som låginkomsttagare. Tyvärr ökar andelen, och det är oroande. Jag vill på det här sättet visa att är ganska ledande. Då kan man ju befogat ställa frågan: Ska vi lägga krut på Agenda 2030 när vi redan ligger så bra till? Vårt svar är: Ja, men sansat, och med våra egna aktuella problem för ögonen. Agenda 2030 är till sin natur ordnad uppifrån och ned. Högst upp finns FN och dess organisationer, som inte minst arbetar med de biståndsrelaterade delarna av agendan. På nivån staten beskriver regeringen i sin proposition hur den vill styra upp arbete efter agendans regelverk. Regeringen ger länsstyrelserna rollen att driva på regioner och kommuner. I min kommun finns det partier som talar om att Agenda 2030 helt ska genomsyra kommunens arbete. Det gör mig ganska paff. Agenda 2030 är inte en svensk grundlag och ska inte så vara. Det är en internationell viljeyttring och ett program bland andra. kommuner ska utmärkas av självstyre med målet att förbättra livet för medborgarna. I min kommun är aktuella frågor just nu – förutom förstås att ha råd med skola, vård och omsorg – att ha kvar eller stänga byskolor, att höja kvaliteten på skolundervisningen, att få företag att trivas i kommunen så att vi får jobb och skattemedel samt att öka andelen närproducerad mat i kommunens kök eftersom vi vill hålla landskapen öppna och artrika. Andra kommuner behöver prioritera att minska brottsligheten och att förbättra integrationen högst, vilket förstås är viktigt även i min kommun. genomförande av Agenda 2030 Alla dessa mål går att motivera med Agenda 2030, men jag vill understryka att det inte är därför vi jobbar med dem. Poängen jag vill göra är att initiativen ska komma underifrån, där man bäst vet vilka de största behoven är. Varje kommun har sina största behov. Med det sagt inryms många av kommunernas problem även i Agenda , och vi kan beskriva dem i termer av agendan – dock under förutsättning att det inte försvårar kommunernas arbete. Regeringen lägger mycket ansvar på länsstyrelserna för att driva igenom Agenda 2030 mot kommunerna. Det tycker vi leder till toppstyrning. Regionreformen utgår från att utvecklingsarbete ska ligga på regionerna snarare än på länsstyrelserna. Länsstyrelserna är statliga, men regionerna styrs av regionalt folkvalda, liksom kommunerna av sina folkvalda. Därför kan det vara rimligt att regionerna och kommunerna driver arbetet men att länsstyrelserna har en viktig roll vad gäller uppföljning av Agenda 2030. För att gå uppåt i hierarkin igen och titta på statens arbete med Agenda 2030 är teknisk utveckling, industri, näringsliv och handel viktiga uppgifter. måste vara en stark ingenjörsnation. Om vi ska kunna bidra till global uthållig tillväxt behöver vi utbilda många fler ingenjörer, som kan utveckla tekniska lösningar vilka kan användas både här och i andra länder. Vi måste också skapa goda förutsättningar för investeringar i ny teknik. Regeringens stöd till vätgasreducerat järn genom är ett mycket bra exempel, men regeringens ambivalenta hållning till skogssektorn är däremot ett stort orosmoln. bistånd måste i högre grad än prioritera att hjälpa fattiga länder att få igång produktion som kan ge dem tillträde till världsmarknaden och därmed en varaktig ekonomisk utveckling. Regeringen talar gärna om konkreta mål beträffande klimatåtgärder, och det är bra. Om inte regeringen låter EU sätta käppar i hjulet för vad gäller taxonomin för gröna investeringar, om inte regeringen själv skapar fortsatt osäkerhet för skogsägarna och om inte regeringen själv ställer upp orimliga räknesätt för vad som är nettoutsläpp av växthusgaser är jag helt och fullt övertygad om att vi kommer att klara målet nettonoll till 2045. Men i Agenda finns även andra mål som knyter an till andra problem vi