prot · H70960 · 2020-01-17 00:00:00 — Ett effektivare stöd bidrar till en fortsatt hög byggtakt när det gäller bostäder med relativt lägre hyror i hela landet. 11 (KD): Vi har en alltför låg byggnationstakt i . Enligt prognoser kommer 50 000 bostäder att påbörjas , vilket är betydligt lägre än de 65 000–70 000 som prognoserna säger att vi bör bygga. är byggnationen snedvriden i så måtto att hälften av dessa bostäder är hyreslägenheter, när vi vet att sju av tio vill äga sitt eget boende. vet vi att de reformer som regeringen gjorde under den förra mandatperioden och som redovisas i svaret nästan uteslutande är inriktade på att öka byggnationen av hyreslägenheter och försvåra byggandet och ägandet av det egna boendet. Jag skulle vilja fråga ministern: det en ideologisk plan från regeringens sida som gör att man anser att det ägda boendet inte ska få samma möjligheter till reformer som hyreslägenheten? Den skattereform som det hänvisas till i svaret har vi publikt inte sett någon aktivitet i. En skattereform borde rimligen ta tid och inbegripa en bred majoritet i , vilket bör innebära att arbetet bör starta för att hinnas med . När beräknar ministern att arbetet med skattereformen kommer igång på allvar? Jag noterar även att ministern anser att investeringsstödet är en stor del av regeringens nya bostadspolitik, som ska öka antalet bostäder som byggs i . Jag kan bara konstatera att investeringsstödet inte är någon bostadspolitisk åtgärd, utan det är en företagspolitisk åtgärd eftersom stödet går direkt in i resultatbalansen för företagen. Om man hade haft ambitionen att bedriva bostadspolitik hade det varit stöd, bidrag och reformer som riktar sig till kunden gällande bostäder, det vill säga se möjligheterna till det som jag i min interpellation tar upp – att undersöka möjligheterna att införa bospar eller startlån, eller kanske, en bra dag, införa båda för att skapa lite bostadspolitik. Ministern har sagt sig vara positiv till bospar, och att i ett interpellationssvar hänvisa till budgetsvårigheter och avvägningar mellan olika poster har jag förståelse för. Men när bara ministern och jag är här och lyssnar borde vi väl kunna vara lite mer personliga och komma överens. Det där med bospar och startlån är väl ganska bra – vi kan väl köra med det? Jag måste ändå säga att jag är positiv till anslaget i en del av svaret – att försöka titta på andra former för ägande och delaktighet utanför de traditionella. Vi måste, precis som ministern skriver, försöka hitta former som passar medborgaren och dess situation. Jag skulle vilja skicka med två former som jag har tittat på en del, som jag skulle vilja se betydligt mer i och som jag tror passar ganska många. Jag tror att vi skulle kunna införa hyrköp, där en del av hyran går till att köpa bostaden. Den som undertecknar ett hyrköpsavtal undertecknar också avtal om egen förvaltning och renovering av bostaden för att kunna sänka sin hyra och öka avsättningarna till bostadsköpet. Den som flyttar innan bostaden är helt betald blir utköpt av hyresvärden eller av en ny köpare. Vi kan också utveckla delägarmetoden. Med delägarboende möjliggörs ägande i ett hyreshus via avtal, och man kan kombinera fördelarna med hyresrätten och bostadsrätten. En del bostäder kan säljas direkt för att minska uppbundet kapital. Övriga lägenheter är hyresrätter, och alla boende betalar för den gemensamma förvaltningen . Förutom de frågor jag hade tidigare skulle jag vilja fråga bostadsministern: ser inte ministern en möjlighet att införa bospar och startlån , när i princip alla partier i riksdag kan tänka sig att titta närmare på detta? 