prop · H70381 · 2020-02-11 00:00:00 — I ändringsdirektivet anges tydligt vilka krav som ska vara uppfyllda inom ramen för direktivets tillämpningsområde, se avsnitt 4. I andra sammanhang kan dock en definition behöva vara mer eller mindre omfattande. Energiprestandadirektivet kan också komma att ändras i detta avseende, t.ex. till följd av teknisk utveckling. Uttrycket laddinfrastruktur bör därför inte användas i lagen. I stället bör det anges i lagtexten att ett byggnadsverk ska ha de tekniska egenskapskrav som är väsentliga i fråga om laddning av elfordon. om tekniska egenskapskrav är allmänt hållna och vilken kravnivå som gäller fastställs, med stöd av bemyndiganden i lagen, i stället i förordning eller myndighetsföreskrifter. Vilka närmare krav som ska gälla i fråga om utrustning för laddning av elfordon omfattas därför inte av de nu aktuella förslagen till lagändring utan kommer att följa av senare meddelade föreskrifter. För byggnader som inte är avsedda för bostadsändamål kommer kraven på installation av utrustning för laddning av elfordon även att omfatta befintliga byggnader (jfr artikel 8.3 i energiprestandadirektivet i lydelsen enligt artikel 1.5 i ändringsdirektivet). Det stöd som finns för att meddela föreskrifter när det gäller tekniska egenskapskrav avser nybyggnad, ombyggnad eller annan ändring av en byggnad än ombyggnad (8 kap. 5 § och 16 kap. 2 § PBL). För att genomföra artikel 8.3 i energiprestandadirektivet behöver bemyndigandet breddas så att det blir möjligt att meddela föreskrifter som även omfattar befintliga byggnader. Detta bör göras genom ett tillägg i 16 kap. 2 § PBL. Inspektion av uppvärmningssystem och Regeringens förslag: Om det i en byggnad finns ett uppvärmningssystem eller ett kombinerat rumsuppvärmnings- och ventilationssystem med en nominell effekt på rumsuppvärmning på över , eller ett luft- konditioneringssystem eller ett kombinerat luftkonditionerings- och venti- lationssystem med en nominell effekt på över , ska värme- eller kylsystemet regelbundet inspekteras. I samband med inspektionen ska värmegeneratorns respektive luftkon- ditioneringsanläggningens storlek och verkningsgrad i förhållande till byggnadens uppvärmnings- eller kylbehov bedömas. om kostnadseffektiva förbättringar av systemets energiprestanda ska också Om en sådan byggnad som avses ovan omfattas av kravet på att regel- bundet göra en energideklaration, ska inspektionen göras i samband med att energideklarationen upprättas och uppgifterna anges i deklarationen. I annat fall ska inspektionen göras minst och uppgifterna anges i ett särskilt protokoll. ska föra ett register över dessa En inspektion ska göras av en oberoende expert. tokoll ska på motsvarande sätt som gäller för en energideklaration föras över elektroniskt till . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska även få meddela vissa föreskrifter. och förslag överensstämmer del- vis med regeringens. Myndigheternas förslag omfattar inte några definitioner eller något intervall för de inspektioner som ska göras utan samband med upprättandet av en energideklaration. Lagförslaget har också en annorlunda Remissinstanserna: Installatörsföretagen, Svensk Ventilation, Svenska , SKR (tidigare SKL) och kom- mun tillstyrker förslaget om krav på inspektioner. anser att det är bra att inspektionerna införs som ett krav i energideklarationerna. Byggherrarna och Fastighetsägarna tillstyr- ker förslagen men anser, i likhet med Energiföretagen , HSB Riks- förbund och Allmännytta, att direktivets möjlighet till informa- tion och rådgivningsinsatser i stället för inspektioner borde ha utretts. näs AB, , Skogsindustrierna och Teknikföretagen föreslår ett ge- nerellt undantag för processindustrier och verkstäder och för verksamheter som omfattas av energikartläggningen för stora företag. tion, och Installatörsföretagen an- ser att inspektionerna bör utgöra en del av energikartläggningen för stora före- Byggherrarna och för fram att vissa system bör kunna