prop · H80349 · 2020-11-17 00:00:00 — Kurirföretagens försändelser borde därför, enligt utredningen, åtnjuta samma skydd och omfattas av samma kontrollbestämmelser som postförsändelser. Utredningen övervägde också om bestämmelsen om postspärr skulle utvidgas på motsvarande sätt, men kom fram till att kurirföretagens hantering av försändelser skiljde sig från den traditionella posthanteringen i alltför hög grad. Utredningen föreslog dock att det i inregränslagen och tullagen skulle införas en bestämmelse som gav befogenhet att hos ett befordringsföretag begära ut en viss försändelse, under förutsättning att försändelsen kunde antas innehålla narkotika som kunde tas i beslag enligt smugglingslagen och det var nödvändigt för att beslag skulle kunna ske (se SOU 2006:9 s. 300–303). Förslaget har inte lett till lagstiftning. 2020/21:49 förslag att utvidga bestämmelserna om kontroll av postförsändelser genomfördes först i samband med att en ny tullag infördes . Beredningsunderlaget till den nya tullagen utgjordes huvudsakligen av betänkandet En ny svensk tullagstiftning (SOU 2015:5). Utredningen delade inregränslagsutredningens uppfattning i frågan om kontroll av kurirförsändelser och anförde att det även ur ett konkurrensperspektiv var motiverat att jämställa kurirföretagens verksamhet avseende förmedling av brev, paket och liknande försändelser med övrig posthantering när det gäller öppning av brev och andra försändelser som kan antas innehålla förtroliga meddelanden. Beträffande frågan om postspärrar i kurirflödet var utredningen av uppfattningen att detta borde utredas vidare, men att det inte rymdes inom utredningens tidsram (se SOU 2015:5 s. 138–139). Sedan i sitt remissvar anfört att det var angeläget för verket att även kunna lägga spärrar i kurirflödet uttalade regeringen att det inte fanns beredningsunderlag för att ta ställning till frågan i det aktuella lagstiftningsärendet, utan att frågan fick övervägas i annat sammanhang. Bestämmelserna i tullagen och inregränslagen om kontroll av postförsändelser utvidgades dock, av de skäl som anförts av utredningen, till att även omfatta motsvarande försändelser förmedlade av kurirföretag (se prop. 2015/16:79 s. 148–149). 5 Ökade möjligheter för att besluta om att hålla kvar försändelser 5.1 befogenhet att besluta om att hålla kvar försändelser bör även omfatta vapen, ammunition och explosiva varor Regeringens förslag: befogenhet att besluta om att hålla kvar postförsändelser utvidgas till att också omfatta försändelser som kan antas innehålla vapen, ammunition eller explosiva varor. Ett förtydligande om att inregränslagen även omfattar sådana vapen och andra föremål som anges i 1 kap. 3 § vapenlagen förs in i Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. Promemorians förslag omfattar inte sådan ammunition som endast omfattas av vapenlagen (1996:67). Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna, såsom tingsrätt, Energetiska Material, , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , hovrätt, Säkerhetspolisen, och , ställer sig positiva till förslaget eller har inga synpunkter på det. utredningens förslag att verkets befogenhet att besluta om kvarhållande av postförsändelse utvidgas till att också omfatta försändelser som kan antas innehålla vapen eller explosiva varor. om utökade befogenheter att kvarhålla försändelser är väl motiverat och Tingsrätten noterar dock att förslaget innebär utökade befogenheter gällande vapen och explosiva varor, men inte gällande Vapen och ammunition regleras på samma sätt i inregränslagen. Tingsrätten anser att det bör övervägas om regleringen utöver vapen och explosiva varor också ska avse ammunition. () konstaterar att de skyddsintressen rörande den enskildes integritet och rätten till förtrolig kommunikation som lades till grund för nu gällande lagstiftning på postområdet i hög grad fortfarande är aktuella och att brevförsändelser alltjämt har ett mycket högt skyddsvärde från integritetssynpunkt. Det är därför av stor vikt att