prop · H703197 · 2020-09-01 00:00:00 — 2. närstående mellanliggande företag, när utländska närstående parter genomför betalningar via ett mellanliggande företag i (direkt eller indirekt), eller en verklig huvudman avseende betalningar gjorda till det mellanliggande företaget har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion (se punkt 118 och 119 samt punkt 5 i tabell 5.1 i kapitel 5 i slutrapporten). När det gäller besked som avser fast driftställe framgår det av punkt 117 islutrapporten att de besked som avses är sådana som uttryckligen tar ställning till om det finns eller inte finns ett fast driftställe (antingen i eller utanför det land där beskedet lämnas) eller ett besked som avgör hur stor vinst som ska fördelas till ett fast driftställe. När det gäller närstående mellanliggande företag framgår det av punkt 118 i slutrapporten att de besked som avses är sådana som omfattar arrangemang som innefattar gränsöverskridande flöden av tillgångar eller inkomster genom ett företag idet land där beskedet lämnas, när tillgångarna eller inkomsterna, direkt eller indirekt, förs ut till ett annat land. Därutöver framgår det av 7 a, 7 b och 12 a §§ lagen om administrativt samarbete att upplysningar om ett förhandsbesked ska utbytas om det avser en gränsöverskridande transaktion eller serie av transaktioner, där 1. inte samtliga parter har sin skatterättsliga hemvist i , 2. någon av parterna har sin skatterättsliga hemvist i mer än en jurisdiktion, 3. en av parterna bedriver näringsverksamhet i en annan jurisdiktion via Prop. 2019/20:197 ett fast driftställe och transaktionen är hänförlig till det fasta driftstället, 4.en person har vidtagit arrangemang rörande näringsverksamhet i en annan jurisdiktion som den personen bedriver via ett fast driftställe, eller 5.transaktionen eller serien av transaktioner har gränsöverskridande verkan. I 7 § lagen (1998:189) om förhandsbesked i skattefrågor anges att sökanden i ansökan ska lämna de uppgifter som behövs för att förhandsbesked ska kunna lämnas. Som framgår ovan är de uppgifter som behöver få tillgång till dels sådana som har betydelse för frågan till vilka stater eller jurisdiktioner upplysningar om förhandsbeskedet ska lämnas, dels sådana som ska lämnas till de andra staterna och jurisdiktionerna. Detta är uppgifter som i många fall torde kunna sakna betydelse för prövningen av ansökan om förhandsbesked och som i så fall inte ryms inom de uppgifter som ansökan ska innehålla enligt nuvarande reglering. För att ska kunna utbyta dessa uppgifter med andra stater och jurisdiktioner måste myndigheten få tillgång till uppgifterna. Den nuvarande ordningen bör därför kompletteras för att säkerställa att kan fullgöra åtaganden om informationsutbyte. Ska de ytterligare uppgifterna lämnas till eller och när ska de lämnas? I informationsutbytespromemorian föreslås att den sökande ska lämna fler uppgifter i ansökan till om förhandsbesked i skattefrågor. anför att är bättre lämpat att hämta in de ytterligare uppgifter som behövs för informationsutbytet avseende förhandsbesked och att bestämmelserna bör tas in i annan lagstiftning än i lagen om förhandsbesked i skattefrågor. anser att det bör räcka att endast införa en möjlighet för att förelägga sökanden att lämna de uppgifter som myndigheten behöver för informationsutbytet. Även Lagrådet ifrågasätter om det föreslagna förfarandet är ändamålsenligt utformat. Lagrådet framför bl.a. att det skapar frågetecken kring vad som utgör ramen för processen avseende förhandsbesked, vilket i sin tur kan leda till svårigheter vid sekretessprövningen och att det framstår som en olämplig ordning att i en process som helt styrs av vad den enskilde vill lämna för upplysningar, tvinga den enskilde att lämna upplysningar som inte direkt behövs för prövningen. Särskilt med hänsyn till vad som framförts avseende svårigheter med att avgöra vilka uppgifter som utgör ramen för processen i fråga om förhandsbesked bedömer regeringen, till skillnad från den bedömning