prop · H80362 · 2020-12-30 00:00:00 — sammantagna bedömning utifrån dessa känslighetsanalyser är att de resultat som modellen för mätning av resurseffektiviteten visar inte tycks vara förknippade med några allvarliga mätfel som snedvrider de beräknade effektivitetstalen. Vidare tyder känslighetsanalysen på att den använda modellspecifikationen och de beräknade effektivitetstalen är relativt robusta, eftersom alternativa resurs- och prestationsmått inte påverkar resultaten på något dramatiskt sätt. För att analysera möjliga stordriftsfördelar har vi använt oss av både kvalitativa och kvantitativa metoder. Genom intervjuer fångas upp om anställda inom uppfattar att det finns stordriftsfördelar för anstalterna och vad som orsakar dessa stordriftsfördelar. Dessutom försöker vi med hjälp av regressionsanalys förklara anstalternas kostnader per plats utifrån deras storlek och säkerhetsklass. Resultaten används sedan för att beräkna en hypotetisk anstaltsstorlek där kostnaden per plats är så låg som möjligt. I ett sista steg används sedan detta resultat för att beräkna ett exempel på vad en anstaltsorganisation med denna uppskattade optimala storlek skulle kosta. När detta mått ställs mot de nuvarande kostnaderna fås en besparingspotential fram som eventuellt skulle kunna realiseras genom att endast förändra storleken på de svenska anstalterna. och regressionsanalys är två olika metoder med skilda utgångspunkter och beräkningssätt. Förbättringspotentialen som framkommer genom regressionen och räkneexemplet har alltså inget att göra med den förbättringspotential i form av resurseffektivitet som kommer från DEA-modellerna. Analysen av om Kriminalvården bedriver ett ändamålsenligt arbete med att sprida kunskap och därmed arbetar med att etablera och sprida goda arbetsmetoder utförs med information från intervjuer och Kriminalvårdens dokument. Gruppintervjuer har genomförts med anställda på och med två grupper per anstalt, ledning och personal. Totalt har tolv intervjuer genomförts på huvudkontoret och sexton intervjuer på åtta anstalter. Anstalterna valdes ut (fyra effektiva respektive fyra ineffektiva) på basis av resultaten från DEA-modellen. Strategin var i övrigt att få så stor spridning på anstalterna som möjligt. Därmed valdes två kvinnoanstalter, två anstalter i säkerhetsklass 1, fyra i säkerhetsklass 2 och två i säkerhetsklass 3. De flesta sorters anstalter finns därmed representerade i urvalet, vilket bör innebära tillfredsställande generaliseringsmöjligheter. Den statistik som används i granskningen har främst levererats av Kriminalvården. Myndigheten har dock haft svårt att leverera statistiken enligt önskemål och det har dessutom varit svårt att få klarhet i vilken statistik som Kriminalvården kunnat leverera. Detta har medfört förseningar för granskningen. R I K S R E V I S I O N E N E F F E K T I V I T E T E N V I D K R I M I N A L V Å R D E N S A N S T A L T E R Granskningen har genomförts av en projektgrupp bestående av projektledaren och projektmedarbetarna . Två referenspersoner, , docent i nationalekonomi vid Linnéuniversitetet, och , Nationella Operativa Avdelningen () på , har varit knutna till projektet och gett synpunkter på såväl ett granskningsupplägg som ett utkast till granskningsrapporten. Företrädare för () och Kriminalvården har fått tillfälle att faktagranska och i övrigt lämna synpunkter på ett utkast till granskningsrapporten. 