prop · H70391 · 2020-03-10 00:00:00 — I högre grad än FN:s organisationer mobiliserar de kapital genom mer långsiktiga och förhandlade bidrag, men de är också i högre grad mer öppna för innovativa finansieringslösningar såsom obligationer, garantier och beskattning. Utöver dessa finns ett stort antal internationella organisationer med varierande inriktning och mandat, såsom (), och . 3.1 Det multilaterala systemet i genomförande av Agenda 2030 Framtagandet av de globala målen för hållbar utveckling (SDG) och Agenda 2030 leddes av FN som , tillsammans med andra multilaterala organisationer, är centrala i arbetet med att uppnå målen och samordnar uppföljningen av agendan. Organisationerna har gradvis anpassat sina strategier och mål till de globala målen och vissa organisationer har ett särskilt ansvar för samordning och uppföljning av specifika mål. markerade slutet på den första genomförandecykeln av Generalsekreteraren sände då tydliga signaler om behovet av att höja ambitionsnivån och lansera konkreta initiativ för agendans Detta återspeglades i den politiska deklarationen ”Gearing up for a decade of action and delivery for sustainable development” som antogs under i 2019. denna leddes av och . Agenda 2030 ställer högre krav på effektiviseringen och samordningen av de multilaterala organisationerna och kräver policyöverskridande På landsnivå har FN:s utvecklingssystem gjort framsteg för ökad integrering, och 2018 undertecknade FN och en strategisk partnerskapsram i syfte att stärka samarbetet kring genomförandet av Agenda 2030. En central princip i Agenda är att inte någon ska lämnas på efterkälken (”Leave No One Behind”). Därför fokuserade UNDP:s Human Development Report 2019 på olika dimensioner av ojämlikhet. konstaterade att även om det skett framsteg vad gäller mänsklig utveckling kvarstår utbredd ojämlikhet. För att adressera orsakerna till denna krävs en bred analys som går utöver inkomst och resursfördelning. ojämlikhet tenderar att ackumuleras genom livet, förstärkta av obalanser i T.ex. kan begränsningar inom hälsa, utbildning, tillgång till teknik samt sårbarhet inför klimatförändringar vara viktiga faktorer för hur ojämlikhet tar sig uttryck i en specifik kontext. också vikten av att gå bortom genomsnitt och uppmärksamma skillnader mellan t.ex. etniska grupper och män respektive kvinnor. det är möjligt att minska ojämlikheten om vi agerar . De multilaterala utvecklingsbankerna är nyckelaktörer för resursmobilisering, framför allt av privat kapital, för genomförandet av En stor framgång har varit ett ökat intresse från näringslivet som i större utsträckning använder Agenda 2030 som ett ramverk för att strategiskt arbeta med hållbarhet i dess tre dimensioner. Bland annat har FN skapat ett globalt investerarnätverk kallat Global Investors for (), efter modell av det svenska for Sustainable annonserade FN:s generalsekreterare att 30 inflytelserika företagsledare kommer att arbeta tillsammans i GISD. Målet är att frigöra finansiella medel från den privata sektorn för att finansiera Agenda 2030. De multilaterala organisationernas arbete med genomförandet av Agenda 2030 på landsnivå är dock varierat. landsprogram och agendan tydliga, men det finns också exempel på när arbetet med ländernas genomförande av hållbarhetsagendan är otydligt och mindre strategiskt. Detta kan bero både på landkontexten och regeringars politiska vilja att koppla nationella planer till genomförandet av Agenda 2030. För att driva på genomförandet av Agenda 2030 och uppmuntra ett mer systemöverskridande och samordnat arbetssätt på landsnivå genom FN- gemensamma program har en ny fond – – inrättats. har varit den näst största givaren till fonden och sitter i dess –2019 bidrog med per år till fonden. Fondens programverksamhet påbörjades och finansiering från fonden allokeras till gemensamma FN-program i enlighet landsprogramdokument United Nations Sustainable Development Cooperation Framework (UNSDCF). Finansiering till 80 