prop · H703119 · 2020-03-17 00:00:00 — Som en följd av att Kriminalvården, i stället för övervakningsnämnden, vid verkställighet av villkorlig frigivning här framöver ska fatta beslut om bl.a. prövotid, övervakning, föreskrift, varning och anmälan enligt 14 §, föreslås ändringar i 26 §. Ändringarna innebär att överklagandereglerna avseende övervakningsnämndens beslut i bl.a. dessa frågor tas bort. Ytterligare ändringar i 26 § föreslås också i syfte att tydliggöra att regler om processordningen vid överklagande ska tillämpas i fråga om de beslut Kriminalvården och övervakningsnämnden fattar enligt med stöd av lagen. Särskilt om elektronisk övervakning Ett nytt inslag i de regler om villkorlig frigivning som träder i kraft är att Kriminalvården under vissa förutsättningar kan besluta om elektronisk övervakning av den villkorligt frigivne (26 kap. 17 § ). I promemorian görs bedömningen att det framstår som rimligt att bestämmelsen om elektronisk övervakning av villkorligt frigivna ska tilllämpas i de internationella fall som omfattas av lagen. Som skäl för detta anförs bl.a. att redan det förhållande att svenska regler om villkorlig frigivning som huvudregel ska gälla enligt 13 § första stycket i lagen, talar för att även denna nya reglering bör tillämpas. Regeringen delar den bedömning som görs i promemorian att det bör vara möjligt för 2019/20:119 Kriminalvården att besluta om elektronisk övervakning när verkställighet överförts till . Eftersom 13 § första stycket redan hänvisar till den nya bestämmelsen om elektronisk övervakning i 26 kap. 17 § , behövs inte någon ändring i lagen för att åstadkomma detta. I 13 § andra stycket finns en begränsning som innebär att föreskrifter som kan beslutas under villkorlig frigivning i , inte får innebära en skärpning i förhållande till vad som har bestämts i den andra staten. Den begränsningen bör även gälla för beslut om elektronisk övervakning. En ändring förslås i bestämmelsen för att åstadkomma detta. Överklagandemöjligheten avseende anmälan till domsstaten vid misskötsamhet tas bort En anmälan vid misskötsamhet enligt 14 § tredje stycket kan enligt nu gällande regler överklagas till tingsrätt (26 § andra stycket). I promemorian föreslås att denna överklagandemöjlighet ska tas bort med hänsyn till att motsvarande överklagandemöjlighet saknas i de andra samarbetslagarna och i reglering avseende åtgärder vid misskötsamhet. Ingen remissinstans invänder mot förslaget i promemorian. Regeringen föreslår därför att möjligheten att överklaga en anmälan enligt 14 § tredje stycket ska tas bort. En ändring föreslås i 26 § andra stycket för att åstadkomma detta. 5.3Lagen om erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder inom Europeiska unionen Regeringens förslag: Lagen om erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder inom Europeiska unionen anpassas till de nya reglerna i om villkorligt frigivna. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens utom när det gäller 3 kap. 14 § första stycket där regeringen föreslår att begreppet ”en åtgärd” ska bytas ut mot ”någon åtgärd”. Remissinstanserna: Ingen remissinstans, förutom Kammarrätten i , yttrar sig särskilt över förslaget. Kammarrätten ifrågasätter bedömningen i promemorian om att ändringen till ”en åtgärd” i stället för ”någon åtgärd” i 3 kap. 14 § första stycket kan anses vara endast språklig, eftersom ändringen kan tolkas som att bestämmelsen kan tillämpas i fler situationer än vad som är fallet . Skälen för regeringens förslag Lagen om erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder inom Europeiska unionen, den s.k. europeiska verkställighetslagen, innebär i princip en skyldighet för en medlemsstat att erkänna och verkställa en annan medlemsstats dom. Lagen är subsidiär till lagen om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. och tilllämpas därför inte i förhållande till och om sistnämnda lag är tillämplig (1 kap. 1 och 2 §§). I lagens första och andra