18 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N I detta kapitel beskrivs inledningsvis hur anstalterna har förändrats i utformning . Vidare redogörs för Kriminalvårdens organisationsförändringar och hur deras anstaltsfastigheter förvaltas. Slutligen beskrivs hur intagna placeras på olika anstalter och deras olika sysselsättningar under verkställigheten. Anstalternas utformning har förändrats och påverkas av politiska strömningar kring hur kriminalvård bör utformas. infördes cellfängelsesystemet, –60-talen tillkom industriverksamheter i anstalterna och inriktningen ändrades till att de intagna skulle sitta i gemensamhet i stället för celler. infördes anstalter med mer behandling och lägre säkerhet. Efter att regeringen och 2007 angav som inriktning att anstalterna ska vara större och färre har ett arbete bedrivits i den riktningen (det fanns 57 anstalter 2005, mot 2019).25 Det har tidigare förekommit både perioder då man har gått mot större anstalter och perioder med fokus på mindre anstalter. Kriminalvården har också bedrivit ett arbete för att differentiera anstalterna och skapa flexibilitet där olika avdelningar ska kunna hantera olika behandlingsuppdrag och säkerhetsregimer och även kunna användas som häkte.26 har det även tillkommit högsäkerhetsenheter med så kallade säkerhetsplatser på anstalterna , Kumla och Saltvik. Säkerhetsplatserna är avsedda för intagna när det behövs för att förhindra allvarlig brottslig verksamhet under anstaltsvistelsen eller när det finns varaktig risk för rymning eller fritagning och den intagna är särskilt benägen att fortsätta brottslig verksamhet. Intagna som sitter på dessa säkerhetsplatser kräver särskilda arrangemang för säkerhet och omhändertagande under verkställigheten. Beslut om placering på säkerhetsavdelning regleras i lag.27 Kriminalvården hade i genomsnitt 48 säkerhetsplatser tillgängliga: 24 platser på anstalten och 24 platser på anstalten Kumla.28 Saltvik hade tillgång till 24 platser där dock inte alla används som säkerhetsplatser. Det är upp till Kriminalvården att besluta hur man bäst använder sig av dessa platser och om det inte finns behov av att använda 25Ju 2001/1028/; Ju 2003/1147/; Ju2003/1670/; Ju 2007/6066/och SOU 2009:13, s. 103. 26Kriminalvården, Kriminalvårdens budgetunderlag 2010, 2010, s. 24–28; SOU 2005:54, s. 300; SOU 2009:80, s. 40. 272 kap. 4 § och 13 kap. 1 § fängelselagen (2010:610). 28Kriminalvården, Kriminalvårdens årsredovisning 2018, 2019, s. 43. R I K S R E V I S I O N E N E F F E K T I V I T E T E N V I D K R I M I N A L V Å R D E N S A N S T A L T E R säkerhetsplatserna till sitt ursprungliga ändamål kan de till exempel användas till häktesplatser eller normala anstaltsplatser.29 är anstalterna indelade i tre säkerhetsklasser (1–3 där 1 är den högsta). fanns det sex säkerhetsklasser (A–F), som infördes . Den nya indelningen skulle ge ökad flexibilitet i platsutnyttjandet när varje säkerhetsklass fick ett bredare spektrum av anstalter.30 Kriminalvården planerar att dela in anstalterna i fyra klasser31, vilket förmodligen har att göra med den bristande precision som uppkommer med endast tre klasser. Exempelvis har det förekommit under våra intervjuer att företrädare för vissa anstalter hävdat att anstalten egentligen är på gränsen till en annan säkerhetsklass, vilket indikerar att klassningen inte riktigt fyller alla funktioner som behövs. 2.2 Kriminalvårdens organisering av anstalterna Anstalterna är organiserade i verksamhetsområden som kan bestå av en eller flera anstalter och eventuellt ett häkte. Exempelvis är anstalten ett eget verksamhetsområde medan verksamhetsområdet inrymmer anstalterna och samt häktet i . Det finns också anstalter som organiserats med ett häkte i direkt anslutning till anstalten, nämligen , Salberga, Saltvik, Storboda och . var Kriminalvården uppdelad i en kriminalvårdsstyrelse (med ett huvudkontor och fem regionalkontor), trettiofem regionala, fristående kriminalvårdsmyndigheter och Transporttjänsten. Kriminalvårdsmyndigheterna drev både anstalter, häkten och frivård inom sin region.32 2006 slogs dessa ihop till en myndighet indelad i sex regioner där den centrala nivån ansvarade för det strategiska arbetet och de regionala och lokala nivåerna utförde det operativa arbetet. Den regionala nivån skulle leda och styra arbetet vid anstalterna.33 Syftet med omorganisationen var att skapa förutsättningar för att Kriminalvårdens resurser skulle användas så effektivt som möjligt, inklusive ökad samutnyttjning och mer flexibelt användande av resurserna, och att verksamheten skulle bedrivas med hög kvalitet. med omorganisationen sattes säkerhetsfrågorna i fokus inom och satsningar genomfördes för att höja säkerheten och minska antalet rymningar.34 29Telefonsamtal med , verksamhetsområdeschef på anstalten Saltvik, . 