12 Statsrådet (MP): Det blev ett ganska brett inlägg med många olika pusselbitar och fler än de två frågor som ställde i interpellationen. Låt oss börja med byggandet. Vi kan gemensamt konstatera att byggandet nu är på ungefär den dubbla nivån jämfört med vad det var som Alliansen hade regeringsmakten och hade ansvar för bostadspolitiken. Det är lätt att vara kritisk i opposition, men det gäller att visa att man kan göra skillnad i majoritet, när man har ansvaret. Jag är stolt över att vi har kunnat behålla en hög byggtakt under alla våra tidigare och att det fortsatt är så, jämfört med det historiska genomsnittet när det gäller byggande. Sedan är inte bostadsbyggande hela svaret på den bostadsbrist som finns, utan vi måste hitta många lösningar för att få till ett bra boende för alla, vilket är regeringens mål. Jag måste starkt bemöta beskrivning av investeringsstödet. Den är helt enkelt felaktig. Att säga att investeringsstödet inte har en bostadspolitisk effekt tycker jag faktiskt är att inte lyssna till de många kommuner och kommunala bolag som använder investeringsstödet för att bygga och som säger att de utan investeringsstödet inte hade byggt så mycket, inte hade byggt till samma pris och inte hade åstadkommit det byggande de nu gör. Jag tycker inte att man lyssnar till eller förstår alla dem som genom investeringsstödet nu får tillgång till en hyreslägenhet med en rimlig hyreskostnad. Jag är överlag bekymrad över att i sin iver att prata för ägande på bostadsmarknaden pratar ned hyresrätten som boendeform. Detta tycker jag är något som borde fundera över – vilket ansvar man tar. Det är ändå så, traditionellt, att för den som inte har en stor förmögenhet eller en stor inkomst är hyreslägenheten en bra boendeform, och det är många, inte minst unga, som gärna skulle ta en hyreslägenhet om de fick tillgång till en sådan. Därför är det svårt för mig att förstå hur man kritiskt kan säga att insatser för att öka hyreslägenheter på marknaden skulle vara, som det låter, något negativt ur synvinkel. Vi vet också, vilket är en självklarhet för alla som följer bostadsmarknaden, att hyresmarknaden och den ägda marknaden hänger ihop. Om fler har möjlighet att flytta in i ett hyrt boende minskar trycket på det ägda boendet och priserna skenar inte så som de har gjort , inte minst under de år som vi hade en borgerlig regering. Jag tycker att det finns en fara i att förenkla resonemangen och, som tenderar att göra i sina interpellationer, bara beskriva det som att ägande är en källa till rikedom och lycka. Det har varit en tioårsperiod bakåt där det har varit väldigt snabbt ökande priser, särskilt i våra storstadsområden, och där det i princip har varit så att man har tjänat pengar bara på att bo, vilket inte är något som ska tas för givet – att det kommer att vara så och heller inte att det har sett ut så tidigare. Låt oss komma ihåg att , när vi också hade en borgerlig regering, fick vi en svår ekonomisk kris i där bostadspriserna sjönk, arbetslösheten steg och människor var tvungna att lämna sina bostäder. De hade höga lån, priset på bostaden sjönk kraftigt och de var tvungna att sälja men ha kvar lånen. finns det människor som lever med skulder som de inte har lyckats arbeta av. Låt oss se till att vi inte förenklar. På låter det som att alla ska ha möjlighet att ta lån för att flytta in i ett ägt boende, oavsett vilka inkomster man har. Vi har sett väldigt svåra situationer som har uppstått genom den typen av tänkande. Låt oss inte gå tillbaka till det spåret igen. Detta är ett område som inte förtjänar att förenklas, utan vi behöver jobba med en bredd av åtgärder när det gäller bostadspolitiken. Att se till att vi får en bra hyresmarknad är en viktig del av en fungerande bostadsmarknad. 13 (KD): Bostadsministern och jag har olika sätt att se på investeringsstödet. Det är solklart. Jag hävdar med bestämdhet att stödet inte har några bostadspolitiska effekter när det gäller att fler bostäder de facto byggs. Givetvis byggs bostäder – hyreslägenheter. Det byggs hyreslägenheter som är billigare därför att företagen får ett stöd. Men om man tittar på fakta från ser man att bostadsbyggandet och antalet färdiga bostäder minskade 2018 och 2019. Prognoserna är att de fortsätter att minska. De prognoser som finns visar också att de minskar, detta trots att vi har ett investeringsstöd. Vi kan också vara