prop · H70383 · 2020-02-11 00:00:00 — Tystnadsplikten gäller också i förhållande till befattningshavare i beskattningsverksamhet. I fråga om innehållet i de frågor och svar som förmedlas i systemet Prop. 2019/20:83 instämmer regeringen i promemorians bedömning att dessa uppgifter inte kommer att förvaras i systemet och därför inte utgör handlingar som kan begäras ut hos i den nya verksamheten som system- och personuppgiftsansvarig myndighet. Den som vill ta del av innehållet i en viss förfrågan eller i ett visst svar har därför att vända sig direkt till den frågeställande myndigheten, som i sin tur får pröva om uppgiften ska lämnas ut eller inte enligt de sekretessbestämmelser som gäller för den myndighetens verksamhet. Sammanfattningsvis anser regeringen att det inte behöver införas några särskilda bestämmelser om sekretess för uppgifter i systemet. Eftersom motsvarande uppgifter om innehavare av konton och värdefack hanteras av de frågeställande myndigheterna saknas behov av förändringar i de sekretessbestämmelser som gäller för dessa myndigheter. Regeringens förslag: Lagen om konto- och värdefackssystem ska träda i kraft . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Direktivets krav på medlemsstaterna att upprätta centraliserade automatiserade mekanismer som tillåter identifiering av innehavare av bank- och betalkonton och bankfack ska inrättas (artikel 67.1). Den nya lagen om konto- och värdefackssystem bör därför träda i kraft det datumet. Regeringens bedömning: Konto- och värdefackssystemet bidrar till att öka effektiviteten i myndigheternas arbete med att t.ex. motverka penningtvätt och finansiering av terrorism, ekonomisk brottslighet och Det har positiva samhällsekonomiska effekter. Systemet kan inledningsvis förväntas att medföra en viss kostnads- ökning för instituten. Över tid förväntas emellertid dessa kostnader att minska som den automatisering som systemet innebär kommer att öka effektiviteten och minska den administrativa bördan De merkostnader som systemet leder till för i egenskap av system- och personuppgiftsansvarig myndighet ska hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. Också de merkostnader som förslaget leder till för de myndigheter som får tillgång till systemet ska hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker bedömningen eller har inget att invända mot den. och anser att förslaget medför ökade kostnader för respektive myndighet. anser att konsekvensanalysen brister i fråga om effekter för företag och speciella informationsinsatser. Skälen för regeringens bedömning Offentligfinansiella och samhällsfinansiella effekter Förslaget i denna proposition har inga offentligfinansiella effekter utöver de som följer av budgetpropositionen (se prop. 2019/20:1 utg.omr. 3, bet. 2019/20:SkU1, rskr. 2019/20:89). I fråga om de samhällsekonomiska effekterna av systemet bidrar det till att öka effektiviteten i arbetet för de brottsbekämpande myndigheterna, inte minst när det gäller att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism. Systemet innebär också bättre utredningsmöjligheter för och i deras respektive verksamheter, vilket leder till mer korrekta beslut om skatt och en mer effektiv indrivning av privata och offentliga skulder. Även förmåga att leva upp till internationella åtaganden på respektive myndighets område kommer att förbättras. efterlyser en redovisning av institutens antal och storlek, ökningen av den administrativa bördan för instituten och påverkan av konkurrensen mellan instituten. Konto- och värdefackssystemet träffar ca 150 institut (kreditinstitut och värdepappersbolag). Dessa varierar i fråga om storlek och omsättning. Instituten ska se till att vissa uppgifter om kunder – innehavare av konton och värdefack – är direkt och tillgängliga för sökning i systemet. Vilka merkostnader som systemet kan medföra för instituten är i hög grad beroende av den verksamhet som det enskilda institutet