samordnas med OVK-besiktning. törsföretagen och Svensk Ventilation tillstyrker förslaget att inspektionerna ska göras av certifierade energiexperter. Fastighetsägarna, HSB Riksför- bund, Allmännytta och SKR (tidigare SKL) anser att företagen ska få använda egen certifierad personal för att göra energideklarationer. Skälen för regeringens förslag Inspektioner av uppvärmnings- och luftkonditioneringssystem bör införas i stället för rådgivande insatser Enligt de ändrade artiklarna 14.1 och 15.1 i energiprestandadirektivet krävs att medlemsstaterna inför åtgärder så att byggnader som har uppvärmningssystem eller kombinerade rumsuppvärmnings- och ventilationssystem med en nominell effekt på rumsuppvärmning på över , eller luftkonditioneringssystem eller kombinerade luftkonditionerings- och ventilationssystem med en nominell effekt på över , regelbundet inspekteras. I energiprestandadirektivet fanns ett motsvarande krav på inspektion för värmesystem med värmepannor med en nominell effekt för uppvärmning på och för luftkonditioneringssystem med en nominell effekt på . Såväl de äldre som de ändrade bestämmelserna ger medlemsstaterna möjlighet att som ett alternativ till inspektioner vidta åtgärder för att säkerställa att användarna ges råd om bl.a. utbyte och andra ändringar av systemen. Väljer medlemsstaten att införa rådgivning i stället för inspektioner ska den, genom att överlämna en rapport till kommissionen, visa att verkan av rådgivningsåtgärderna motsvarar verkan av inspektionerna. Med undantag för inspektioner av luftkonditioneringssystem – 2012 har inte tillämpat krav på inspektioner utan i stället valt att erbjuda rådgivande insatser genom energi- och klimatrådgivare. Bestämmelser om detta finns i 8 § 2 förordningen (2016:385) om bidrag till energi- och klimatrådgivning, som innebär att den som berörs av förordningen, vanligen en kommun, ett kommunsamarbete eller en regional aktör, ska lämna råd om hur effektiviseringar kan uppnås i de anläggningar som berörs. Verkan av rådgivningsåtgärderna redovisades till Europeiska kommissionen i likvärdighetsrapporter för de alternativa åtgärderna 2014 (dnr N/2014/2681/E) och 2017 (dnr M2017/ 01474/Ee). Det har dock funnits svårigheter att visa för kommissionen att rådgivningen har motsvarande verkan som inspektioner. För att kunna visa på motsvarande verkan för ett rådgivande alternativ skulle kraven i princip behöva vara lika höga som för inspektioner. Med anledning av de frågor som ställts av kommissionen på de likvärdighetsrapporter som gjort om de rådgivande insatserna och de krav som alltjämt ligger på medlemsstaterna att visa på att informationsinsatser har motsvarande verkan bedömer regeringen att rådgivning är ett alternativ till inspektioner. De ändringar som gjorts i direktivet innebär också att fler anläggningar kommer att omfattas av kravet på inspektion alternativt rådgivning. Effektgränsen har visserligen höjts, men kravet gäller inte längre bara uppvärmning med värmepannor utan avser nu alla uppvärmningssystem med värmegeneratorer. Detta innebär att det skulle bli än svårare att hitta ett system där rådgivning fungerar på det sätt som avses i direktivet. Det kan även konstateras att byggnader med fastighetsautomation och fastighetsstyrning enligt direktivet inte omfattas av kravet på inspektion. Krav på inspektioner kan därför utgöra ett incitament för aktörer att installera sådana system. Användning av system för fastighetsautomation och fastighetsstyrning innebär i sig ingen energieffektivisering, men ger en möjlighet att styra energianvändningen i en byggnad på ett effektivt sätt, vilket kan bidra till energibesparing. Förslaget om krav på inspektioner tillstyrks också av flera remissinstanser. Mot den bakgrunden gör 2019/20:81 regeringen bedömningen att ett krav på regelbundna inspektioner av uppvärmnings- och luftkonditioneringssystem bör införas i . Inspektionerna bör göras i samband med att en byggnad energideklareras energiprestandadirektiv