gemensamma projekt beviljades vid den första utlysningen om sociala trygghetssystem Skr. 2019/20:91 och genomförandet har påbörjats. De multilaterala organisationernas effektivitet enligt MOPAN MOPAN () är ett nätverk av givarländer som gemensamt låter genomföra bedömningar av multilaterala organisationer. Dessa bedömningar används för ansvarsutkrävande och beslutsfattande av givarna, liksom av de multilaterala organisationerna själva i deras interna utvecklingsarbete. MOPAN ger de multilaterala organisationerna generellt sett goda omdömen. Det gäller främst granskningen av organisationernas interna strategiska och operativa funktioner. På indikatorerna som avser resultat, effektivitet och hållbarhet är utfallen något sämre. En förklaring till detta kan vara att de flesta multilaterala organisationer är relativt väletablerade och därmed har väl fungerande system, men att leverera ”på marken” är fortfarande en utmaning. Inom FN-systemet finns olika kategorier av multilaterala organisationer med varierande syften och metoder, vilket påverkar hur bedömningarna faller ut. Generellt får fonderna och programmen bättre bedömningar än övriga. De humanitära organisationerna får lägre poäng än övriga FN-organisationer när det gäller långsiktighet i arbetet. Dessa organisationer har dock ett annat mandat och insatser som kräver snabb mobilisering, och långsiktiga resultat kan således vara svåra att uppnå. Utvecklingsbankerna och vertikala fonder presterar mycket väl på merparten av de områden som MOPAN bedömer. Särskilt positiv är MOPAN-bedömningen vad gäller dessa organisationers operativa modeller och finansiella ramverk. Gemensamt för flertalet multilaterala organisationer är att de behöver stärka inkludering av tvärgående frågor, såsom jämställdhet och klimat, samt av tidigare lärdomar och erfarenheter i arbetet för att säkerställa effektivitet och hållbarhet. var ordförande i och medverkade bland annat till att medlemsländerna kunde enas om en ny ambitiös treårsbudget som kommer att möjliggöra ytterligare utveckling av verksamheten med fler studier, stärkt kvalitetssäkring och fortsatt metodutveckling. arbetar MOPAN med hur de multilaterala organisationernas arbete med Agenda 2030, FN-reform och mot sexuell exploatering, övergrepp och trakasserier (SEAH), ska inkorporeras i bedömningarna. medverkade också till en översyn av nätverkets styrning och till att nya stadgar kunde antas. har unika förutsättningar att bidra till resultat finns utmaningar vad gäller både kapacitet och Inom FN finns skillnader mellan olika organisationer bland annat hur väl dessa fungerar i olika länder, liksom utmaningar i kopplingarna mellan lands- och regional nivå. Det har även funnits institutionella utmaningar bland FN-organisationer när det gäller att arbeta tillsammans på landsnivå dels på grund av organisationernas mandat, dels på grund av byråkrati och organisatoriska egenintressen. finansieringssituation som ofta innebär konkurrens om medel påverkar Andelen strikt öronmärkt finansiering är fortfarande hög, särskilt inom FN:s fonder och program, och 2018 stod FN inför en likviditetskris. Generalsekreteraren har mot bakgrund av detta tagit initiativ till omfattande reformer som började genomföras . att stärka FN:s utvecklingssystem och skapa ett närmare samarbete mellan olika aktörer på landsnivå, för att bättre kunna svara mot ett brett spektrum av utvecklings- och konfliktutmaningar och bidra till de globala Reformerna syftar också till att stärka freds- och säkerhetsarkitekturen för att svara upp mot dagens komplexa konflikter och ökat fokus på konfliktförebyggande. För att förbättra samordningen på landsnivå har ett nytt system för landschefer () etablerats. oberoende företrädare och samordnare för FN:s samlade utvecklingssamarbete på landsnivå och rapporterar direkt till var funktionen knuten till UNDP:s Kapaciteten och kompetensen på RC-kontoren stärks nu och landscheferna ska få tillgång till finansiella medel för