har – skyhög arbetslöshet bland unga, skjutningar på öppen gata, rån av barn runt deras skolor, kö till fängelserna och en coronakris som ännu inte har nått sin kulmen. Det globala utvecklingsmålet nummer 11 handlar om hållbara städer. Delmålet 11:1 föreslår att alla invånare ska bo i en säker bostad 2030. Här har vi mycket att jobba med. har enligt polisen 60 utsatta områden och 22 särskilt utsatta områden. Här behövs väldigt tydliga och tidssatta mål, fru talman. genomförande av Agenda 2030 Regeringen vill att ska vara internationellt ledande igenomförandet av Agenda 2030. brukar ju försöka ligga främst i internationellt högprofilerade frågor. Från sida kan vi dock faktiskt tänka oss att lämna över ledartröjan till , eller . De ligger alldeles i hälarna på oss, men de har mindre akuta samhälleliga problem än vi här hemma vad gäller såväl , misslyckad integration och hög gängbrottslighet som brister i skolan. Om så krävs kan vi alltså med tillförsikt rikta in oss på att vara en god medspelare i klungan precis bakom våra duktiga grannar, som vi fokuserar på våra akuta problem och på frågor som rör utbildning, utveckling och förutsättningarna för vårt näringsliv . 275 (C): De globala målen är den mest ambitiösa agenda för hållbar utveckling som världens länder någonsin antagit. De finns till för att uppnå fyra fantastiska saker till 2030: att avskaffa extrem fattigdom, att minska ojämlikheter och orättvisor i världen, att främja fred och rättvisa samt att lösa klimatkrisen. Genom de globala målen för hållbar utveckling kan det här bli verklighet. Det är något som alla länder behöver arbeta med. Det är något som kräver engagemang här och för att vi ska uppnå målen om bara . Att jag personligen vurmar lite extra för mål nummer 7 om hållbar energi för alla är nog ingen hemlighet. Det verkar däremot som om regeringen inte riktigt vill kännas vid två av målen. Nummer 8 talar om ekonomisk tillväxt, och nummer 9 talar om företagande och innovationer – två delar som är helt avgörande för att vi ska klara övriga delar av utmaningarna. Tyvärr behöver vi gång på gång förklara för regeringen att det vore lämpligt att hjälpa företag som genomlever den nuvarande krisen. Vi behöver också förklara för delar av regeringen att det där med ekonomisk tillväxt är klokt eftersom vi annars cementerar rådande strukturer och inte klarar av att frigöra resurser för förbättring. Det är också därför som vi väljer att reservera oss till förmån för den motion som just beskriver näringslivets viktiga gärning för att uppnå de globala målen. Jag yrkar därmed bifall till reservation 3. En mer förstående regering hade lagt större vikt vid de frågorna. I propositionen understryker regeringen att agendan ska integreras i ordinarie processer och att arbetet med att genomföra redan beslutade riksdagsbundna mål är avgörande för genomförandet av agendan. Ändå är regeringen inte beredd att se över det nationella miljömålssystem som vi har för att integrera den globala målen, som alla länder arbetar med, för att få en bredare syn på hållbarhet. Agenda 2030 är något som engagerar många. Runt om i Kommunsverige har arbetet pågått ganska länge, inte sällan med centerpartister i spetsen. Det är för mig lite förvånande att regeringen inte har lyckats presentera en strategi för genomförandet på nationell nivå. Målen ska uppnås om bara , och det är inga små frågor vi talar om. Det är välkommet att vi nu har en agenda på bordet, bokstavligt talat, som trots ett antal reservationer i delar har en tämligen bred uppslutning. Kan regeringen lyssna på samtliga tre hållbarhetsgrunder, alltså inte bara de miljömässiga och sociala utan också den ekonomiska, kommer uppslutningen att bli ännu större och arbetet gå ännu fortare. Det ser jag fram emot