prop · H703151 · 2020-03-30 00:00:00 — Förslaget påverkar företag som drivs som enskild näringsverksamhet och svenska handelsbolag som har fysiska personer som delägare, som redovisat vinst och som förväntas gå med förlust , t.ex. till följd av coronaviruset och de åtgärder som genomförts för att minska smittspridningen. Förslaget bedöms få begränsade effekter på den makroekonomiska utvecklingen, men är av stor betydelse för företagare, anställda och andra intressenter i de företag som genom åtgärden kan få större tillgång till monetära medel. Det gör att fler företag överlever, vilket bidrar till att stabilisera den makroekonomiska utvecklingen. Förslaget väntas bidra till att överbrygga tillfälliga soliditets- och likviditetsproblem hos företagen och därigenom minska risken för företagskonkurser och behovet av uppsägningar. Därigenom förväntas åtgärden stärka sysselsättningen på kort sikt. Effekter för enskilda och effekter på den ekonomiska jämställdheten Förslaget syftar till att överbrygga tillfälliga finansiella problem hos företag till följd av konsekvenserna av coronaviruset. Det kan bidra till positiva effekter för anställda och andra intressenter i de företag som får tillfälliga problem. Förslaget påverkar också fysiska personer som är delägare i svenska handelsbolag. Det finns kopplingar mellan skattereglerna och reglerna i socialförsäkringssystemet om sjukpenninggrundande inkomst och dagsförtjänst. Detta påverkar i sin tur sjuk- och föräldraförsäkringen samt arbetslöshetsförsäkringen. Därför är det centralt att beakta samspelet mellan regelverken i valet av vilka skatteregler som tillämpas. Enskilda näringsidkare och delägare av handelsbolag finns i samtliga inkomstgrupper. Av de enskilda näringsidkare som 2017 redovisade ett positivt resultat var ca 225 000 män och ca 135 000 kvinnor. Av delägarna i handelsbolag var ca 24 000 män och ca 12 000 kvinnor. av de som direkt berörs av förslaget är alltså män. Alla nyttjar dock inte möjligheten till avsättning i periodiseringsfond. Förslagets direkta effekt på inkomstfördelningen och den ekonomiska jämställdheten är därför svår att bedöma. Effekter för kommuner och offentlig sektor En ökad avsättning till periodiseringsfond för enskilda näringsidkare och fysiska personer som är delägare i handelsbolag påverkar kommunernas Underlaget minskar , men ökar 2020–2025 när avsättningarna till periodiseringsfonder återförs till Över tid kommer förslaget alltså vara neutralt för Förslaget får dock effekter för kommunernas årliga resultat. Regeringen avser att justera för dessa effekter. Förslagen bedöms inte ha några konsekvenser för myndigheter eller för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Effekter för miljön, offentlig sektor och fördelningseffekter Åtgärden förväntas inte ha några nämnvärda effekter när det gäller miljön. Effekterna på den ekonomiska fördelningen bedöms vara kortfristiga. Bedömningen är att förslagen är förenliga med . 6Anstånd med betalning av skatt i vissa fall 6.1 Befintliga regler om anstånd med inbetalning av skatter och avgifter Nedan följer en redogörelse för relevanta delar av det befintliga regelverket om anstånd med betalning av skatter och avgifter i skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL, och av lagen (2009:99) om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall, med beaktande av de ändringar som har trätt i kraft (se prop. 2019/20:132, bet. 2019/20:FiU53, rskr. 2019/20:194). Enligt bestämmelserna i 26 kap. SFL ska den som är registrerad för mervärdesskatt lämna en mervärdesskattedeklaration för varje redovis- Redovisningsperioden är enligt huvudregeln en kalender- Om beskattningsunderlaget för mervärdesskatt, exklusive unions- interna förvärv och import, beräknas uppgå till högst för beskattningsåret är redovisningsperioden för mervärdesskatt dock ett kalenderkvartal, och om samma underlag beräknas uppgå till högst en miljon kronor är redovisningsperioden ett beskattningsår. skatten för