prop · H80342 · 2020-10-27 00:00:00 — Skälen för regeringens förslag: Sedan 2008 års ändringsdirektiv finns i artikel 4.4 i vapendirektivet en skyldighet för vapenhandlare att föra register över skjutvapen som tagits emot eller lämnats ut tillsammans med uppgifter som gör det möjligt att spåra och identifiera skjutvapnet. Ändringsdirektivet utvidgar registreringsskyldigheten i artikel 4.4 till att även omfatta vapenmäklare samt att, utöver skjutvapen, även gälla väsentliga delar. Genom ett nytt sjätte stycket till artikel 4.4 införs också krav på att vapenhandlarna och vapenmäklarna ska överlämna registret till de nationella myndigheter som är ansvariga för vapenregistret efter det att deras verksamhet upphört. Detta motsvarar vad som redan tidigare gällde för vapenhandlarna. Vidare införs genom ett nytt sjunde stycke krav på att vapenhandlare och vapenmäklare utan onödigt dröjsmål ska rapportera transaktioner som inbegriper skjutvapen eller väsentliga delar till de behöriga nationella myndigheterna, att vapenhandlare och vapenmäklare ska kunna kommunicera elektroniskt med myndigheterna för sådana rapporterings- ändamål och att registret ska uppdateras efter det att myndig- heterna mottagit uppgifter om sådana transaktioner. Någon motsvarande skyldighet att direktrapportera transaktioner och kommunicera elektroniskt gällde inte enligt vapendirektivets tidigare lydelse. De krav som gällt enligt vapendirektivet på att vapen- handlare ska föra register och överlämna det när verksamheten upphört uppfylls i allt väsentligt genom bestämmelser i vapenförordningen om inköps-, försäljnings- och reparationsförteckningar, tillsammans med föreskrifter och allmänna råd på området (5 kap. 5, 6 och 10 §§ och 8 kap. 2 § vapenförordningen samt RPSFS 2000:30, FAP 551–4 och 16 kap. RPSFS 2009:13, FAP 551–3). För att helt uppfylla ändringsdirektivets krav behöver dock bestämmelserna i 5 kap. 10 § vapenförordningen kompletteras med krav på vapenhandlare att, utöver inköps- och försäljningsförteckningar, överlämna reparations- förteckningar till när verksamheten upphör. Det tillkommande kravet på att vapenhandlarnas register även ska inne- fatta väsentliga delar till skjutvapen är redan uppfyllt, eftersom det av 1 kap. 1 § vapenförordningen framgår att skjutvapen enligt förordningen även omfattar sådana vapendelar som enligt 1 kap. 3 § f vapenlagen lik- ställs med skjutvapen. Vad gäller det nya kravet på direktrapportering av transaktioner finns ingen reglering. registrerar i regel inte heller uppgifter om vapenhandlares transaktioner. 2020/21:42 För att uppfylla kraven på att vapenhandlare ska föra register, direktrapportera och kommunicera elektroniskt behövs det alltså nya bestämmelser. Dessa bör enligt regeringen lämpligen meddelas i förordning eller myndighetsföreskrifter. När det gäller motsvarande krav på vapenmäklare finns ingen reglering som motsvarar kraven utan en sådan behöver införas. Liksom avseende vapenhandlare anser regeringen att bestämmelserna lämpligen bör meddelas i förordning eller myndighetsföreskrifter. I 11 kap. 2 § vapenlagen finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om krav på kunskap för att få tillstånd att driva handel med skjutvapen och vad som i övrigt ska gälla vid sådan handel. I avsnitt 6.1 föreslår regeringen att bemyndigandet ska utvidgas till att omfatta vapenmäklarverksamhet. För tydlighets skull anser regeringen att det i bemyndigandet även uttryckligen bör anges att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om krav på vapenhandlare och vapenmäklare att föra register. 