prop · H703194 · 2020-06-30 00:00:00 — Någon motsvarande tidsbegränsning anges inte för en gransk- ning av vissa åtgärder eller förhållanden i bolaget eller föreningen, men i litteraturen har det anförts att en sådan granskning inte kan avse framtida åtgärder och förhållanden i ett bolag (se , Särskild granskning enligt aktiebolagslagen, 3 uppl., s. 33). I promemorian föreslås det att granskningen som längst ska kunna avse tiden fram till dess att den särskilda granskaren utses av . Med en sådan tidsgräns skulle det emellertid vara svårt för aktieägarna eller medlemmarna att veta vilken omfattning en särskild granskning får när de tar sitt beslut att stödja ett förslag om särskild granskning, oavsett om det sker vid en bolagsstämma eller inte. 2019/20:194 skulle dessutom kunna få betydelse för granskningens omfattning, som kan komma att avse även tid efter det att ansökan har lämnats in. föreslår att tidsgränsen i stället bör gå för stämmans beslut i frågan om särskild granskning eller då ansökan om särskild granskning undertecknas av den första sökanden, om frågan inte behandlas på en stämma. Verket anser att promemorians för- slag skapar en möjlighet till minoritetsmissbruk genom att en aktieägare eller medlem kan vänta med att lämna in ansökan för att få till stånd en granskning av utan att behöva samla stöd för det. Regeringen delar uppfattningen att promemorians förslag till tidsgräns är förenat med svårigheter. En reglering där tidsgränsen går vid den tid- punkt då ansökan undertecknas av den första sökanden skulle dock riskera att bli godtycklig. Inget skulle heller hindra en aktieägare eller medlem att feldatera sin underskrift för att påverka granskningens omfattning. Enligt regeringens mening vinner regelverket i enkelhet om samma tids- gräns gäller, oavsett om ansökan till har föregåtts av en stämmoprövning eller inte. Det framstår därför som lämpligast att för båda situationerna knyta tidsgränsen till den tidpunkt då ansökan om särskild granskning kom in till . Även en sådan tidsgräns kan kritise- ras utifrån att granskningens omfattning påverkas av när ansökan faktiskt kommer in till . Tidpunkten för när ansökan kommer in kan emellertid inte justeras i efterhand och en sådan lösning har fördelen att granskningens omfattning inte påverkas av handlägg- ningstid. En aktieägare eller medlem som vill ha ett bestämt, tidigare, slutdatum för granskningens omfattning kan dessutom verka för att ett sådant anges i ansökan. hittillsvarande praxis innebär att det granskningstema som anges i en ansökan om särskild granskning måste innehålla något som objektivt kan vara av intresse för en aktieägare eller medlem att få granskat. Någon mer djupgående prövning av behovet av granskningen görs inte (jfr prop. 1975:103 s. 438). Med hänsyn till de vitt skilda förhållanden som det kan handla om när särskild granskning aktualiseras är det knappast möjligt att ytterligare precisera i lagtexten vad som kan bli föremål för särskild granskning. Det har inte heller framkommit att den hittillsvarande regleringen har orsakat några större problem. Samtliga berörda har dock allt att vinna på att granskningstemat anges tydligt i förslaget eller ansökan om särskild granskning. Det bör därför införas uttryckliga lagregler om att en ansökan ska innehålla en uppgift om vad som ska granskas. I promemorian föreslås det också att en ansökan om särskild granskning ska innehålla skälen för granskningen. Enligt regeringens mening är det emellertid oklart om sådana uppgifter skulle tillföra särskilt mycket vid sidan av uppgifterna om vad som ska granskas. Ett krav på att ange skälen för granskningen skulle dessutom riskera att göra intryck av att det krävs att skälen för granskningen når upp till en viss styrka, vilket skulle kunna motverka välmotiverade granskningar. Som påpekar om- fattar inte heller verkets prövning skälen för granskningen. Det är därför inte motiverat att kräva att skälen anges i förslaget eller ansökan. Särskild granskning i dotterföretag Regeringens förslag: En särskild granskare som utses i ett moderbolag eller en moderförening ska ha rätt att granska förhållanden i ett dotter- företag. En granskning som rör ett dotterföretag ska dock enbart få omfatta sådana förhållanden som har betydelse för moderbolaget eller moderföreningen. Den särskilda granskarens tystnadsplikt ska även omfatta förhållan- den i dotterföretaget. Förslagen i promemorian (Ds 2015:25) överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian föreslås ingen utvidgning av den särskilda granskarens tystnadsplikt (se s. 51 och 56). Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslagen eller har inga invändningar mot dem. pekar på att den särskilda granskarens tystnadsplikt enbart omfattar förhållandena i det bolag eller den förening som granskaren är utsedd i. anser att en särskild granskare inte automatiskt bör ha rätt att granska förhållanden i ett dotterföretag. Vidare pekar på att utländsk lagstift- ning kan hindra särskild granskning i utländska dotterföretag. Skälen för regeringens förslag: Det är oklart i vilken utsträckning en särskild granskare som förordnas i ett moderbolag eller en moderförening har rätt att granska förhållanden i ett dotterföretag. En särskild granskning ska avse bolagets eller föreningens förvaltning och räkenskaper etc. (10 kap. 21 § aktiebolagslagen och 9 kap. 1 § lagen om ekonomiska föreningar). Men även ett dotterföretags ställföreträdare är skyldiga att lämna upplys- ningar till en särskild granskare i moderbolaget eller moderföreningen. Lagstiftningen utgår alltså från att en särskild granskare kan behöva ägna förhållanden i ett dotterföretag uppmärksamhet (se 10 kap. 7 och 22 §§ aktiebolagslagen samt 8 kap. 7 § och 9 kap. 4 § lagen om ekonomiska för- eningar). Enligt förekommer det att ett gransk- ningstema uttryckligen omfattar förhållanden i ett dotterföretag. Det är naturligt att en granskning kan omfatta hur moderföretagets ställ- företrädare har agerat i förhållande till koncernföretagen. En sådan gransk- ning ger emellertid inte den särskilda granskaren någon omedelbar rätt till insyn i ett dotterföretags interna förhållanden. Den hittillsvarande oklara regleringen öppnar alltså för att en majoritet försöker motverka syftena med granskningsinstitutet genom att förlägga verksamhet i ett dotter- företag som minoriteten har begränsad insyn i och kontroll över. Även om inget tyder på att sådana problem är vanliga, måste det anses vara en brist i lagstiftningen att ett sådant kringgående är möjligt. Dessutom kan det även i situationer där det inte finns misstankar om illojalt agerande från det granskade företagets sida finnas skäl att anlägga ett koncernperspektiv på granskningen. Det anförda talar för en vidgad möjlighet till särskild granskning av för- hållanden i ett dotterföretag. I vissa fall skulle detta kunna leda till diskuta- bla konsekvenser. I promemorian pekas bl.a. på det fallet att aktieägarna i ett publikt dotterbolag med ett spritt ägande inte har något önskemål om granskning, men att en sådan ändå drivs igenom av en minoritet av moderbolagets aktieägare. De problem som detta kan orsaka i enstaka fall 2019/20:194 är emellertid enligt regeringens mening inte så stora att de överskuggar skälen för att utöka granskningsrätten i dotterföretag. Regeringen anser därför att en särskild granskare bör ha möjlighet att granska förhållanden i dotterföretag. En förutsättning bör dock vara att förhållandena är av betydelse för moderföretaget. Det innebär att en granskning i ett dotterföretag bör kunna genomföras dels när det krävs för att fullgöra ett granskningsuppdrag i moderföretaget, dels när det uttryck- ligen framgår av granskningstemat att vissa förhållanden i dotterföretaget ska granskas. En granskning av förhållanden i ett dotterföretag bör dock inte kunna omfatta förhållanden som inte har någon betydelse för moder- företaget. Det är alltså inte fråga om någon automatisk rätt till granskning av dotterföretag, som befarar. Förslaget medför, som pekar på, att en särskild granskare kommer att kunna få en större insyn i ett dotterföretags förhållanden än vad som är fallet enligt den hittillsvarande regleringen. Det är därför naturligt att utsträcka den tystnadsplikt som en särskild granskare har till att omfatta även sådana uppgifter om dotterföretaget som den särskilda granskaren får kännedom om när han eller hon fullgör sitt uppdrag. För- budet att lämna upplysningar om ett dotterföretags angelägenheter bör gälla om det kan vara till skada för något av företagen att upplysningar lämnas. Aktiebolagslagen och lagen om