redovisningsperioden en kalendermånad ska som huvudregel redovisas och betalas senast den 26 efter periodens utgång (62 kap. 3 § och 26 kap. 30 § SFL). För redovisningsperioden ett kalender- kvartal ska skatten betalas senast den 12 i andra månaden efter periodens utgång (62 kap. 3 § och 26 kap. 26 § SFL). ningsperioden ett beskattningsår ska betalas senast den 26 i andra månaden 2019/20:151 efter periodens utgång (62 kap. 3 § och 26 kap. 33 § SFL), men i vissa fall ska skatten betalas senare, dvs. i samband med att inkomstdeklarationen lämnas (62 kap. 3 § och 26 kap. 33 a och 33 b §§ SFL). Bestämmelser om anstånd med betalning av skatter och avgifter finns i 63 kap. SFL. Av intresse i detta sammanhang är främst bestämmelsen i 63 kap. 15 § SFL, enligt vilken ska bevilja anstånd med betalning av skatter och avgifter om det finns synnerliga skäl. melsen har ett snävt tillämpningsområde (se prop. 1996/97:100 s. 431, jfr prop. 2010/11:165 s. 1041). Huvudsyftet med paragrafen är att vid tillfälliga betalningsproblem ge den skattskyldige skäligt rådrum för att kunna betala skatten eller avgiften. Anstånd på grund av synnerliga skäl får i princip bara beviljas om ett anstånd är till fördel för både den skattskyldige och det allmänna. Det bör därför klart framgå att ett anstånd inte leder till kreditförluster för det allmänna. Om den skattskyldige inte bedöms kunna betala skatten eller avgiften efter anståndstiden ska anstånd som utgångspunkt alltså inte beviljas. I propositionen anges vidare uttryckligen att särskild restriktivitet bör iakttas om anstånd söks av näringsidkare eller för betydande belopp. I dessa fall bör dock den skatt- skyldige genom korta anståndstider, i regel längst en eller , förmås att genom andra åtgärder få till stånd en lösning på sina betalningsproblem (prop. 1996/97:100 s. 430). Det anförs även att det kan finnas större fog för att ge anstånd med belopp som motsvarar den skatt- skyldiges egen inkomstskatt än med ett belopp som motsvarar t.ex. avdra- gen skatt (prop. 1996/97:100 s. 431). I 63 kap. 23 § SFL anges vidare att om det kan antas vara till fördel för det allmänna, får bevilja anstånd med betalning av skatt eller Av förarbetena framgår bl.a. följande (se prop. s. 1043 f.). Ett anstånd anses vara till fördel för det allmänna om det främjar utsikterna för att skatten eller avgiften kommer att betalas. Anståndet ska alltså framstå som ett bättre alternativ än att låta fordringen gå till indrivning. Det anges vidare att får bevilja det aktuella Den skattskyldige har alltså inte rätt att få anstånd på den grunden att det är till fördel för det allmänna. enbart en befogenhet för och ingen rättighet för den skatt- Detta innebär att inte är bundet av reglerna i 63 kap. 16 och 22 §§ om anståndsbeloppets storlek eller hur lång anståndstiden Detta styrs enbart av vad som är till fördel för det allmänna. bakgrund av att den skattskyldige inte har rätt till anstånd får beslut inte överklagas. Bestämmelser om ränta finns i 65 kap. SFL. I 65 kap. 2 § SFL anges bl.a. att ränta som ska påföras (kostnadsränta) ska beräknas när det finns ett underskott på skattekontot. Av 65 kap. 7 § SFL framgår bl.a. att om anstånd med betalning av skatt eller avgift har beviljats och anstånds- beloppet ska betalas när anståndstiden har gått ut, ska kostnadsränta beräknas från och med dagen efter beloppets ursprungliga förfallodag. Kostnadsränta ska beräknas till och med den dag då anståndsbeloppet senast ska vara inbetalt. Enligt 65 kap. 4 § SFL beräknas kostnadsräntan, om inte annat föreskrivs, efter en räntesats som motsvarar basräntan. 