som görs i informationsutbytespromemorian och lagrådsremissen, att de ytterligare uppgifter som behöver för att ska kunna leva upp till sina åtaganden i fråga om informationsutbyte bör lämnas direkt till i stället för till i ansökan om förhandsbesked. Till skillnad från anser dock regeringen att det inte räcker med en möjlighet för att förelägga den sökande att lämna uppgifterna. bedömning skulle det kunna innebära att kan behöva före- 2019/20:197 lägga många sökande i enskilda fall att lämna uppgifter bara för att kunna avgöra om uppgifterna behövs för informationsutbytet eller inte. En föreläggandemöjlighet bör i stället fungera som ett komplement till en mer allmän uppgiftsskyldighet. Bestämmelser om uppgiftsskyldighet bör därför enligt regeringens mening lämpligen tas in i 33 kap. skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL, om särskilda uppgifter. Därigenom blir bestämmelserna i 37 kap. 2 och 6 §§ om föreläggande också tillämpliga på dessa uppgifter. I 37 kap. 2 § första stycket anges att får förelägga den som inte har fullgjort en uppgiftsskyldighet enligt 15–35 kap. samma lag att fullgöra skyldigheten. Enligt 37 kap. 6 § SFL får också förelägga den som är eller kan antas vara uppgiftsskyldig enligt 15–35 kap. SFL att lämna uppgift som myndigheten behöver för att kunna kontrollera skyldigheten. Av 44 kap. 2 § SFL följer att sådana förelägganden får förenas med vite om det finns anledning att anta att föreläggandet annars inte följs. En bestämmelse bör tas in i 33 kap. SFL om att syftet med att uppgifterna lämnas är att ska kunna leva upp till sina åtaganden avseende internationellt informationsutbyte om förhandsbesked enligt lagen om förhandsbesked i skattefrågor. När uppgifterna, som föreslås, lämnas direkt till i stället för till uppstår inte den problematik i fråga om sekretessprövning som och Lagrådet tar upp. Uppgifterna som lämnas till kommer att omfattas av sekretess enligt 27 kap. 5 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Det föreslås alltså att den sökande ska lämna uppgifterna direkt till genom ett förfarande som är separat från ansökan om förhandsbesked. Därmed gör sig de skäl som anförs i informationsutbytespromemorian och lagrådsremissen för att uppgifterna ska lämnas i, eller i samband med, ansökan (nämligen att den sökande ska kunna lämna samtliga uppgifter i ett enda sammanhang till samma myndighet) inte gällande på samma sätt. Lagrådet anför är det inte heller förrän förhandsbeskedet fått laga kraft som det slutligt kan avgöras om uppgifter om förhandsbeskedet ska lämnas till andra stater och jurisdiktioner. Enligt regeringens mening behöver uppgifterna därför inte lämnas . Uppgifterna bör lämnas senast efter att förhandsbeskedet fått laga kraft. Vilka ytterligare uppgifter ska lämnas? I informationsutbytespromemorian föreslås att en sökande som inte är en fysisk person i en ansökan om förhandsbesked i skattefrågor ska lämna följande ytterligare uppgifter, i den utsträckning dessa inte redan ska lämnas enligt befintliga regler: – identiteten, inklusive stat eller jurisdiktion för registrering eller hemvist samt eventuellt utländskt skatteregistreringsnummer eller motsvarande, på sökanden, sökandens moderbolag och moderbolaget för gruppen av personer som sökanden tillhör, – andra stater och jurisdiktioner som sannolikt kan komma att beröras av förhandsbeskedet, och – andra personer, med undantag för fysiska personer, som sannolikt kan komma att beröras av förhandsbeskedet i andra stater och jurisdiktioner. Som framgår ovan föreslår nu regeringen att uppgifterna i stället ska lämnas i form av särskilda uppgifter direkt till . Eftersom uppgifterna vid sidan om utbytet enligt lagen om administrativt samarbete, i enlighet med slutrapporten för BEPS åtgärd 5, även ska kunna användas vid informationsutbyte med andra stater och jurisdiktioner än EU:s medlemsstater tar förslaget sikte på företag i ”andra stater och jurisdiktioner” och inte bara i ”andra medlemsstater” (jfr 12 b § lagen om