prop · H703168 · 2020-05-29 00:00:00 — redovisningsskyldigheten om det finns särskilda skäl. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om redovisningen. Paragrafen innehåller bestämmelser om redovisning av program med europeiskt ursprung i tv-sändningar. Övervägandena finns i avsnitt 9.5. Ändringen i första stycket innebär att tidpunkten för redovisning inte längre framgår av lagen. Av andra stycket, som är nytt, framgår att Myndigheten för press, radio och tv i enskilda fall får besluta om undantag från redovisnings- skyldigheten om det finns särskilda skäl. Särskilda skäl kan föreligga om den administrativa bördan för leverantören inte kan anses stå i proportion till värdet av redovisningen. Det kan till exempel gälla en tjänst som har en mycket låg tittartidsandel. Europeiska kommissionen har utfärdat riktlinjer för när undantag kan göras (Doc CC AVMSD [2011] 2). Av tredje stycket, som är nytt, framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur redovisningen ska ske. Lämnas ingen redovisning enligt bestämmelsen kan Myndigheten för press, radio och tv enligt 17 kap. 11 § 7 förelägga leverantören att inkom- ma med en sådan. 6 § Den som tillhandahåller beställ-tv ska redovisa till Myndigheten för press, radio och tv hur stor andel av tjänstens katalog som utgjorts av program med europeiskt ursprung och hur dessa program har framhävts enligt 5 kap. 8 §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om redovisningen. Paragrafen innehåller bestämmelser om redovisning av program med europeiskt ursprung i beställ-tv. Övervägandena finns i avsnitt 9.5. Ändringen i första stycket innebär att tidpunkten för redovisning inte längre framgår av lagen. En leverantör ska redovisa hur stor andel av tjäns- tens katalog som utgjorts av program med europeiskt ursprung och hur Europeiska kommissionen kommer att utfärda riktlinjer om hur andelen program i en katalog ska beräknas. framhävas på en rad olika sätt, se författningskommentaren till 5 kap. 8 §. Enligt andra stycket som är nytt får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om hur redovisningen ska ske. Lämnas ingen redovisning enligt bestämmelsen kan Myndigheten för press, radio och tv enligt 17 kap. 11 § 7 förelägga leverantören att inkom- ma med redovisning. Redovisning av hur en tjänst har gjorts tillgänglig 6 a § En leverantör av medietjänster ska redovisa hur en tjänst har gjorts tillgänglig enligt beslut som fattats enligt 5 kap. 12 § första stycket. ska även handlingsplanen enligt 5 kap. 12 § tredje stycket ingå. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om redovisningen. I paragrafen, som är ny, ställs krav på redovisning av hur Bestämmelsen genomför artikel 7.2 i AV- direktivet genom ändringsdirektivet. I redovisningen ska även en handlingsplan som ska tas fram enligt 5 kap. 12 § tredje stycket ingå. I andra stycket ges regeringen eller den myndighet som regeringen . 2019/20:168 bestämmer möjlighet att meddela föreskrifter om redovisningen. Övervägandena finns i avsnitt 10.2. Upplysningsskyldighet för leverantörer av videodelningsplattformar 9 a § På begäran av Myndigheten för press, radio och tv ska en leverantör av en videodelningsplattform lämna de upplysningar som behövs för tillsynen. Paragrafen, som är ny, innehåller en upplysningsskyldighet för lever- antörer av videodelningsplattformar. Den som inte lämnar upplysningar kan föreläggas att göra det enligt 17 kap. 11 a §. Övervägandena finns i avsnitt 12.7.2. 10 § På begäran av Myndigheten för press, radio och tv ska den som bedriver verksamhet enligt denna lag lämna de upplysningar som behövs för bedömningen av storleken på den särskilda avgiften enligt 17 kap. 6 §. Paragrafen innehåller bestämmelser om upplysningsskyldighet för att kunna bedöma storleken på den särskilda avgiften enligt 17 kap. 6 §. Övervägandena finns i avsnitt 10.4. Ändringen är föranledd av att även Myndigheten för press, radio och tv prövar frågor om särskild avgift enligt 17 kap. 5 a §. Det är därför inte bara och tv som behöver uppgifter för att bedöma storleken på den särskilda avgiften. Den som inte lämnar upplysningar enligt bestämmelsen kan föreläggas att göra det enligt 17 kap. 11 § 9. 