en inskränkning av de ovan nämnda rättigheterna, som skyddas av både svensk grundlag och internationella konventioner, blir så begränsad som möjligt, att syftet kan anses vara legitimt och att det finns en rimlig proportionalitet mellan de medel som används och syftet med åtgärden. Även konstaterar att förslaget innebär inskränkningar i skyddet för brevhemligheten, som är en grundlagsskyddad rättighet, och utvidgningen måste därför övervägas och Medan postspärr är en administrativ åtgärd i kontrollverksamhet omfattas det motsvarande hemliga tvångsmedlet som regleras i 27 kap. 9 § av en rad rättssäkerhetsgarantier, däribland Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens tillsyn, som inte har någon motsvarighet vid användandet av postspärr. bestämmelsen om postkontroll krånglig och tidsödande är enligt nämndens mening inte ett tungt vägande skäl för att utvidga möjligheterna att besluta om postspärr. tillstyrker de förslag som medger ökade kontrollmöjligheter av varor som kommer in i landet. en effektiv hantering och inte störa handeln anser föreningen att det måste finnas tydliga riktlinjer vad gäller vilka varor som anses vara otillåtna så att inget godtycke uppstår vid bedömningen. Skälen för regeringens förslag Förekomsten av illegala varor i post- och kurirflödena Av beslagsstatistik framgår att myndigheten gjorde 3 227 beslag av narkotika i postförsändelser och 571 beslag av narkotika i försändelser i kurirflödet. gjordes 2 616 beslag i postförsändelser och 378 beslag i kurirförsändelser medan motsvarande siffror var 3 493 respektive 583 beslag. Inga skjutvapen beslagtogs i postförsändelser medan 2 skjutvapen beslagtogs i kurirförsändelser. har 6 skjutvapen beslagtagits i postförsändelser och 5 skjutvapen i 2019 beslagtogs 4 vapen i postförsändelser och 18 i När det gäller explosiva varor gjordes 8 beslag om sammanlagt 1 654 varor i postförsändelser medan det i kurirförsändelser gjordes 83 beslag, som sammanlagt innehöll 19 546 varor (dynamit, trotyl, pentyl, bangers etc.). gjordes i postförsändelser 43 beslag om sammanlagt 9 274 varor och i kurirförsändelser 101 beslag om sammanlagt 14 227 varor. gjordes 3 beslag om sammanlagt 819 2020/21:49 varor i postflödet medan 13 beslag om sammanlagt 4 572 varor gjordes i kurirflödet. Utifrån beslagsstatistiken kan således konstateras att narkotika beslagtas av i större utsträckning i postförsändelser än i kurirförsändelser medan det förhåller sig tvärtom när det gäller vapen och explosiva varor. Merparten av beslag av vapen har historiskt sett gjorts vid de vanliga gränskontrollerna. beslagtog 38 vapen vid gränskontroller av resande. var motsvarande siffra 10 vapen. När det gäller explosiva varor görs emellertid de flesta av beslag i post- och kurirflödet. gjordes 10 beslag av sammanlagt 291 explosiva varor vid gränskontroll av resande. gjordes vid kontroll av annat fraktgods än post- och kurirförsändelser endast 3 beslag om sammanlagt 114 explosiva varor. Postspärrar bör kunna användas vid misstänkta försändelser av vapen, ammunition och explosiva varor har framfört att det illegala inflödet av vapen och explosiva varor ökar och att det skulle vara av stor betydelse för myndigheten att kunna spärra väntade försändelser av sådana varor, på samma sätt som kan lägga spärrar på försändelser som misstänks innehålla narkotika. I de fall via underrättelseinformation får indikationer på att en otillåten vara kommer att föras in i landet genom att skickas till mottagaren via post är möjligheten att lägga en postspärr ett effektivt verktyg för att beivra brottsligheten. Som framgår ovan kan i brottsbekämpande syfte enligt 4 kap. 22 § tullagen och 11 § inregränslagen, besluta att en postförsändelse ska hållas kvar av ett postbefordringsföretag för att ska kunna utföra sina kontroller. En sådan spärr kan dock endast läggas om det finns anledning att anta att försändelsen innehåller narkotika som kan tas i beslag enligt smugglingslagen och det är nödvändigt för att beslag ska kunna ske. Om