kapitel finns regler om tillämplighet, defini- Prop. 2019/20:119 tioner och om vad som gäller vid erkännande och verkställighet av en svensk dom på frivårdspåföljd i en annan medlemsstat. Sedan en dom på frivårdspåföljd har erkänts i en annan medlemsstat får den andra staten återföra behörigheten att meddela följdbeslut hit. Kriminalvården ska överlämna ett ärende om följdbeslut till övervakningsnämnden i de fall verkställigheten avser villkorlig frigivning eller skyddstillsyn (2 kap. 5 §). I lagens tredje kapitel finns bestämmelser om erkännande och verkställighet av en utländsk dom på frivårdspåföljd i . Sådan verkställighet omfattar bl.a. verkställighet här i av villkorlig frigivning som grundar sig i ett avgörande som meddelats i en annan medlemsstat (jfr 1 kap. 5 § första stycket 2 och andra stycket 1). I kapitlets 1–3 §§ finns bestämmelser om när lagen i dessa fall ska tillämpas. Regler om hinder mot erkännande eller verkställighet finns i 4 och 5 §§. Det är Kriminalvården som handlägger och beslutar ärenden om erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder meddelade i en annan medlemsstat (3 kap. 6– 10 §§). Kriminalvården har möjlighet att i vissa avseenden anpassa verkställigheten av den utländska domen till svenska regler om kriminalvård i frihet. Anpassningen får dock inte innebära en skärpning i förhållande till vad som beslutats i den utländska domen (3 kap. 11 och 12 §§). Vid verkställighet här i landet av en i utlandet beslutad frivårdspåföljd, t.ex. villkorlig frigivning, gäller bl. 26 kap. 11–18 §§ (3 kap. 13 §). Detta innebär att allmänna regler om vad som gäller under villkorlig frigivning, övervakningens organisation, förordnande av övervakare, den dömdes skyldigheter under övervakningen är tillämpliga vid verkställighet här av villkorlig frigivning som grundar sig i ett utländskt avgörande om inte lagen anger något annat. Svensk myndighet kan dock inte förklara en villkorligt medgiven frihet förverkad. Om den dömde allvarligt har åsidosatt de skyldigheter som han eller hon har att iaktta och inga av de åtgärder som får vidtas i anses tillräckliga, ska övervakningsnämnden anmäla det till Kriminalvården, som i sin tur ska återföra behörigheten att meddela följdbeslut till den andra medlemsstaten (3 kap. 14 §). Av 3 kap. 13 § följer också att även 37 och 38 kap. gäller för verkställigheten i tillämpliga delar. I lagens fjärde kapitel finns överklagandebestämmelse och vissa andra övriga bestämmelser. Lagen tillämpas förhållandevis sällan. Sedan den trädde i kraft har Kriminalvården hanterat en handfull ärenden om överförande av frivårdspåföljd till . Vilka anpassningar bör göras? Den nya lagstiftningen med ökade kontroll- och stödåtgärder vid villkorlig frigivning innebär att det som regel är Kriminalvården, i stället för övervakningsnämnden, som ska fatta beslut om föreskrifter och andra åtgärder som den dömde kan vara i behov av under villkorlig frigivning från ett fängelsestraff, samt besluta om åtgärder med anledning av den frigivnes misskötsamhet. Det är dock alltjämt övervakningsnämnden som ska besluta om förverkande av villkorligt medgiven frihet. Mot den bakgrunden bör ansvaret för att meddela följdbeslut, i de fall den andra medlemsstaten återfört behörigheten till enligt 2 kap. 5 §, ligga på Kriminalvården 2019/20:119 i stället för på övervakningsnämnden om verkställigheten avser villkorlig frigivning. Det kan t.ex. gälla följdbeslut som innebär att villkoren för påföljden justeras i något avseende. Om det handlar om att förverka villkorligt medgiven frihet, eller om ärendet rör annan frivårdspåföljd än villkorlig frigivning, bör myndigheten även framöver överlämna ett ärende om följdbeslut till övervakningsnämnden. En ändring föreslås i 2 kap. 5 § andra stycket för att åstadkomma detta. Av samma anledning bör det också vara Kriminalvården som, i stället för övervakningsnämnden, i första hand ska hantera den frigivnes misskötsamhet under villkorlig