administrativt samarbete). Det framgår att en uppgift om identitet även innefattar uppgift om stat eller jurisdiktion för hemvist eller för registrering. framför att det rent språkligt kan ifrågasättas om uppgiften om stat eller jurisdiktion för registrering eller hemvist är en uppgift om identitet. Regeringen konstaterar att de ytterligare uppgifter som enligt förslaget i denna proposition ska lämnas är sådana som behövs för informationsutbyte med andra stater och jurisdiktioner och det är således i första hand myndigheter i andra stater och jurisdiktioner som ska kunna identifiera företagen. Uppgiften om stat eller jurisdiktion för registrering eller hemvist är därför avgörande. Exempelvis är en uppgift om utländskt skatteregistreringsnummer, vars funktion är att identifiera personen i fråga, inte särskilt värdefull om det inte finns någon uppgift om vilken stat eller jurisdiktion som har tilldelat personen det skatteregistreringsnumret. Enligt regeringens mening är uppgiften om stat eller jurisdiktion för registrering eller hemvist därför i detta sammanhang en del av uppgifterna om identiteten. Med anledning av det som framför om att identifikationsuppgifterna bör innehålla uppgift om både stat eller jurisdiktion för hemvist och stat eller jurisdiktion för registrering, kan det klargöras att det avgörande för om en annan stat eller jurisdiktion berörs av ett förhandsbesked är om de angivna företagen har hemvist i den staten eller jurisdiktionen. Strikt taget är det alltså uppgift om stat eller jurisdiktion för hemvist, och inte för registrering, som behövs för att ska kunna leva upp till åtaganden i fråga om informationsutbyte, vilket är syftet med förslagen i denna proposition. Om ett företag har skatterättslig hemvist i mer än en stat eller jurisdiktion ska samtliga dessa anges. Under vissa speciella omständigheter kan det emellertid vara så att ett företag inte har, eller anser sig inte ha, hemvist i skatterättsligt avseende i någon stat eller jurisdiktion. I dessa speciella fall får det anses rimligt att uppgift i stället lämnas om stat eller jurisdiktion för registrering, eftersom ett sådant uppgiftslämnande motverkar kringgående av de internationella standarderna för informationsutbyte. Det bör därför förtydligas att uppgift om stat eller jurisdiktion för registrering ska lämnas om uppgift om stat eller jurisdiktion för hemvist saknas. Uppgiftsskyldigheten bör enligt regeringens mening mot denna bakgrund inte, som föreslår, omfatta både stat eller jurisdiktion för hemvist och stat eller jurisdiktion för registrering. Att uppgift ska lämnas om andra personer (med undantag för fysiska personer) som sannolikt kan komma att beröras av förhandsbeskedet i andra stater och jurisdiktioner innebär naturligtvis att uppgifter ska lämnas om deras identitet. Såsom påpekar bör det klargöras att det är fråga om samma identifikationsuppgifter som för sökanden m.fl. 2019/20:197 också förtydligas att uppgift om utländskt skatteregistreringsnummer bara behöver lämnas om ett sådant nummer finns. Eftersom moderföretagen kan ha en annan associationsrättslig form än ett bolag, instämmer regeringen i det som anför om att begreppet moderföretag bör användas i stället för moderbolag. I enlighet med Lagrådets förslag bör det också, när det gäller moderföretaget för gruppen av personer som sökanden tillhör, förtydligas att det är fråga om det ”yttersta” moderföretaget. påpekar bör det även klargöras att den nu aktuella uppgiftsskyldigheten inte gäller när sökanden är det allmänna ombudet hos . Eftersom uppgifterna föreslås lämnas till genom ett förfarande som är separat från ansökan om förhandsbesked bör uppgift även lämnas om vilket förhandsbesked uppgifterna avser. I fråga om vilka förhandsbesked ska de ytterligare uppgifterna lämnas? anför att förslaget är utformat som en generell skyldighet att lämna ytterligare uppgifter trots att syftet är att skyldigheten bara ska gälla vissa förhandsbesked som avser inkomstskatt. Med anledning av detta