en försändelse misstänks innehålla vapen eller explosiva varor kan alltså inte med stöd av tullagen eller inregränslagen lägga motsvarande postspärr på dessa varor. I dessa fall kan dock , enligt bestämmelserna i 27 kap. 9 § , vid misstänkt vapensmuggling eller smuggling av explosiva varor, begära ett beslut av rätten eller åklagaren att en väntad försändelse ska hållas kvar hos befordringsföretaget. Tidsrymden mellan det att fått del av information om en misstänkt försändelse till att försändelsen når kan emellertid vara mycket kort. Det är därför av stor vikt att ett beslut om postspärr kan fattas snabbt, ibland till och med som informationen nått , för att den misstänkta försändelsen inte ska riskera att distribueras till mottagaren innan hunnit kontrollera den. Regleringen i är i dessa tidskritiska situationer inte optimal varför den aktuella regleringen i tullagen och inregränslagen är viktigt för att snabbt kunna ingripa mot misstänkta försändelser. påpekar att postspärr är en administrativ åtgärd i kontrollverksamhet som inte omfattas av samma rättssäkerhetsgarantier, däribland Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens tillsyn, som förfarandet enligt . Regeringen konstaterar att det är riktigt att de olika förfarandena i vissa avseenden skiljer sig åt. I förarbetena till bestämmelserna om postspärrar för försändelser som misstänks innehålla narkotika diskuterades också frågan om skyddsregler (se prop. 1995/96:166 s. 69). Detta resulterade i att det krävs misstanke för att en postförsändelse ska kunna hållas kvar. Vidare får ett beslut om kvarhållande meddelas att gälla endast under en viss angiven, kortare tidsrymd. Det innebär att en försändelse måste ha kommit in till befordringsföretaget inom den angivna tiden för att förordnandet om kvarhållande ska få tillämpas. Slutligen måste alltid den s.k. proportionalitetsprincipen iakttas, dvs. beslutet måste anses nödvändigt för att syftet med åtgärden ska kunna uppnås. Samma regler föreslås nu gälla för postspärrar som avser vapen och explosiva varor. Bestämmelser om postspärrar i tullagen och inregränslagen har funnits och det rör sig alltså om ett väl inarbetat förfarande. Det är, som även framgår nedan, av största vikt att stoppa utvecklingen med ökad användning av vapen och explosiva varor i samhället. Av regeringens s.k. 34-punktsprogram om regeringens ytterligare åtgärder mot gängkriminalitet framgår att befogenheter och möjlighet att använda tvångsmedel ska utökas, så att försändelser som antas innehålla vapen eller explosiva varor kan stoppas, och av regleringsbrevet avseende (Fi2019/04080) framgår att ska öka ambitionsnivån vad gäller att förhindra smuggling av narkotika, vapen och explosiva varor. Möjligheten att lägga postspärr används sparsamt och utnyttjas därmed bara när det framstår som absolut nödvändigt. har därtill en tydlig hantering av besluten om postspärrar och en detaljerad handledning för hur och när beslut får fattas. Om ett kvarhållande mynnar ut i öppnande av en försändelse informerar normalt mottagaren och, om det är möjligt, avsändaren av försändelsen efter öppnandet (se 4 kap. 19–21 §§ tullagen respektive 8–10 §§ inregränslagen). Under beredningen av detta ärende har det inte kommit fram kritik mot systemet med postspärrar från vare sig enskilda eller befordringsföretag och det stora flertalet av remissinstanserna har tillstyrkt de aktuella förslagen i promemorian. Regeringens bedömning är att förfarandet med postspärrar med de ovan angivna säkerhetsåtgärderna därmed är rättssäkert. anser vidare att den omständighet att finner bestämmelsen om postkontroll krånglig och tidsödande inte är ett tungt vägande skäl för att utvidga möjligheterna att besluta om postspärr. Regeringen har förståelse för Säkerhets- och integritetsnämndens synpunkt men kan dock konstatera att den tidsutdräkt som uppstår i och med förfarandet enligt medför en risk för att smugglade vapen och explosiva varor inte kan stoppas från att komma in på svenskt