10Avfyrningsmekanismer ska inte regleras Regeringens bedömning: Det bör inte krävas särskilt tillstånd för innehav av avfyrningsmekanismer. Genomförandepromemorians bedömning stämmer inte överens med regeringens bedömning. I promemorian föreslås att den som har tillstånd eller rätt att inneha ett visst vapen för skjutning utan särskilt tillstånd ska få inneha avfyrningsmekanismer som passar till vapnet. I övriga fall ska det enligt promemorians förslag krävas särskilt tillstånd för att inneha avfyrningsmekanismer. Remissinstanserna: Ett stort antal remissinstanser avstyrker pro- memorians förslag. , och m.fl. invänder att avfyrningsmekanismer inte utgör en väsentlig vapendel och att en reglering därmed inte krävs enligt ändringsdirektivet. , , , , m.fl. invänder även att avfyrningsmekanismer omfattar en mängd olika anordningar av olika utformning och komplexitet och att delarna därför är mycket svåra att definiera och avgränsa. anser att såväl den övre som den undre delen av lådan till ett vapen utgör en väsentlig del syftande till att nå kontroll över den del som regelmässigt innehåller avfyrningsmekanismen och att det därför är lämpligt att kunna kontrollera avfyrningsmekanismer till halv- och hel- automatiska vapen. Eventuella gränsdragnings- och tillämpningsproblem anser myndigheten kan lösas genom att det i författningstext införs en definition av begreppet avfyrningsmekanism. Därutöver har ett stort antal spontana svar inkommit, främst från jakt- och skytteorganisationer men även från ett antal privatpersoner. De anser liksom flertalet remissinstanser att innehav av avfyrningsmekanismer inte ska omfattas av tillståndsplikt bl.a. eftersom begreppet är svårt att definiera Prop. 2020/21:42 och kan innebära gränsdragningsproblem. Skälen för regeringens bedömning: Avfyrningsmekanismer är oreg- lerade i vapenlagen och vapenförordningen. Avfyrningsmekanismer till alla vapen utom slätborrade jakt- och sportvapen omfattas dock av tillståndsplikt enligt krigsmateriellagen för tillverkning, tillhandahållande och utförsel. Ändringsdirektivet innehåller inte något krav på att avfyrnings- mekanismer ska regleras. Regeringen delar vidare den uppfattning som framförs av såväl remissinstanser som andra intressenter att en reglering kan innebära såväl definitions- som gränsdragningsproblem. Det saknas därför, trots synpunkter, tillräckliga skäl att införa tillståndsplikt för innehav av avfyrningsmekanismer. Regeringen anser följaktligen att promemorians förslag inte bör genomföras. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Kravet på deaktivering för tillstånd att inneha vapen som huvud- sakligen har prydnads- eller särskilt affektionsvärde, ska inte gälla vid förnyelse av tidsbegränsade tillstånd som avser vissa halvautomatiska vapen som klassificeras som s.k. förbjudna vapen enligt vapendirektivet och som har registrerats i vapenregistret före . Den som vid ikraftträdandet innehar eller förvarar vapenmagasin som det krävs tillstånd för enligt 2 kap. 1 § eller 5 kap. 3 § vapenlagen i den nya lydelsen får inneha eller förvara magasinen till utgången av eller, om ansökan om tillstånd har gjorts , till dess ansökan om tillstånd prövats slutligt. Den som vid ikraftträdandet yrkesmässigt förmedlar skjutvapen eller ammunition som det krävs tillstånd för enligt 2 kap. 1 § vapenlagen i den nya lydelsen får bedriva sådan verksamhet utan sådant tillstånd till utgången av eller, om ansökan om tillstånd har gjorts , till dess ansökan om tillstånd prövats slutligt. Genomförandepromemorians förslag överensstämmer delvis med re- geringens förslag. I promemorian föreslås att lagändringarna ska träda i kraft . Dessutom föreslås övergångsbestämmelser om att förslaget om krav på tidsbegränsning av fler tillstånd och kravet på deaktivering för innehavstillstånd till vapen som huvudsakligen har prydnadsvärde eller särskilt affektionsvärde endast ska gälla för tillstånd som meddelas efter ikraftträdandet. I promemorian föreslås vidare att det ska göras undantag från kravet på deaktivering för tillstånd som meddelats, och inte tillstånd som avser vapen som registrerats i vapenregistret, före . I promemorian föreslås även att de nya kraven på märkning av vapen och vapendelar inte ska gälla egendom som har 2020/21:42 tillverkats i eller förts in till EU före ikraftträdandet. I promemorian lämnas inget