framöver. genomförande av Agenda 2030 Just därför är jag glad över att finansutskottet ger regeringen i uppdrag att rapportera om utvecklingen betydligt tydligare och oftare än vad regeringen själv har föreslagit. Då kan vi granska regeringens arbete, oavsett vem som sitter vid makten, och driva på för en mer hållbar utveckling. Med det får jag önska kollegor och den oförtröttliga god jul! 276 (V): När man 2015 antog Agenda 2030 var det en ambitiös överenskommelse för hållbar utveckling. Man satte stora och långtgående mål som skulle uppfyllas . Till 2030 skulle världen utrota både hungern och fattigdomen liksom bekämpa klimatförändringarna och rädda våra hav. Det var stora ord som vi kan se inte lett till den handling som är nödvändig för att nå målen, och det är dags att walk the talk. välkomnar den proposition om genomförande av Agenda 2030 som regeringen nu lagt fram. Det är bra att har en tydlig plan för hur vi ska arbeta med att nå målen, och med kvar och storslagna mål förstår vi att det är nödvändigt att ha en tydlig väg framåt. menar däremot att ambitionsnivån i arbetet med Agenda 2030 är för låg. Ska fortsätta vara i framkant krävs betydligt bättre verktyg och en högre ambitionsnivå som regeringen tydligt kan visa att agendans måluppfyllelse går åt rätt håll på det nationella såväl som det internationella planet. Det kan regeringen svårligen göra . I ökar den ekonomiska ojämlikheten. De flesta av de nationella miljökvalitetsmålen nås inte, och flera går också i negativ riktning som våld och kränkningar, som i stor utsträckning drabbar kvinnor, inte heller minskar. föreslog i följdmotionen till propositionen att uppföljningen av Agenda 2030 skulle ske mer frekvent än vad regeringen föreslår. Vi är nöjda med att ha fått gehör och en samsyn i för behovet av tätare rapportering från regeringen till . Uppföljningen av genomförandet utgör en viktig del av arbetet med Agenda 2030, eftersom den möjliggör att stater kan hållas ansvariga för att förverkliga de åtaganden som följer av agendan. Genom en tätare resultatredovisning med rapportering får vi en tydligare väg mot måluppfyllelsen. Allt annat är otänkbart. Genomförandet och uppföljningen förutsätter också att alla samhällssektorer och aktörer samverkar och är engagerade i problemformuleringar och lösningar. Civilsamhällets aktörer är oumbärliga för främjandet av mänskliga rättigheter, demokrati och en hållbar utveckling. delar därför Agenda 2030-delegationens förslag i dess slutbetänkande om propositionen om att behöver ett Agenda 2030-forum. Förslaget innebär att regeringen arrangerar ett nationellt forum för att förankra rapporteringen och inhämta kunskap från olika sektorer och aktörer inför de tillfällen då lämnar en fördjupad nationell rapportering till FN:s högnivåforum. menar också att det behövs en aktör som har det nödvändiga helhetsperspektivet för att vi ska klara genomförandet. finns ingen sådan. Agenda 2030-delegationen föreslår i sitt svar en kommitté med uppdrag att kontinuerligt ta fram underlag till regeringen i form av uppföljning, utvärdering och förslag till åtgärder. delar delegationens syn på att en sådan kommitté behövs. genomförande av Agenda 2030 Att det behövs ett helhetsperspektiv blir också tydligt när man pratar om agendans målkonflikter men även politikens och samhällets målkonflikter med agendan. Trots att det har gått PGU antogs och slog fast att svensk politik måste vara samstämmig är det uppenbart att svensk utvecklingspolitik fortfarande inte är just det. De stora målkonflikterna och hindren kvarstår. Här kan nämnas vapenexporten, EU:s jordbrukspolitik och skatteflykten som några exempel. Regeringen har tagit eller aviserat politiska beslut som går emot målen i PGU. Oviljan att stå bakom