territorium. beslagsstatistik tyder visserligen på att den illegala införseln i postflödet av vapen inte är särskilt omfattande. Smuggling av vapen utgör emellertid en brottslighet av så allvarligt slag att det framstår som mycket angeläget att försändelser av sådana varor kan stoppas på ett effektivt sätt i så hög utsträckning som möjligt. Regeringen anser därför, liksom många av remissinstanserna, att starka skäl talar för att ge möjlighet att självständigt besluta om postspärrar även avseende försändelser som misstänks innehålla vapen eller explosiva varor. Mot intresset av att effektivt kunna bekämpa smugglingsbrottsligheten måste emellertid, som bl.a. PTS lyfter fram, skyddet av den enskildes Som framgått under avsnitt 4.6 utgör befogenhet att besluta om postspärr inte i sig en begränsning av rätten till förtrolig kommunikation men däremot en begränsning av yttrande- och regeringsformen (se prop. 1975/76:209 s. 123). innebära en inskränkning i vars och ens rätt till yttrandefrihet enligt artikel Dessa friheter får bara inskränkas med stöd av lag om vissa förutsättningar är uppfyllda, bl.a. ska inskränkningarna vara proportionerliga och ämnade att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Förfarandet med postspärr syftar dock till att ska kunna kontrollera den aktuella försändelsen och som framgått under avsnitt 4.6 utgör möjligheter att kontrollera en försändelse en begränsning av skyddet enligt 2 kap. 6 § första stycket regeringsformen mot undersökning av brev eller annan förtrolig Förfarandet innebär också en inskränkning i vars och ens rätt enligt Europakonvention till respekt för sin korrespondens (artikel 8). Även denna rättighet får bara inskränkas med stöd av lag om vissa proportionerliga och ämnade att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. När bestämmelserna om befogenhet att besluta om postspärr vid misstänkt narkotikasmuggling infördes i tullagen och inregränslagen uttalade regeringen att den såg med stor oro på den ökande narkotika- brottsligheten och att smugglingen i brevförsändelser måste tas på stort uttalade regeringen att förfarandet med postspärr, liksom befogenhet att öppna postförsändelser, kunde upplevas som I propositionen framhölls vikten av att en inskränkning av rättigheter som skyddas av grundlagen och av internationella konventioner blir så begränsad som möjligt samt att det därvid är av betydelse att syftet med inskränkningen kan anses legitimt, och att det finns en rimlig proportionalitet mellan det medel som används och syftet med åtgärden. Det konstaterades att syftet med den föreslagna regleringen var att så långt som möjligt begränsa, i första hand, den mycket allvarliga narkotikabrottsligheten och att det i tullens arbete med att beivra denna brottslighet var av vikt att komma till rätta med den smuggling som sker via postförsändelser. Chanserna att bekämpa den aktuella brottslig- heten bedömdes öka väsentligt med de föreslagna åtgärderna. Inskränkningarna av bl.a. skyddet för brevhemligheten och rätten till domstolsprövning ansågs därmed försvarbara (se prop. 1995/96:166 s. 66 och s. 68–69). I propositionen En strängare syn på hantering av vapen och explosiva varor redogörs för hur synen på såväl vapenbrott som brott mot tillståndsplikten för explosiva varor skärpts , vilket bl.a. fått till följd att straffskalorna för de grova brotten höjts avsevärt (prop. 2019/20:200 s. 22–23). I propositionen Skärpta straff för brott mot förekomsten av illegala explosiva varor i och att det finns tydliga tecken på att kriminella grupperingar har tillgång till sådana varor i större utsträckning än tidigare och också en större benägenhet att använda dessa. Det konstaterades även att vissa explosiva varor är påtagligt vapenlika och lika farliga som skjutvapen samt att tillgången till explosiva varor, liksom skjutvapen, utgör en förutsättning för att grova våldsbrott ska komma till stånd och också ökar risken för att en uppkommen våldssituation ska få svåra följder (prop. 2016/17:92 s. 