förslag på övergångsbestämmelser som träffar den som förvarar vapenmagasin åt någon annan utan föreskrivet tillstånd eller den som bedriver mäklarverksamhet utan föreskrivet tillstånd. Remissinstanserna: anser att förslaget om tillståndsplikt för magasin inte bör avse vid ikraftträdandet innehavda magasin. anser att övergångsperioden för lös- tagbara magasin är för kort och att en period framstår som mer lämplig. och anser att en övergångsbestämmelse bör införas som anger att redan beviljade tillstånd för innehav av ljuddämpare för visst vapen ska upphöra att gälla när lagen träder i kraft. Skälen för regeringens förslag Av artikel 2 i ändringsdirektivet följer att medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att genomföra direktivet. När det gäller de författningar som är nödvändiga för att genomföra artikel 4.3 och 4.4i vapendirektivet i dess lydelse enligt ändringsdirektivet, dvs. kraven på att inrätta ett system för reglering av vapenhandlar- och vapenmäklar- verksamhet och att föra vapenregister, gäller i stället att de ska sättas i kraft . Lagändringarna bör därför träda i kraft , vilket bedöms vara . Utökade krav på märkning I lagrådsremissen Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv föreslogs att de nya kraven på märkning av vapen och vapendelar som förs över från staten till någon annan för permanent civilt bruk inte ska gälla egendom som har tillverkats i eller förts in till EU före ikraftträdandet. Lagrådet har ifrågasatt behovet av denna övergångs- reglering. Förslaget har sin bakgrund i att medlemsstaterna enligt änd- ringsdirektivet ska se till att skjutvapen som tillverkats i eller importerats till EU eller senare ska omfattas av de nya märk- ningskraven när de släpps ut på marknaden. Vapen och vapendelar som innehas av staten omfattas dock inte av vapendirektivet. Det unionsrätts- liga kravet på märkning träder därför in först när vapen eller vapendelar överlåts från staten till någon annan för permanent civilt bruk. Det saknas därmed anledning att ha övergångsbestämmelser som tar sikte på när dessa vapen och vapendelar har tillverkats i eller förts in till EU. I avsnitt 7.2 föreslår regeringen att tillstånd att inneha sådana vapen som klassificeras som s.k. förbjudna skjutvapen enligt vapendirektivet och som huvudsakligen har prydnadsvärde eller särskilt affektionsvärde, endast ska få meddelas om vapnet har deaktiverats. I promemorian föreslås över- gångsbestämmelser som innebär att kravet på deaktivering endast ska gälla för sådana tillstånd som meddelas efter ikraftträdandet och att den gamla lydelsen ska gälla för tillstånd meddelade före ikraftträdandet. 2020/21:42 anser dock att detta gäller även utan några övergångsbestämmelser. Enligt artikel 7.4 a i vapendirektivet, som införs genom ändringsdirektivet, får medlemsstaterna besluta att bekräfta, förnya eller förlänga tillstånd för sådana halvautomatiska vapen som anges i punkterna 6, 7 och 8 i bilaga 1 del II till vapendirektivet och som omklassificerats till s.k. förbjudna vapen genom ändringsdirektivet. Detta gäller dock under förutsättning att vapnen i fråga lagligen har förvärvats och registrerats före . I enlighet med artikel 7.4 a bör kravet på deaktivering därför inte gälla vid förnyelse av tidsbegränsade tillstånd som avser de i artikeln angivna vapentyperna och som har registrerats i vapenregistret före . Krav på tillstånd till innehav och förvaring av vapenmagasin Vapenlagen saknar regler om förvärv och innehav av vapenmagasin. Regeringen föreslår i avsnitt 8.2.1 och 8.7 att det under vissa förutsättningar ska krävas tillstånd till innehav av magasin och förvaring av sådana hos någon annan eller åt någon annan. Olovligt innehav samt förvaring hos eller åt någon annan utan föreskrivet tillstånd föreslås vidare bli kriminaliserat. anser att magasin som innehas vid ikraftträdandet inte ska omfattas av tillståndsplikt. Regeringen anser att ett sådant undantag skulle kunna skapa problem eftersom