frigivning som sker i med stöd av lagen. Det föreslås därför en ändring i 3 kap. 14 § som innebär att det ska vara Kriminalvården, i stället för övervakningsnämnden, som vid allvarlig misskötsamhet av den villkorligt frigivne ska ta initiativ till att återföra behörigheten att meddela följdbeslut till den andra staten. Det krävs således inte att övervakningsnämnden, liksom gäller , först måste anmäla sådan misskötsamhet till Kriminalvården. Om övervakningsnämnden är den instans som har behörighet att pröva frågan om åtgärder mot misskötsamhet, t.ex. vid en dom på skyddstillsyn, ska nämnden även fortsättningsvis anmäla till Kriminalvården om förutsättningarna enligt 3 kap. 14 § första stycket är uppfyllda. Kammarrätten i ifrågasätter om promemorians förslag att i 3 kap. 14 § första stycket ändra ”någon åtgärd” till ”en åtgärd” endast är språkligt. Regeringen instämmer i det kammarrätten påpekat om att det kan tolkas som att bestämmelsen kan tillämpas i fler situationer än vad som är fallet . Mot den bakgrunden bör uttrycket ”någon åtgärd” behållas. Det överensstämmer med hur en motsvarande bestämmelse är formulerad i 26 kap. 19 § i den lydelse bestämmelsen får . Särskilt om elektronisk övervakning Ett nytt inslag i de regler om villkorlig frigivning som träder i kraft är att Kriminalvården under vissa förutsättningar kan besluta om elektronisk övervakning av den villkorligt frigivne (26 kap. 17 § ). I promemorian görs bedömningen att det framstår som rimligt att bestämmelsen om elektronisk övervakning av villkorligt frigivna ska tilllämpas i de europeiska fall som omfattas av lagen. Som skäl för detta anförs bl.a. att redan det förhållande att svenska regler om villkorlig frigivning som huvudregel ska gälla enligt 3 kap. 13 § andra stycket, talar för att även denna nya reglering bör tillämpas. Regeringen delar den bedömning som görs i promemorian att det bör vara möjligt för Kriminalvården att besluta om elektronisk övervakning när verkställighet överförts till med stöd av lagen. Eftersom 3 kap. 13 § andra stycket redan hänvisar till den nya bestämmelsen om elektronisk övervakning i 26 kap. 17 § , behövs inte någon ändring i lagen för att åstadkomma detta. Om ett beslut om elektronisk övervakning har fattats av den andra staten bör det, liksom i fråga om föreskrifter och andra skyldigheter som gäller enligt den utländska domen, vara möjligt för Kriminalvården att anpassa ett sådant beslut enligt 3 kap. 12 §. En ändring görs i 3 kap. 12 § första stycket för att åstadkomma detta. Den begränsning av anpassningen av en skyldighet enligt den utländska domen som framgår av 3 kap. 12 § andra stycket, bör även gälla för ett beslut om elektronisk övervakning. 2019/20:119 ändring behövs inte för att åstadkomma detta. I fråga om överklagande av de beslut Kriminalvården och övervakningsnämnden fattar enligt med stöd av lagen, ska även fortsättningsvis regler om överklagande i 37 och 38 kap. tillämpas. Detta framgår av 3 kap. 13 § andra stycket. Regeringens förslag: Följdändringar i görs med anledning av den nya lagstiftningen om villkorligt frigivna. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt över försla- Skälen för regeringens förslag: Som föreslås i promemorian bör det göras följdändringar och viss modernisering av språket i 28 kap. 8 och 9 §§ . Ändringarna är föranledda av att 28 kap. 6 a § får en ny beteckning (prop. 2018/19:77 Förstärkta återfallsförebyggande åtgärder vid villkorlig frigivning). Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Det finns inte behov av några övergångs- Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt över förslaget eller bedömningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Lagändringarna bör träda i som den nya lagstiftningen med anledning av propositionen Förstärkta återfallsförebyggande åtgärder vid villkorlig frigivning (prop. 2018/19:77) träder i kraft, vilket är . Några övergångsbestämmelser bedöms inte vara nödvändiga. 