gemensamma landsprogramdokument, UNSDCF, tagits fram, där stor vikt läggs vid De olika FN-organen anpassar nu sin verksamhet till den nya verkligheten, vilket kommer att ta tid. Landschefer liksom företrädare för FN:s fonder och program pekar på flera positiva resultat men vittnar om att samarbetet på landsnivå kan utvecklas och förbättras Finansieringen av RC-systemet baseras till största delen på frivilliga bidrag genom en fond vars intäkter kommer från tre finansieringskällor: en samordningsavgift på strikt öronmärkta bidrag till FN:s kostnadsdelningsmekanism mellan FN-organ i utvecklingssystemet, samt frivilliga bidrag från FN:s medlemsstater. bidrog med 45 miljoner kronor till den frivilliga delen av fonden och med Därtill har en överenskommelse om ömsesidiga åtaganden på finansieringssidan (Funding Compact) mellan FN-systemet och Den innebär att medlemsländer åtar sig att öka kärnstödet och kvaliteten i finansieringen till FN som FN- systemet åtar sig att bli mer effektivt och transparent. Som en del av Funding Compact pågår även ett arbete med att identifiera var instrumentellt i framtagandet av denna Vidare pågår en managementreform som omfattar bland annat delegering av befogenheter samt utvecklande av verktyg för ansvarsutkrävande, resultatstyrning, utvärdering och riskhantering. flera enheter och funktioner nu samarbetar mer effektivt och hur beslutsfattandet effektiviserats. Arbete pågår även för att stärka organisationernas ledarskap. På landsnivå har FN, inte minst med som pådrivande, fått ett tydligare ansvar att främja mänskliga rättigheter och fått in mänskliga rättigheter och jämställhet i viktiga processer och riktlinjer såsom för landsprogramdokumenten. Man ser också ett närmare samarbete mellan fredsbyggandestrukturer och det politiska arbetet. I arbetet med att reformera FN:s utvecklingssystem ingår vidare reform av den regionala arkitekturen där en översyn visar på betydande effektivitetsförluster. Det handlar bland annat om dupliceringar mellan de regionala ekonomiska kommissionernas arbete och fackorganens, fondernas och programmens regionala verksamhet. efter sjösättning visar FN-reformen på konkreta resultat. Reformerna kräver ett fortsatt starkt engagemang hos medlemsstater och inom FN-systemet och de fulla resultaten väntas bli synliga först . I FN har varit pådrivande för reformerna och särskilt prioriterat ett integrerat arbetssätt, en stärkt landsorganisation, hållbar finansiering, jämställdhetsintegrering, genomslag för mänskliga rättigheter och rättighetsbaserade ansatser, gott ledarskap och ansvarsutkrävande. har också stött en mer landsanpassad FN-närvaro och verkat för en stabil och långsiktig finansiering av RC-systemet. Det har skett i samverkan med andra givarländer bland annat inom den s.k. Genève-gruppen och den s.k. Utstein-gruppen. Även de multilaterala utvecklingsbankerna har fortsatt arbetet med att stärka sin interna och externa effektivitet. Överlag är bedömningen att bankernas interna och externa effektivitet är god, vilket bekräftas i såväl bedömningar som internationella organisationsbedömningar. Bankerna har i flera fall visat god vilja till att anpassa verksamheterna för att möta omvärldsförändringar och nya utmaningar. har bland annat arbetat med att bygga upp interna kunskapshanteringssystem för ökad, intern kunskapsdelning samt att reducera mängden byråkratiska hinder genom att bland annat förenkla de administrativa processerna. En stor reform pågår för att samordna det stora antalet samfinansieringsfonder (”trust funds”) som etablerats inom banken, och därmed öka samordning och effektivitet. Banken har även reviderat och uppdaterat sitt upphandlingsramverk med ambition att minska handläggningstiderna och stärka den strategiska planeringen, samt främja hållbarhetskriterier i upphandling. Integrering av jämställdhet och miljö och klimat går framåt, inte minst tack vare påtryckning från . Världsbanksgruppen har också genomgått en stor omorganisation