30Kriminalvården, Kriminalvårdens budgetunderlag 2014, 2014, s. 18; SOU 2005:54, s. 305 f. fanns en indelning med tre typer av anstalter som inbördes kunde variera i säkerhet, och ett system med fyra säkerhetsklasser. 31Kriminalvården, Kriminalvårdens platskapacitet, 2020, s. 18. 32SOU 2005:54, s. 137. fanns det drygt 140 kriminalvårdsmyndigheter då varje anstalt, häkte och frivårdskontor utgjorde en egen myndighet (Regeringen, Lagrådsremiss Kriminalvården – en myndighet, 2005, s. 44; SOU 2009:80, s. 42). 33Regeringen, Lagrådsremiss Kriminalvården – en myndighet, 2005, s. 51. 20 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Den gamla organisationen ansågs försvåra effektiv styrning och leda till att resurserna inte användes så effektivt som möjligt samt till sämre möjligheter att omfördela arbetsuppgifter inom landet. De små kriminalvårdsmyndigheterna hade också svårt att upprätthålla kompetens på flera områden, bland annat säkerhet och programverksamhet.35 genomfördes också en intern omorganisation. Den påverkade främst den centrala styrningen av Kriminalvården genom att inrätta nio nationella avdelningar direkt under generaldirektören. Förändringen skulle leda till att kärnverksamheten leddes och stöttades effektivare.36 2.3 Kriminalvården hyr sina anstaltslokaler Kriminalvården hyr främst sina anstaltslokaler av (nedan Specialfastigheter) som är ett statligt bolag, även om andra hyresvärdar förekommer. Kontrakten löper över , vanligen . Vid investeringar och underhåll som genomförs av Specialfastigheter slås kostnaden ut på hyran och betalas av . När byggnader behöver uppföras på en fastighet som Kriminalvården hyr för att bedriva anstaltsverksamhet sker projektering gemensamt mellan Kriminalvården och Specialfastigheter. Löpande underhåll delas; Kriminalvården ansvarar för det mesta av underhållet inomhus medan Specialfastigheter sköter det underhåll som har med tak, fasad och ventilation att göra.37 I den statliga utredning av Kriminalvårdens lokalförsörjning som presenterades 2009 konstaterades att det saknades en samlad bild av omfattningen av anstaltsbeståndets renoverings- och underhållsbehov. Vidare konstaterades att kostnaderna för underhållet var höga och att anstalterna redan då hade en hög genomsnittlig ålder och var utsatta för hårt slitage.38 Utredningen argumenterade för att det ”i stället för omfattande renoveringar kan vara lönsammare att bygga om delar av anstaltsbeståndet eller att bygga nya anstalter”.39 Kriminalvården har i en nyligen publicerad rapport belyst sin platskapacitet. Problemet med eftersatt underhåll beror, enligt Kriminalvården själva, på att myndigheten tilldelats för lite medel till fastigheternas underhåll. Detta har enligt Kriminalvården lett till att lokalerna ofta är i så dåligt skick att de måste ersättas med nya byggnader.40 Huvuddelen av anstalterna har hyresavtal 2004/05:176, s. 48 f. och 75 f. 36Kriminalvårdens webbplats, Ny organisation i , kriminalvarden/nyheter/2015/januari/ny-organisation-i-kriminalvarden/ hämtad . 37Intervju med chefen för fastighetsenhet . 38SOU 2009:13, s. 118 ff. 39SOU 2009:13, s. 123. 