driver och det är av det skälet svårt att beräkna dessa kostnader. I alla händelser kan systemet på kort sikt förväntas att medföra en viss kostnadsökning för instituten. Över tid kan emellertid dessa kostnader förväntas att minska som den automatisering som systemet innebär kommer att öka effektiviteten vid lämnande av uppgifter till myndigheter och minska den administrativa bördan hos instituten. Instituten verkar under samma förutsättningar. Systemet påverkar därför inte konkurrensen mellan instituten. Effekter för förvaltningsmyndigheter och allmänna förvaltningsdomstolar och anser att konto- och värdefackssystemet medför ökade kostnader för respektive myndighet. Förslaget innebär tillkommande kostnader för för utveckling, drift och förvaltning av it-system, för administration som systeman- svarig myndighet behöver utföra samt för informationsinsatser. För att genomföra konto- och värdefackssystemet har regeringen genom budgetpropositionen ökat anslag med 2020 (se prop. 2019/20:1 utg.omr. 3, bet. 2019/20:SkU1, rskr. 2019/20:89). beräknas anslaget ökas varaktigt med . De merkostnader som förslaget leder till för i egenskap av system- och personuppgiftsansvarig myndighet ska därför hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. Eftersom systemet bidrar till att öka effektiviteten i myndigheternas arbete ska eventuella merkostnader som uppstår för övriga myndigheter (, , , , , och ) till följd av förslaget i denna proposition också hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. Systemet ger inte upphov till några nya måltyper i de allmänna förvaltningsdomstolarna och påverkar inte heller i övrigt måltillströmningen till domstolarna. Förslaget innebär därför inga ökade kostnader för Domstolar. efterlyser en redovisning av behovet av speciella informationsinsatser. Regeringen bedömer inte att det behövs några särskilda informationsinsatser utöver vad normalt genomför när nya eller förändrade regelverk träder i kraft. Den närmast till hands liggande alternativa lösningen till ett konto- och värdefackssystem är ett manuellt register. I förhållande till det föreslagna systemet skulle ett sådant register innebära en lägre grad av effektivitet vid uppgiftslämnandet samtidigt som det skulle medföra ökade kostnader för instituten och myndigheterna samt medföra större risker för den personliga integriteten hos de enskilda vars personuppgifter skulle förekomma i registret. EU:s grundpelare är respekt för människans värdighet, frihet, demokrati, jämlikhet, rättsstaten och respekt för de mänskliga rättigheterna, inbegripet rättigheter för personer som tillhör minoriteter. Som ett led i detta ska EU och medlemsstaterna respektera Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna vid tillämpningen av unionsrätten. Fjärde penningtvättsdirektivet respekterar de grundläggande rättigheterna och iakttar de principer som erkänns i stadgan, särskilt rätten till respekt för privat- och familjeliv i artikel 7, rätten till skydd av personuppgifter i artikel 8 och näringsfriheten i artikel 16 (se skäl 51 till ändringarna i direktivet). Konto- och värdefackssystemet innebär att direktivets krav på medlemsstaterna att upprätta centraliserade automatiserade mekanismer som tillåter identifiering av innehavare av bank- och betalkonton och bankfack genomförs i svensk rätt och står i överensstämmelse med stadgan. I förhållande till direktivet har det föreslagna systemet getts ett vidare tillämp- 2019/20:83 ningsområde i fråga om de myndigheter som ska få tillgång till uppgifterna i systemet. Uppgifterna i systemet – innehavare av konto och värdefack hos institut – går inte utöver den frågerätt som myndigheterna redan har . I förhållande till ska uppgifterna vara tillgängliga för myndigheterna nära nog i realtid och det kommer sannolikt att innebära att myndigheterna i större utsträckning kommer att hantera uppgifter av t.ex. privatekonomisk karaktär. Det ökade