14 § och tv består av en ordförande och sex andra ledamöter. För ledamöterna finns ersättare till det antal regeringen bestämmer. Minst en av ledamöterna eller ersättarna ska vara vice ordförande. Ordföranden och vice ordföranden ska vara eller ha varit ordinarie domare. Den som är riksdagsledamot, statsråd eller anställd i får inte vara ledamot i och tv. och tv är beslutför med ordföranden eller en vice ordförande och ytterligare tre ledamöter. Ärenden som uppenbart inte är av större vikt eller principiell betydelse får dock avgöras av ordföranden eller en vice ordförande. Om det vid en överläggning i och tv kommer fram skiljaktiga meningar, tillämpas föreskrifterna i 16 kap. . Paragrafen innehåller bestämmelser om och tv. Övervägandena finns i avsnitt 19.3. I andra stycket, som är nytt, framgår att den som är riksdagsledamot, statsråd eller anställd i inte får vara ledamot i nämnden. Det innebär att en riksdagsledamot inte kan vara ledamot i nämnden så länge personen innehar sitt förtroendeuppdrag. Detsamma gäller för ett statsråd, eller för en anställd i personen är anställd. Följden av bestämmelsen är att inte heller ersättare för nämndens ledamöter kan vara riksdagsledamot, statsråd eller anställd i . Tredje stycket motsvarar nuvarande andra stycket. förarbeten finns i prop. 2009/10:115 s. 250 f., prop. 1993/94:160 s. 41 f. och prop. 1995/96:160 s. 186. 15 § Om en mot helt eller huvudsakligen riktad medietjänst från en leverantör etablerad i en annan EES-stat strider mot någon av bestämmelserna som anges i denna paragraf får en behörig myndighet i kontakta en behörig myndighet i den andra EES-staten för att uppmana leverantören att följa bestämmelserna. Detta gäller bestämmelserna om 1.produktplacering av alkoholdrycker i 6 kap. 2 § 1, 2.sponsring av någon vars huvudsakliga verksamhet är att tillverka eller sälja alkoholdrycker i 7 kap. 2 §, 3.reklam och barn i 8 kap. 7 eller 8 §, eller 4.alkoholdrycker i 7 kap. 3 § första stycket alkohollagen (2010:1622). Om leverantören inte följer uppmaningen i första stycket och har etablerat sig i den andra EES-staten i syfte att kringgå de strängare regler som skulle ha gällt om leverantören varit etablerad i , får myndigheten vidta åtgärder mot leverantören enligt 16 kap. 10 §, 17 kap. 5 och 6 §§ denna lag och 29 och 48 §§ marknadsföringslagen (2008:486). Myndigheten får dock inte vidta åtgärderna förrän den har underrättat Europeiska kommissionen och den berörda medlems- staten och kommissionen har fastställt att åtgärderna är förenliga med unionsrätten. Paragrafen innehåller bestämmelser om vad en behörig myndighet i får göra inom det samarbetsförfarande som regleras i artikel 4 i AV-direktivet genom ändringsdirektivet. Ändringarna som görs i paragrafen är en följd av att samarbetsförfarandet utökas till att även omfatta beställ-tv. Övervägandena i denna del finns i avsnitt 17.2. I första stycket har även begreppet alkoholdrycksliknande preparat tagits bort. Övervägandena i denna del finns i avsnitt 11.2.2. Därutöver har redaktionella och språkliga ändringar gjorts. förarbeten finns i prop. 2009/10:115 s. 113 f. och 315. 16 § En behörig myndighet i ska, om en behörig myndighet i en annan EES-stat har lämnat en motiverad begäran, uppmana en leverantör av medietjänster under svensk jurisdiktion att följa den andra EES-statens bestämmelser om 1.leverantören tillhandahåller en tv-sändning eller beställ-tv som helt eller huvudsakligen är riktad mot den andra EES-staten, och 2.det är fråga om överträdelse av en bestämmelse i allmänhetens intresse som är mer långtgående än AV-direktivets bestämmelser, i lydelsen enligt direktiv (EU) 2018/1808. Bestämmelser om meddelar- och anskaffarfrihet och om förbud mot censur finns i1 kap. 10 och 11 §§ yttrandefrihetsgrundlagen. Paragrafen