40Kriminalvården, Kriminalvårdens platskapacitet , 2020, s. 17. R I K S R E V I S I O N E N E F F E K T I V I T E T E N V I D K R I M I N A L V Å R D E N S A N S T A L T E R som löper till 2031, men det finns anstalter som är i så dåligt skick att de inte kommer att kunna vidmakthållas i ytterligare drygt 10 år.41 Kriminalvårdens plan –2021 är att öppna ytterligare 360 platser under innevarande och , varav drygt 200 är tidsbegränsade platser. För de högsta säkerhetsklasserna förbereds en övergång till färre men större anstalter, med inriktning mot minst 200 ordinarie klientplatser. Här menar myndigheten att närhetsprincipen, det vill säga att den intagna placeras så nära hemmet som möjligt, ska vara underordnad stordriftsfördelarna. Vidare hävdar att större enheter är nödvändigt för att kunna upprätthålla kompetensen för vård av de mest krävande klienterna och för att snabbt kunna växa eller minska i kapacitet med bibehållen god säkerhet.42 I de lägre säkerhetsklasserna är myndighetens inriktning att förbereda klienterna för frigivning, nära hemorten. Anstalternas storlek behöver variera med anstalternas uppdrag, men bör av säkerhets- och sårbarhetsskäl inte vara för små.43 Sammanfattningsvis är behovet av renovering och underhåll fortsatt stort. är det svårare att genomföra nödvändigt fastighetsunderhåll på grund av den höga beläggningen vilket kan leda till stängningar av platser.44 Vidare har utdragna förhandlingar mellan Kriminalvården och Specialfastigheter i vissa fall fått nybyggnationer att gå i stå.45 2.4 Placering av och sysselsättning för intagna Kriminalvården beslutar på vilken anstalt en dömd person ska avtjäna sitt straff.46 En grundprincip är att den dömda ska placeras under så fria förhållanden som möjligt utifrån säkerhetskraven för personen.47 Om det är möjligt, med hänsyn tagen till säkerhetskraven, placeras sedan personen på en anstalt som kan erbjuda den form av sysselsättning, omvårdnad och en lämplig frigivningsplanering som Kriminalvården bedömer att den har behov av.48 I vissa fall kan behoven av behandling och skydd göra att individen får vänta tills det finns en lämplig plats tillgänglig. Om det passar kan man tillmötesgå den intagnas eventuella önskemål om placering49 som oftast rör sig om att placeras nära hemmet.50 I förarbetena till fängelselagen uttalade dock regeringen att den tidigare tillämpade så kallade närhetsprincipen, som gällt sedan 1974 års kriminalvårdsreform, inte längre har 41Ibid, s. 18. 42Ibid, s. 18 f. 43Ibid, s. 19. 44Kriminalvården, Kriminalvårdens årsredovisning 2018, 2019, s. 22. 45Intervju med chefen för fastighetsenhet . 462 kap. 1-4 §§ jfr med 13 kap. 1 § fängelselagen (2010:610). 471 kap. 6 § och 2 kap. 1 § fängelselagen (2010:610). Se även 10 § fängelseförordningen (2010:2010). 482 kap. 1 § andra stycket fängelselagen (2010:610). 491 kap. 5 § tredje stycket fängelselagen (2010:610). 50Intervju med Kriminalvårdens placeringssektion, , s. 3. 22 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Regeringen uttalade att samhällsskyddet och behovet av att upprätthålla ordningen och säkerheten inom en anstalt vägde tyngre än behovet av närhet till hemorten. Även behovet av viss sysselsättning ansågs väga tyngre eftersom det är viktigt att verkställighetstiden tas tillvara för att motverka återfall i brott.51 Efter placeringen, när den intagna påbörjar sin anstaltsvistelse, upprättas en verkställighetsplan.52 Syftet med verkställighetsplanen är att bidra till att påföljder verkställs på ett säkert, humant och effektivt sätt, att förebygga återfall i brott och att underlätta återanpassningen i samhället. En verkställighetsplan ska också inriktas på att motverka negativa följder av frihetsberövandet.53 Om personen är häktad inför att verkställigheten påbörjas kan en del planering vara gjord innan placeringsbeslutet i form av en häktesplan. Att inte delta i den anvisade sysselsättningen ses som en misskötsamhet. De intagna får ersättning för de timmar som de deltar i de planerade sysselsättningarna.54 Sysselsättningarna delas in i fem kategorier: •arbetsdrift, exempelvis arbete i industri som utförs på uppdrag åt externa aktörer, handlar ofta om montering och förpackning eller tillverkning •service, exempelvis städning och matlagning på anstalten samt underhåll av anstaltens utemiljö •vuxenutbildning motsvarande