i syfte att kunna nå sina mål att minska fattigdom och öka delat välstånd i världens fattigaste länder. Målet med de olika reformerna är att göra till en smidig, flexibel och mer effektiv bank som är väl anpassad att möta de utmaningar som den ställs inför. De olika utvecklingsbankerna har organisationsövergripande resultatramverk som är av god kvalitet och samstämmiga med de övergripande organisationsstrategierna. Bland annat antog Asiatiska (AsDB) ett nytt resultatramverk 2019 och var 2019/20:91 i detta arbete pådrivande för att detta blev helt i linje med de 17 globala målen för hållbar utveckling. bidrog även till ett arbete inom ramen för som lämnade rekommendationer till reformer av den globala finansiella arkitekturen och styrningen av systemet för internationella finansiella institutioner för att främja ekonomisk stabilitet och hållbar utveckling. De globala finansieringsmekanismerna för hälsa, Gavi samt Globala fonden, arbetar kontinuerligt för att anpassa och förbättra verksamheten för att möta omvärldens utmaningar. Globala fonden påbörjade ett omfattande reformarbete för att i grunden förändra och anpassa sin organisation och sina system för riskhantering och intern styrning och kontroll. visade Globala fondens interna oberoende revisionsrapporter goda resultat i förhållande till målen om organisatorisk mognad. Både Globala fonden och Gavi fick goda omdömen i de senaste MOPAN-granskningarna. Båda organisationerna är sprungna ur arbetet med de tidigare milleniemålen. De är till sin struktur vertikala fonder med avgränsade uppdrag och mandat, för att bemöta utmaningar kring hiv, tuberkulos och malaria respektive behovet av vacciner i fattiga länder. Med de nya globala hållbarhetsmålen följer krav på ökat samarbete kring gemensamma insatser för globala nyttigheter, som hållbar finansiering, policyer för minskad ojämlikhet och data- och informationssystem. Detta kräver i sin tur reformer för att mer effektivt bemöta gemensamma utmaningar i länderna. Båda organisationerna påbörjade större översynsarbeten med utblick mot kommande strategiperioder, och deras förmåga till anpassning kommer att bli avgörande för hur väl de lyckas nå sina verksamhetsmål. driver reformprocesserna genom närvaro i styrelser och arbetskommittéer. har även varit pådrivande för att effektivisera policy- och programmeringsarbetet inom GEF, genom en mer integrerad ansats för stöd till arbetet med klimat, biodiversitet, hav och kemikalier. Inom GEF:s operativa verksamhet vidtas även åtgärder för att stärka resultatrapportering, förbättra arbetsflöden mellan GEF:s sekretariat och genomförandeorganisationen samt möjliggöra snabbare utbetalningar av stöd. Vidare arbetar GEF med att införa en praktisk vägledning kring jämställdhetsintegrering samt stärka resultatramverket i förhållande till Agenda 2030. har vidare bidragit till att Fonden för de minst utvecklade länderna (LDCF) antagit en ny anpassningsstrategi som innebär att fonden arbetar mer strategiskt med sin finansiering av insatser samt en strategi för att undvika överlappningar med andra klimatfonder genom att etablera ett starkare samarbete inom klimatfinansieringsarkitekturen. Åtgärder mot sexuell exploatering, övergrepp och trakasserier FN:s generalsekreterare har varit tydlig med att det råder nolltolerans mot sexuella trakasserier och utnyttjanden i FN-systemet och att det ska råda maximal uppmärksamhet kring frågorna och genomföras stärkta åtgärder i hela FN-systemet. Bland initiativ märks uppdaterade policyer och rutiner för att hantera och förhindra sexuella trakasserier, utnyttjanden och övergrepp, ökade resurser till FN:s utredningsfunktion, ökad transparens kring problemen och vidtagna åtgärder samt ökat stöd och skydd till utsatta. Generalsekreteraren tog också initiativ till FN:s första samlade medarbetarundersökning om sexuella trakasserier. bevakar och driver aktivt arbetet mot sexuella övergrepp, utnyttjanden och sexuella trakasserier inte bara i FN, utan