konstaterar regeringen att BEPS åtgärd 5 och den standard för informationsutbyte som ingår där endast behandlar förhandsbesked som avser direkta skatter och avgifter och inte indirekta sådana. Vidare ska lagen om administrativt samarbete inte tillämpas på mervärdesskatt eller tullar eller på punktskatter som omfattas av annan unionslagstiftning om administrativt samarbete än DAC. Kravet på ytterligare uppgifter i fråga om förhandsbesked bör därför begränsas till sådana besked som avser direkt skatt. På de områden där förhandsbesked, enligt 1 § lagen om förhandsbesked i skattefrågor, kan lämnas avser följande indirekta skatter: –punktskatt som avses i 3 kap. 15 § skatteförfarandelagen (2011:1244), –skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200). anser vidare att det inte är tydligt vilka förhandsbesked gällande inkomstskatt som ska omfattas av uppgiftslämnandet. Näringslivets skattedelegation (med instämmande av Företagarna, och ) anför att det strider mot proportionalitetsprincipen att de ytterligare uppgifterna ska lämnas även i fall då förhandsbeskedet inte kommer att bli föremål för informationsutbyte. Regeringen konstaterar att syftet med den ytterligare uppgiftsskyldigheten är att ge tillgång till uppgifterna i de fall då uppgifter om förhandsbeskeden ska lämnas till andra stater och jurisdiktioner. Det kan därför anföras att uppgifterna inte behövs om förhandsbeskeden inte omfattas av informationsutbytet och att uppgiftsskyldigheten därför bör begränsas till de fall då uppgifter om förhandsbeskeden ska lämnas till en annan stat eller jurisdiktion. Nackdelen med en sådan ordning är att det därmed åligger sökanden att bedöma om förhandsbeskedet omfattas av informationsutbytet, trots att ansvaret för den bedömningen slutligen åligger . Om den enskilde avstår från att lämna de ytterligare uppgifterna med hänvisning till att beskedet inte omfattas av informationsutbytet kommer det sannolikt i en del fall innebära att uppgifterna inte lämnas trots att bedömer att Prop. 2019/20:197 förhandsbeskedet omfattas av utbytet. Regeringens bedömning är dock att detta bör kunna läkas genom att , som nämnts ovan, har möjlighet att förelägga den sökande att lämna uppgifterna. En fördel med att begränsa den ytterligare uppgiftsskyldigheten till de fall då förhandsbeskedet ska utbytas är att färre sökanden behöver lämna uppgifterna och då endast i de fall då det kan förutses att de kan komma att behövas. Skyldigheten att lämna de ytterligare uppgifterna bör mot denna bakgrund, och i enlighet med Lagrådets förslag, begränsas till att avse förhandsbesked som avser –fasta driftställen, när huvudkontoret eller det fasta driftstället finns i en annan stat eller jurisdiktion, –direkta eller indirekta betalningar a) mellan utländska närstående parter via ett till dem närstående företag i , eller b) som görs av ett utländskt företag till ett närstående företag i där den verkliga huvudmannen för betalningarna har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion, eller –en sådan gränsöverskridande transaktion som anges i 7 b § lagen om administrativt samarbete. I fråga om begreppet närstående parter kan det konstateras att det framgår av punkt 122 i slutrapporten för BEPS åtgärd 5 att två parter anses närstående om den ena parten äger av andelarna i den andra parten eller om en tredje part äger av andelarna i båda parterna. En part anses inneha andelar i en annan part om denne, direkt eller indirekt genom innehav i andra parter, har andel av rösterna i den parten eller andel av kapitalet i den parten. Det anges även att det ska bevakas om tröskeln på kan behöva ändras. advokatsamfunds synpunkter avser omfattningen av sökandens skyldighet att utreda och beskriva effekter, rimligheten av att ställa krav på kunskap om utländsk lagstiftning och att en stat eller jurisdiktion bör anses beröras av ett besked eller beslut när det har beskattningskonsekvenser för den staten eller jurisdiktionen. Dessa synpunkter är relevanta i fråga om både förhandsbesked i skattefrågor och godkännande för tonnagebeskattning. Synpunkterna behandlas därför i ett sammanhang i avsnitt 5.3. Förslaget innebär att det införs tre nya paragrafer, 33 kap. 2 a, 9 b och 10 a §§, i skatteförfarandelagen. 