intrånget i den personliga integriteten uppvägs emellertid av de positiva effekter som systemet innebär för att bl.a. kunna utreda brott, avslöja skatteundandraganden och driva in skulder. Missbruk av systemet och dataintrång kan dock inte uteslutas. Eftersom systemet ska förmedla uppgifter mellan myndigheter och institut genom sökningar kommer uppgifter emellertid endast att i mycket begränsad utsträckning lagras i systemet. ska dessutom ansvara för att tillgång till systemet förbehålls behöriga befattningshavare. Det ska t.ex. säkerställas genom att följer de olika dataskyddsregelverken och för loggar över sökningar i systemet. På det sättet kan risken för att obehöriga personer tar del av uppgifter i systemet minimeras. Förslaget till lag om konto- och värdefackssystem 1 § ska tillhandahålla en teknisk plattform som ger myndigheter tillgång till uppgifter om innehavare av konton och värdefack hos institut (konto- och värdefackssystem). Uppgifterna ska vara direkt och tillgängliga för sökning genom konto- och värdefackssystemet. 1.kreditinstitut och utländska kreditinstitut som driver verksamhet från filial i , och 2.värdepappersbolag och utländska värdepappersföretag som driver verksamhet från filial i och som har tillstånd att ta emot kunders medel på konto. Paragrafen innehåller bestämmelser om ett konto- och värdefackssystem som ska tillhandahålla. Paragrafen genomför i svensk rätt – tillsammans med 2–8 §§ – artikel 32a i fjärde penningtvättsdirektivet. Paragrafen har delvis utformats i enlighet med Lagrådets förslag. vägandena finns i avsnitten 5.1, 5.2, 5.5 och 5.6. Brottsbekämpande myndigheter, och Kronofogdemyndig- heten har rätt att begära att institut lämnar uppgifter om t.ex. sina kunder vid utredningar av olika slag (myndigheternas frågerätt). Myndigheternas frågerätt utövas på väg genom riktade förfråg- ningar till institut, t.ex. om innehavare av konton och värdefack hos instituten vid utredningar om brott, beskattning och indrivning av skulder. Enligt första stycket ska uppgifter om innehavare av konto och värde- fack hos institut vara direkt och tillgängliga för sökning i ett konto- och värdefackssystem. Systemet ska utformas som ett datasök- system, dvs. en teknisk plattform som förmedlar frågor och svar mellan en myndighet (brottsbekämpande myndigheter, eller Krono- fogdemyndigheten) och ett institut med hjälp av elektroniska gränssnitt, Uppgifterna kommer att förmedlas mellan den Prop. 2019/20:83 frågeställande myndigheten och institutet utan att det sker någon central lagring av uppgifterna hos den systemansvariga myndigheten. är systemansvarig myndighet. Den nya verksamheten kommer att vara organisatoriskt åtskild från den del av – beskattningsverksamheten – som ska få tillgång till uppgifter i systemet. Andra stycket innehåller en definition av institut. avses kreditinstitut och utländska kreditinstitut som driver verksamhet från filial i (1 kap. 5 § 10 och 21 lagen om bank- och finansieringsrörelse) och värdepappersbolag och utländska värdepappersföretag som driver verksamhet från filial i och som har tillstånd att ta emot kunders medel på konto (1 kap. 4 b § och 2 kap. 2 § lagen om värdepappersmarknaden). I fråga om utländska institut som driver verksamhet från filial i är det konton och värdefack i den svenska verksamheten som omfattas av konto- och värdefackssystemet. 2 § Konto- och värdefackssystemet ska, i fråga om 1.fysiska personer, ge tillgång till uppgifter om namn och person- eller samordningsnummer eller, om sådant nummer saknas, födelsedatum för samtliga innehavare av ett konto eller värdefack och, i förekommande fall, motsvarande uppgifter om företrädare för innehavare, 2.juridiska personer, ge tillgång till uppgifter om företagsnamn, särskilt företagsnamn och i förekommande fall organisationsnummer för samtliga innehavare av ett konto eller värdefack samt namn och person- eller samordningsnummer eller, om sådant nummer saknas, födelsedatum för innehavares verkliga huvudmän och fullmaktshavare, 3.konton, ge tillgång till uppgifter om Iban-nummer eller, om sådant nummer saknas, annat nummer som identifierar kontot samt datum för kontots öppnande och avslutande, och 4.värdefack, ge tillgång till uppgifter om hyresperiodens varaktighet. Ett institut ska se till att uppgifterna enligt första stycket är direkt och tillgängliga för sökning i konto- och värdefackssystemet fram till dess att har gått från det att tjänsten avslutades. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka uppgifter som ska tillhandahållas i konto- och värdefackssystemet. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. I första stycket gäller punkterna 1 och 2 uppgifter om innehavare av de tjänster som omfattas av systemet. Punkt 1 gäller fysiska personer. Systemet ska förmedla uppgifter om samtliga fysiska personer som innehar ett konto eller värdefack eller företrädare för innehavare. Med företrädare avses vårdnadshavare, förmyndare, förvaltare, god man och fullmaktshavare. Bestämmelsen innebär att systemet ska förmedla uppgifter om en företrädares namn men inte hans eller hennes rättsliga ställning i förhållande till innehavaren. Punkt 2 gäller juridiska personer. Systemet ska förmedla uppgifter om samtliga juridiska personer som innehar eller i övrigt kontrollerar ett konto eller värdefack. Motsvarande gäller verkliga huvudmän och fullmaktshavare. Med fullmaktshavare avses den som handlar för någon annans räkning. Första stycket 3 och 4 gäller uppgifter om de tjänster som omfattas av 2019/20:83 Punkt 3 gäller uppgifter om konton. Det handlar om konton med inlåning, dvs. mottagande av återbetalningspliktiga medel från allmänheten (jfr 1 kap. 7 § lagen om bank- och finansieringsrörelse). Det kan t.ex. vara olika former av löne-, spar- och betalkonton hos kreditinstitut och konton som har anslutits till depåer hos värdepappersbolag. Också investeringssparkonton hos kreditinstitut och värdepappersbolag omfattas. Med Ibannummer (Account Number) avses den internationella kod som används för att identifiera ett bankkonto vid internationella transaktioner. Punkt 4 gäller uppgifter om värdefack. Ett värdefack är ett slags säkerhetsfack i vilket en kund kan förvara olika slag av lös egendom (jfr 7 kap. 1 § lagen om bank- och finansieringsrörelse). Av andra stycket följer att instituten ska se till att uppgifterna är tillgängliga för sökning i systemet fram till dess att har gått från det att tjänsten avslutades (artikel 40.1 tredje stycket i fjärde penningtvättsdirektivet). får meddela föreskrifter om hur institut ska ge tillgång till uppgifter i konto- och värdefackssystemet, se författningskommentaren till 8 §. 3 § Följande ska, om de enligt annan författning har rätt att begära att få ta del av uppgifterna, få tillgång till uppgifter genom konto- och värdefackssystemet: 1.Polismyndigheten och Säkerhetspolisen om det behövs för en utredning om penningtvätt och finansiering av terrorism, 2.undersökningsledare om det begärs under en utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål, 3.åklagare i ett ärende om rättslig hjälp i brottmål, på framställning av en annan stat eller en mellanfolklig domstol, eller i ett ärende om erkännande och verkställighet av en europeisk utredningsorder, 4.Skatteverket för att utföra revision och annan kontrollverksamhet och för att fullgöra åtaganden att lämna upplysningar inom ramen för deltagande i det administrativa samarbetet inom Europeiska unionen i fråga om beskattning eller andra avtal som medför en skyldighet att lämna upplysningar i skatteärenden, och –utreda om någon har egendom som kan tas i anspråk för utmätning, kvarstad eller betalningssäkring, –utöva tillsyn över meddelade näringsförbud, –fullgöra åtaganden vid gränsöverskridande unionsförfaranden i fråga om kvarstad på bankmedel i mål och ärenden av privaträttslig natur, –lämna upplysningar inom ramen för deltagande i det administrativa samarbetet inom Europeiska unionen i fråga om informationsutbyte mellan medlemsstaternas socialförsäkringsinstitutioner. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka myndigheter som ska få tillgång till uppgifter i konto- och värdefackssystemet. Paragrafen har fått sin utformning efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 5.4. Av punkt 1 följer att Finanspolissektionen vid (Finanspolisen) och Säkerhetspolisen ska få tillgång till uppgifter i konto- och värdefackssystemet om det behövs för en utredning om penningtvätt och finansiering av terrorism. Tillgången till systemet motsvarar myndigheternas frågerätt enligt 4 kap. 6 § penningtvättslagen. Av punkt 2 följer att undersökningsledare ska få tillgång till uppgifter i systemet om det begärs under en utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål. Inom ramen för en förundersökning är det de myndigheter som kan bedriva förundersökning som har rätt att få tillgång till uppgifter i systemet, dvs. , , , , och . Att rätten att besluta om att göra sökningar i systemet tillkommer förundersökningsledaren hindrar inte att den som biträder förundersökningsledaren verkställer beslutet att göra sökningar i systemet. Det innebär t.ex. att , som inte självständigt kan bedriva en förundersökning, kan verkställa en åklagares beslut om att göra sökningar i systemet, om det behövs i en utredning om brott där biträder åklagaren i förundersökningen (se 2 § lagen [1997:1024] om brottsbekämpande verksamhet). Tillgången till systemet motsvarar frågerätten enligt lagen om bank- och finansieringsrörelse (1 kap. 11 §) och lagen om värdepappersmarknaden (1 kap. 12 §). Av punkt 3 följer att åklagare ska få tillgång till systemet i ett ärende om rättslig hjälp i brottmål, på framställning av en annan stat eller en mellanfolklig domstol, eller i ett ärende om erkännande och verkställighet av en europeisk utredningsorder. Bestämmelsen möjliggör för åklagare att ta del av uppgifter i systemet om det behövs i det internationella samarbetet. Tillgången till systemet motsvarar frågerätten enligt punkt 2. Av punkt 4 följer att ska få tillgång till systemet i beskattningsverksamheten och för att kunna fullgöra vissa internationella åtaganden. Tillgången till systemet motsvarar frågerätten enligt framför allt skatteförfarandelagen (37 kap. 9 och 11 §§). Av punkt 5 följer att ska få tillgång till systemet bl.a. för utredning om i vad mån egendom finns som kan tas i anspråk för utmätning, kvarstad eller betalningssäkring, tillsyn över näringsförbud och vid vissa internationella åtaganden. Tillgången till systemet motsvarar frågerätten enligt utsökningsbalken (4 kap. 15 § och 16 kap. 13 §), skatteförfarandelagen (69 kap. 15 §), lagen om näringsförbud (45 §), socialtillämpningsförordningen (artikel 76) och kvarstadsförordningen, som i svensk rätt kompletteras av lagen om kvarstad på bankmedel inom EU (4 §). Uppgifterna i systemet ska endast vara tillgängliga för sökning i myndigheternas verksamhet enligt punkterna 1–5. Myndigheternas tillgång till uppgifter i systemet går inte utöver deras frågerätt. Detta innebär t.ex. att , vid tillämpning av kvarstadsförordningen, i systemet endast har rätt att göra sökningar om uppgifter om konton hos banker (inte kreditmarknadsföretag eller värdepappersbolag) eller om värdefack hos institut. På motsvarande sätt är tillgången till systemet vid tillämpning av lagen om näringsförbud begränsad till sökningar som gäller uppgifter som inte är äldre än . I 8 § finns bemyndiganden som innebär att kommer att kunna få meddela föreskrifter om hur myndigheter ska få tillgång till uppgifter i systemet, se författningskommentaren till den paragrafen. 4 § är personuppgiftsansvarigt bara för den behandling av personuppgifter som utför i konto- och värdefackssystemet. 2019/20:83 Paragrafen innehåller bestämmelser om personuppgiftsansvarig myndighet. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Konto- och värdefackssystemet innebär att personuppgifter kommer att behandlas i tre led, dels av de myndigheter som får tillgång till uppgifter i systemet när de ställer frågor och tar emot svar om innehavare av konton och värdefack hos institut, dels av systemansvarig myndighet () när myndigheten förmedlar frågor och svar och för loggar, dels av instituten när de tar emot och svarar på frågor i systemet. Förmedlingen av uppgifter inom systemet innebär en personuppgiftsbehandling trots att vare sig frågor eller svar lagras i systemet. Detsamma gäller de loggar som är skyldigt att föra (se författningskommentaren till 7 §). Personuppgiftsansvaret för i egenskap av personuppgiftsansvarig myndighet är begränsat till dessa två uppgifter och omfattar inte den behandling av personuppgifter som sker hos de frågeställande myndigheterna eller hos instituten. Konto- och värdefackssystemet innebär ingen fullständig reglering av ansvar för behandling av personuppgifter i egenskap av system- och personuppgiftsansvarig myndighet. Vilket dataskyddsregelverk som blir tillämpligt på behandling av personuppgifter –EU:s dataskyddsförordning eller den lagstiftning som i svensk rätt genomför dataskyddsdirektivet, t.ex. brottsdatalagen – beror på syftet med behandlingen, dvs. det syfte som den frågeställande myndigheten haft för sin förfrågan i det enskilda fallet. 5 § får behandla personuppgifter i konto- och värdefackssystemet om det är nödvändigt för att 1.de som anges i 3 § ska kunna göra sökningar i systemet för de ändamål som anges i den paragrafen, eller 2.föra loggar enligt 7 §. Paragrafen innehåller bestämmelser om de ändamål för vilka personuppgiftsbehandling får ske. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. Punkt 1 motsvarar myndigheternas tillgång till uppgifter i konto- och värdefackssystemet (se författningskommentaren till 3 §). Punkt 2 motsvarar skyldighet att föra loggar (se författningskommentaren till 7 §). 6 § Besked om att personuppgifter behandlas enligt 5 § får inte lämnas ut till den enskilde. Rätten att göra invändningar enligt artikel 21.1 i och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning) gäller inte vid behandling av personuppgifter enligt denna lag. Paragrafen innehåller bestämmelser om begränsningar av rätten till information om personuppgiftsbehandling och begränsning av rätten att invända mot sådan behandling. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. Första stycket innebär att den personuppgiftsansvarige inte ska lämna besked till den enskilde om att en personuppgift behandlas, varken på eget initiativ eller på fråga från den enskilde (artiklarna 14 och 15 i EU:s dataskyddsförordning och 4 kap. 1–3 §§ brottsdatalagen). Andra stycket innebär en begränsning av rätten att göra invändningar mot behandling av personuppgifter (artikel 21.1 i EU:s dataskyddsförordning). Genom bestämmelserna kan personuppgifter behandlas i systemet utan att det försvårar den aktuella utredningen. 7 § ska, om sådan skyldighet inte redan följer av 3 kap. 5 § brottsdatalagen (2018:1177), se till att det i konto- och värdefackssystemet förs loggar över de personuppgifter som behandlas. Paragrafen innehåller bestämmelser om skyldighet att föra loggar. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. Som systemansvarig myndighet har en skyldighet att se till att bara behöriga befattningshavare har tillgång till systemet. Som personuppgiftsansvarig myndighet har en skyldighet att se till att det i systemet förs loggar över de frågor och svar som förmedlas i systemet. En logg är en automatiserad behandlingshistorik som sparas i syfte att kunna kontrollera att det inte görs obehöriga sökningar i systemet i strid med tillämpligt dataskyddsregelverk. Konto- och värdefackssystemet innebär ingen fullständig reglering av ansvar för behandling av personuppgifter i egenskap av systemansvarig myndighet.