fanns ett krav på inspektioner. Det avsåg endast luftkonditioneringssystem som hade en nominell effekt på . Det kravet infördes i svensk rätt genom en bestämmelse i lagen (2006:985) om energideklaration för byggnader. Inspektionskravet genomfördes alltså som ett delmoment i energideklarationen för de byggnader som omfattades av krav på energideklaration. För övriga byggnader infördes en separat rapporteringsskyldighet. Även det kravet fanns i lagen om energideklaration för byggnader. Direktivet omarbetades 2010 och kravet på inspektioner ändrades så att det även omfattade värmesystem med värmepannor med en nominell effekt för uppvärmning av utrymmen på . När det omarbetade direktivet genomfördes i svensk rätt togs inspektionskravet i lagen om energideklaration för byggnader bort och valde rådgivande insatser i stället för inspektioner för såväl luftkonditioneringssystem som värmesystem med värmepannor. De nu ändrade inspektionskraven i artiklarna 14.1 och 15.1 i energiprestandadirektivet bör lämpligen genomföras i svensk rätt på motsvarande sätt som gällde 2006–2012, dvs. att kravet införs som en del i energideklarationssystemet för de byggnader som omfattas av detta. De ändrade direktivsbestämmelserna kräver regelbundna inspektioner men någon tidsgräns anges inte. Därför bör kravet kunna knytas till energideklarationerna, som ska göras för byggnader med en total användbar golvarea som ofta besöks av allmänheten, eller byggnader eller del av byggnader som upplåts med nyttjanderätt (5 och 6 b §§ lagen om energideklaration för byggnader). Inspektionerna enligt de nu föreslagna reglerna kommer därmed att ske regelbundet. Det finns dock byggnader som inte omfattas av krav på regelbunden energideklaration. Till exempel industrianläggningar, verkstäder, kyrkor och försvarsbyggnader är helt undantagna från kravet på energideklaration (2 § förordningen [2006:1592] om energideklaration för byggnader). I övrigt gäller att byggnader som ofta besöks av allmänheten och som inte har en total användbar golvarea och som inte heller upplåts med nyttjanderätt endast träffas av krav på energideklaration i samband med nybyggnad och överlåtelse (4 och 6 §§ lagen om energideklaration för byggnader). Energiprestandadirektivet medger inte någon möjlighet att på motsvarande sätt undanta sådana byggnader från det nu aktuella kravet på inspektion. Det behöver därför inrättas en särskild ordning för inspektioner av byggnader som inte omfattas av kravet på energideklaration. När det gäller byggnader av betydelse för säkerhet kan dock ett undantag baseras på artikel 4.2 i fördraget om Europeiska unionen. När ett system inspekteras ska det göras en bedömning av värmegeneratorns eller luftkonditioneringssystemets verkningsgrad och storlek i förhållande till byggnadens uppvärmnings- eller kylbehov. Även rekommendationer om kostnadseffektiva förbättringar av systemets energiprestanda Uppgifterna ska anges i en energideklaration i de fall det finns ett krav på en sådan deklaration och i annat fall i ett inspektionsprotokoll. Med hänsyn till att protokollens innehåll och syfte motsvarar energideklarationernas är det lämpligt att protokollen hanteras enligt samma ordning som deklarationerna och upprättas med samma tidsintervall, dvs. Inspektionsprotokoll ska därför på motsvarande sätt som gäller för energideklarationer föras över till som ska föra ett register över protokollen. Något särskilt register för protokollen behöver dock inte tas fram utan de bör kunna tas in i befintliga register för energideklarationer. Detta register bör benämnas energideklarationsregistret och protokollen bör omfattas av de bestämmelser i lagen om energideklaration för byggnader som avser registret. Även detta överensstämmer med det system som tillämpades för vissa luftkonditioneringssystem 2006–2012. Möjligheterna till samordning med energikartläggningar eller OVK Några remissinstanser anser att inspektionerna bör utgöra en del av energikartläggningen för