överens om hur det tar att planera och bygga en bostad. Det tar mellan fem och . När det gäller det stora bostadsbyggandet som skedde i början av förra mandatperioden kan man alltså på något sätt hänvisa till den dåvarande alliansregeringen. De siffror för byggandet som sjunker är enbart den regering som satt under den förra mandatperioden och som sitter ansvarig för. Vi kan också diskutera om det ägda boendet är bäst eller inte. Men fakta visar en sak, nämligen att det ägda boendet är mest ekonomiskt fördelaktigt för alla människor. Att äga en bostad framåt är mycket billigare för den enskilde, även för ungdomar, än att bo i hyresrätt. När man bor i hyresrätt betalar man de facto någon annans vinst, förutom alla investeringar som görs i hyresfastigheten. Därför är jag mån om att människor ska kunna välja mellan hyresrätt och ägt boende. Sedan kan man ha hyresrätt och ägt boende i olika former, precis som jag försökte tala om i mitt förra inlägg. Men människor ska ha möjlighet att välja det ägda boendet om de vill. Min fråga till ministern var därför: Väljer man av ideologiska skäl att göra reformer som bara gynnar hyresrätterna i , eller ser man också möjligheter att göra reformer som gäller det ägda boendet? Då tänker jag på till exempel bosparande och startlån. Ministern och jag har varit överens om att bosparande faktiskt kan vara ett bra koncept för . Men jag ser inte att det tas några steg framåt för att detta ska kunna göras. Det kan inte bara vara finansministern som bestämmer vilken bostadspolitik som vi ska ha i . Jag tror faktiskt att bostadsministern har en möjlighet att vara med och styra bostadspolitiken i . Jag har tilltro till att bostadsministern kan se de reformer och de möjligheter som både bosparande och startlån har. Men det krävs att vi också får ta ställning till sådana förslag i kammaren. 14 Statsrådet (MP): Jag tycker att man ska akta sig för att göra förenklade historiebeskrivningar och påstå att man har en kristallkula och därmed kan se vilken utveckling det har blivit med olika alternativ. Att säga att det är på grund av investeringsstödet som bostadsbyggandet minskar eller att säga att bostadsbyggandet skulle ha minskat mer om vi inte hade haft investeringsstödet eller liknande är någonting som varken eller jag kan svara på. Det som vi vet är att när de kommuner och de kommunala bolag som faktiskt bygger bostäder i svarar på frågan säger de att investeringsstödet gör skillnad och att de bygger mer med investeringsstödet än vad de annars skulle ha gjort. borde lyssna på dessa röster också. Jag tycker att det ägda boendet har en mycket viktig roll att fylla på svensk bostadsmarknad. Jag tycker att det i grunden ska vara så att individen själv ska bestämma vilket boende som passar just hans eller hennes preferenser. Jag känner många som tycker att hyreslägenheter passar alldeles utmärkt för deras preferenser. De har inte stor lust att ta hand om allt som det innebär att äga och sköta en fastighet. Många andra tycker att det ägda boendet passar deras villkor mycket bra. Låt oss inte stå här i och bestämma vilket boende som människor ska ha. Däremot tycker jag att det är ansvarslöst om man försöker driva en linje där man säger att alla människor ska ha möjlighet att köpa ett boende där de har lust och som passar dem bra och att staten då ska ha som uppgift att alltid se till att människor kan ta lån, oavsett om de har de ekonomiska förutsättningarna att bära dessa lån. En sådan politik har vi sett effekterna av. Vi har sett effekterna av den i , då den ledde till ekonomisk kris. Den har också lett till att väldigt många har hamnat i en enormt svår skuldsättningsproblematik, till exempel många unga. Låt oss inte, , sätta fler unga i denna situation. Det borde vara ett ansvar som vi kan ta tillsammans. Vi har sett vilka effekter ett sådant tänkande kan få på både nationell och internationell nivå. Jag vill påminna om att hela den finanskris som startade i hade sin bakgrund i det som kallades