prot · H709117 · 2020-05-06 00:00:00 — Detta är något som jag upplever har brustit och som har lett till det som ledamoten från var inne på när det gäller ”Lilla hjärtat”. Det får inte hända igen. Men vi får heller inte ha en lagstiftning som tippar över pendeln så att barn som inte behöver omhändertas blir omhändertagna. Det är viktigt att vi klarar av att ha en balans i den framtida lagstiftningen. Jag tror att vi behöver se över möjligheten till sekretessbrytande bestämmelser i olika lägen när det handlar om barn. Vårdnadshavare ska inte alltid veta exakt allt om de samtal som handlar om barn. Det finns exempel där en 16-åring ringt polisen för att be om hjälp för att inte behöva åka hem till sina föräldrar men där polisen valt att ringa och informera föräldrarna om detta innan de undersökt vad det gäller. Den unga tjej som polisanmält sina föräldrar drabbas dubbelt när hon kommer hem. Det är inte rätt. Det är självklart att vi inte ska ha skvaller och att vårdnadshavare ska veta vad som händer, men vi måste säkerställa barnets säkerhet först. Återigen: Det krävs mycket utbildning, kompetens och samverkan mellan dem som är vana att jobba med barnsamtal och barnintervjuer. Parallellt pågår nu ett arbete i civilutskottet och socialutskottet för att få en bättre lagstiftning för att skydda barn som far illa. Jag är jätteglad över att detta arbete pågår. Jag tror att vi är ganska överens i hela kammaren om att det är ett viktigt arbete. Det som rör civilutskottet handlar om vårdnadsöverflyttning och adoptioner. Återigen: Det är barnets behov, inte de biologiska föräldrarna eller familjehemsföräldrarna, som ska vara det viktiga. Jag ska kort gå in på ämnet vuxna som lever med varandra av fri vilja – två vuxna personer som lever ihop i . Jag är glad över att vi har ett tydligt tillkännagivande från utskottet som tydligt visar regeringen vad den framtida propositionen ska ge för skärpt lagstiftning. Vi måste komma ihåg att skydda den svaga parten – detta får vi aldrig glömma. Oavsett om det handlar om polygama äktenskap, skilsmässor eller vårdnadstvister måste vi alltid skydda den svaga parten. Avslutningsvis, fru talman, vill jag säga att jag vill ha en familjerätt som utgår från barnets bästa och barnets rätt till sina föräldrar, oavsett om det är biologiska föräldrar, sociala föräldrar eller familjehemsföräldrar. Det ska inte vara tvärtom. Med detta yrkar jag bifall till de tillkännagivanden som finns och till reservation 9. Jag ber ursäkt för att jag har dragit över min talartid. 28 (V): Jag blir tyvärr tvungen att yrka bifall till reservation 5. Jag vill verkligen att den ska beaktas. En gång i tiden var det väldigt svårt att skilja sig. Om vi går tillbaka ser vi att det krävdes otrohet eller att den ena parten helt enkelt sjappade eller försvann och lämnade sin familj i sticket för att man skulle få skilsmässa. Det var de enda legitima skälen. Och ska vi veta att otrohet straffades med döden, även om de flesta dödsdomar sedan omvandlades. Det var fortfarande straffbart ända fram till mitten eller slutet av , och jag tror att detta fanns kvar i lagstiftningen ända . Men saker förändras, och tur är väl det. är det enklare att skilja sig. Man måste inte ha blivit utsatt för brott eller otrohet. Äktenskapslagstiftningen har moderniserats. blev det möjligt att skilja sig utan att ange några specifika skäl eller, för den delen, behöva leva isär . Men det finns fortfarande kvar en betänketid om det finns barn som någon av makarna har rättslig vårdnad om och som bor varaktigt hos dem. Det behöver bara vara den ena av makarna. Om någon vill skilja sig är betänketiden . Dessa bestämmelser om betänketid vid skilsmässa riskerar att utsätta kvinnor och barn för ett onödigt lidande. Betänketiden drar ut på processen, och människor tvingas stanna kvar i oönskade relationer. Kvinnor som utsätts för våld i hemmet befinner sig ofta i en särskilt svår situation, och för de kvinnor och barn som utsätts för våld i äktenskapet