65 kap. 3 § SFL anges bl.a. att basräntan ska fastställas på grundval av av räntesatsen för sexmånaders statsskuldväxlar och gälla från och med kalendermånaden närmast efter fastställandet. Vidare framgår av 65 kap. 13 § SFL bl.a. att om skatt eller avgift inte betalas i rätt tid, ska kostnadsränta betalas från och med dagen efter den dag då beloppet senast skulle ha betalats. Kostnadsräntan beräknas då efter en räntesats som motsvarar basräntan plus till och med den dag då ett beslut om att lämna beloppet till för indrivning eller för verkställighet av betalningssäkring registreras i utsöknings- eller indrivningsdatabasen. Därefter beräknas kostnadsräntan efter en räntesats som motsvarar basräntan. I 70 kap. 1 § SFL anges bl.a. att om ett skattebelopp eller avgiftsbelopp inte har betalats i rätt tid, ska fordran lämnas till för indrivning, om vissa förutsättningar är uppfyllda. Av 70 kap. 2 § SFL framgår bl.a. att om det finns särskilda skäl får avstå från att lämna en fordran för indrivning. Om en fordran på skatt eller avgift har lämnats för indrivning, ska beräkna räntan enligt 65 kap. 13 § andra stycket SFL för tiden efter överlämnandet och driva in den (70 kap. 4 § SFL). Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall Under finanskrisen –infördes tillfälliga anståndsbestämmelser genom lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall (se prop. 2008/09:113, bet. 2008/09:SkU27, rskr. 2008/09:175). Möjligheten att bevilja anstånd enligt den lagen var tidsbegränsad men lagen som sådan var inte tillfällig. Nedan beskrivs relevanta delar i den lagen, med beaktande av de ändringar som har trätt i kraft (se prop. 2019/20:132, bet. 2019/20:FiU53, rskr. 2019/20:194). Av 1 § framgår bl.a. att efter ansökan får bevilja anstånd med inbetalning av dels arbetsgivares sammanlagda skatteavdrag och arbetsgivaravgifter, dels mervärdesskatt, som gäller redovisningsperioder som infaller –. Anståndet får beviljas för högst tre redovisningsperioder för skatteavdrag och arbetsgivaravgifter respektive mervärdesskatt. För mervärdesskatt som redovisas kvartalsvis får anstånd beviljas för högst en redovisningsperiod. Anståndstiden får bestämmas till längst . Anståndsbeloppet ska betalas senast den förfallodag enligt en viss bestämmelse i skatteförfarandelagen som infaller närmast efter att anståndstiden upphör. Enligt 2 § ska anstånd beviljas om inte särskilda skäl talar emot det. ska vidare återkalla anståndet helt eller delvis om den skattskyldige begär det (3 §). Anståndsbeloppet ska då betalas senast den förfallodag enligt en viss bestämmelse i skatteförfarandelagen som infaller närmast efter det att har gått från den dag då beslutet om återkallelse fattades. Den som har beviljats anstånd ska betala den kostnadsränta som enligt skatteförfarandelagen gäller vid anstånd (4 §). Av 5 § följer att den som har beviljats anstånd även ska betala en anståndsavgift, utöver ränta. Anståndsavgiften tas ut på beviljat anståndsbelopp per kalendermånad från och med månaden efter att anstånd beviljats till och med den månad då anståndsbeloppet ska betalas. Om anståndet har återkallats enligt 3 §, ska anståndsavgiften sättas 2019/20:151 ned i motsvarande mån. Anståndsavgiften ska betalas senast den dag då anståndsbeloppet senast ska vara inbetalt. 6.2Tidsbegränsad möjlighet till anstånd med betalning av skatt Regeringens förslag: ges möjlighet att bevilja anstånd med inbetalning av mervärdesskatt som ska deklareras –i en mervärdesskattedeklaration som avser en redovisningsperiod om ett beskattningsår. Anstånd får beviljas för högst en redovisningsperiod. Anståndstiden får bestämmas till längst , dock längst till och med . Anståndsbeloppet ska betalas senast den förfallodag enligt en viss bestämmelse i skatteförfarandelagen som infaller närmast efter att anståndstiden upphör. Anståndsmöjligheten införs i lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall. Anstånden ska omfattas av bestämmelserna i nämnda lag, dvs. regler om bl.a. kostnadsränta och anståndsavgift. Den som byter redovisningsperiod från ett beskattningsår får antingen beviljas anstånd med inbetalning av mervärdesskatt som redovisas för beskattningsår eller anstånd med inbetalning av kvartals- eller redovisad mervärdesskatt. Anståndstiden för anstånd med inbetalning av avdragen skatt, arbetsgivaravgifter respektive mervärdesskatt vars