9–10). I propositionen Skjutvapen och explosiva varor – skärpta straff för de grova brotten framhölls att antalet vapenbrott fortsatt att öka sedan den senaste straffskärpningen i vapenlagen och att antalet fall av dödligt våld där skjutvapen använts hade ökat , särskilt inom ramen för kriminella konflikter. Det konstaterades även på nytt att vissa explosiva varor är vapenlika och minst lika farliga som skjutvapen samt att det ibland kan antas vara en slump, eller bero på vad som för tillfället finns tillgängligt, om det är ett skjutvapen eller t.ex. en handgranat som används vid ett allvarligt våldsdåd (prop. s.11–12). Trots att mycket talar för att straffskärpningarna har gett effekt är förekomsten och användningen av illegala vapen och explosiva varor i samhället fortsatt ett allvarligt samhällsproblem. Antalet fall av dödligt våld där skjutvapen använts har, med undantag , ökat kontinuerligt och skjutvapen är den i särklass vanligaste våldsmetoden när det gäller dödligt våld vid konflikter i den kriminella miljön. När det gäller explosiva varor konstaterar regeringen att det finns tydliga tecken på att kriminella grupperingar har tillgång till sådana varor i större utsträckning än tidigare och också en större benägenhet att använda dessa. Denna utveckling bekräftas av att det 2019 skett fler sprängningar i än något (se prop. 2019/20:200 s. 23). 2019/20:200 föreslås en höjning av maximistraffet för de synnerligen grova brotten. Vidare föreslås att det ska införas en särskild reglering av vapensmuggling och smuggling av explosiva varor i smugglingslagen och att ett synnerligen grovt brott ska införas avseende sådan smuggling (se s.48–56). Illegal införsel av vapen och explosiva varor är därmed mycket allvarlig brottslighet som det finns ett starkt samhällsintresse att förhindra och beivra. Syftet med den utökade befogenheten för att fatta beslut om postspärr är att bekämpa sådan brottslighet. Det är fråga om ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle och som väger tungt i förhållande till enskildas intresse av förtrolig korrespondens m.m. Den utökade befogenheten för att besluta om postspärr går inte längre än vad som är nödvändigt. Med hänsyn till den tidsutdräkt som uppstår i förfarandet enligt är de föreslagna åtgärderna därutöver nödvändiga för att stävja den illegala införseln av vapen och explosiva varor. Med hänsyn till detta bedömer regeringen att de intrång som förslaget innebär i rätten till förtrolig kommunikation och yttrande- och informationsfriheterna är godtagbara. Förslaget bedöms därför vara förenligt med såväl regeringsformen som . befogenhet att besluta om postspärr bör således utvidgas till att även avse postförsändelser som kan misstänkas innehålla vapen eller explosiva varor. 2020/21:49 Enligt de föreslagna bestämmelserna ska rätten att kvarhålla en försändelse gälla under förutsättning att det finns anledning att anta att den innehåller narkotika, vapen eller explosiva varor som kan tas i beslag enligt smugglingslagen. efterlyser tydliga riktlinjer vad gäller vilka varor som anses vara otillåtna så att en effektiv hantering kan uppnås och inget godtycke uppstår vid bedömningen. Även dessa frågor har hanterats inom ramen för prop. 2019/20:200 där det föreslås att det i smugglingslagen ska införas en separat reglering avseende vapensmuggling och smuggling av explosiv vara samt att det i den lagen också ska införas definitioner av begreppen vapen och explosiva varor. Vapen ska enligt förslaget omfatta dels sådana skjutvapen som avses i vapenlagen, dels sådana vapen och andra föremål som vid tillämpning av vapenlagen jämställs med skjutvapen. Det innebär att bestämmelserna om vapensmuggling blir tillämpliga även vid smuggling av sådana föremål som anges i 1 kap. 3 § vapenlagen, bl.a. sådana delar till vapen som anges i 1 kap. 3 § f vapenlagen, exempelvis slutstycken, pipor och stommar. Med explosiva varor ska enligt förslaget avses sådana produkter som omfattas av tillståndsplikten enligt lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor, bl.a. explosiva ämnen och explosiva föremål (se prop. 2019/20:200 s. 52–53). Samma definitioner bör gälla för det nu aktuella förslaget. Inregränslagen är tillämplig endast beträffande de varor som räknas upp i 3 §, däribland ”vapen och ammunition som avses i vapenlagen (1996:67)” (punkt 3). Även om det inte klart framgår av ordalydelsen, och inte heller av bestämmelsens förarbeten (jfr prop. 1995/96:166 s. 91), har lagstiftarens avsikt rimligen varit att inregränslagens bestämmelser ska omfatta också sådana andra föremål som enligt vapenlagen kräver tillstånd för införsel, bl.a. de vapendelar som nämnts ovan. Enligt tillämpas lagen också på det sättet. I förtydligande syfte bör bestämmelsen i 3 § 3 inregränslagen ändras så att tillämpningsområdet klart framgår. Även det förhållandet att straffbestämmelserna i smugglingslagen kopplas till anmälningsplikten enligt inregränslagen talar med styrka för ett sådant förtydligande (se 3 § fjärde stycket smugglingslagen och 4 § inregränslagen). rätt att besluta om kvarhållande av försändelser kommer därmed att gälla vid misstänkt smuggling av såväl vapen som sådana föremål som vid tillämpning av vapenlagen jämställs med skjutvapen. anför att förslaget i promemorian inte gäller ammunition och att det därför bör övervägas att förslaget justeras så att det också avser ammunition. Ammunition räknas i och för sig ofta som en explosiv vara (se 1 kap. 6 § vapenlagen och 4 § lagen om brandfarliga och explosiva varor). Eftersom det är angeläget att motverka den illegala införseln av all slags ammunition, föreslår regeringen dock, med anledning av tingsrättens synpunkter, att befogenheten att besluta om postspärr även ska avse sådan ammunition som endast faller under vapenlagen. Förslaget medför ändringar i 3 § och 11 § inregränslagen och i 4 kap. 22 § tullagen. Kvarhållande av försändelser i kurirflödet Regeringens förslag: befogenhet att besluta om att hålla kvar postförsändelser som kan antas innehålla narkotika, vapen, ammunition eller explosiva varor ska utvidgas till att även omfatta försändelser förmedlade av kurirföretag. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. Förslaget i promemorian inkluderar tillägget expressverksamhet i lagtexten avseende kurirverksamhet. Promemorians förslag omfattar inte sådan ammunition som endast omfattas av vapenlagen. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna ställer sig positiva till förslaget eller har inga synpunkter på det. anser att förslagen i promemorian är väl avvägda och motiverade samt tillstyrker dessa. Hovrätten konstaterar dock att tillägget expressverksamhet används avseende kurirverksamhet. Ett sådant tillägg kan i hovrättens mening medföra att begreppet kurirföretag i dessa lagar uppfattas avse även annan verksamhet än expressverksamhet utan att detta synes vara avsikten. Det kan därför ifrågasättas om det är lämpligt att använda tillägget expressverksamhet. Postnord tillstyrker förslaget att beslut om kvarhållande ska gälla kurirföretag. Bolaget anser det orimligt att befogenheter ska vara avhängiga en definitionsfråga av en i sammanhanget närmast semantisk karaktär. Skälen för regeringens förslag nuvarande möjlighet att kontrollera och hålla kvar kurirförsändelser Av promemorian framgår att har slutit överenskommelser om samverkan mot tullbrottslighet med omkring 370 olika transportföretag, däribland de största kurirföretagen. Enligt dessa överenskommelser åtar sig företagen bl.a. att på eget initiativ underrätta vid upptäckt av eller misstanke om tullrelaterad brottslighet samt att samverka med för att minimera risken för infiltration i godsflöden och förhindra tullbrottslighet. Befordringsföretagen vidtar också själva åtgärder för att undvika farligt gods i kurirflödet. DHL Express har i promemorian upplyst att bolaget inte tar emot vissa typer av varor, däribland vapen och explosiva varor, och att företaget utför noggranna kontroller av de försändelser som ska förmedlas.