vuxenutbildning (komvux) •behandlingsprogram, exempelvis för att motverka missbruk och beroende, våld eller sexualbrott •annan strukturerad verksamhet (ASV), ett samlingsnamn för flera sysselsättningar såsom självförvaltning, praktisk arbetsträning, kloster, yoga, social träning med mera. En klient har generellt en huvudsaklig sysselsättning som kompletteras med andra sysselsättningar. De sysselsättningar som har upplevts som mest värdefulla för att minska risken för återfall i brott är behandlingsprogram och utbildning. De vanligaste sysselsättningarna är däremot arbetsdrift och service.55 2009/10:135 s. 71 f. 521 kap. 5 § fängelselagen (2010:610). Verkställigheten ska planeras och utformas efter samråd med den intagna och i samverkan med berörda myndigheter. 53Kriminalvården, – VSP, 2016, s. 11. 543 kap. 3 § fängelselagen (2010:610), Intervju Kriminalvårdens placeringssektion ; Kriminalvården, – VSP, 2016. En VSP tas fram av en VSP-utredare som i det arbetet utgår från den intagnas risk för återfall i brott och från behov. Verkställigheten planeras sedan av en VSP-utredare och utförs av en kombination av kriminalvårdare, utbildare, verkstadsförmän med flera, beroende vilka sysselsättningar som planeras in. har visat att det är ett större problem att det inte finns tillräcklig sysselsättning för de intagna (en arbetsvecka utgör , men hälften av de intagna arbetar cirka 23–) än att de vägrar delta i sysselsättningen (se , Arbete, utbildning och behandling i svenska anstalter. En studie om intagnas sysselsättning, 2015). 55Brottsförebyggande rådet, Arbete, utbildning och behandling i svenska anstalter. En studie om intagnas sysselsättning, 2015. R I K S R E V I S I O N E N E F F E K T I V I T E T E N V I D K R I M I N A L V Å R D E N S A N S T A L T E R Vilka sysselsättningar som erbjuds, och i vilken omfattning, varierar mellan anstalterna. Anstalterna kan också ha olika inriktning på sin verksamhet, exempelvis ett fokus på behandling av klienter som begått sexualbrott. 2.5 Beskrivande statistik för anstalterna I detta avsnitt görs en översiktlig beskrivning av de granskade anstalterna utifrån olika mått. Inledningsvis för att beskriva den varierande anstaltsstorleken redovisas i figur 1 antalet anställda uttryckt i helårsarbetare per anstalt som ett genomsnitt över perioden –2018.56 Figur 1 Antal anställda per anstalt i genomsnitt 2015–2018, helårsarbetskrafter Källa: Egen bearbetning av Kriminalvårdens statistik. Anstalterna skiljer sig åt kraftigt i hur mycket anställd personal de har. Anstalten med flest anställda är Kumla som i genomsnitt hade knappt 500 helårsarbetare anställda. Detta kan jämföras med Ljustadalen som i genomsnitt endast hade cirka 14 helårsarbetare. Det genomsnittliga antalet helårsarbetare för anstalterna var drygt 100 för perioden –2018. Anstalterna i säkerhetsklass 1 hade i genomsnitt drygt 240 helårsarbetare medan anstalterna i säkerhetsklass 2 respektive 3 hade drygt 90 respektive drygt 40 helårsarbetare Ett annat sätt att beskriva anstalterna är att redovisa antalet tillgängliga ordinarie platser som de olika anstalterna har. I tabell 1 redovisas antal platser för anstalter uppdelat på de olika säkerhetsklasserna . 56Den statistik som presenteras i detta avsnitt utgår från det urval av 44 anstalter som analyseras i granskningen. 24 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Tabell 1 Antal ordinarie platser per säkerhetsklass 2018 Säkerhetsklass 2 och 3 Källa: Egen bearbetning av Kriminalvårdens statistik. Den största anstalten i är Kumla, i säkerhetsklass 1, med 405 ordinarie platser , medan den minsta anstalten är , i säkerhetsklass 2, med Spridningen i antalet ordinarie platser är stor inom säkerhetsklasserna. Likaså är spridningen stor för genomsnittligt antal platser mellan säkerhetsklasserna. Anstalterna i säkerhetsklass 1 är i genomsnitt störst medan anstalterna i säkerhetsklass 3 är minst. I figur 