kan den nuvarande betänketiden rent av vara livshotande. Det är inte alltid så enkelt att lämna en destruktiv relation där man utsätts för brott. Det kan vara en lång väg fram till att våga lämna en våldsam partner, gift eller inte. Det ska inte behöva vara onödigt svårt när man till slut har samlat mod att ta det där steget och avsluta relationen. Men med betänketiden tvingas man stanna kvar onödigt . I uppskattas att av den kvinnliga befolkningen under sin livstid kommer att utsättas för våld av en gärningsperson som de har eller har haft en relation till. Våld är en maktutövning där det i högre grad är kvinnor som drabbas av relationsvåldet, även om män också utsätts. När det gäller mäns våld mot kvinnor är mörkertalen troligen stora. Brå bedömer att endast 20–av all misshandel och 5–av de sexuella övergreppen anmäls till polisen. anser att det är problematiskt att dessa kvinnor tvingas att uthärda betänketiden innan ett destruktivt äktenskap kan avslutas. Syftet med betänketiden är att motverka förhastade beslut om skilsmässa och kanske kunna motivera till att delta i familjerådgivning. Enligt vår mening är det tydligt att den nuvarande betänketiden syftar till att bevara kärnfamiljen. Ett dåligt fungerande äktenskap är dock betydligt mer destruktivt för både barn och föräldrar att leva i än att leva i en ny familjekonstellation. Dagens betänketid leder i stället till en onödigt utdragen process som riskerar att försvåra både barnens och de vuxnas anpassning till en ny livssituation. Som lagstiftare har vi ett ansvar att se till att det som har hänt också återspeglas i . Vi menar att ett par som väl har fattat beslut om att skilja sig redan har övervägt detta i tillräcklig omfattning, även om det bara är den ena parten som tar beslutet. Bestämmelsen om betänketid rimmar för övrigt illa med synen på makarna som självständiga och jämlika individer. Om endast en av makarna vill att äktenskapet ska upplösas torde denna önskan ha sin grund i att relationen faktiskt inte fungerar. Tiden är nu mogen för att göra en ny avvägning och låta människor ta ut äktenskapsskillnad utan att det ställs krav på betänketid. Skulle parterna ändra sig finns möjligheten att gifta sig igen. Det behövs ingen betänketid för att gifta sig eller för att dela ett samboförhållande. Varför ska människor inte få skilja sig när de vill? Jag vill avsluta med några ord om utredningen om utländska månggiften som har avslutats och är ute på remissrunda. Frågan har lyfts extra i detta betänkande via ett utskottsinitiativ. Vi tycker att det är viktigt att lyssna in dem som kan frågorna och möter problemen, alltså remissinstanserna. Därför vill vi vänta in svaren från dem och inte springa i förväg, även om det som föreslås av utskottsmajoriteten mycket väl kan vara det som behövs. Vi vill få till en så bra och effektiv lagstiftning som möjligt när strängare regler mot utländska månggiften ska tas, för månggiftena ska vi motarbeta. 29 (KD): Utländskt ingångna månggiften ska inte erkännas i . Det är vi nu överens om i utskottet med det initiativ som finns med här. Det är ett välkommet besked som vi kristdemokrater stöder. Dessvärre tar inte utskottet steget fullt ut och föreslår ett ogiltigförklarande av de månggiften som finns i . Vi menar att det är inkonsekvent eftersom månggifte är förbjudet, och svensk lag ska då givetvis gälla alla som är bosatta i . Det är uppseendeväckande att månggiften ska tillåtas bestå endast på grund av att de har ingåtts i utlandet och före ett visst datum. Det är ett inkonsekvent förhållningssätt jämfört med det som gäller för förbudet om inhemska månggiften. Vi menar att månggifte inte bara strider mot svensk rättsuppfattning utan också mot grunderna för den svenska rättsordningen. Principen om att parterna i ett äktenskap har samma rättigheter har legat till grund för svensk äktenskapsrätt . Mannens och kvinnans lika rättigheter är fundamentalt i det svenska samhället och har stöd i regeringsformen. Ingen ska missgynnas