subprimelån, det vill säga att bostadsmarknaden och framför allt lånesektorn gav bostadslån till personer som inte hade kapacitet att bära kostnaderna för lånen. Det ledde till att många människor i blev vräkta från sina fastigheter. De förlorade sitt boende som de tagit stora lån för. Det ledde dessutom till att vi fick en internationell finanskris som också har skadat våra ekonomier och väldigt många medborgare i våra länder mycket svårt. Förenkla inte denna problematik! Låtsas inte som att man kan vara alla goda gåvors givare och att man kan ge lån till alla människor oavsett om de har den ekonomiska bärkraften att faktiskt betala tillbaka dessa lån! Det är inte en tjänst, vare sig till bostadsmarknaden, till ekonomin eller till den enskilda medborgaren. Självklart ska vi göra vad vi kan för att ge människor möjlighet att få ett bra boende. Vi gör det genom ett stort antal åtgärder som finns med i januariavtalet. Vi gör det genom reformer i budgeten, till exempel det startstöd som finns för byggemenskaper som gör att människor, inte minst unga, kan gå tillsammans och starta upp planeringen för ett bostadsbyggande – ett projekt som passar för deras förhållanden. Det är ett fenomen som vi ser i andra länder, till exempel i , som har tagit en stor del av nybyggnationen på de lokala marknaderna. Det är någonting som vi också tror har en stor potential även för . Det skapar en ny kanal för bostadsbyggande som verkligen behöver. Men det är också viktigt att se till att vi inte knuffar över den ekonomiska risken på de enskilda människorna och sätter människorna i en ekonomisk situation som de i slutändan inte klarar av att ta ansvar för. Det är inte ett sätt att lösa människors problem. Det kan i värsta fall faktiskt vara ett sätt att skapa problem för människor, där de i slutändan blir sittande utan bostad men med en fullständigt ohållbar ekonomisk situation. Vi ska göra vad vi kan för att ge människor möjlighet att skapa det boende som de själva vill ha. Om människor vill välja en hyreslägenhet ska vi skapa möjligheter för människor att göra det. Men vi ska inte heller sätta människor i risker som de inte klarar av. 15 (KD): Jag vill påstå att jag inte har någon kristallkula utan jag använder de fakta som finns, bland annat från , som visar hur utvecklingen har varit när det gäller bostadsbyggandet i . Då kan man läsa om hur det varit 2018 och 2019 och prognoserna . Det behövs ingen kristallkula för det. Det är bara att läsa vad skriver och de siffror som finns. Jag håller med ministern om att inte ska stå och bestämma vilken typ av boende svenska medborgare ska ha. Men vi måste också ge människor förutsättningar att välja boende. Ministern påstår att jag skulle vilja att alla ska kunna ta lån för ett boende. Det är inte det jag säger. Men de kreditrestriktioner som har införts av er regering har gjort att allt fler människor får avslag på sina låneansökningar. Det betyder att kreditrestriktionerna gör att allt färre ungdomar kan köpa sin egen bostad. Det måste även ministern kunna se. Det finns siffror på det. Jag tror att vi måste ta detta på allvar och se över kreditrestriktionerna. Vi säger inte att kreditrestriktionerna ska försvinna, men de måste ses över på ett eller annat sätt. Om man ser över kreditrestriktionerna tillsammans med bosparande och startlån blir det en rörlighet på bostadsmarknaden. De som vill ha hyresrätter ska givetvis kunna få det. Men faktum är att undersökningar visar att sju av tio vill äga sitt boende. Men det byggs inte så att sju av tio kan ha ett eget boende. De reformer som ministern talar om är inriktade på att det ska byggas fler hyresrätter i , och detta har ministern inte motsagt. Därför ställer jag samma fråga som jag ställde från början: Är det av ideologiska skäl som denna regering inte gör några reformer för att skapa fler bostäder för ägt boende utan bara inriktar sig på hyresrätter? 