inom biståndet i stort. har tagit initiativ till nätverk för samarbete i frågan, och samarbetar på olika sätt med andra likasinnade länder. har t.ex., som medordförande i nätverk för jämställdhet, varit drivande i utarbetandet av DAC:s rekommendation för att motverka och hantera sexuella utnyttjanden, övergrepp och sexuella trakasserier inom utvecklingssamarbetet vilka publicerades . Rekommendationen syftar till att stödja, vägleda och uppmuntra DAC- medlemmar och icke-medlemmar att genomföra effektiva och sammanhängande åtgärder för att förhindra och hantera nya fall. Inom FN har , tillsammans med andra, fortsatt att driva frågan gentemot FN:s ledning, inklusive generalsekreteraren. följer upp och granskar pågående arbete inom ramen för dialogen med och styrningen av FN-organisationerna. I avtal om fleråriga bidrag till ett flertal FN-organisationer har särskild vikt lagts vid att organisationerna aktivt förebygger och hanterar otillbörligheter, inklusive sexuella utnyttjanden, övergrepp och trakasserier. Enligt OECD-DAC uppgick det totala internationella biståndet 2018 till (motsvarande ). Biståndet genom multilaterala organisationer (kärnstöd plus multi-bi) har utgjort av det samlade internationella biståndet. Figur 3.1 Totalt bistånd från DAC-länder och andel till multilaterala organisationer 2010–2018 Miljarder kronor (nettoutfall, löpande priser) Källa: OECD.Stat flows by donor [DAC1]. Figur 3.1 visar utfallen . Andelen multi-bi-stöd i relation till det totala multilaterala biståndet ökade från 2018. Även andelen kärnstöd ökade. Notera att det multilaterala biståndet i denna statistik även inkluderar bistånd genom EU:s institutioner och fonder. Figur 3.2 Multilateralt bistånd per DAC-land 2017 Miljarder kronor (nettoutfall, löpande priser) Källa: OECD.Stat flows by donor [DAC1]. Figur 3.2 visar DAC-ländernas multilaterala bistånd , uppdelat på multilateralt kärnstöd och multi-bi. Det framgår att , och var de största givarna av multilateralt bistånd. på sjunde plats. De fem största givarna stod tillsammans för drygt 60 procent av det totala multilaterala biståndet och de tio största för drygt 80 procent av det totala multilaterala biståndet. Figur 3.3 Multilateralt bistånd per DAC-land 2017 Andel kärnstöd respektive multi-bi-stöd av totalt bistånd (nettoutfall, löpande priser) Källa: OECD.Stat flows by donor [DAC1]. Figur 3.3 visar andelen av det totala biståndet som respektive DAC-land allokerat som multilateralt kärnstöd, respektive multi-bi. , och allokerade störst del av sitt totala bistånd till multilaterala organisationer (multilateralt kärnstöd plus multi-bi), . allokerade av biståndet till multilaterala organisationer. Det kan i diagrammet även noteras att länder med en hög andel till multilaterala organisationer tenderade att kanalisera mer som multilateralt kärnstöd relativt multi-bi. De 10 största multilaterala organisationerna 2017 Miljarder kronor (bruttoutfall, löpande priser) Källa: OECD.Stat ’ total use of multilateral system. Figur 3.4 visar de tio multilaterala organisationer som hanterade mest biståndsmedel (exklusive EU:s institutioner och fonder). Internationella utvecklingsfonden (), det vill säga fönster för mjuka lån, var störst och hanterade nästan uteslutande multilateralt kärnstöd (). Näst störst var som i huvudsak hanterade multi-bi-stöd (). Därnäst kom Globala fonden för aids, tuberkulos och malaria som nästan enbart hanterade multilaterala kärnstöd (). Det kan noteras att bankerna och vissa tematiska fonder generellt har en hög grad av kärnstödsfinansiering medan FN:s fonder och program i hög grad är beroende av öronmärkt multi-bi-finansiering. De multilaterala utvecklingsbankerna har i ökande grad arbetat med att finna nya och effektivare sätt att mobilisera och maximera bankernas kapital. Detta går väl i linje med insikten om att bankerna, för att nå större global utvecklingseffektivitet och bidra till uppfyllandet av de globala hållbarhetsmålen, behöver finna innovativa finansieringslösningar och arbeta mer som ett enhetligt system inom den globala finansieringsarkitekturen. Det har därför skett reformer av bl.a. AsDB:s och IDA:s finansieringsmodeller. har aktivt medverkat till att få reformerna på plats. Inte minst inom var drivande för att använda innovativa finansieringsformer, men att göra det på ett sätt som inte äventyrar institutionernas långsiktiga finansiella hållbarhet eller möjlighet att stötta de fattigaste länderna också på . 2019/20:91 Reformeringen av IDA:s finansieringsmodell genomfördes och innebar att fonden gavs möjlighet att låna upp extra resurser från kapitalmarknaden med den egna balansräkningen som säkerhet. Detta har kraftigt ökat IDA:s resurser och möjliggjort större utlåningsvolymer, samt därmed stärkt fondens möjlighet att bistå de fattigaste länderna i genomförandet av Agenda 2030 och om klimat. Ytterligare ett innovativt sätt att öka utlåningsvolymerna har är att genomföra så kallade riskexponeringsutbyten. Detta har genomförts mellan flera utvecklingsbanker vilket stärkt respektive banks kapitaltäckning och möjliggjort ökad utlåning utan att givarländerna behövt skjuta till motsvarande kapital eller bankernas riskexponering ökat. Det svenska utvecklingssamarbetet och humanitära biståndet genom multilaterala organisationer bygger på de styrkor och möjligheter hos det multilaterala systemet som lyftes fram i kapitel 3. engagemang i FN utgör också en hörnsten i svensk utrikespolitik, och har en lång tradition av FN-engagemang inom bland annat främjande av fred och säkerhet, nedrustning, rättsstatsutveckling, internationell rätt, mänskliga rättigheter och I tider då den regelbaserade världsordningen och gemensamma internationella strukturer och institutioner står under hot är ett starkt och ändamålsenligt FN viktigare . Utvecklingsbankerna och de vertikala fonderna är även de centrala i genomförandet av Agenda 2030 och . multilaterala och bilaterala bistånd är kompletterande och möjliggör synergier, inte minst vad gäller normativa arbete som måste bedrivas på alla nivåer – i internationella forum såväl som nationellt gentemot regeringar och civilsamhälle. organisationerna får bredare genomslag för sina värderingar och Det multilaterala samarbetet ger även möjlighet att stödja länder som vi inte skulle kunna verka i bilateralt, inklusive konfliktländer, i humanitära kontexter eller där den politiska situationen inte möjliggör bilateralt bistånd. På liknande sätt finns synergier mellan de multilaterala kärnstöden och Genom stödet till multilaterala organisationer på global t.ex. i arbetet med den globala hållbarhetsagendan, kunskapshantering och metodutveckling, stärks organisationernas kapacitet att verka på landsnivå, och genom att använda de multilaterala organisationerna som genomförare av bilateralt bistånd i länder tar tillvara deras kapacitet att leverera konkreta resultat i samarbetsländerna. får därtill en god inblick i hur organisationerna fungerar på regional- och landsnivå, vilket utnyttjas i det globala arbetet. multilaterala organisationerna och de multilaterala givarfonderna har även god kapacitet att ta emot stora volymer, liksom att kunna hantera neddragningar och medelstillskott med relativt kort varsel. Observationer från granskning av svenskt bistånd genomförde 2018–2019 en s.k. av svenskt bistånd. beskrevs där som en engagerad förespråkare av multilateralism för att möta globala utmaningar. noterade att de multilaterala organisationerna särskilt uppskattade långsiktiga partnerskap och flexibla finansiering samt att använde ett brett register av multilaterala samarbetspartner. Vidare uppmärksammades de fleråriga kärnstöden och specifika organisationsstrategier som verktyg i styrningen. beskrevs som en viktig aktör för att skapa global samstämmighet inom den humanitära. Enligt hade uppnått en katalytisk effekt bland andra givarländer och därigenom bidragit till ökad effektivitet inom det multilaterala systemet.