på grund av sitt kön, och bör därför inte heller längre erkänna polygama äktenskap som har ingåtts i ett annat land. Inte något polygamt äktenskap ska få finnas i , menar vi, oavsett vilket datum det ingicks. Vi är glada över utskottsinitiativet och hoppas att det leder till en hårdare skrivning i förslaget från regeringen än vad initiativet har lyckats enas kring. Vi kristdemokrater återkommer i ärendet om testamentsregister, då regeringen inte har kommit med något förslag och vi anser att det är angeläget att få till stånd ett testamentsregister. Det är inte ovanligt att testamenten försvinner eller att tvister om ett testamentes giltighet uppstår. De som är noggranna förvarar sitt testamente i ett bankfack, hos en advokatbyrå eller hos ett bouppteckningsföretag. Detta innebär dock inte någon garanti för att testamentet kommer fram vid testatorns död. När det gäller oss andra som inte är så noggranna kanske man inte finner testamentet alls, vilket innebär att sista viljan inte fullföljs. utarbetade ett förslag om ett frivilligt officiellt testamentsregister dit testamenten skulle kunna skickas för att sedan skannas in och sparas elektroniskt. Absolut sekretess skulle råda, och originalet skulle återsändas. Hanteringen skulle finansieras med en avgift till myndigheten i samband med registreringen. är den myndighet som torde vara bäst skickad att sköta ett testamentsregister, eftersom myndigheten redan har ansvaret för folkbokföringen, inklusive registrering av dödsfall och utfärdande av dödsfallsintyg. Vid registrering av dödsfall skulle myndigheten kunna uppmärksamma anhöriga på förekomsten av ett testamente i registret. riktade, på utskottets förslag, ett tillkännagivande till regeringen om att gå vidare med arbetet att se över möjligheten att registrera testamenten i ett register som tillhandahålls i offentlig regi. tidigare arbete bör ha gjort det enkelt för regeringen att återkomma, men man har inte gjort det. Därför fortsätter vi kampen för ett testamentsregister. Jag yrkar bifall till reservation 12. 30 (L): såg en kvinna på promenad i Hökarängen i en hand sticka upp ur marken. Handen tillhörde en flicka som hette Merziah och som hade mördats. Flickan hade sökt asyl . hon hittades hade hon anmälts försvunnen utan att något gjordes – ensamkommande barn brukar försvinna, fick anmälaren till svar. visade i stället att Merziah hade hämtats hit av en äldre man som hans hustru nummer två. Hon inledde en relation med en jämnårig kille. Mannen fick reda på detta och mördade då henne. Han hade rätten att ha två fruar i sitt liv. När hon valde kärleken fick hon i stället betala med livet. Hon är ett av alla de offer som vi talar om: Flickor och kvinnor som tvingas in i månggifte. Vår roll som politiker är att lösa samhällsproblem och göra till ett ännu bättre land. I dagens debatt är jag nöjd med en sak, och det är den stora uppslutningen vi numera ser för att bekämpa olika former av hedersförtryck – att vi tillsammans står upp för Merziah och andra flickor och kvinnor som tvingas in i månggifte. Debatten belyser en av liberalismens kärnor: Bekämpa strukturer som förtrycker individen. Månggifte är en institution som befäster mannens makt över kvinnan. Det hör inte hemma i något land som värdesätter jämställdhet. Vi liberaler driver på för att utskottet ska gå ännu längre än utredningsförslaget, för vi ger aldrig upp. Trots att månggifte är förbjudet i har vi erkänt månggifte i myndighetsutövning. Det beror på en relativistisk syn på kvinnors och flickors rättigheter; man ursäktar kvinnoförtryck i religionens, kulturens eller traditionens namn. Likadant var det i kampen mot könsstympning, barnäktenskap och tvångsäktenskap. Men vi liberaler har vägrat att acceptera detta och har drivit på för ett totalförbud. Det måste även gälla månggifte. Vi kommer aldrig att ge upp när det gäller flickors och kvinnors rättigheter. Efter lagens införande ska inga nyanlända som har ingått ett polygamt äktenskap få det erkänt