2019/20:119 7 Regeringens bedömning: Förslagen bedöms inte leda till några ökade kostnader för Kriminalvården eller domstolarna eller till några andra konsekvenser för enskilda eller för samhället. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot bedömningen. Skälen för bedömningen: För Kriminalvårdens del innebär förslagen i propositionen i huvudsak att hanteringen vid verkställighet här i av sådan villkorlig frigivning som grundar sig i en utländsk dom eller ett beslut, och som har stöd av den nordiska verkställighetslagen, lagen om internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet eller den europeiska verkställighetslagen, flyttas från övervakningsnämnden till Kriminalvården. Med hänsyn till det mycket få antal ärenden som hanteras med stöd av dessa tre lagar bedöms förslagen i promemorian inte innebära några kostnadsökningar eller andra konsekvenser för Kriminalvården. För domstolarnas del innebär förslagen ingen ökning av antalet ärenden vid domstolarna och därmed inga ökade kostnader eller andra konsekvenser i detta avseende. Förslaget om att allmän förvaltningsdomstol, i stället för som allmän domstol, ska överpröva en framställning om att övervakningen ska anordnas i ett annat nordiskt land enligt 22 § i den nordiska verkställighetslagen, bedöms inte medföra några ekonomiska eller några andra konsekvenser för domstolarna. Inte heller i övrigt bedöms förslagen leda till kostnader eller några andra konsekvenser för enskilda eller för samhället. 8.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. 19 § Det som är bestämt om prövotid och övervakningstid i den stat där frigivningen skett ska gälla på samma sätt som om frigivningen skett i . De föreskrifter angående den frigivnes skyldigheter som har meddelats i anslutning till den villkorliga frigivningen ska gälla, om inte Kriminalvården beslutar något annat. I övrigt ska vad som gäller enligt svensk lag om villkorlig frigivning tillämpas, om inget annat anges i denna lag. Prövotiden får dock inte förlängas. Om den villkorligt medgivna friheten helt eller delvis förklaras förverkad i , ska verkställighet ske här av vad som förverkats, omvandlat till fängelse på lika . Beslutas i , , eller ändrade bestämmelser angående den villkorliga frigivningen eller förverkande av den villkorligt medgivna friheten, ska beslutet gälla i . Paragrafen innehåller bestämmelser om vad som ska gälla vid verkställig- het i av villkorlig frigivning efter en dom meddelad i ett annat Övervägandena finns i avsnitt 5.1. En ändring görs i första stycket som innebär att Kriminalvården, i stället för som övervakningsnämnden, har befogenhet att anpassa en före- skrift som meddelats i den andra staten. Paragrafen ändras även språkligt. 20 § Om det, när övervakning anordnats i , finns anledning att vidta en åtgärd under villkorlig frigivning som beslutats i , , eller , får Kriminalvården eller, när den dömde dömts för ett annat brott, domsto- len hänskjuta frågan till behörig myndighet i den stat där frigivningen skett om det bedöms lämpligare att frågan prövas där. Paragrafen innehåller bestämmelser om att en fråga om att vidta en åtgärd under villkorlig frigivning får hänskjutas tillbaka till domslandet. gandena finns i avsnitt 5.1. En ändring görs som innebär att Kriminalvården, i stället för som övervakningsnämnden, är den myndighet som vid verkställighet av vill- korlig frigivning i får hänskjuta en fråga om att vidta en åtgärd till behörig myndighet i domslandet. Har den dömde begått ett nytt brott är det alltjämt domstolen som får hänskjuta en sådan fråga till den andra sta- Paragrafen ändras även språkligt. 