innehåller bestämmelser om vad en behörig myndighet i ska göra ifall en behörig myndighet i en annan EES-stat lämnar en motiverad begäran enligt samarbetsförfarandet i artikel 4 i AV-direktivet genom ändringsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 17.1. Ändringarna i första stycket föranleds av att samarbetsförfarandet utökas till att även omfatta beställ-tv. Paragrafen är införd med stöd av undantaget i 1 kap. 17 § yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). Undantaget ger ingen möjlighet att föreskriva om undantag från om meddelar- och anskaffarfrihet eller förbud mot censur eller andra hindrande åtgärder. Dessa bestämmelser ska svenska myndigheter därför iaktta när de samarbetar med behöriga myndigheter i andra EES-stater. huvudsakligen i bestämmelsen har samma innebörd som motsvarande Prop. 2019/20:168 begrepp i 1 kap. 17 § första stycket 1 YGL. 2009/10:115 s. 113 f. och 318. Sanktion när information inte lämnas 3 § Om ett programföretag som sänder tv eller en leverantör av beställ-tv inte lämnar information enligt 2 kap. 1 § tillämpas marknadsföringslagen (2008:486), med undantag av bestämmelserna i 29–36 §§ om marknadsstörningsavgift. Sådan information ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket marknadsföringslagen. Av paragrafen följer att sanktionssystemet i marknadsföringslagen (2008:468) kan tillämpas om leverantörer av tv-sändningar eller beställ-tv låter bli att lämna information enligt 2 kap. 1 §. Övervägandena finns i avsnitt 21.2. Enligt 2 kap. 1 § ska leverantörer av tv och beställ-tv se till att mottagare av deras tjänster alltid och på ett enkelt sätt ha tillgång till bland annat namnet på leverantören av tjänsten och uppgifter om leverantören, däribland e-postadress och webbplats. Av bestämmelsen följer att sådan information ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket marknadsföringslagen. Det innebär att sanktionssystemet enligt marknads- föringslagen tillämpas om en leverantör låter bli att lämna information enligt 2 kap. 1 §. Enligt 24 § marknadsföringslagen kan en näringsidkare som vid sin marknadsföring inte lämnar väsentlig information åläggas att göra det. Ett sådant åläggande ska enligt 26 § förenas med vite, om det inte av särskilda skäl är obehövligt. I fall som inte är av större vikt får enligt 28 § meddela föreläggande om sådana ålägganden som avses i 24 § (informationsföreläggande). Även ett informationsföreläggande ska förenas med vite, om det inte av särskilda skäl är obehövligt. I marknadsföringslagen finns även bestämmelser om bland annat tillsynsbefogenheter för , talerätt, utdömande av vite och om rätten att överklaga. Beställ-tv är en tjänst enligt lagen (2002:562) om elektronisk handel och andra informationssamhällets tjänster (e-handelslagen). Det innebär att en leverantör av beställ-tv förutom radio- och tv-lagen även ska följa e- handelslagens bestämmelser. I 8 § e-handelslagen finns bestämmelser om information som till stor del motsvarar den information som ska lämnas enligt 2 kap. 1 § radio- och tv-lagen. Även vid utebliven information enligt 8 § e-handelslagen tillämpas marknadsföringslagens sanktionssystem. Eftersom med har tillsynsansvar enligt marknadsföringslagen och sanktionsmöjligheterna enligt både radio- och tv-lagen och e-handelslagen följer av marknads- föringslagen finns ingen risk för dubbla sanktioner. Lämnar leverantören den information som krävs enligt 2 kap. 1 § radio- och tv-lagen uppfylls även skyldigheten att lämna samma information enligt 8 § e-handelslagen och tvärt om. 5 § Den som inte följer de bestämmelser och villkor som anges i denna paragraf får åläggas att betala en särskild avgift. 