det kan vara svårt att fastställa när ett magasin har förvärvats. I stället bör den som innehar eller förvarar ett magasin – som det enligt 2 kap. 1 § eller 5 kap. 3 § vapenlagen kommer att krävas tillstånd för – få på sig att ansöka om tillstånd eller göra sig av med egendomen. anser att bör vara . Regeringen anser att en så inte kan anses motiverad med hänsyn till behovet av att de nya reglerna får genomslag. Istället framstår en period som väl avvägd. Regeringen anser mot den bakgrunden att den som vid ikraftträdandet innehar eller förvarar ett magasin utan att ha rätt till det bör få inneha eller förvara magasinet till utgången av . Vidare bör sådana magasin få innehas eller förvaras utan tillstånd under förutsättning att en ansökan har gjorts före nämnt datum och till dess att en ansökan prövats slutligt. Straffansvar inträder därmed först och för det fall en ansökan lämnats in först då ansökan har prövats slutligt. ett lagakraftvunnet beslut inträder efter att det funnits skäligt rådrum att göra sig av med egendomen. Krav på tillstånd för mäklarverksamhet med skjutvapen eller ammunition Vapenlagen saknar regler om krav på tillstånd för mäklarverksamhet med skjutvapen eller ammunition. Regeringen föreslår i avsnitt 6.1 att det ska krävas tillstånd för sådan verksamhet. Lagrådet konstaterar att en mäklare som bedriver verksamhet vid ikraftträdandet då kan behöva avbryta sin verksamhet och låta den ligga nere i avvaktan på tillstånd. den bakgrunden anser Lagrådet att en övergångsregel bör införas som tar hand om situationen. Regeringen instämmer i Lagrådets bedömning. i detta avseende framstår en övergångsperiod som rimlig. Regeringen anser därför att en övergångsbestämmelse ska föras in med 2020/21:42 innebörden att den som vid ikraftträdandet yrkesmässigt förmedlar skjutvapen eller ammunition ska få bedriva sådan verksamhet utan sådant tillstånd till utgången av eller, om ansökan om tillstånd har gjorts , till dess ansökan om tillstånd prövats slutligt. Straffansvar inträder därmed först och, i de fall en ansökan lämnats in, först då ansökan har prövats slutligt. Ändrad reglering avseende ljuddämpare Redan utfärdade tillstånd att inneha ljuddämpare ska enligt grundläggande förvaltningsrättsliga principer vara fortsatt giltiga även efter det att de nu föreslagna författningsändringarna har trätt i kraft. En konsekvens av detta kan bli att när någon som innehar en ljuddämpare med tillstånd överlåter den till någon som enligt den nya regleringen inte behöver tillstånd, den förre kvarstår i vapenregister som innehavare av ljud- dämparen. Vill överlåtaren undvika detta är det emellertid tillräckligt att denne meddelar om överlåtelsen så att tillståndet kan återkallas. Någon särskild övergångsbestämmelse behövs därför inte avseende ljuddämpare. Övriga förslag om kriminalisering När det gäller övriga förslag om kriminalisering anser regeringen inte att det behövs några särskilda övergångsbestämmelser. Av 5 § lagen (1964:163) om införande av följer att ingen får dömas för en gärning för vilken det inte var stadgat straff när den begicks. Vidare följer att straff ska bestämmas efter den lag som gällde när gärningen företogs, om inte annan lag gäller när dom meddelas, som leder till frihet från straff eller till lindrigare straff. Regeringens bedömning: Förslagen förväntas få positiva konsekven- ser för arbetet med att förebygga, förhindra, upptäcka, utreda och lag- föra brottslighet med anknytning till skjutvapen. Förslagen leder inte till annat än marginella kostnadsökningar för , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , Försvarsmakten och rättsväsendet. Dessa kostnadsökningar ska hanteras inom respektive myndighets befintliga anslagsram. Förslagen förväntas medföra begränsade kostnader för kommunerna. Förslagen leder till marginella kostnadsökningar för vapenhandlare, vapenmäklare och enskilda. Genomförandepromemorians bedömning överensstämmer i huvud- sak med regeringens