22 § Övervakning av den som villkorligt frigetts i får överflyttas till Dan- mark, , eller . Beslutas i den andra staten ändrade bestämmelser avseende den villkorliga fri- givningen, ska beslutet gälla i . Även om övervakningen överflyttats får åtgärd i fråga om den villkorliga frigiv- ningen beslutas i , om den frigivne döms i för ett annat brott eller om behörig myndighet i , , eller hänskjuter ett ärende om sådan åtgärd till en svensk myndighet. Ett sådant hänskjutet ärende tas upp av Kriminalvården ska överlämna ett ärende som myndigheten inte själv är behörig att besluta om till den övervakningsnämnd inom vars verksam- hetsområde övervakningen bedrevs eller kunde ha bedrivits vid tiden för beslutet Paragrafen innehåller bestämmelser om vad som gäller vid överflyttning av övervakning av en villkorligt frigiven till ett annat nordiskt land. vägandena finns i avsnitt 5.1. Tredje stycket anger i vilka fall en åtgärd i fråga om en villkorlig frigiv- ning som överflyttats till en annan stat får beslutas här. kan aktualiseras i de fall den frigivne här döms för ett annat brott eller om den andra staten hänskjuter ett ärende om sådan åtgärd till svensk myndig- En ändring görs i stycket som innebär att Kriminalvården, i stället för som övervakningsnämnden, ska handlägga ett sådant ärende. ytterligare ändring görs som innebär att Kriminalvården ska överlämna ett ärende som myndigheten inte själv är behörig att besluta om till övervak- Enligt de nya reglerna om villkorlig frigivning i brottsbal- ken, har Kriminalvården, i fall då den dömde verkställer villkorlig 2019/20:119 frigivning här, behörighet att fatta beslut om t.ex. föreskrifter enligt 26 kap. 16 § och varning enligt 26 kap. 19 § första stycket med anledning av den frigivnes misskötsamhet (prop. 2018/19:77 Förstärkta återfallsförebyggande åtgärder vid villkorlig frigivning s. 46). Om det blir fråga om att besluta om förverkande av villkorligt medgiven frihet är det dock alltjämt övervakningsnämnden som fattar beslutet enligt 26 kap. 19 § andra stycket . Kriminalvården ska överlämna ett ärende som myndigheten inte själv är behörig att besluta om till den övervakningsnämnd inom vars verksamhetsområde övervakningen bedrevs då Kriminalvården beslutade om att överflytta övervakningen till den andra staten. Al- ternativt, om någon verkställighet inte hade påbörjats i , får överlämnandet ske till den övervakningsnämnd där övervakningen hade kunnat bedrivas, för det fall det hade blivit fråga om verkställighet i . Forumfrågan får avgöras efter en bedömning av tillgänglig information om de omständigheter som förelåg för Kriminalvårdens beslut om överflyttning av övervakning till den andra staten. Paragrafen ändras även språkligt. 25 § Framställning om verkställighet enligt 1 eller 5 § eller om anordnande av övervakning enligt 10 eller 17 § prövas av Kriminalvården. Framställning med stöd av denna lag om verkställighet eller om anordnande av övervakning i , , eller görs av Kriminalvården i fall som avses i 3, 8 och 22 §§ och av övervakningsnämnden i fall som avses i 15 §. Paragrafen innehåller bl.a. bestämmelser om vilken instans som är behörig att pröva en framställning om verkställighet eller anordnande av övervakning i samt göra en motsvarande framställning till en annan nordisk stat. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. En ändring görs i andra stycket som innebär att en framställning enligt 22 § om att övervakning av den som här i villkorligt frigetts ska överflyttas till ett annat nordiskt land, ska göras av Kriminalvården i stället för som av övervakningsnämnden. Paragrafen ändras även språkligt. 26 § Kriminalvårdens beslut enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Kriminalvårdens beslut enligt 20 § får dock inte överklagas. Kriminalvårdens och domstolens beslut gäller , om inte annat beslutas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande av Kriminalvårdens beslut enligt lagen. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. En ändring görs i första stycket som innebär att Kriminalvårdens beslut enligt 20 § om att till domslandet hänskjuta en fråga om att vidta en åtgärd under villkorlig frigivning, inte får överklagas. Paragrafen ändras även språkligt. 