2019/20:168 1. villkor om annonser, sponsrade program och produktplacering som beslutats med stöd av 4 kap. 10 §, 2.bestämmelserna om otillbörligt gynnande av kommersiella intressen enligt 5 kap. 5 § och 14 kap. 2 §, 3.bestämmelserna, när det gäller andra annonser än reklam, i 5 kap. 6 §, 8 kap. 6 och 9 §§, 14 kap. 3 § och 15 kap. 3 och 4 §§, 4.bestämmelserna om exklusiva rättigheter i 5 kap. 9 §, 5.bestämmelserna om produktplacering i 6 kap. 1 och 2 §§, 3 § första stycket, 4 § och 9 a kap. 4 och 5 §§, 6.bestämmelserna om sponsring i 7 kap. 1–3 och 4–8 §§, 9 a kap. 6 och 7 §§ och 15 kap. 8–10 §§, 7.bestämmelserna om annonser i 8 kap. 1–5 §§, 7 § andra stycket och 10 §, 9 a kap. 8 och 9 §§ och 15 kap. 1 och 2 §§, 8.bestämmelserna om virtuell annonsering och elektroniska företagsskyltar i 8 kap. 11 och 12 §§, eller 9.bestämmelserna om reklam i 8 kap. 15 §. Vid prövning av frågan om avgift ska påföras ska rätten särskilt beakta överträdelsens art, varaktighet och omfattning. Avgiften tillfaller staten. I paragrafen regleras sanktionen särskild avgift. Genom första stycket punkt 5–7 kan en leverantör av en videodelningsplattform åläggas att betala en särskild avgift om denne inte följer bestämmelserna i 9 a kap. 4– 9 §§ om produktplacering, sponsring och reklam. Det innebär till exempel att en leverantör av en videodelningsplattform får åläggas att betala en särskild avgift om leverantören ingår eller främjar avtal om sponsring av användargenererade videor eller tv-program från ett företag vars huvudsakliga verksamhet är att tillverka eller sälja tobaksvaror eller sådana elektroniska cigaretter eller påfyllningsbehållare som avses i lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter. Övervägandena finns i avsnitt 12.7.1. förarbeten finns i prop. 2009/10:115 s. 319 och prop. 1995/96:160 s. 132 f. och 189 f. Enligt 19 kap. 4 § prövas frågor om påförande av särskild avgift av Förvaltningsrätten i på ansökan av och tv. 5 a § En leverantör av en medietjänst som inte följer ett beslut om tillgänglighet enligt 5 kap. 12 § får åläggas att betala en särskild avgift. Vid prövning av frågan om avgift ska påföras ska det särskilt beaktas 1.om överträdelsen berott på en omständighet som leverantören varken förutsåg eller borde ha förutsett eller inte kunnat påverka, eller 2.vad leverantören gjort för att undvika överträdelsen. Avgiften tillfaller staten. Paragrafen, som är ny, är utformad i enlighet med Lagrådets förslag. Den reglerar sanktionen särskild avgift för den som inte följer ett beslut om skyldighet att utforma tv-sändningar, beställ-tv eller sökbar text-tv så att tjänsterna blir tillgängliga för personer med funktionsnedsättning. Övervägandena finns i avsnitt 10.4. Vid prövning av frågan om särskild avgift ska påföras eller inte ska de omständigheter som anges i andra stycket 1–2 särskilt beaktas. Enligt andra stycket 1 ska den omständighet att överträdelsen berott på en omständighet som den avgiftsskyldige varken förutsåg eller borde ha förutsett eller inte kunnat påverka särskilt beaktas. Beror en leverantörs underlåtenhet att följa ett tillgänglighetsbeslut på en omständighet som leverantören inte förutsåg eller borde ha förutsett kan det vara oskäligt att ta ut en avgift. En sådan omständighet kan till exempel handla om att ny teknik för tillgängliggörande inte fungerat som avsett. Det kan också vara oskäligt att ta ut en avgift om leverantören inte kunnat påverka den omständighet som medfört att tillgänglighetsbeslutet inte har kunnat följas. Enligt andra stycket 2 ska vad den avgiftsskyldige har gjort för att undvika överträdelsen särskilt beaktas. Ett skäl att inte ta ut en särskild avgift kan vara att en leverantör har vidtagit åtgärder för att begränsa eventuella skadliga verkningar av överträdelsen. Även andra omständigheter än de som räknas upp i andra stycket 1–2 kan få betydelse för prövningen av frågan om en avgift ska tas ut. Sådana omständigheter kan till exempel vara överträdelsens art, varaktighet och omfattning. Det är exempelvis allvarligare om en leverantör överhuvudtaget inte följt kraven i ett tillgänglighetsbeslut än om kraven i allt väsentligt har uppfyllts. Bedömningen av om en avgift ska tas ut eller inte får göras utifrån omständigheterna i varje enskilt fall. De omständigheter som legat till grund för prövningen av om en avgift ska påföras ska enligt 17 kap. 6 § särskilt beaktas även vid bestämmande av storleken på avgiften. och tv prövar frågan om särskild avgift då krav på tillgänglighet följer av beslut som fattats av regeringen. Myndigheten för press, radio och tv prövar frågan om särskild avgift i övriga fall. Ett beslut om påförande av särskild avgift får överklagas enligt 20 kap. 3 a §. 