5.3Fler uppgifter i ansökningar om godkännande för tonnagebeskattning Regeringens förslag: I en ansökan om godkännande för tonnagebeskattning ska en sökande som inte är en fysisk person alltid lämna följande uppgifter: –identiteten, inklusive stat eller jurisdiktion för hemvist eller, om sådan saknas, för registrering samt utländskt skatteregistreringsnummer eller motsvarande om sådant nummer finns, på sökanden, sökandens moderföretag och moderföretaget för den yttersta gruppen av personer som sökanden tillhör samt på andra personer, med undantag för fysiska personer, som sannolikt kan komma att beröras av beslutet i andra stater och jurisdiktioner, och –andra stater och jurisdiktioner som sannolikt kan komma att beröras av beslutet. Detta gäller dock bara när sökanden kan komma att ha transaktioner med utländska närstående parter som ger upphov till inkomst som omfattas av tonnagebeskattning. Informationsutbytespromemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. I promemorian föreslås att uppgifter ska lämnas om identiteten på sökandens moderbolag och moderbolaget för gruppen av personer som sökanden tillhör. I promemorian föreslås inte någon begränsning av den ytterligare uppgiftsskyldigheten till fall den skattskyldige kan komma att ha transaktioner som omfattas av beslutet om godkännande för tonnagebeskattning med utländska närstående parter eller transaktioner som ger upphov till inkomst som är föremål för beslutet från utländska närstående parter. I promemorian saknas klargörande om att även identifikationsuppgifterna avseende andra personer, med undantag för fysiska personer, som sannolikt kan komma att beröras av beslutet i andra stater och jurisdiktioner ska innefatta uppgift om stat eller jurisdiktion för hemvist, eller om sådan saknas, för registrering samt utländskt skatteregistreringsnummer eller motsvarande om sådant nummer finns. Remissinstanserna: Näringslivets skattedelegation (med instämmande av Företagarna, och ) avstyrker förslaget och anser att det strider mot proportionalitetsprincipen att de ytterligare uppgifterna ska lämnas även i fall då beslutet inte kommer att bli föremål för informationsutbyte. anför att det inte är tydligt vad rättsföljden blir om uppgifter saknas. framför att bestämmelserna bör gälla uppgifter om moderföretag i stället för moderbolag. framhåller även att uppgifterna om identiteten på sökanden, sökandens moderföretag och moderföretaget för gruppen av personer som sökanden tillhör bör innefatta uppgifter om både stat eller jurisdiktion för registrering och för hemvist, i stället för att innefatta antingen stat eller jurisdiktion för registrering eller stat eller stat eller jurisdiktion för hemvist. Vidare anför att samma identifikationsuppgifter bör lämnas även för de andra personer, som sannolikt kan komma att beröras av beslutet i andra stater och jurisdiktioner och som uppgifter ska lämnas om. Föreningen påpekar att det vid ansökningstillfället inte är möjligt att lämna information utöver vad som då är känt. Föreningen anför även att ”närstående part” får anses avse parter som sökanden har en direkt relation till, dvs. att sökanden äger eller ägs av den närstående parten, och att detta bör tydliggöras. Föreningen framför slutligen att en del av de ytterligare uppgifterna, t.ex. om moderbolag i ett annat land, bör kunna inhämtas direkt från skattemyndigheten i det andra landet i stället för att sökanden ska åläggas den administrativa bördan att lämna uppgifterna. anser att det är viktigt att de föreslagna bestämmelserna tillämpas med försiktighet och att det bör klargöras att sökandens skyldighet att utreda och beskriva sannolika effekter är begränsad till vad som framkommit i samband med arbetet med ansökan. påpekar även att det inte