i . Kvinnors rättigheter ska gälla alla. Att acceptera månggifte är att acceptera att vissa kvinnor förtrycks. Det är ett svek mot alla de kvinnor som behöver jämställdheten som mest. ska vara en tydlig och progressiv röst i världen för kvinnors rättigheter. Månggifte är en fråga som berör en mindre, bortglömd och osynlig grupp. Just därför är det viktigt att vi tar striden. Månggifte är förtingligande av kvinnor. Därför är det viktigt att återge dem rätten till sin mänskliga identitet – från varor till människor, från objekt till subjekt. Det är vårt ansvar att stå upp för alla dem som är utsatta och som inte kan höja sina röster och protestera. Det är för dem vi aldrig ger upp. Därför utgår jag från att regeringen snart kan återkomma till med ett förslag till skärpt lagstiftning mot utländska polygama äktenskap. Jag vill också se ett tydligt ställningstagande när det gäller våra allra mest utsatta barn. Det handlar om lagstiftning som rör vårdnadsöverflyttning av barn som är omhändertagna på grund av brister i hemförhållandet. Barnets bästa måste komma i första rummet. Så är det inte . Det kan leda till fruktansvärda konsekvenser. Det har vi alla blivit medvetna om i och med det tragiska fall som vi har lärt känna som Lilla hjärtat och som många har hänvisat till . Den treåriga flickan växte upp i ett familjehem, men återfick föräldrarna vårdnaden efter ett beslut i kammarrätten. Det handlar om ett beslut som är baserat på en bedömning av vårdnadshavarens förändringsförmåga. Det är dessutom en subjektiv tolkning som bygger på upplevelse snarare än fakta. är lagstiftningen rättsosäker utifrån barnets perspektiv. I de här fallen handlar det om att göra barnet till subjekt och stärka dess roll som juridisk person. Tillsammans måste vi våga utmana föräldrarätten när barn utsätts av dem som borde stå för kärlek, närhet och trygghet. Det utsatta barnets perspektiv, trygghet och rätt ska alltid vara i fokus. ”En förälder är inte nödvändigtvis den som har fött en, utan den som tar hand om en och ger en kärlek och trygghet.” Detta är ett citat från ett barn och är hämtat från blogg. Att lägga till ett kriterium som tar utgångspunkt i barnets bästa är nödvändigt för att se vilka konsekvenser utsattheten har fått för barnet . Hur har tilliten påverkats, och hur ser anknytningen ut till familjehemmet? Vi måste kunna förklara för det enskilda barnet vad vi bygger våra bedömningar på. Vi måste våga sätta ned foten och kräva att den förälder som har utsatt sitt barn ska bevisa vilka aktiva åtgärder som har vidtagits för att ändra beteendet. får alltför ofta jaga och vädja till föräldern att ta emot hjälp. Det borde vara föräldern som jagar insatser för att ändra sitt beteende. Ett viktigt och avgörande steg är att den förälder som har utsatt sitt barn ska erkänna för sig själv och barnet vad som faktiskt har hänt. Först då finns förutsättningar för förändrat beteende och möjlighet att återuppbygga den tillit som har raserats hos det utsatta barnet. ska vara en progressiv röst när det gäller att stärka barns position som juridisk person och rättighetsbärare. Varken eller Merziah finns kvar hos oss. Men det finns många barn runt om i vårt land som lever med just en sådan rädsla som de barnen kände innan de förlorade sina liv. När vi talar om polygama äktenskap är lagstiftningen en viktig del i att sätta ned foten. Men när det gäller majoriteten av de kvinnor jag har mött som lever i polygama äktenskap har äktenskapen aldrig registrerats. Och det är äktenskap som har ingåtts i . Det finns alldeles för dålig information, stöd och upplysning från samhället om att rätten till skilsmässa, som vi har talat om här , ska gälla alla. 31 (MP): Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i betänkandet i dess helhet. Hur man väljer att leva sitt liv och bilda sin familj och vem eller vilka man väljer att älska ska politiken inte lägga sig i, så länge ingen far illa. All kärlek är nämligen bra kärlek. Samhället har dock ett