stora företag. Det finns dock flera skillnader mellan energideklarationer och energikartläggningar som talar emot en sådan samordning. I en energideklaration bedöms byggnadens energiprestanda vid normalt brukande ett normalår. Energi för uppvärmning, komfortkyla, tappvarmvatten och fastighetsenergi ingår i beräkningen. Energikartläggningar omfattar ett företags hela energianvändning, såväl byggnader som verksamhet. En energideklaration gäller och en energikartläggning ska genomföras . Det är alltså enbart i undantagsfall som tidpunkten sammanfaller. En energideklaration upprättas av en certifierad energiexpert och en energikartläggning utförs av en certifierad energikartläggare. Kvalifikationskraven för dessa certifieringar skiljer sig åt. Någon samordning av kraven på energikartläggning och energideklaration är enligt regeringen därför inte aktuell. Det finns även remissinstanser som anser att det bör införas ett generellt undantag för verksamheter som omfattas av lagen om energikartläggning i stora företag. Direktivet medger specifika undantag från inspektioner i de fall en byggnad är föremål för viss övervakning, omfattas av ett visst avtal eller är utrustad med system för fastighetsautomation och fastighetsstyrning. Det finns däremot ingen möjlighet enligt direktivet att medge generella undantag för företag som omfattas av energikartläggningar. En annan remissynpunkt är att processindustrier och verkstäder bör undantas från krav på inspektion. Uppvärmningssystem definieras i direktivet som en kombination av de komponenter som krävs för att åstadkomma en form av behandling av inomhusluft, i vilken temperaturen höjs. Luftkonditioneringssystem definieras som en kombination av de komponenter som krävs för att åstadkomma en form av behandling av inomhusluft, i vilken temperaturen kan kontrolleras eller sänkas. Av artikel 14.1 framgår att det är fråga om inspektion av uppvärmningssystem som används för att värma upp byggnader. Av definitionen av byggnad i direktivet framgår att detta endast gäller byggnader för vilka energi används för att påverka inomhusklimatet. Av detta följer att industriprocesser inte ingår i uppvärmningssystemet och då inte omfattas av inspektionskravet, oavsett om spillvärmen från processen används för uppvärmningsändamål. Om det däremot finns ett från industriprocessen oberoende system för uppvärm- 2019/20:81 ning i byggnaden, till exempel i kontorslokaler, kan det omfattas och direktivet medger inga möjligheter till undantag. Ett par remissinstanser anför att inspektionerna, i vart fall i fråga om luftkonditioneringssystemen, bör samordnas med de funktionskontroller av ventilationssystem, vanligtvis kallade OVK, som ska göras enligt 5 kap. plan- och byggförordningen (2011:338). Även här finns det enligt regeringen skillnader som talar emot en samordning. Såväl energideklarationerna som de nu aktuella inspektionerna har sin grund i samma EU-direktiv, medan OVK inte är direktivstyrt. De olika kontrollerna har delvis olika syften på så sätt att OVK syftar till att säkerställa ett tillfredsställande inomhusklimat medan energideklarationerna även syftar till att främja en effektiv energianvändning, något som ligger mer i linje med nu aktuella inspektioner. De oberoende experter som utför energideklarationerna har en kompetens som torde göra dem mer lämpade att utföra i vart fall inspektionerna av uppvärmningssystem, och troligen även inspektionerna av luftkonditioneringssystem, än de certifierade funktionskontrollanter som utför OVK. En ordning där inspektionerna av uppvärmningssystemen läggs i ett regelsystem, medan inspektionerna av luftkonditioneringssystem läggs i ett annat, skulle innebära ett onödigt komplicerat genomförande av direktivet. Mot denna bakgrund anser regeringen att inspektionerna inte bör samordnas med OVK utan med systemet för energideklarationer. Vad ska inspektionerna omfatta? Det framgår av ändringsdirektivet att inspektionerna ska innehålla en bedömning av