land-för-land-rapportering på EU-nivå, avtalet med för att stoppa människor på flykt, åtstramningarna av de svenska asyllagarna, exportsatsningar riktade till diktaturer, försäljningen av kolgruvor och den otillräckliga lagstiftningen för att begränsa vapenexport är några av problemen. Agendan handlar inte bara om global utvecklingspolitik, utan åtagandena i handlingsplanen gäller även på nationell nivå. I svensk inrikespolitik finns stora målkonflikter med negativ påverkan på genomförandet av Agenda 2030. Det handlar bland annat om skattesänkningar för välbeställda som urholkar välfärden och ökar ojämlikheten, vilket är något som i en ny rapport visade också är en betydande faktor när det gäller att driva på fortsatta klimatförändringar. Det handlar om målkonflikter mellan den fortsatta tillväxten, hur vi når ett välmående samhälle efter 2030 och det vi måste göra för att just klara klimatet. Det handlar också om målet för hållbara konsumtions- och produktionsmönster samt förändringen av arbetsrätten i relation till agendans mål om anständiga arbetsvillkor för alla, för att nämna några saker. konstaterar att trots att Agenda 2030 med sina 17 globala mål för hållbar utveckling har jämställdhet både som ett eget mål och som ett perspektiv som ska genomsyra hela agendan saknas en feministisk analys av regeringens förslag på genomförande. Kvinnors rättigheter är en helt avgörande nyckel till utveckling. Det är avgörande att kvinnor i fattiga länder tillåts sätta dagordningen för arbetet med jämställdhet i utvecklingspolitiken och att verkar för att kvinnor finns representerade och inkluderas i alla former av beslutsprocesser. Kränkningar av kvinnors rättigheter är det vanligaste och mest omfattande brottet mot de mänskliga rättigheterna. anser därför att regeringen, som utger sig för att vara feministisk, bör återkomma med en feministisk analys av genomförandet av Agenda 2030. kan konstatera att Agenda 2030 med sina 17 mål och 169 delmål inte är en buffé där man kan välja att genomföra de åtgärder som behövs för att nå de mål som faller sig lättast att nå. Att börja plocka de lågt hängande frukterna är väl gott så, men till slut behöver även ta sig an de stora frågorna bortom orden. når, som nämnts tidigare, inte ens sina egna uppsatta miljömål. De är mål som, om vi når dem, skulle göra att vi i stort skulle nå flera av Agenda 2030-målen om klimat, miljö och vatten. genomförande av Agenda 2030 När det gäller klimatet, den ekonomiska ojämlikheten, anställningstryggheten, människor som lever i utanförskap och en god utbildning för alla är vi inte på väg åt rätt håll. har varit ett ledande land i de här frågorna. Regeringen och behöver hålla i det här arbetet för att se till att det fortsätter att vara så. Agenda 2030-arbetet belyser det som vissa ser som en klyscha men som i det här fallet är så sant: Bara tillsammans – alla medborgare, alla samhällets delar och i slutänden alla nationer – kan vi gå i mål med Agenda 2030. Låt oss då göra det. Jag yrkar bifall till reservation 4. 277 (KD): Vi är beroende av varandra. Vi har ett ansvar för varandra. Det ansvaret sträcker sig bortom kulturella och geografiska gränser. Vi kristdemokrater menar att det är centralt att genomföra Agenda 2030 för en hållbar utveckling ekonomiskt, miljömässigt och socialt. Det är därför en viktig sak när kammaren röstar igenom ett övergripande riksdagsbundet mål som förankrar och tydliggör åtagande att genomföra Agenda 2030 med en samstämmig politik. Men det räcker inte med det som sker här i kammaren. Genomförandet måste ske , av oss alla. Vi behöver arbeta hårt för att nå målen på global, nationell, regional och nivå. Många initiativ tas för att öka inkludering, för att minska utsatthet och fattigdom och för att bekämpa