oerhört stort ansvar när en person far illa eller utsätts på grund av att någon annan anser sig ha rätten till just den personen, att denne ska vara en del av deras liv, eller på grund av strukturer. Därför konstaterar utskottet i detta betänkande att polygama äktenskap är en icke önskvärd företeelse och att det är angeläget att sådana äktenskap vägras erkännande eller på annat sätt inte tillåts i . Det står också vi bakom. Regeringen har tillsatt en utredning, Strängare regler om utländska månggiften, som har lämnat ett förslag. Det är just nu ute på remiss. Inga månggiften ska fortsättningsvis kunna godkännas i . Det är också oerhört viktigt att säkerställa att den som är att betrakta som svagare part i ett polygamt äktenskap får det rättsliga skydd som krävs i sammanhanget. Hur det ska gå till är nu upp till regeringen att utforma. Jag vill framhålla att det är viktigt att lyssna på remissinstanserna som ska lämna sina synpunkter i frågan. Vi vill att regeringen möjligt återkommer till med ett förslag till skärpt lagstiftning mot utländska polygama äktenskap. Det behöver också säkerställas att de kvinnor som befinner sig i en oerhört utsatt situation får möjlighet att ta sig ur den. Därför tillkännager utskottet att regeringen möjligt bör återkomma till med sådana förslag. Familjerättsbetänkandet innehåller ytterligare ett förslag på tillkännagivande, som ett enigt utskott står bakom. Regeringen bör ta initiativ till en översyn av reglerna om vårdnadsöverflyttning och adoption vid familjehemsplaceringar. Alla barn har rätt till ett tryggt hem. Alla barn har rätt till kärlek och omtanke. Alla barn har rätt att knyta an till vuxna som bryr sig om dem. Trots att vi vet att många barn far illa i har märkligt lite gjorts åt det . Det är dessvärre inget nytt problem, men det är ett problem som vi måste få bukt med. Uppskattningsvis 200 000 barn i växer upp i hem där det förekommer våld. Ca 100 000 ungdomar i drabbas av hedersrelaterat våld och förtryck och får helt enkelt inte själva bestämma över sina liv. Att växa upp i hem där det missbrukas alkohol och droger innebär också en stor utsatthet för många barn och unga i . I dessa coronatider då många uppmanas att stanna hemma, jobba hemifrån och vara hemma mer får vi oroväckande signaler om att våld i hemmet ökar. Det görs just nu insatser mot detta. Men min oro för de barn som lever i en utsatt situation ökar. Tusentals barn i har vårdnadshavare som inte klarar av sin viktigaste uppgift: att ge omtanke och omvårdnad till sina barn. Det kan handla om korta perioder då livet faller samman. Men i vissa fall kan problemen vara långvariga. Vi är alla olika. Vi är alla människor. Och livet kan drabba oss hårt. Det betyder inte att vi är dåliga eller onda. Men samhället ska och måste finnas där för alla som behöver hjälp. Samhället måste också prioritera barnets situation. Oavsett anledning måste samhället prioritera att barn ska få en trygg uppväxt i ett hem där vuxna bryr sig och tar hand om barnet. Barnen är vår framtid. Socialtjänster och socialnämnder runt om i har en svår men oerhört viktig uppgift när det gäller att avgöra när det är bäst för barn att bo i ett annat hem. De har flera verktyg i sin låda. Det kan handla om flyttningsförbud om en återförening eller hemflytt bör skjutas på kortsiktigt. De har möjlighet att skjuta över vårdnaden från de biologiska föräldrarna till familjehemsföräldrarna, en så kallad vårdnadsöverflyttning. De kan också titta på möjligheten till adoption i . Alldeles för många barn som är i samhällets vård – i familjehem, jourhem eller andra lösningar – tvingas ofta flytta runt. Det är inte ovanligt att dessa barn under uppväxten kan ha bott i tre fyra olika familjehem. Enligt om nationella adoptioner av barn i familjehem var ungefär 9 000 barn placerade i familjehem. En fjärdedel av dem hade varit placerade eller längre. Cirka 800 barn hade varit placerade eller längre. , genomfördes dock bara 246 vårdnadsöverflyttningar och endast 14 