27 § beslut om framställning enligt 15 § första stycket eller om förklaring som avses i 19 § andra stycket får överklagas till tingsrätten i den ort där övervakningsnämnden ligger. Överklagandet ska ges in till Klagotiden räknas från den dag då den dömde fick del av Prop. 2019/20:119 beslutet. Vid överklagande gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden. ningsnämnden ska dock inte vara part i domstolen. beslut som avses i denna paragraf gäller , om inte annat beslutas. I paragrafen finns bestämmelser om överklagande av övervakningsnämndens beslut enligt lagen. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. I första stycket görs en ändring som innebär att den hittillsvarande hänvisningen i första meningen till 22 §, som reglerar framställning om överflyttning av övervakning till annan stat, tas bort. Ändringen är föranledd av att det i stället för övervakningsnämnden är Kriminalvården som handlägger ärenden om överflyttning. Stycket ändras också på så sätt att den hittillsvarande hänvisningen till övervakningsnämndens beslut om omhändertagande enligt 26 kap. 22 § tas bort. Att övervakningsnämndens beslut om omhändertagande enligt denna bestämmelse ska överklagas till tingsrätten i den ort där övervakningsnämnden ligger, följer redan av 37 kap. 11 § samma balk, som enligt huvudregeln i 19 § ska tilllämpas i nu aktuella fall. Paragrafen ändras även språkligt. 8.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1978:801) om internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet 11 § En föreskrift om prövotid för den dömde och om vad som ska gälla för honom eller henne , som följer av domen eller ett särskilt beslut som har meddelats i den främmande staten, gäller här i landet om motsvarande föreskrift skulle ha kunnat meddelas eller annars skulle ha kunnat gälla enligt svensk lag. Om så inte är fallet, ska föreskriften jämkas. Jämkning beslutas av övervakningsnämnden i de fall som avses i 2 § första stycket 1 a och av Kriminalvården i de fall som avses i 2 § första stycket 1 b. Jämkningen får inte innebära att föreskriften skärps. Paragrafen innehåller bestämmelser om vad som ska gälla vid verkställighet av kriminalvård i frihet i efter en dom meddelad i en annan stat. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. En ändring görs som innebär att Kriminalvården, i stället för som övervakningsnämnden, ska göra behövliga anpassningar av vad som i domslandet beslutats om prövotid och om vad som ska gälla under prövo- tiden i de fall verkställigheten avser villkorlig frigivning (2 § första stycket 1 b). Vid annan verkställighet av kriminalvård i frihet här (2 § första stycket 1 a) är det alltjämt övervakningsnämnden som ska göra de anpass- ningar som behövs. Paragrafen ändras även språkligt. 12 § Om inget annat följer av domen eller ett särskilt beslut som har meddelats i den främmande staten ska den dömde stå under övervakning. Bedöms övervakning inte längre vara nödvändig ska den upphöra. votiden varar får den dömde, när det finns skäl till det, på nytt ställas under 2019/20:119 övervakning. Beslut i fråga om övervakning fattas av övervakningsnämnden i de fall som avses i 2 § första stycket 1 a och av Kriminalvården i de fall som avses i 2 § första stycket 1 b. Meddelas i den främmande staten beslut som innebär att kriminalvården i frihet ska upphöra, gäller beslutet här. I paragrafen finns bestämmelser om övervakning av den som här verkställer kriminalvård i frihet som grundar sig på ett utländskt avgörande. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. I första stycket görs en ändring som innebär att Kriminalvården, i stället för som övervakningsnämnden, ska fatta beslut i fråga om övervakning av den som verkställer villkorlig frigivning här. Vid annan verkställighet av kriminalvård i frihet här är det alltjämt övervakningsnämnden som ska fatta beslut i fråga om övervakning. Paragrafen ändras även språkligt. 13 § I fråga om kriminalvården tillämpas 26 kap. 11, 13–18 §§ och 19 § första stycket och 28 kap. 6 a § .