2 presenteras antalet anställda per anstaltsplats för perioden –2018 för att belysa hur mycket personal som de olika anstalterna har per ordinarie anstaltsplats. Det är tydligt att anstalter i säkerhetsklass 3 har mindre personal i förhållande till antalet platser på anstalterna, vilket är logiskt eftersom säkerhetsarrangemangen på dessa anstalter är lägre. Högst personaltäthet per plats har anstalterna i säkerhetsklass 1 med i genomsnitt knappt 1,4 heltidspersoner per plats. I säkerhetsklass 2 är personaltätheten något lägre med drygt 1,2 heltidspersoner per plats och i säkerhetsklass 3 är motsvarande siffra cirka 0,7. För att beskriva skillnader mellan intagna på olika anstalter visas i figur 3 medianvärdena för den totalt utdömda uppdelat på olika säkerhetsklasser. R I K S R E V I S I O N E N E F F E K T I V I T E T E N V I D K R I M I N A L V Å R D E N S A N S T A L T E R Figur 2 Genomsnittligt antal anställda per ordinarie anstaltplats per säkerhetsklass 2015–2018, helårsarbetskrafter Källa: Egen bearbetning av Kriminalvårdens statistik. 26 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Figur 3 Strafftid per anstalt uppdelat på säkerhetsklass 2015–2018, medianvärden Anm.: Strafftiden är beräknad utifrån ett tvärsnitt av intagna per anstalt , mätt vid fyra specifika tidpunkter . Källa: Egen bearbetning av Kriminalvårdens statistik. R I K S R E V I S I O N E N E F F E K T I V I T E T E N V I D K R I M I N A L V Å R D E N S A N S T A L T E R Som väntat är strafflängden längst på anstalterna i säkerhetsklass 1 där de intagna i genomsnitt har en strafftid . Motsvarande siffra för säkerhetsklass 2 är medan medianen ligger på för anstalterna i säkerhetsklass 3. Det kan också konstateras att det är stor spridning i medianen för den utdömda strafftiden mellan anstalterna inom olika säkerhetsklasser. För att ytterligare belysa skillnaderna mellan anstalterna presenteras i tabell 2 kostnaden per intagen57 uppdelat på säkerhetsklass. Tabell 2 Kostnad per plats uppdelat på säkerhetsklass för anstalterna i kronor Säkerhetsklass 2 och 3 Källa: Egen bearbetning av Kriminalvårdens statistik. Genomsnittskostnaden per ordinarie anstaltsplats uppvisar stor spridning både inom och mellan säkerhetsklasserna. Att medelvärdet visar högre genomsnittskostnad för anstalter med högre säkerhetsklass är väntat. Skillnaderna är dock även stora mellan anstalterna inom samma säkerhetsklass. I säkerhetsklass 1 har anstalten med lägst kostnad en kostnad på per plats medan anstalten med högst kostnad har per plats. För anstalterna inom säkerhetsklass 2 är skillnaderna i kostnad per plats ännu större. För säkerhetsklass 3 är kostnaden per plats för den anstalt som har lägst kostnader cirka hälften jämfört med den anstalt som har högst kostnader. Sammantaget kan konstateras att det som förväntat finns skillnader både i hur stora anstalterna är och vilken sammansättning av intagna som sitter på de olika anstalterna. Detta är något som är viktigt att hantera och justera för när anstalterna jämförs med varandra i beräkningarna av resurseffektivitet. 57Kostnad per plats är beräknad med hjälp av anstalternas bruttokostnader delat med antalet ordinarie platser. 28 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N 3 Förbättringspotential för vissa anstalter Detta kapitel visar att flera av de analyserade anstalterna har en förbättringspotential för resurseffektiviteten. Det finns en stor spridning mellan anstalterna, och ett antal anstalter har stor förbättringspotential. ska resultaten tolkas med försiktighet och som en indikation på att det finns andra anstalter som producerar mer, givet resurstilldelningen. i modellen blir den genomsnittliga förbättringspotentialen något lägre. En analys av olika faktorer som kan tänkas samvariera med de beräknade effektivitetstalen visar att genomsnittskostnaden per anstalt är högre för de anstalter som uppvisar en förbättringspotential.