redovisningsperiod är en månad eller ett kvartal får gälla som längst till och med . Skälen för regeringens förslag: Med hänsyn till den allvarliga situation som delar av det svenska näringslivet befinner sig i och andra befaras hamna i på grund av utbrottet av det nya coronaviruset finns det enligt regeringens mening anledning att överväga vissa extraordinära åtgärder. Åtgärderna ska syfta till att dämpa tillfälliga likviditetsproblem som kan uppstå för företag i följderna av virusutbrottet och åtgärderna för att begränsa smittspridningen. Ett sätt att underlätta för företagen i den rådande situationen är att ge möjlighet att bevilja anstånd med betalning av skatter och avgifter. Det finns enligt gällande regler en skyldighet för att bevilja anstånd om det finns synnerliga skäl (63 kap. 15 § SFL). I propositionen Extra ändringsbudget – Åtgärder med anledning av coronaviruset (prop. 2019/20:132) görs dock dels bedömningen att den bestämmelsen inte är tillräcklig för att hantera likviditetsproblem av nu aktuellt slag, dels att inte heller övriga anståndsbestämmelser i skatteförfarandelagen är tillräckliga för att dämpa de nu aktuella likviditetsproblemen. I den propositionen föreslås därför att genom vissa justeringar i lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall göra lagen tillämplig igen samt låta den omfatta även mervärdesskatt. Anståndsmöjligheten för inbetalning av mervärdesskatt är dock begränsad till redovisningsperioder som högst uppgår till ett kalenderkvartal eller för den som har kalendermånad som redovisningsperiod, högst tre kalendermånader. som har beskattningsår som beskattningsperiod, dvs. som redovisar mervärdesskatten årsvis, omfattades inte av nu gällande anståndsmöjligheter. Även företag som redovisar mervärdesskatt en gång kan dock drabbas av tillfälliga likviditetsproblem i följderna av virusutbrottet och åtgärderna för att begränsa smittspridningen. Det rör sig om företag och enskilda näringsidkare som har ett beskattningsunderlag som uppgår till högst . Regeringen anser att det är angeläget att på motsvarande sätt som gäller för de större företagen även dämpa tillfälliga likviditetsproblem för denna grupp. Eftersom den sistnämnda gruppen lämnar deklarationer för ett beskattningsår är det inte möjligt att inkludera den i samma lagtekniska lösning som anknyter till redovisningsperioder om högst ett kalenderkvartal eller . Det är inte heller möjligt att på motsvarande sätt som för föregående grupp begränsa anståndet endast till att gälla för redovisningsperioder som infaller –. En anståndsmöjlighet för dessa aktörer bör i stället knytas till den tidpunkt vid vilken de ska deklarera och betala mervärdesskatten. För att dämpa tillfälliga likviditetsproblem kan det därför för denna grupp av aktörer vara lämpligt att låta anståndet gälla för mervärdesskatt som ska deklareras och betalas –. Valet av –framför är motiverat för att mervärdesskatt som ska deklareras för samma perioder inte ska behandlas på olika sätt beroende på om mervärdesskattedeklarationen lämnas i pappersform () eller som e-deklaration (). I detta sammanhang kan det nämnas att sådan mervärdesskatt som avser passerade redovisningsperioder och som ska redovisas –kan komma att vara inbetald när anståndet beviljas. Ett beslut om anstånd innebär då att ett belopp motsvarande denna skatt kommer att krediteras på den skattskyldiges skattekonto som en inbetalning. Regeringen föreslår därför att det införs en möjlighet till anstånd för inbetalning av mervärdesskatt som ska redovisas i en mervärdesskattedeklaration som avser en redovisningsperiod om ett beskattningsår och där deklarationen ska ha kommit in till –enligt 26 kap. 33, 33 a eller 33 b § skatteförfarandelagen. Sådant anstånd föreslås beviljas för högst en redovisningsperiod, dvs. för mervärdesskatten avseende ett beskattningsår. Regeringen föreslår att anståndstiden får bestämmas till längst , räknat för beslutet om anstånd. Detta för att möjliggöra ett anstånd som syftar