klimathotet. Men vi har fortfarande en lång väg att gå. Om vi ser till kan vi se att SCB i sin uppföljning av Agenda 2030 konstaterar att det finns stora utmaningar i genomförandet. En av dessa är ojämlikheter mellan olika grupper. De minskar inte utan ökar på flera områden. Därför fokuserar SCB i årets rapport helt på frågan om ojämlikhet utifrån principen att inte lämna någon utanför. En mörk bild målas upp, inte minst vad gäller barnens situation. Barns hälsa i är inte jämlik. Det uppskattas att av svenska barn kan ha utsatts för psykisk eller fysisk misshandel eller vanvård. Många barn upplever att de blir utsatta för nätmobbning. Det är något som ingen ska behöva drabbas av. SCB visar också att utbildningsnivå, kön och huruvida man lever ensam eller inte kraftigt påverkar livslängden i . Högutbildade, sammanboende kvinnor lever . Men kvinnor och flickor drabbas också oftare av psykisk ohälsa. Det gäller också personer som inte förvärvsarbetar, som är låginkomsttagare eller som har en intellektuell funktionsnedsättning. Vi kan också se att fler är oroliga för överfall och hot i områden med socioekonomiska problem och att det sker fler allvarliga brott där jämfört med i övriga områden. Det här är bara ett axplock av de ojämlikheter som framkommer i rapporten. Det är mycket oroande läsning som visar att vi behöver förbinda oss att jobba ännu hårdare för att nå målen. Att debattera och diskutera frågor kopplade till Agenda 2030 kan inte vara mer aktuellt, särskilt inte ur ett globalt perspektiv. Rekordhetta i , skogsbränder i och cykloner i är bara några exempel på hur extremväder som följd av klimatförändringar har skapat förödelse och drivit människor på flykt. genomförande av Agenda 2030 The senaste årsrapport om hur klimatförändringarna påverkar den globala hälsan visar en dyster framtid. Forskarna varnar för att om vi inte hejdar klimatförändringarna nu kommer vi att se mer matbrist, värmerelaterad dödlighet och ökad förekomst av infektioner, vattenburna sjukdomar, stormar och bränder. Pandemin har förvisso tillfälligt minskat klimatutsläppen, men det finns andra effekter av pandemin som oroar och som riskerar att medföra bestående negativa hälsoeffekter och ökad fattigdom. rapporterade att många års arbete mot undernäring riskerar att gå förlorat då produktionen av mat har minskat under pandemin och matpriserna har drivits upp. Skolstängningar har inneburit att många barn har förlorat inte bara den värdefulla skolgången utan i fattiga länder kanske sitt enda mål mat . Den akuta hungern beräknas att på grund av pandemin fördubblas , till att drabba 265 miljoner människor. Programme behövs mer . Det är bra att de nu satsar stort på att motverka den utvecklingen och att stöder detta arbete. Tyvärr går utvecklingen bakåt på flera områden. uppskattar att mellan 88 och 115 miljoner människor kommer att hamna i extrem fattigdom , och siffran fortsätter att öka till 150 miljoner . Det är ett trendbrott i helt fel riktning. har fattigdomen stadigt minskat, men ökar den alltså. Förutom att fler tvingas leva i extrem fattigdom blir konsekvensen att vi backar även på andra områden. varnar för att fler barn hamnar i barnarbete och barnäktenskap när familjer tvingas hitta olika vägar till försörjning. IMF varnar för att pandemin kan spä på konflikter och social oro när konkurrensen ökar om resurserna. De visar att tidigare pandemier har skapat en ond spiral av ekonomiskt trångmål, ökande ojämlikhet och social oro i de mest drabbade länderna. Förutom att en växande fattigdom skapar mänskligt lidande påverkar den även oss. uppskattar att åtta av tio av de som halkar tillbaka till extrem fattigdom lever i medelinkomstländer. De länderna är viktiga delar i globala värdekedjor och kommer att kunna ha stor