förslag. Remissinstanserna: anser att förslaget om att endast reglera vissa vapenmagasin riskerar att bli verkningslöst eftersom en övervägande majoritet av magasinen till de illegala vapnen i inte skulle omfattas av regleringen. Den administrativa hanteringen i samband Prop. 2020/21:42 med tillståndsgivningen kommer enligt inte att öka i nämnvärd omfattning med anledning av förslaget. anför att förslaget sannolikt medför ökade kostnader. och anser att förslagen innebär ökad byråkrati och kostnader för enskilda vapeninnehavare. anför även att en tävlingsskytt kan ha många magasin som behöver vara under uppsikt eller inlåsta och kan skickas med vanlig postbefordran. menar att vapenhandlare kan få ökade kostnader att ordna med förvaring av utökat antal licenspliktiga vapendelar. anför att de nya reglerna om deaktivering kan leda till höga kostnader för vapnens innehavare. Kommuner och Regioner (SKR) konstaterar att kommunerna har ett system för att registrera tillståndsinnehavare och de personer som har inflytande inom verksamheten och personer som är föreståndare. Förslaget torde därför inte innebära någon större utökad arbetsbörda för kommunerna. Däremot behövs informationsinsatser om den nya skyldigheten för kommunerna att registrera verksamheter som bedriver handel med ammunition. Skälen för regeringens bedömning Konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet Förslagen innebär en ökad kontroll av de största magasinen till helautomatiska och vissa halvautomatiska vapen. När dessa magasin blir tillståndspliktiga kan polisen beslagta magasin vars innehavare inte har tillstånd, vilket kan främja den brottsförebyggande verksamheten. Genom att beviljade tillstånd att inneha vapenmagasin kommer att registreras kan polisen få kontroll över vilka personer som innehar egendomen vilket kan underlätta både den brottsförebyggande och brottsutredande verksamheten. Förslagen innebär även en skärpt kontroll av den som vill bedriva vapenmäklarverksamhet. De utökade kraven på märkning och registerföring av vapen och vapendelar ökar möjligheten att identifiera och spåra denna egendom. Den skärpta kontrollen av vapenmäklarna innebär att det bl.a. ställs krav på att dessa har kunskap samt är laglydiga och lämpliga. Förslagen kan sammantaget, trots synpunkter, antas få positiv effekt för det brottsförebyggande arbetet och viss effekt på brottslighet med anknytning till skjutvapen. Konsekvenser för och rättsväsendet Förslaget som rör skyldighet att registrera de vapenmäklare som beviljas tillstånd samt löpande utöva tillsyn över dessa verksamheter kommer att innebära att får utökade arbetsuppgifter. Det samma gäller förslagen som rör tillståndsplikt för vissa vapenmagasin och tillstånd att bedriva vapenmäklarverksamhet. innebär regleringen av ljuddämpare en inte obetydlig minskning av antalet tillståndsärenden och därmed minskad arbetsbelastning för myndigheten. Eftersom besluten om tillstånd kommer att kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol innebär förslagen även att domstolarna får utökade arbetsuppgifter. Med hänsyn till det begränsade antalet vapenmagasin som kommer att kräva tillstånd och det fåtal vapenmäklare som är aktiva i bedöms dock förslagen endast leda till en marginellt ökad arbetsbelastning för och de allmänna förvaltningsdomstolarna. Kriminaliseringen av otillåtna innehav av vissa vapenmagasin, mäklar- verksamhet utan tillstånd samt yrkesmässig förmedling till någon som inte har tillstånd kan antas medföra en viss ökning av antalet anmälda brott och antalet fall av förverkande. Förslaget kan därmed antas leda till en marginellt ökad arbetsbelastning för , Åklagar- myndigheten och de allmänna domstolarna. anför kommer förslagen alltså att medföra kostnadsökningar för såväl som rättsväsendet i övrigt. De kostnader som förslagen kan ge upphov till bedöms dock vara marginella och ryms inom ramen för respektive myndighets befintliga anslag. Konsekvenser för Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, och