ekonomiska föreningar gäller enbart för svenska aktiebolag respektive ekonomiska föreningar. Ett utländskt före- tag kan i och för sig ingå i ett svenskt aktiebolags eller en svensk ekono- misk förenings koncern och vara dotterföretag till det svenska företaget. Detta innebär emellertid inte att aktiebolagslagen eller lagen om ekono- miska föreningar kan åberopas för att genomdriva åtgärder som är otillåtna enligt den nationella lag som gäller för dotterföretaget. En särskild gransk- are som utses i ett svenskt företag har alltså inte några rättigheter i ett utländskt dotterföretag som han eller hon inte har enligt den på dotter- företaget tillämpliga nationella lagen. Någon anledning att lagreglera detta –som föreslår – finns inte. 5.4En särskild granskares rätt till insyn Regeringens förslag: Skyldigheten att ge en särskild granskare möjlig- het att genomföra sitt uppdrag ska ligga på bolaget respektive förening- en. Företaget som sådant ska också vara skyldigt att lämna de upplys- ningar och den hjälp som granskaren begär. Motsvarande skyldigheter ska gälla för alla dotterföretag till ett företag där en särskild granskare är utsedd. Förslagen i promemorian (Ds 2015:25) överensstämmer med rege- ringens förslag (se s. 49 och 56). Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslagen eller har inga invändningar mot dem. Skälen för regeringens förslag Insyn i det granskade företaget För att en särskild granskare ska kunna fullgöra sitt uppdrag krävs det att han eller hon får tillräcklig insyn i det granskade bolaget eller den granska- de föreningen och får tillgång till handlingar i den utsträckning som Enligt aktiebolagslagen och lagen om ekonomiska föreningar är styrelsen och den verkställande direktören skyldiga att ge den särskilda granskaren tillfälle att utföra granskningen i den omfattning som han eller hon anser är nödvändig. De ska också lämna de upplysningar och den hjälp som begärs av den särskilda granskaren. styrelsen, den verkställande direktören och revisorn i ett dotterbolag till ett aktiebolag och ett dotterföretag till en ekonomisk förening (10 kap. 7 och 22 §§ aktiebolagslagen samt 8 kap. 7 § och 9 kap. 4 § lagen om ekonomi- ska föreningar). I ett aktiebolag har även en lekmannarevisor motsvarande skyldighet (10 kap. 7 § aktiebolagslagen). Enligt promemorian utgör denna reglering i de flesta fall inget problem. Befattningshavarna har oftast allt att vinna på att samarbeta med gran- skaren och tillhandahålla den information som begärs. plikten i ett enskilt fall inte efterlevs, kan det dessutom få betydelse för granskarens bedömningar och slutsatser. Rätten till insyn i det granskade företaget skyddas ytterst av att den särskilda granskaren kan väcka talan i domstol om att få tillgång till hand- lingar som en befattningshavare i företaget inte vill lämna ut. i det avseendet är att ett yrkande om att lämna över handlingar, som lag- texten är utformad, enbart kan riktas mot den eller de individer som i egen- skap av befattningshavare i företaget är skyldiga att bistå den som utför Enligt promemorian har det förekommit att styrelseleda- möter som vill motverka en särskild granskning avgår eller hotar med att avgå för att undvika en sådan talan. Granskaren kan då tvingas börja om från början och vända sig mot den som träder i styrelseledamotens ställe. Enligt regeringens mening är det otillfredsställande att regelverket kan kringgås på detta sätt. Från principiella utgångspunkter är det också lämp- ligare att skyldigheten att tillhandahålla hjälp och information ligger på företaget som sådant och inte på de enskilda befattningshavarna. melserna bör därför ändras på det sättet. Även med den föreslagna regleringen är det styrelseledamöterna och i förekommande fall den verkställande direktören som har det yttersta ansvaret för att bolaget eller föreningen fullgör sina skyldigheter gentemot den särskilda granskaren. En annan sak är att företaget kan ha en intern ordning för delegation och ansvarsfördelning som innebär att det är någon annan person som i praktiken tillhandahåller informationen. Insyn i ett dotterföretag Enligt lagen om ekonomiska föreningar ska styrelsen, den verkställande direktören och revisorn i ett dotterföretag lämna nödvändiga upplysningar till en särskild granskare i moderföreningen. densamma