till att förbättra företagens likviditet. Regeringen anser i likhet med att det bör finnas en bortre gräns för hur ett anstånd enligt lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall kan gälla. En lämplig tidpunkt för denna bortre tidsgräns bedöms vara efter den senaste förfallodagen för mervärdesskatt som kan omfattas av anståndet, dvs. Regeringen föreslår därför att anstånd av nu aktuella slag får gälla som längst till och med . Regeringen föreslår också att anståndsbeloppet, i likhet med vad som gäller för anstånd enligt 1 § för kvartals- och redovisad mervärdesskatt, betalas senast den förfallodag enligt 62 kap. 9 § första stycket SFL som infaller närmast efter det att anståndstiden upphör. Regeringen föreslår att anståndsmöjligheten genomförs genom ändringar i lagen (2009:99) om anstånd med inbetalning av skatt i vissa Enligt befintliga regler ska den som har beviljats anstånd betala kostnadsränta som beräknas med utgångspunkt i beloppets ursprungliga Den som har beviljats anstånd ska även betala en anstånds- Anståndsavgiften tas enligt gällande reglering, och i linje med hur regelverket fungerade under finanskrisen –2009, ut per påbörjad kalendermånad på beviljat anståndsbelopp fram till och med Ränta och anståndsavgift ska således tas ut på samma sätt som görs för de anstånd med inbetalning av vissa skatter och avgifter som omfattas av de bestämmelser som har trätt i kraft och kommer följa eventuella justeringar i dessa. Anståndsavgiften bör tas ut på det beviljade anståndsbeloppet per kalendermånad från och med månaden efter att anstånd beviljats till och med den månad då anståndsbeloppet ska betalas. Anstånd ska enligt vad som redan gäller kunna beviljas om inte särskilda skäl talar emot det. ska alltså i varje enskilt fall göra en prövning av om anstånd bör beviljas. Exempelvis bör företag som har icke försumbara skatteskulder inte kunna beviljas anstånd (se prop. 2008/09:113 s. 9). I och med att en ny anståndsmöjlighet införs för mervärdesskatt uppstår fråga om hur den möjligheten förhåller sig till anståndsmöjligheten i 1 § för det fall att sökanden byter eller har ny redovisningsperiod. tillkommande anståndsmöjligheten avses ge mindre aktörer, som inte kan nyttja den anståndsmöjlighet som gäller för dem som redovisar mervärdes- skatt kvartals- eller , en möjlighet till anstånd. således att aktörerna ska kunna använda sig av en av dessa anstånds- framför att det bör införas en bestämmelse som begränsar möjligheten att kombinera anstånd enligt 1 och 1 a §§. ringen instämmer i detta och föreslår därför att den som beviljats anstånd med inbetalning av helårsvis redovisad mervärdesskatt inte också ska kunna beviljas anstånd med inbetalning av kvartals- eller Vidare föreslås att den som beviljats anstånd med inbetalning av kvartals- eller redovisad mervärdesskatt inte också ska kunna beviljas anstånd med inbetalning av helårsvis Regeringen föreslår att bestämmelserna i 2–9 §§ lagen (2009:99) om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall ska gälla även avseende den nu föreslagna anståndsmöjligheten för dem som redovisar mervärdesskatt för ett beskattningsår. Förslaget påverkar inte tidpunkten för när deklaration ska lämnas. Regeringen anser att det även för anstånd med inbetalning av avdragen skatt, arbetsgivaravgifter respektive mervärdesskatt vars redovisnings- period är en månad eller kvartal bör finnas en bortre gräns för hur ett anstånd kan gälla, motsvarande den tidsgräns som föreslås för mervärdesskatt som redovisas helårsvis. En lämplig tidpunkt för denna bortre tidsgräns bedöms vara efter den senaste förfallodagen för det slag av skatter och avgifter som anståndet kan avse, nämligen förfallo- dagen för mervärdesskatt som ska redovisas för perioden juli–september Prop. 2019/20:151 2020. Regeringen föreslår därför att anstånd av nu aktuella slag får gälla som längst till och med . Som framgår av avsnitt 6.1 kan den skattskyldige enligt befintliga regler begära att ett anstånd ska återkallas helt eller delvis. framför att det bör införas möjligheter att på myndighetens initiativ ändra eller återkalla ett anstånd under vissa förutsättningar. Regeringen bedömer dock att det inte är möjligt att i detta lagstiftningsärende inkludera ett sådant förslag. Förslaget föranleder införandet av två nya paragrafer, 1 a och 1 b §§, i lagen (2009:99) om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall samt ändring i 1, 2, 4 och 5 §§ samma lag. Regeringens förslag: Ändringarna i lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Det behövs inga övergångsbestämmelser. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Ändringarna i lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall bör träda i kraft . Regeringen föreslår därför att lagändringen ska träda i kraft . Detta innebär att från och med detta datum kommer att kunna bevilja anstånd avseende mervärdesskatt som skulle ha deklarerats . De nya anståndsbestämmelserna kan alltså i vissa fall innebära att ett beviljat anstånd avser mervärdesskatt som är hänförlig till redovisningsperioder för vilka deklaration lämnats före ikraftträdandet. Den skattskyldige ska betala kostnadsränta och anståndsavgift som beräknas på underlag av anståndsbeloppet. I detta sammanhang bör förbudet mot retroaktiv lagstiftning nämnas. Enligt 2 kap. 10 § andra stycket regeringsformen får skatt eller statlig avgift inte tas ut i vidare mån än som följer av föreskrifter som gällde när den omständighet inträffade som utlöste skatt- eller avgiftsskyldigheten. När det gäller kostnadsräntan ska den beräknas från och med dagen efter beloppets ursprungliga förfallodag. Det ska dock understrykas att detta innebär att den höga kostnadsränta enligt 65 kap. 13 § SFL som eventuellt har påförts eller delar av en redovisningsperiod som har infallit före ikraftträdandet av förslaget och som omfattas av anståndet, kan sägas ersättas av den lägre kostnadsränta som aktualiseras vid anstånd och som beräknas enligt 65 kap. 2–4 §§ SFL. Om det under de redovisningsperioder eller delar av en redovisningsperiod som har infallit före ikraftträdandet och som omfattas av anståndet inte har funnits ett beräknat underskott på skattekontot påförs ingen kostnadsränta för anståndet. Detta följer av 65 kap. 2 § SFL, som bl.a. anger att ränta som ska påföras (kostnadsränta) ska beräknas när det finns ett underskott Avseende anståndsavgiften tas den ut med en viss procent 2019/20:151 på beviljat anståndsbelopp per kalendermånad från och med månaden efter att anstånd beviljas. Regeringen bedömer därför att förslagen är förenliga med den aktuella regleringen i regeringsformen. Ändringarna är inte av sådant slag att några övergångsbestämmelser behövs. I detta avsnitt redogörs för förslagens effekter i den omfattning som bedöms lämpligt i det aktuella lagstiftningsärendet och med beaktande av förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. I samband med finanskrisen –infördes en tidsbegränsad lag om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall. Effekterna av denna lag utvärderades av (Utvärdering av effekterna av lagen [2009:99] om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall, dnr 131-75550- 12/112). Denna utvärdering används i relevanta delar som underlag i Syfte och alternativa lösningar Syftet med förslaget är att snabbt dämpa tillfälliga likviditetsproblem som kan uppstå för företag i följderna av spridningen av det nya coronaviruset och de åtgärder som vidtas för att minska spridningen. vara ett effektivt sätt att underlätta för även de mindre företag som kortfristigt har problem med likviditeten. Om förslaget inte genomförs finns en risk att företag som i grunden är livskraftiga tvingas lägga ner sin verksamhet på grund av tillfälliga likviditetsproblem. Den samlade offentligfinansiella effekten av anstånd med betalning av mervärdesskatt består av två deleffekter. Den första deleffekten är en ränteeffekt av de uppskjutna betalningarna, som påverkar statens