16 Statsrådet (MP): Det sista är en rent felaktig beskrivning. Det är inte så att vi bara gör reformer som gäller hyresboende. Vi ser nu också att byggandet på bostadsmarknaden faktiskt ligger på en nivå som är mycket långt ifrån vad som klarades av med borgerligt styre. Det ligger på ungefär den dubbla nivån. Det är någonting som vi båda borde tycka är en positiv utveckling snarare än en negativ utveckling. Jag bekymrar mig också över att inte klarar av att ta ansvar för gemensamma reformer. Det första amorteringskravet infördes med bred samsyn i riksdag. Även stod bakom detta förslag. Det berörde av de nya bolåntagarna och innebar att man inte ska ta för stora risker i förhållande till värdet på den bostad man köper. borde kunna ta ansvar för en reform som de själva var med och drev igenom. Det andra amorteringskravet som innebär att man inte ska ta för stora risker i förhållande till sin inkomst berör av de nya bolåntagarna. Det är alltså en ganska liten grupp som över huvud taget berörs av denna reform. Att utmåla det som något slags dråpslag är överord som inte har fäste i verkligheten. Vi kommer att fortsätta arbeta för att skapa en bättre bostadsmarknad. Vi kommer att fortsätta arbeta för att fler som vill ska kunna välja hyreslägenheter. Vi kommer också att fortsätta arbeta för att fler ska kunna köpa sin bostad, för vi tycker att det är viktigt. De reformer som nämner är jag beredd att titta vidare på och arbeta vidare med. Men vi kommer inte att föregripa budgetprocessen. Men jag kan konstatera att om det vore så enkelt som nu ger sken av borde det kanske ha genomförts som hade ansvar för bostadspolitiken. Men det gjordes inte. Uppenbarligen kanske det inte var så enkelt som det verkar i opposition. Man kan lite spetsigt fråga om kanske är bättre i opposition än i majoritet när det gäller bostadspolitiken. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 6 Svar på interpellation 2019/20:218 om insatser mot hedersvåldet 17 Statsrådet (MP): har frågat mig om jag avser att ta fram förslag på hur statistik över hedersförtryckets omfattning i kan redovisas och hur regeringen ser på ett snart inrättande av en verksamhet liknande brittiska Forced Marriage Unit i . Vidare har frågat mig när regeringen avser att fatta beslut om framtida placering av det nationella kompetensteamet mot hedersvåld och förtryck. Jag vill tacka , och jag delar hennes engagemang i dessa mycket angelägna frågor. Hedersrelaterade brott innebär fullkomligt oacceptabla kränkningar av mänskliga rättigheter och barns rättigheter. har regeringen därför tagit drygt 40 initiativ som är särskilt relevanta för att bekämpa detta våld och förtryck – ett åtagande som också ingår i regeringspartiernas överenskommelse med och Liberalerna. Hedersrelaterat våld och förtryck tar sig många uttryck som inte fångas upp i nationell statistik över brott, socialtjänst eller skolan. Som framhåller kunde inte genomföra en nationell kartläggning i enlighet med regeringens uppdrag 2017–2019, något jag tidigare beklagat. i har haft ett omfattande nationellt regeringsuppdrag på området som bland annat omfattar kunskapsutveckling. Myndigheten arbetar med en kartläggning av kommuners kännedom om bortförda personer i en hederskontext. En annan aktuell insats är införande av en särskild markering för brott med hedersmotiv i myndighetens it-stöd för brottsutredningar. Därtill har regeringens uppdrag att genomföra fördjupade uppföljningar av de jämställdhetspolitiska delmålen, inklusive målet om mäns våld mot kvinnor, som innefattar hedersrelaterat våld och förtryck. Brittiska Forced Marriage Unit är i likhet med det norska kompetensteamet mot tvångsäktenskap, könsstympning och negativ social kontroll en operativ funktion vid nationella myndigheter. De arbetar med enskilda ärenden om personer som är nödställda utomlands eller som riskerar att föras utomlands för att giftas bort med mera. Den närmaste svenska motsvarigheten till dessa funktioner är konsulära och civilrättsliga enhet som, i nära samverkan med främst , hanterar ärenden där personer bosatta i blivit nödställda i en hederskontext utomlands. Regeringen har permanent förstärkt enhetens arbete för denna målgrupp. Den verksamhet som här benämns det nationella kompetensteamet arbetar inte med individärenden och tillhör i , som är en regional myndighet. har dock ett nationellt uppdrag att motverka hedersrelaterat våld och förtryck genom stöd till andra aktörer. Regeringen har uppdragit åt Myndigheten för vård- och omsorgsanalys att utvärdera arbete med beaktande av verksamheter i ett urval av jämförbara länder, såsom , och . Syftet är att ge regeringen underlag för beslut om inrättande av ett permanent nationellt, sektorsövergripande uppdrag i arbetet mot hedersrelaterat våld och förtryck. Myndigheten för vård- och omsorgsanalys ska redovisa utvärderingen . Sammanfattningsvis bedriver regeringen ett omfattande arbete mot hedersrelaterat våld och förtryck, men med insikt om att betydande utmaningar kvarstår. Bland annat har det nationella uppdraget vid i fått en kraftfull ekonomisk förstärkning. 18 (KD): Tack för svaret, statsrådet! Vi är säkerligen överens om att detta är en jätteallvarlig och viktig fråga där vi måste göra allt vi bara kan. Det är därför jag har begärt den här interpellationsdebatten och ställt tre frågor. Att bekämpa hedersförtrycket är som jag ser det en av viktigaste jämställdhetsfrågor just . Problemet ökar i omfattning; en undersökning vid gällande storstäderna , och visar att var sjätte niondeklassare lever under hedersförtryck. En stor andel av dem har också utsatts för våld. Detta kräver aktiva åtgärder från samhället – från staten. är statistiken över hedersförtryckets utbredning bristfällig. Ingen vet hur utbrett det är, vilket är allvarligt om vi ska kunna förebygga hot och våld i hederns namn. Ytterst få kommuner har kartlagt omfattningen. Som ministern sa fick uppdraget att undersöka omfattningen, och kom beskedet att kartläggningen inte gick att genomföra. Det finns inga möjligheter att kontinuerligt inhämta underlag om omfattningen från kommuner, regioner och myndigheter, och det finns heller inga säkerställda mätmetoder. Jämställdhetsminister svarar på min interpellation att hon beklagar att sagt att det inte går att göra undersökningarna. Men nöjer sig jämställdhetsministern med det? Är det inte dags att, som föreslår, börja se till att ta fram mätmetoder för att vi ska kunna se omfattningen av hedersvåldet och agera på rätt sätt? Ministern menar att ska kartlägga kommuners kännedom om bortförda barn och personer i en hederskontext. Det är ju bra, men den statistiken räcker inte. Vi behöver bredare information om läget. Kan ministern alltså ge något konkret svar till – och till oss här – gällande hur de ska kunna börja ta fram statistiken? Vad kan de få för nytt uppdrag? Om vi känner till problemen kan vi nämligen agera på rätt sätt för att förebygga dem. När det gäller min fråga om det nationella kompetensteamet mot hedersrelaterat våld och förtryck vid i tycker jag kanske att ministerns svar är lite otydligt. Vi i markerade tydligt i vår budgetmotion att vi vill se att verksamheten i permanentas. Som det är nu slutar deras uppdrag , det vill säga . Vi har ett yrkande, som behandlas i arbetsmarknadsutskottet, om att permanenta verksamheten. Även och visade sig ha ett liknande yrkande. Min fråga i interpellationen var om statsrådet anser att verksamheten i ska permanentas. Svaret jag får är att man nu håller på att ta fram ett underlag för permanentning, men det sägs inget om placeringen. Ska verksamheten placeras i ? Kan statsrådet ge besked i placeringsfrågan? 19 Statsrådet (MP): Jag vill återigen tacka för att hon lyfter dessa oerhört viktiga frågor. Jag välkomnar verkligen det. När det gäller statistik har jag , även som kommunpolitiker under den förra mandatperioden, haft inriktningen att det är oerhört viktigt att ha siffror. Vi behöver kartläggningar, och vi behöver veta hur problematiken utvecklas – precis det som riksdagsledamoten lyfter. Vidtar vi åtgärder som leder till några resultat?