adoptioner till familjehemsföräldrarna. Exakt hur dessa siffror ser ut vet vi inte, vilket är olyckligt. Men det är tydligt att vårdnadsöverflyttningar och adoption inte används i den utsträckning som behövs. Vi vill skapa en riktig förändring för några av de allra mest utsatta barnen. Då är vårdnadsöverflyttning och adoption rätt väg att gå. När ett barn är placerat i familjehem och har knutit an till denna familj och när det inte verkar troligt att vårdnadshavarna kommer att kunna ta sitt föräldraansvar inom överskådlig tid är det för samhället att agera. Det är oerhört bra och jag är tacksam för att vi har en bred politisk enighet om att stå upp för dessa barn och deras rätt till skydd och hjälp och en trygg uppväxt. Deras rätt ska väga lika tungt som, om inte tyngre , föräldrarnas rätt till sina barn. Barn är också människor. Barn har också rätt. 32 (S): Det är alltid en utmaning att vara sista talare i en debatt där det finns väldigt många engagerade ledamöter i utskottet. Vi märker också att det finns en relativt stor samsyn i många av de viktiga frågorna, även om det kan skilja en aning i detaljerna. Särskilt när det gäller barns rätt finns ett stort engagemang. Det framgick bra när till exempel Tenfjord Toftby och höll sina anföranden. Som jag uppfattat det förs inom alla partier diskussioner om barns rätt i förhållande till föräldrarnas rätt. I mitt parti diskuteras ofta barns ställning i förhållande till föräldrarnas. Vi tycker att dagens lagstiftning är gammalmodig jämfört med hur vi ser på barn och med framför ögonen. Vi diskuterar till exempel att det finns en föräldrabalk, men det finns ingen barnbalk. Barn har setts och ses ibland fortfarande som om de är föräldrarnas ägodelar. Som förälder kan man rent av bete sig skadligt för barnet men ändå ha många rättigheter, medan barnets rätt till ett trygg uppväxt kommer i skymundan. Samhället kan ibland vara lite naivt i sin syn och tro på att alla föräldrar gör det bästa för sina barn. Vi präglas av synsättet att föräldrar absolut kan brista i sitt ansvar, men de är ju ändå barnets föräldrar. Ja, de kanske vill sitt barns bästa, men av olika skäl förmår de inte att erbjuda det. Att vilja räcker inte. Upprepade gånger i dagens debatt har med rätta nämnts att det finns skeenden med barn som har berört oss djupt. Bedömningar har gjorts på ett sådant sätt att de har fått de värsta tänkbara konsekvenserna för barnen. Jag tror att alla som har jobbat nära barn och unga har känt oro för hur ett barn har det hemma. Vi måste orka ta vuxna beslut vid sådana fall. Jag har arbetat som lärare. Där är direktivet att anmälan ska lämnas vid minsta oro. Det är helt rätt. Men jag vet också hur man våndas i denna fråga. Finns det risk för att man har missuppfattat situationen? Kan det finnas risk för att det blir ännu sämre för barnet om jag gör en anmälan och någon börjar rota i det hela? Det är väldigt känsligt att ifrågasätta föräldrars beteende, men för alla barns skull måste vi orka. Detta är ett svårt och känsligt ämne. Mycket av vad detta handlar om ligger egentligen inte på civilutskottet utan på socialutskottet. Det som sker utanför är dock inte direkt uppdelat utskottsvis. Därför har jag precis som flera andra velat ta upp lite om detta. Jag vill även säga något om de områden inom familjerätten där arbete pågår. Jag tänkte ta upp främst fyra saker. tillsatte regeringen en utredning som ska se över reglerna för gode män och förvaltare. Syftet är att komma till rätta med brister som har uppmärksammats. Det är något som har varit efterfrågat, och vi har också tagit upp detta tidigare i debatterna om familjerätt. I utredningsuppdraget anges att man bland annat ska titta på hur rekryteringen av kompetenta ställföreträdare kan underlättas, i vilka fall professionella ställföreträdare kan utses och hur ställföreträdare kan få bättre stöd under pågående uppdrag. Man ska även se på upprättande av ett nationellt ställföreträdarregister. Utredningen ska redovisas senast .