påverkan även på ekonomier i västvärlden. Den ekonomiska krisen blir också värre och svårare att bekämpa i många fattigare länder. Förutom den minskade ekonomiska aktiviteten i ekonomin på grund av restriktioner och nedstängningar minskar inflödet av pengar till länderna. Dels minskar så kallade remitteringar från släktingar som bor och arbetar i rikare länder, dels riskerar biståndet att sina när givarländerna också går igenom ekonomisk kris. Det behöver vi göra vad vi kan för att motverka. Jag är stolt över att vi från svenskt håll fortsätter att hålla fast vid enprocentsmålet. Just nu är det särskilt angeläget. Vi är också hängivna arbetet med Agenda 2030 . Vi står förstås inte ensamma i detta arbete. Vi kan bara bekämpa fattigdom, avvärja klimatkrisen och nå övriga mål i Agenda tillsammans. Det är därför positivt att kommande president har annonserat att landet kommer att återansluta till . En lång rad länder redovisar positiva saker i samband med implementeringen av Agenda 2030. Men det finns mycket kvar att göra. Vi behöver se över skuldavskrivningar för de fattigare länderna för att inte lägga sten på redan tung börda. Vi har sett att de länderna har haft sämre chanser att låna till den typ av kraftiga ekonomiska stimulanser som vi, västvärldens länder, har kunnat göra. genomförande av Agenda 2030 IMF rapporterar att covid-19-relaterade stimulanser i söder om uppgår till av bnp i snitt. Det är av redan låga bnp-siffor och betydligt mindre än andra länders stimulanser. Det kommer naturligtvis att slå mot långsiktiga tillväxt- och utvecklingsmöjligheter och mot jobb, företagande och innovationer i de länderna. Vi behöver nu göra vad vi kan för att hjälpa de människorna och de ekonomierna att komma på fötter för att vi och de ska kunna återgå till den positiva trend gällande fattigdomsbekämpning som rådde före pandemin. välkomnar regeringens intention att ta arbetet med att genomföra Agenda 2030 vidare. Vi anser dock att det nya målet för arbetet bör följas upp och redovisas till oftare än vad regeringen föreslår. I stället för en gång per mandatperiod bör redovisningen ske , så som sker med politik för global utveckling, PGU. Det är därför bra att utskottet har kommit överens om och är enigt om detta. Det är också i linje med motion. Eftersom det nya målet för Agenda 2030 ersätter vissa men inte alla mål inom PGU vill vi från också lyfta upp vikten av att dessa övriga delar, framför allt mål och inriktning för utvecklingssamarbetet, inte tappar i fråga om uppföljning. Att säkerställa att detta arbete följs upp och utvärderas noggrant är centralt för oss. Ett effektivt och ändamålsenligt bistånd som kommer de mest behövande till del bygger på möjligheten att följa upp och utvärdera politikens genomförande. Jag yrkar därför bifall till vår reservation nummer 7. utgångspunkt för politiken bottnar i varje människas värde och rätt till värdighet, som inte begränsas av nationsgränser. Denna övertygelse om vårt solidariska ansvar för varandra behövs för att göra det som krävs för att genomföra Agenda 2030. 278 (L): är som den extrema fattigdomen ökar sett till antalet människor på vår jord. räknade man med att det kommer att kunna vara så många som 115 miljoner människor som lever i extrem fattigdom. Siffran kommer efter coronakrisen att ha ökat från runt 8 till . Det är fruktansvärt många människor som lever i en otroligt utsatt situation och en extrem ofrihet. För det är klart, fru talman, att den som är extremt fattig och inte har resurser nog att klara sig också är den som är kanske allra mest ofri på vår planet. Vi står också som människor inför extremt stora utmaningar när det gäller klimatet. Det är ingen hemlighet att har en ambitiös politik när det gäller klimatet, och det är bra.