värmegeneratorns eller luftkonditioneringens verkningsgrad och storlek i förhållande till byggnadens uppvärmnings- eller kylbehov, i förekommande fall med beaktande av systemens förmåga att optimera prestandan vid normala eller genomsnittliga driftsförhållanden. Ett uppvärmningssystem består av värmegenerator och värmedistributionssystem inklusive system för fastighetsautomation och fastighetsstyrning. För luftkonditioneringssystem ingår motsvarande komponenter. Värmegeneratorn kan vara en värmeväxlare för fjärrvärme, värmepump, elbaserad uppvärmning eller individuell bränslebaserad värmepanna. Enligt ändringsdirektivet är det de tillgängliga delarna av systemen som ska ingå vid en inspektion. I fråga om uppvärmningssystemet anges att t.ex. värmegeneratorer, styrsystem och cirkulationspumpar ska ingå. Några motsvarande preciseringar i fråga om vad som ska ingå i inspektionen av luftkonditioneringssystem finns inte i direktivet. Innebörden av att det är de tillgängliga delarna i ett system som ska inspekteras torde vara att inspektionerna ska göras på plats. Detta går också att utläsa av punkt 2.3.2.3 i bilagan till kommissionens rekommendation (EU) 2019/1019 av om modernisering av byggnader. Vad som avses med luftkonditioneringssystem och nominell effekt definieras i energiprestandadirektivet. Luftkonditioneringssystem definieras i artikel 2.15 som en kombination av de komponenter som krävs för att åstadkomma en form av behandling av inomhusluft, i vilken temperaturen kan kontrolleras eller sänkas. Uttrycket nominell effekt definieras i artikel 2.17som den maximala värmeeffekt, uttryckt i kilowatt, som tillverkaren fastställt och garanterar vid kontinuerlig drift om de av tillverkaren angivna verkningsgraderna respekteras. Definitionerna av uppvärmningssystem och värmegenerator framgår av ändringsdirektivet. Uppvärmningssystem definieras i artikel 2.15a i energiprestandadirektivet som en kombination av de komponenter som krävs för att åstadkomma en form av behandling av inomhusluft, i vilken temperaturen höjs. Med värmegenerator avses enligt artikel 2.15b i energiprestandadirektivet den del av ett uppvärmningssystem som genererar nyttig värme genom en eller flera av följande processer: förbränning av bränslen i t.ex. en värmepanna, jouleeffekt i värmeelement med elektriska motstånd, värmeupptagning från en värmekälla i form av omgivningsluft eller ventilationsfrånluft, vatten eller mark med hjälp av en värmepump. Direktivets definitioner bör föras in i lag. Om ytterligare preciseringar av definitionerna behövs för tillämpningen, får sådana göras i myndighetsföreskrifter. Oberoende experter ska göra inspektionerna Inspektionerna av uppvärmningssystem, luftkonditioneringssystem eller kombinerade sådana system bör göras av oberoende experter, både när inspektionerna redovisas som en del i en energideklaration och när de redovisas i ett särskilt protokoll. Vad som avses med en oberoende expert framgår av artikel 17 i energiprestandadirektivet. I artikeln anges att medlemsstaterna ska se till att certifieringen av energiprestanda för byggnader och inspektionen av värmesystem och luftkonditioneringssystem utförs på ett oberoende sätt av kvalificerade och/eller auktoriserade experter, oavsett om dessa arbetar som egenföretagare eller är anställda av offentliga organ eller privata företag. Det har inte gjorts några ändringar i fråga om kraven på oberoende experter i ändringsdirektivet. Direktivets krav i fråga om oberoende experter har i genomförts i lagen om energideklaration för byggnader och i förordningen om energideklaration för byggnader. I lagen anges att en oberoende expert är en person som är oberoende i förhållande till sin uppdragsgivare och har särskild sakkunskap om energianvändning och inomhusmiljö i byggnader. Det finns också ett bemyndigande i lagen för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilka krav på sakkunskap och oberoende som ska ställas på experten. De detaljerade kraven finns i