är rimligt att kräva att den sökande ska ha kunskap om relevant lagstiftning i andra stater och jurisdiktioner samt att det bör klargöras att det, när det gäller vilka personer eller andra stater och jurisdiktioner som berörs, är fråga om beskattningskonsekvenser för dem. Skälen för regeringens förslag: Ett beslut om godkännande för tonnagebeskattning är ett sådant förmånligt skattebeslut i form av en s.k. regime som omfattas av BEPS åtgärd 5. regimes beskrivs i avsnitt 4 III.F i slutrapporten för BEPS åtgärd 5. Därmed omfattas beslut om godkännande för tonnagebeskattning av det tvingande spontana informationsutbyte som ska ske enligt slutrapporten. I 13 a kap. 8 § SFL anges att en ansökan om godkännande för tonnagebeskattning ska innehålla de uppgifter som är nödvändiga för att ska kunna bedöma om förutsättningarna i 2 och 3 §§ är uppfyllda. De förutsättningar som anges i 13 a kap. 2 och 3 §§ är de materiella förutsättningarna för att bevilja en ansökan om godkännande för tonnagebeskattning. För att ska kunna leva upp till minimistandarden i slutrapporten för BEPS åtgärd 5 måste få tillgång till de uppgifter som behövs för att kunna bedöma till vilka andra stater och jurisdiktioner som uppgifter om beslutet ska lämnas och till de uppgifter som ska lämnas. Det finns därför anledning att utöka det antal uppgifter som ska lämnas i ansökan om godkännande för tonnagebeskattning. I informationsutbytespromemorian föreslås att en sökande som inte är en fysisk person i en ansökan om godkännande för tonnagebeskattning ska lämna följande ytterligare uppgifter, i den utsträckning dessa inte redan ska lämnas enligt befintliga regler: –identiteten, inklusive stat eller jurisdiktion för registrering eller hemvist samt eventuellt utländskt skatteregistreringsnummer eller motsvarande, på den sökande, sökandens moderbolag och moderbolaget för gruppen av personer som den sökande tillhör, –andra personer, med undantag för fysiska personer, som sannolikt kan komma att beröras av beslutet i andra stater och jurisdiktioner, och –andra stater och jurisdiktioner som sannolikt kan komma att beröras av beslutet. Såsom anför och i likhet med den bedömning som görs i fråga om förhandsbesked i skattefrågor bör uppgifterna lämnas om moderföretag i stället för moderbolag (se vidare under avsnitt 5.2). Vidare bör, såsom anför, de identifikationsuppgifter som ska lämnas avseende andra personer som sannolikt kan komma att beröras av förhandsbeskedet i andra stater och jurisdiktioner vara desamma som ska lämnas avseende sökanden m.fl. (se vidare under avsnitt 5.2). När det gäller det som anför om att uppgift bör lämnas om både stat eller jurisdiktion för hemvist och om stat eller jurisdiktion för registrering hänvisas till vad som anges om motsvarande fråga i avsnitt 5.2. Till skillnad från när det gäller förhandsbesked i skattefrågor bör de ytterligare uppgifterna, när det gäller ansökningar om godkännande för tonnagebeskattning, enligt regeringens mening lämnas i ansökan i stället för separat i form av särskilda uppgifter. Denna bedömning görs i huvud- 2019/20:197 sak mot bakgrund av att det i detta fall är samma myndighet, dvs. , som ska pröva ansökan i sak och som behöver dessa ytterligare uppgifter för att kunna lämna korrekt information om beslutet till andra stater och jurisdiktioner. Vidare avgörs prövningsramen i fråga om godkännande för tonnagebeskattning inte, såsom är fallet med förhandsbesked från , helt av vilka uppgifter den enskilde väljer att lämna. Det finns därför inte samma risk för att det i dessa fall uppstår problem i tillämpningen på det sätt som Lagrådet framför när det gäller förhandsbesked i skattefrågor. Vidare kan det vara till fördel för sökanden att kunna lämna alla uppgifter och i ett sammanhang. Mot denna bakgrund och i enlighet med Lagrådets förslag bör bestämmelser tas in i skatteförfarandelagen om att en sökande som inte är en fysisk person i ansökan om godkännande för tonnagebeskattning alltid ska lämna följande uppgifter: