prop · H703198 · 2020-09-01 00:00:00 — Eftersom en sådan typ av beslag är en åtgärd som kan vidtas för att säkra ett framtida förverkande, bör det i den nya lag som kompletterar EU-förordningen införas särskilda bestämmelser som ger åklagare möjlighet att besluta även om penning- beslag trots att egendomen inte är tillgänglig när beslutet fattas. Närmare om förutsättningarna för att kunna fatta ett beslut om beslag eller penningbeslag enligt den nya lagen Beslut om beslag och penningbeslag meddelas normalt av åklagare. I vissa fall kan beslut meddelas av annan, t.ex. av polisman i egenskap av under- sökningsledare eller av domstol. Vid genomförandet av rambeslutet om verkställighet av frysningsbeslut gjordes bedömningen att bestämmelsen om den nya typ av beslag som infördes skulle begränsas till beslut av åkla- gare (prop. 2004/05:115 s. 34). Det saknas anledning att göra en annan bedömning i fråga om de beslut om beslag och penningbeslag som föreslås. Den nya lagens bestämmelser om beslut om beslag respektive penning- beslag bör så långt som möjligt anknyta till de allmänna förutsättningarna för beslag och penningbeslag som ställs upp i och i de båda lagar som reglerar penningbeslag. Ett beslut om beslag eller penning- beslag som ska verkställas i en annan medlemsstat bör fattas med beakt- ande av motsvarande krav på behov och proportionalitet som ställs upp i ett rent nationellt förfarande. Att nödvändighets- och proportionalitets- principerna ska iakttas när beslutet om frysning utfärdas följer av arti- kel 1.3 i EU-förordningen. En förtydligande bestämmelse motsvarande den regel om proportionalitet som finns i 27 kap. 1 § tredje stycket rätte- gångsbalken respektive 8 § andra stycket lagen om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall och 12 § andra stycket lagen om straff för penningtvättsbrott bör dock införas i fråga om de beslut om be- slag och penningbeslag som föreslås. De särskilda förutsättningar som ställs upp i 27 kap. 2 och 3 §§ avseende beslag i vissa fall bör också gälla vid beslut om beslag enligt den nya lagen (i likhet med vad som gäller vid beslag enligt lagen om verkställighet av frysnings- beslut). Förordningen omfattar endast sådana beslut om frysning som meddelats i syfte att säkra ett kommande förverkande. Utrymmet att besluta om beslag och penningbeslag enligt den nya lagen bör därför, i enlighet med vad som föreslås i promemorian, begränsas till att endast avse sådana situationer. Vidare bör det framgå av de nya bestämmelserna att en förutsättning för att åklagaren ska få fatta ett beslut om beslag eller penningbeslag är att egendomen i fråga kan antas komma att påträffas i en annan medlemsstat som är bunden av EU-förordningen. Egendom som kan behöva beslagtas kan i vissa fall förflyttas snabbt och utan större problem mellan medlems- 2019/20:198 stater. Det bör därför inte ställas upp alltför stränga krav på att åklagaren ska veta var föremålet finns vid det tillfälle när beslutet om beslag eller penningbeslag fattas. Åklagaren kommer dock att behöva beakta reglerna i artiklarna 4.4, 4.5 och 5 i EU-förordningen, i vilka ställs upp vissa närm- are förutsättningar för att med stöd av förordningen översända ett intyg om frysning till en annan medlemsstat (se även skäl 25). Om det skulle visa sig att egendomen i fråga finns i , ska annan lagstiftning, såsom regler, i stället tillämpas. Regering- en delar därför den bedömning som görs i promemorian att ett beslut som har meddelats enligt de nya bestämmelserna inte bör kunna verkställas i . 7.2Verkställighet genom alternativa åtgärder Regeringens förslag: Åklagare ska inte få lämna samtycke till att ett beslut om frysning, som har sänts över till en annan medlemsstat för erkännande och verkställighet, verkställs genom alternativa åtgärder enligt artikel 23.3 i EU-förordningen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna godtar eller invänder inte mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Av EU-förordningen följer att det är den verkställande statens lagstiftning som ska tillämpas vid verkställighet- en av ett svenskt beslut om frysning (artikel 23.1). Den verkställande stat- en behöver dock inhämta ett samtycke från den utfärdande staten för att kunna föreskriva alternativa åtgärder till ett beslut om frysning (arti- kel 23.3). I det intyg om frysning som ska sändas över till den andra staten, ska den utfärdande myndigheten ange om den samtycker till att alternativa åtgärder tillämpas när det inte är möjligt att vare sig helt eller delvis verkställa beslutet om frysning (Bilaga I till förordningen, avsnitt J). Motsvarande reglering finns inte i rambeslutet om verkställighet av frysningsbeslut. Under förhandlingarna av EU-förordningen diskuterades behovet av att införa regler om alternativ till frysning, varvid framfördes att det var svårt att föreställa sig vilka åtgärder som skulle kunna användas som alternativ till ett beslut om frysning (jfr artikel 12.4 i rambeslutet om verkställighet av beslut om förverkande där det framgår att t.ex. frihetsberövande kan utgöra ett alternativ till förverkande). Det framkom dock att det, i vart fall i någon medlemsstat, är möjligt att vidta en annan typ av åtgärd än den som anges i beslutet om frysning, t.ex. att annan egendom än den begärda fryses. Som konstateras i promemorian saknas i svensk rätt möjligheter att vidta några sådana alternativa åtgärder vid verkställighet av ett beslut om frysning. Regeringen delar därför den bedömning som görs i promemorian att det skulle vara främmande att tillåta att det sker när ett svenskt beslut om frysning ska verkställas i en annan medlemsstat. Någon möjlighet för åklagaren att i egenskap av utfärdande myndighet lämna samtycke till alternativa åtgärder enligt artikel 23.3 i EU-förordningen bör alltså inte finnas. En kompletterande bestämmelse om det bör införas i den nya lagen. Regeringens förslag: Bestämmelserna om beslag i 27 kap. rättegångs- balken ska med vissa undantag tillämpas när beslut om beslag eller pen- ningbeslag enligt den nya lagen har verkställts i den verkställande När brottmålet avgörs ska rätten, på yrkande av åklagaren, kunna för- ordna i domen att ett beslut om beslag eller penningbeslag som medde- lats med stöd av den nya lagen eller ett beslut om kvarstad till säkerhet för beslut om förverkande ska gälla efter det att domen fått laga kraft. Ett sådant förordnande ska dock få gälla längst till dess att beslutet om förverkande har verkställts i den verkställande staten. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. promemorian föreslås inte en hänvisning till 27 kap. 6 § andra stycket Vidare används i promemorian uttrycken den andra staten och en annan medlemsstat i stället för den verkställande staten. Remissinstanserna godtar eller invänder inte mot förslagen. myndigheten efterfrågar dock ett klargörande om hur artikel 29 i EU- förordningen, om återställande av fryst egendom till brottsoffer, förhåller sig till det i förordningen uttalade syftet med ett beslut om frysning. Skälen för regeringens förslag Tillämpning av regler om beslag När ett beslut om beslag som har meddelats enligt de särskilda reglerna om beslag i lagen om verkställighet av frysningsbeslut och lagen om en europeisk utredningsorder har verkställts i en annan medlemsstat blir ett bestämmelser om beslag i 27 kap. (2 kap. 3 § lagen om verkställighet av frysningsbeslut och 2 kap. 14 § lagen om en europeisk utredningsorder). Regeringen delar den bedömning som görs i promemorian att motsvarande ordning bör gälla i fråga om beslut om beslag eller penningbeslag som har meddelats enligt de särskilda regler som föreslås i avsnitt 7.1. Av den nya lagen bör således framgå att reglerna i 27 kap. 6 § första stycket om att den som har drabbats av ett beslag har rätt till domstols- prövning av beslaget ska vara tillämpliga. En sådan prövning bör på den drabbades begäran kunna ske så snart beslaget eller penningsbeslaget har verkställts i den verkställande staten. Bestämmelserna i 27 kap. 7 § om en frist för att väcka åtal och om möjligheterna att förlänga en sådan frist, samt i 27 kap. 8 § första, andra och fjärde styckena om hävande av beslag, bör också bli gällande så snart beslaget eller penningbeslaget har verk- Detsamma gäller bestämmelserna om bl.a. underrättelseskyldighet och beslagsprotokoll i 27 kap. 11 och 13 §§. När brottmålet avgörs, bör rätten med tillämpning av 27 kap. 8 § femte stycket pröva om beslaget eller penningbeslaget fortfarande ska bestå. Se nedan om rättens möjlighet att låta åtgärden bestå efter det att domen har fått laga kraft. Om en åklagare beslutar om beslag av ett skriftligt meddelande mellan den misstänkte och en närstående till den misstänkte, eller mellan sådana närstående inbördes, ska åklagaren, enligt 27 kap. 2 § fjärde stycket, utan dröjsmål anmäla det till rätten. Rätten ska då skyndsamt pröva ärendet. 2019/20:198 Även dessa bestämmelser bör göras tillämpliga på förfarandet enligt den föreslagna lagen. Om en målsägande eller någon som har trätt i dennes ställe har framställt ett anspråk på ett beslagtaget föremål och det är uppenbart att han eller hon har bättre rätt till detta än den hos vilken beslaget har gjorts, får en under- sökningsledare eller åklagare, enligt 27 kap. 4 a §, innan åtal väckts besluta att föremålet ska lämnas ut till honom eller henne. I promemorian görs bedömningen att det inte är uteslutet att en sådan situation skulle kunna uppstå också avseende ett beslag eller penningbeslag som har fattats enligt den nya lagen. Mot den bakgrunden föreslås i promemorian att det i lagen tas in en hänvisning även till 27 kap. 4 a §. påpekar att det i EU-förordningen anges att endast sådana beslut om frysning som syftar till att säkra ett framtida förverkande omfattas av förordningens tillämpningsområde. Myndigheten ser därför en risk för att förslaget i denna del kan skapa en osäkerhet kring om även beslut som meddelats endast i återställandesyfte omfattas och efterfrågar ett klargörande i fråga om förhållandet mellan bestämmelserna i artikel 29 i EU-förordningen och beslutet om frysning. Som konstaterar ska ett beslut om frysning enligt EU-förordningen ha till syfte att säkerställa ett framtida förverkande. Bestämmelserna i 27 kap. 4 a § aktualiseras däremot främst när ett föremål har tagits i beslag därför att det kan antas vara avhänt någon genom brott, och således inte när syftet är att säkra ett förverkande av föremålet. Bakgrunden till reglerna i artikel 29 är dock att vissa andra medlemsstater har ett system som innebär att egendom förverkas för att därefter åter- ställas till ett brottsoffer. Syftet med ett beslut om frysning som meddelas i en sådan stat kan alltså vara att säkra ett framtida förverkande av egen- domen, trots att avsikten är att sedan återställa egendomen till ett brotts- offer. I ser regleringen annorlunda ut. Enligt svensk rätt sker för- verkande inte i syfte att återställa egendom. Ett beslut om frysning som meddelas i i syfte att återställa egendom som frånhänts annan genom brott, och således inte för att säkra ett framtida förverkande, om- fattas alltså inte av förordningens tillämpningsområde. Regeringen delar dock den bedömning som görs i promemorian att det inte kan uteslutas att det skulle kunna bli aktuellt att tillämpa 27 kap. 4 a § även avseende ett beslut om frysning som översänts till en annan medlemsstat med stöd av förordningen. Så skulle kunna vara fallet t.ex. om åklagaren fattat ett beslut om beslag i syfte att förverka viss egendom och det senare visar sig att det finns en målsägande som gör anspråk på egendomen. Som föreslås i pro- memorian bör det därför finnas utrymme för åklagaren att utnyttja den möjlighet att återställa fryst egendom som artikel 29 öppnar upp för. Av den nya lagen bör således framgå att även bestämmelserna i 27 kap. 4 a § är tillämpliga när det svenska beslutet om beslag eller penningbeslag har verkställts i den verkställande staten. Den som drabbats av beslaget bör kunna begära rättens prövning av ett beslut om utlämnande enligt nämnda paragraf. En hänvisning till 27 kap. 6 § andra stycket bör därför också införas. Förlängning av giltigheten av ett beslut om beslag, penningbeslag eller kvarstad Som framgår i avsnitt 7.1 anser regeringen att det inte behöver införas särskilda regler om beslut om kvarstad motsvarande de som föreslås angående beslag och penningbeslag. Vad gäller förfarandet efter att ett svenskt beslut om kvarstad har verkställts i en annan medlemsstat finns dock skäl att överväga vissa kompletterande regler. Vanligtvis upphör ett beslut om kvarstad att gälla när beslutet om för- verkande (domen i målet) får laga kraft. Beslutet om förverkande blir verkställbart så snart det har fått laga kraft och det uppstår därför i regel inget tidsglapp i förhållande till kvarstadsbeslutets upphörande. Visst utrymme finns dock för rätten att förordna att beslutet om kvarstad ska bestå även under en viss efter att domen har fått laga kraft (se 26 kap. 6 § och JO 1997/98 s. 66). I samband med genomförandet av rambeslutet om verkställighet av be- slut om förverkande konstaterades att det, när ett svenskt förverkande- beslut ska verkställas i en annan stat, finns ett särskilt behov av att låta kvarstaden bestå efter att beslutet om förverkande har fått laga kraft (prop. 2010/11:43 s. 117 f.). Detta eftersom det kommer att ta innan förverkandebeslutet kan verkställas och det inte längre finns behov av att ha egendomen säkrad genom kvarstad. Beslutet om förverk- ande kan enligt rambeslutet översändas först när det har fått laga kraft och därefter ska den andra staten göra en prövning av om beslutet kan erkännas och verkställas där. Regleringen i 26 kap. 6 § ansågs inte vara tillräcklig för att säkerställa att det inte uppstår ett glapp mellan kvarstadsbeslutets upphörande och verkställigheten i den andra staten, eftersom den regleringen är anpassad efter svenska förhållanden. I lagen om verkställighet av frysningsbeslut har det därför införts en särskild bestämmelse om att rätten, på yrkande av åklagaren, får förordna att ett beslut om kvarstad till säkerhet för ett beslut om förverkande ska gälla efter att beslutet har fått laga kraft (2 kap. 3 a §). Kvarstaden får i ett sådant fall bestå längst till dess beslutet om förverkande har verk- ställts i den andra staten. Samma behov av att låta ett kvarstadsbeslut bestå efter att domen i målet har fått laga kraft kommer att finnas när verkställighet av ett beslut om förverkande ska ske i en annan stat med stöd av EU-förordningen. I likhet med vad som föreslås i promemorian bör därför en reglering motsvarande den som finns i lagen om verkställighet av frysningsbeslut införas i den nya lagen. Regeringen föreslår ovan att rätten, när brottmålet avgörs, ska pröva om ett beslag eller ett penningbeslag som meddelats med stöd av den nya lagen fortfarande ska bestå. Prövningen föreslås ske med tillämpning av 27 kap. 8 § femte stycket . Rättens beslut om att ett beslag ska bestå kan med tillämpning av de regler som gäller i rent inhemska fall gälla längst till dess att domen får laga kraft. När ett förverkande som har säkrats genom beslag eller penningbeslag ska verkställas i en annan stat med tillämpning av förordningen, kan det däremot vara nödvändigt att låta beslaget bestå även efter att domen har fått laga kraft. Samma argument som anförs angående kvarstad gör sig således gällande i fråga om beslut om beslag och penningbeslag. Om sådana beslut upphör att gälla 2019/20:198 som beslutet om förverkande får laga kraft, kommer det att uppstå ett tidsglapp fram till dess att den verkställande staten har verkställt beslutet om förverkande. Rättens möjlighet att på yrkande av åklagaren förordna om fortsatt giltighet efter att domen har fått laga kraft bör således, i likhet med vad som föreslås i promemorian, även omfatta beslut om beslag och penningbeslag som meddelats med stöd av den nya lagen (jfr , Straffprocessuella tvångsmedel s. 773 f., 4 uppl. När är utfärdande stat av ett Alternativa åtgärder och omvandling Regeringens förslag: ska inte få lämna samtycke till att ett svenskt beslut om förverkande som har sänts över till en annan medlemsstat verkställs genom alternativa åtgärder enligt artikel 23.3 i EU-förordningen. Regeringens bedömning: Det bör inte införas bestämmelser som möjliggör att ett svenskt beslut om förverkande som avser en specifik egendom verkställs i den andra staten genom förverkande av ett belopp som motsvarar värdet på egendomen i fråga. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med Remissinstanserna godtar eller invänder inte mot förslaget eller Skälen för regeringens förslag och bedömning: I avsnitt 6.6.2 föreslås att ska vara utfärdande myndighet avseende beslut om förverkande som sänds över till en annan medlemsstat med stöd Förutsättningarna för att översända ett sådant beslut och förfarandet i samband med översändandet regleras ingående i EU- förordningen (se bl.a. artiklarna 14–17). En närmare redogörelse för dessa bestämmelser finns i avsnitt 4.2.4. Behovet av kompletterande regler till EU-förordningen i detta avseende bedöms vara begränsat. är således EU-förordningens regler tillräckliga. Det följer dock av artikel 23.3 i EU-förordningen att den verkställande staten behöver inhämta ett samtycke från den utfärdande staten för att kunna föreskriva alternativa åtgärder för verkställigheten av ett beslut om Bakgrunden till bestämmelsen torde vara att det i vissa medlemsstater är möjligt att verkställa ett beslut om förverkande genom alternativa åtgärder, såsom t.ex. frihetsberövande eller någon form av samhällstjänst (se Bilaga II till förordningen, avsnitt I, och artikel 12.4 i rambeslutet om verkställighet av beslut om förverkande). möjligheter finns inte i svensk rätt. I likhet med vad som anges i avsnitt 7.2 angående beslut om frysning, skulle det vara främmande från svenskt perspektiv att en annan stat tillåts verkställa ett svenskt beslut om förverkande genom någon annan åtgärd än den som uttryckligen framgår Samma bedömning gjordes vid genomförandet av rambeslutet om verkställighet av beslut om förverkande (se prop. 2010/11:43 s. 61 f. Prop. 2019/20:198 och 2 kap. 3 § första stycket lagen om verkställighet av beslut om En kompletterande bestämmelse om att Kronofogde- myndigheten inte får lämna samtycke till sådana alternativa åtgärder, motsvarande den som föreslås i avsnitt 7.2 avseende beslut om frysning, bör därför införas i den nya lagen. När ett beslut om förverkande som avser en viss specifik egendom över- sänds till en annan medlemsstat med stöd av EU-förordningen, ska beslutet som huvudregel verkställas genom att just den egendomen förverkas. I artikel 18.2 föreskrivs dock en möjlighet för den utfärdande myndigheten och den verkställande myndigheten att ingå en överenskommelse om att ett belopp som motsvarar värdet på egendomen i stället ska förverkas. Detta förutsätter att den utfärdande statens rätt föreskriver en sådan möjlighet. En liknande reglering finns i rambeslutet om verkställighet av beslut om förverkande (artikel 7.2). I samband med genomförandet av rambeslutet konstaterades att svensk rätt inte ger utrymme för att ingå en sådan överenskommelse avseende ett svenskt beslut om förverkande (se prop. 2010/11:43 s. 61 f.). Samma sak gäller . Något sådant utrymme bör inte heller skapas. kommer således inte att kunna ingå en sådan överenskommelse om verkställighet som anges i arti- kel 18.2 när är utfärdande stat (jfr avsnitt 10.3 om när är verkställande stat). Regeringens bedömning: Det behöver inte införas några särskilda bestämmelser i lag om vilken myndighet som är behörig att lämna samtycke enligt artikel 30.6 d i EU-förordningen och att ingå överenskommelse enligt artikel 30.7 i förordningen. Promemorians förslag överensstämmer inte med regeringens bedöm- ning. I promemorian föreslås att det i lag ska anges att Kronofogdemyn- digheten är behörig myndighet att lämna samtycke enligt artikel 30.6 d i EU-förordningen och att ingå överenskommelse enligt artikel 30.7 i förordningen. Remissinstanserna godtar eller invänder inte mot promemorians förslag. Skälen för regeringens bedömning: Av artikel 30.7 i EU-förordningen framgår att de berörda medlemsstaterna kan ingå en överenskommelse om att de penningbelopp som erhållits till följd av verkställigheten av ett be- slut om förverkande ska fördelas mellan staterna på ett annat sätt än det som följer av schablonen i artikel 30.7 a och b. Vidare anges i artikel 30.6 d att den utfärdande statens samtycke krävs för att egendom som erhållits vid verkställigheten ska kunna användas för allmännyttiga eller sociala ändamål i den verkställande staten. I promemorian föreslås att ska vara behörig myndighet att lämna samtycke och att ingå överenskommelse enligt dessa artiklar samt att det ska framgå av den nya lagen. Regeringen anser dock inte att det är nödvändigt att i lag reglera frågan om behörig myndighet i 2019/20:198 dessa avseenden. Frågan om behörig myndighet får i stället övervägas närmare i samband med utarbetandet av förordningsbestämmelser. 9Erkännande och verkställighet i av ett utländskt beslut om frysning När en annan medlemsstat sänder över ett beslut om frysning till enligt EU-förordningen ska åklagaren, i egenskap av verkställande myn- dighet, pröva om det utifrån reglerna i förordningen finns förutsättningar att erkänna och verkställa beslutet. Sedan ett översänt beslut om frysning har erkänts ska åklagaren vidta nödvändiga åtgärder för att verkställa det på samma sätt som ett svenskt beslut om frysning (artikel 7.1). Verkstäl- lighet ska ske enligt svensk rätt och svenska myndigheter är ensamt be- höriga att besluta om förfarandena för verkställighet av beslutet och om alla åtgärder i samband därmed (artikel 23.1). I regleras verkställigheten av beslut som syftar till att säkra ett framtida förverkande främst i 27 kap. (beslag) och i ut- sökningsbalken (kvarstad i brottmål). Innebörden av EU-förordningens reglering är att bl.a. dessa bestämmelser blir tillämpliga när det utländska beslutet om frysning ska verkställas här. Även svenska regler om förvalt- ning av fryst egendom ska tillämpas, t.ex. 16 kap. 14 § utsökningsbalken (artikel 28.1). EU-förordningen innehåller dock vissa särskilda regler om förfarandet i den verkställande staten, vilka måste beaktas. Dessa handlar t.ex. om tidsfrister för verkställigheten (artikel 9.3), verkställighetens var- aktighet (artikel 12) och beslut om uppskov med verkställigheten (arti- kel 10). I de följande avsnitten redovisas regeringens överväganden kring behov- et av kompletterande bestämmelser till EU-förordningen i de fall är verkställande stat i fråga om ett beslut om frysning. Regeringens förslag: Ett intyg om frysning som sänds över till i enlighet med artikel 4.1 i EU-förordningen ska åtföljas av det beslut om frysning som intyget avser. Intyget ska vara skrivet på eller översatt till svenska eller engelska. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna godtar eller invänder inte mot förslagen. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 4.1 i EU-förordningen ska beslutet om frysning översändas till den verkställande myndigheten genom ett intyg om frysning. Intyget finns intaget som Bilaga I till förord- ningen. Av förordningen följer inget allmänt krav på att den utfärdande myndigheten också ska sända över själva beslutet om frysning. lemsstat kan dock i en förklaring till kommissionen ange att intyg som översänds till den staten ska åtföljas av beslutet om frysning (artikel 4.2). Om intyget om frysning fylls i korrekt kommer i regel de uppgifter som anges i intyget att vara tillräckliga för åklagarens prövning och fortsatta handläggning. Det kan i detta sammanhang också framhållas att den pröv- ning som åklagaren, och i förekommande fall domstolen, ska göra inte omfattar någon bedömning av om beslutet om frysning som sådant är materiellt riktigt eller inte (jfr artiklarna 7.1, 8.1 och 33.2).