förordningen om energideklaration för byggnader. I fråga om sakkunskap krävs personcertifiering under ackreditering. För oberoendet gäller att experten inte får ha ett eget intresse i byggnaden. Experten får inte heller vara närstående till den som har anlitat honom eller henne eller ha, eller ha haft, ett uppdrag hos eller vara kommersiellt, ekonomiskt eller på något annat sätt beroende av den som anlitar honom eller henne, om det finns risk för att bedömningarna i energideklarationen därigenom påverkas. Det rådande kravet på sakkunskap vid upprättandet av en energideklaration, dvs. personcertifiering under ackreditering, har fungerat väl. Det bör behållas och utvidgas till att gälla även för inspektionerna. Bland andra Fastighetsägarna och väcker frågan om att egen certifierad personal bör få användas vid upprättandet av energideklarationer. Denna fråga har tidigare aktualiserats av Fastighetsägarna, , och (tidigare SKL), som 2018 uppvaktade dåvarande (dnr Fi2019/01135/BB). Som bestämmelserna om oberoende tillämpas är det inte möjligt för företagen att använda egen certifierad personal för att göra energideklarationer. 2019/20:81 går över från rådgivning i frågor om uppvärmnings- och luftkonditioneringssystem till ett system med inspektioner. Enligt direktivet och de nu föreslagna lagändringarna ställs krav på att även inspektionerna ska göras av oberoende experter. Bland bostadsföretagen finns aktörer som efterfrågar att egen personal ska få användas. Det finns därför skäl att överväga om det är möjligt att tillåta att egen personal används utan att oberoendet äventyras. Inledningsvis kan det konstateras att definitionen av oberoende expert kan utgå ur lagen. Direktivet innehåller ingen motsvarande definition. Direktivet genomförs i denna del genom bestämmelser om sakkunskap och oberoende som med stöd av 12 § lagen om energideklaration för byggnader har meddelats på förordningsnivå. Det är tillräckligt att ange i förordning att sakkunskapen ska avse energianvändning och inomhusmiljö i byggnader. Om egen personal ska få användas vid upprättandet av energideklarationer, är det förordningsbestämmelserna som behöver ändras. De avvägningar som ska göras i fråga om att öppna möjligheten att använda egen personal för energideklarationer och inspektioner är dock inte okomplicerade och konsekvenserna behöver analyseras. Regeringen avser att överväga denna fråga närmare i samband med att förordningen om energideklarationer ändras för att genomföra det omarbetade direktivet. Det finns bestämmelser i direktivet som bör genomföras genom ändringar i författningar på lägre nivå än i lag, bl.a. i fråga om undantag från inspektionskraven. Direktivet ger möjlighet att undanta vissa system. Det gäller system som omfattas av avtal om energieffektivitetsförbättring eller motsvarande och system som drivs av ett allmännyttigt företag eller en nätoperatör. Även system i byggnader som inte är avsedda för bostäder och som är utrustade med system för fastighetsautomation och fastighetsstyrning liksom system i bostadshus utrustade med särskilda funktioner för övervakning och kontroll får undantas. Därtill kommer byggnader av betydelse för säkerhet att undantas från kravet på inspektion, jfr artikel 4.2 i fördraget om Europeiska unionen. Direktivet ger även anvisningar i fråga om vilka delar av systemen som ska ingå vid en inspektion. Vidare är det möjligt för medlemsstaterna att välja att inte kräva att bedömningen av värmegeneratorns eller luftkonditioneringssystemets storlek upprepas. Mot denna bakgrund bör regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer få meddela föreskrifter om inspektioner, om bedömningen av uppvärmningssystemets och luftkonditioneringens verkningsgrad och storlek i förhållande till byggnadens värmerespektive kylbehov, om rekommendationer om kostnadseffektiva förbättringar av systemets energiprestanda, om undantag från inspektionskraven och om vilka ytterligare uppgifter om systemet som ska lämnas.