Försvarsmakten Förslaget att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) ska föra register över verksamheter som beviljas tillstånd till sådan hantering av ammunition som myndigheten prövar kommer att medföra vissa initiala kostnader för myndigheten. Kostnaderna bedöms främst avse investering- ar i datasystem för registerföringen, ändrade arbetsrutiner samt informat- ions- och utbildningsåtgärder. Eftersom MSB redan har tillsynsansvar för dessa verksamheter kan dock det nya kravet på registrering inte antas kräva någon större anpassning inom myndigheten. Detsamma gäller för den föreslagna skyldigheten för () att föra register över verksamheter som beviljas tillstånd till tillverkning av krigsmateriel. Försvarsmakten berörs av de förslag som innebär att kravet på märkning av vapen utvidgas dels vid införsel av vapen eller vapendelar från en stat utanför EU, dels vid överföring av vapen från staten till permanent civilt bruk. Eftersom staten även enligt befintlig reglering har en skyldighet att förse vapen som överförs till civilt bruk med en viss märkning finns dock rutiner inom Försvarsmakten för att märka vapen och vapendelar. Övriga effekter för Försvarsmakten och de frivilliga försvarsorganisationerna bedöms bli begränsade. Förslagen bedöms endast medföra marginella kostnadsökningar för MSB, ISP och Försvarsmakten. De kostnader som förslagen kan ge upphov till bedöms kunna finansieras inom ramen för respektive myndighets befintliga anslag. Kommunerna prövar frågor om tillstånd för vissa verksamheter som handlar med ammunition. En ordning som är väl etablerad och som det saknas anledning att göra ändringar i. När registrering av sådana verk- samheter nu blir obligatorisk genom ändringsdirektivet så är det mest prak- tiskt och ändamålsenligt att det ska skötas av samma aktör som prövar frågor om tillstånd för dessa verksamheter, i förekommande fall kom- muner. Förslaget att verksamheter som handlar med ammunition ska registreras av den kommun som prövar ansökan påverkar den kommunala självstyrelsen eftersom det innebär ett nytt åliggande för kommunerna. Såsom SKR framför kräver kommunernas hantering av tillståndsgivningen ett system för registrering. Mot den bakgrunden och då kommunerna ansvarar för prövning av tillstånd för dessa verksamheter anser regeringen att inverkan på den kommunala självstyrelsen är begränsad. Regeringen anser vidare att förslaget är proportionerligt mot bakgrund av att ändringsdirektivet måste genomföras i svensk rätt och att det är av stor vikt att uppgifter om vem som har tillstånd att hantera ammunition registreras. I likhet med SKR bedömer regeringen att förandet av register inte kommer innebära någon större utökning av arbetsbördan för kommunerna och därmed inte heller ge upphov till annat än marginella kostnader. SKR:s påpekande om att det kommer att behövas informationsinsatser om den nya skyldigheten föranleder inga särskilda åtgärder från regeringens sida. Konsekvenser för vapenhandlare och vapenmäklare Den föreslagna regleringen av vissa vapenmagasin innebär att vapen- handlare och vapenmäklare får en straffbelagd skyldighet att kontrollera att den som förvärvar sådan egendom har rätt att inneha den. För vapenmäklare införs även ett motsvarande krav på kontroll vid förvärv av vapen, ammunition och ljuddämpare. Förslagen kommer att medföra vissa administrativa kostnader, särskilt vid distanshandel. anför även att vapenhandlare kan få ökade kostnader för förvaring av de magasin som blir tillståndspliktiga. Förslaget innebär dock – till skillnad från promemorian – att tillståndsplikt införs endast för de största magasinen till helautomatiska och vissa halvautomatiska vapen. Kostnaderna för vapenhandlarna bedöms därför bli begränsade. För personer eller organisationer som bedriver mäklarverksamhet med vapen eller ammunition innebär förslaget att det kommer att krävas tillstånd enligt vapenlagen för att få driva verksamheten.