6 § Den särskilda avgiften enligt 5 eller 5 a § fastställs till lägst och högst . Avgiften bör dock inte överstiga av den årsomsättning som leverantören av medietjänsten eller videodelningsplattformen hade under det föregående räkenskapsåret. När avgiftens storlek fastställs ska särskilt beaktas 1. de omständigheter som legat till grund för prövning av frågan om avgift ska påföras, och 2.intäktsökningar och kostnadsminskningar som överträdelsen kan beräknas ha gett upphov till för leverantören. Paragrafen, som är utformad i enlighet med Lagrådets förslag, reglerar storleken på den särskilda avgift som kan beslutas enligt 17 kap. 5 eller 5 a § och hur denna avgift ska bestämmas. Första stycket ändras eftersom även en leverantör av en videodelningsplattform kan åläggas att betala en särskild avgift enligt 17 kap. 5 § 5–7. Övervägandena finns i avsnitt 12.7.1. Därutöver tydliggörs att bestämmelsen reglerar hur storleken på den särskilda avgiften ska fastställas när beslut om avgift fattats enligt antingen 5 eller 5 a §. Ändringen i andra stycket är dels redaktionell, dels föranledd av att överträdelser av skyldigheter att tillgängliggöra tv-sändningar, beställ-tv eller sökbar text-tv kan innebära en minskning av leverantörens kostnader, till skillnad från överträdelser av bland annat reklambestämmelser som kan medföra ökade intäkter. Ändringen innebär till exempel att Myndigheten för press, radio och tv eller och tv vid fastställandet av avgiftens storlek särskilt ska beakta om en överträdelse beräknas ha medfört en kostnadsminskning för leverantören. Övervägandena finns i avsnitt 10.4. 7 § Den särskilda avgiften enligt 5 eller 5 a § ska betalas till Myndigheten för press, radio och tv efter det att beslutet fått laga kraft. Paragrafen innehåller bestämmelser om när en särskild avgift enligt 17 kap. 5 eller 5 a § ska betalas. Ändringen är en följd av att gransknings- och tv och Myndigheten för press, radio och tv kan besluta om särskild avgift enligt 17 kap. 5 a §. Därutöver har en mindre språklig ändring gjorts. 9 § En handling som strider mot 8 kap. 7 § första stycket, 8 och 9 §§, 14 § första och andra styckena, 9 a kap. 10 och 11 §§ och 15 kap. 4 § ska vid tillämpningen av 5, 23 och 26 §§ marknadsföringslagen (2008:486) anses vara otillbörlig marknadsföring mot konsumenter. En sådan handling kan medföra en marknadsstörningsavgift enligt bestämmelserna i 29–36 §§ marknadsföringslagen. Paragrafen innehåller bestämmelser om handlingar som ska anses otill- börliga enligt marknadsföringslagen (2008:486). Övervägandena finns i avsnitt 12.7.1. Av första stycket framgår, efter ändringen, att handlingar som strider mot 9 a kap. 10 och 11 §§ anses vara otillbörlig marknadsföring mot konsumenter. Det innebär att åtgärder enligt bestämmelsen kan vitas mot leverantörer av videodelningsplattformar som tillhandahåller reklam riktad till barn eller reklam för medicinsk behandling som är tillgänglig endast efter ordination. förarbeten finns i prop. 1995/96:160 s. 136 f. och 190, prop. 1997/98:184 s. 75 och prop. 2009/10:115 s. 320. 11 § Om de bestämmelser som räknas upp i denna paragraf eller beslut som fattats med stöd av bestämmelserna inte följs får de förelägganden som behövs i enskilda fall beslutas för att bestämmelserna eller besluten ska följas. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. Detta gäller bestämmelser om 1. anmälningsskyldighet (2 kap. 2 och 4 §§), 2.varning (5 kap. 3 §), 3.tillståndsvillkor enligt 4 kap. 9 § 1–4, 6–9 och 16, 11 kap. 3 § andra stycket 1–3, 5–8 och 16 och 13 kap. 9 § 1–3, 4.beteckningar (5 kap. 11 § och 14 kap. 7 §), 5.sändningsplikt eller skyldighet att tillhandahålla kanal för lokala kabelsändarorganisationer (9 kap. 1–3 och 5 §§), 6.närradiosändningars innehåll (14 kap. 4 §), 7.skyldighet att lämna vissa upplysningar till Myndigheten för press, radio och tv (16 kap. 5–8 §§), 8.skyldighet att lämna upplysningar enligt 16 kap. 9 §, 9.skyldighet att lämna upplysningar till Myndigheten för press, radio och tv enligt 16 kap. 10 §, 10.skyldighet att lämna inspelning enligt 16 kap. 11 §, eller 11. skyldighet att redovisa till Myndigheten för press, radio och tv enligt 16 kap. 12 §. Föreläggande enligt första stycket 2, 4, 6, 8 eller 9 får beslutas av Föreläggande enligt första stycket 1, 3, 5, 7 eller 8–11 får beslutas av Myndigheten för press, radio och tv. Föreläggande enligt första stycket 8 eller 10 får även beslutas av Genom paragrafen ges Myndigheten för press, radio och tv, möjlighet att besluta om förelägganden. Ett föreläggande får förenas med Ändringarna i den första meningen i första stycket är enbart redaktionella och språkliga. Ändringen i första stycket 1 innebär att Myndigheten för press, radio och tv får besluta om de förelägganden som behövs för att bestämmelserna om skyldighet att anmäla sig för registrering (2 kap. 2 §) och skyldighet att anmäla ändrade uppgifter (2 kap. 4 §) ska följas. del finns i avsnitt 18.4. Ändringen i första stycket 2 innebär att och tv får besluta om de förelägganden som behövs för att en leverantör ska följa 5 kap. 3 § och varna för att det förekommer ingående våldsskildringar av verklighetstrogen karaktär eller pornografiska bilder i Övervägandena i denna del finns i avsnitt 7.3. Ändringen i första stycket 3 innebär att Myndigheten för press, radio och tv får besluta om de förelägganden som behövs för att villkor som ställts upp i tillstånd att sända analog eller digital kommersiell radio enligt 13 kap. 9 § 1–3 ska följas. Det handlar om villkor om att sända i en viss del av sändningsområdet eller så att en viss del av befolkningen inom området nås, att sända under en viss minsta tid, att använda en viss sändningsteknik eller att samarbeta med andra tillståndshavare i tekniska frågor. Övervägandena i denna del finns i avsnitt 21.1. Ändringen i andra stycket består enbart i ändrade hänvisningar till punkterna i första stycket. Allmänna bestämmelser om viten finns i lagen (1985:206) om viten. vitesföreläggande ska bland annat vara tillräckligt tydligt (se t.ex. ref. 29). Det innebär också att det i ett föreläggande ska anges vad som krävs för att följa bestämmelserna och inom vilken tid detta ska göras (se 2009/10:115 s. 320–321). 11 a § Myndigheten för press, radio och tv får besluta om de förelägganden som behövs i enskilda fall för att en leverantör av en videodelningsplattform ska följa bestämmelserna om lämpliga åtgärder i 9 a kap. 1, 3 och 13 §§ och om att lämna upplysningar enligt 16 kap. 9 a §. Paragrafen, som är ny, ger Myndigheten för press, radio och tv möjlighet att besluta om de förelägganden som behövs för att bestämmelserna om lämpliga åtgärder i 9 a Ett föreläggande kan till exempel beslutas om en leverantör inte vidtar några åtgärder för att förhindra att videor, tv-program eller audiovisuella 2019/20:168 bilder tillhandahålls på plattformen på ett sådant sätt så att det finns en betydande risk för att barn kan se dessa i strid med 9 a kap. 1 §. Ett föreläggande kan också beslutas om en leverantör inte lämnar upplysningar till myndigheten om vilka åtgärder som vidtagits i enlighet med bestämmelserna. Förelägganden som beslutas av Justitiekanslern 13 § Om någon vid upprepade tillfällen sänder eller tillhandahåller program med våldsskildringar eller med pornografiska bilder i tv på tider och sätt som avses i 5 kap. 2 §, får Justitiekanslern förelägga denne att inte på nytt sända eller tillhandahålla sådana program på tider och på sådant sätt att det finns en betydande risk för att barn kan se programmen.