som styrelsen och den verkställande direktören i moderför- Enligt aktiebolagslagens ordalydelse finns det däremot inte någon upplysningsskyldighet för befattningshavare i andra dotterföretag Denna begränsning av tillämpningsområdet framstår inte 2019/20:194 som motiverad och har knappast varit avsedd. Bestämmelsen bör därför ändras i detta hänseende. Det bör framhållas att den begränsning av aktiebolagslagens och lagen om ekonomiska föreningars tillämpningsområde till svenska aktiebolag respektive svenska ekonomiska föreningar som beskrivs i avsnitt 5.3 gör sig gällande även i detta sammanhang. En särskild granskares rätt till ersättning Regeringens förslag: Det ska klargöras att det granskade bolaget eller den granskade föreningen ska svara för ersättningen till den särskilda På begäran av den särskilda granskaren ska bolaget eller föreningen ställa säkerhet för ersättningen. Om någon del av den särskilda granskningen har varit uppenbart obehövlig, ska den eller de som har ansökt om särskild granskning hos kunna bli skyldiga att ersätta bolaget eller föreningen för dess kostnader för granskningen i den delen. svar ska kunna aktualiseras för aktieägare i privata aktiebolag samt för medlemmar eller innehavare av förlagsandelar i ekonomiska förening- En förutsättning ska vara att den som har gjort ansökan har insett eller borde ha insett att den särskilda granskningen var uppenbart obe- hövlig i den aktuella delen. Om den särskilda granskaren bedömer att det finns en sådan ersättningsskyldighet, ska han eller hon ange det i sitt Förslagen i promemorian (Ds 2015:25) överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian föreslås det inte någon ersätt- ningsskyldighet för medlemmar eller innehavare av förlagsandelar i en ekonomisk förening (se s. 52 och 56). Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslagen eller har inga invändningar mot dem. bl.a. att en ersättningsskyldighet för aktieägare skulle kunna innebära en försvagning av minoritetsskyddet. anser tvärtom att möjligheten att besluta om ersättningsskyldighet för en aktieägare bör utvidgas, bl.a. så att den även omfattar aktieägare i publika aktiebolag. Bostadsrätterna, HSB Riksför- bund och anser att motsvarande regler om ersättningsskyldig- het som föreslås för privata aktiebolag bör gälla också för ekonomiska för- Skälen för regeringens förslag: Det finns inga lagregler om den särskilda granskarens rätt till ersättning för sitt arbete. praxis är det bolaget eller föreningen som ska betala ersättningen. finns ingen anledning att ändra på detta. Av tydlighetsskäl bör principen om företagets betalningsansvar tas in i lag. För att den särskilda granskaren inte ska behöva bära risken för att företaget inte kan betala bör företaget dessutom vara skyldigt att ställa säkerhet för den särskilda granskarens ersättning, om granskaren begär det. I promemorian föreslås det att den eller de aktieägare som hos Bolags- verket har ansökt om särskild granskning ska kunna bli skyldiga att helt eller delvis ersätta bolaget för dess kostnader för granskningen. betalningsansvar ska enligt förslaget kunna fastställas för aktieägare i . 2019/20:194 privata aktiebolag om den särskilda granskningen har varit uppenbart obehövlig i någon del och om de som ansökte om granskningen insåg eller borde ha insett det. Förslaget syftar till att motverka att missnöjda minoritetsaktieägare använder granskningsinstitutet på ett illojalt sätt. Förslagets begränsning till privata aktiebolag motiveras i promemorian bl.a. med att det främst är i den företagsformen som uppenbara missbruk av granskningsinstitutet har förekommit. Som Bostadsrätterna, och pekar på har missbruk emellertid också före- kommit i bostadsrättsföreningar. Det finns dessutom en risk för att fler onödiga granskningar drivs igenom när det inte längre krävs att frågan om särskild granskning behandlas på en stämma (se avsnitt 5.1). Denna risk torde vara minst lika stor i bostadsrättsföreningar och andra små ekono- miska föreningar som den är i privata aktiebolag. Det kan mot den bak- grunden även för ekonomiska föreningar finnas ett behov av regler som motverkar att granskningsinstitutet används på ett sätt som inte är avsett. Det finns inget som tyder på att ett sådant missbruk förekommer annat än undantagsvis, vare sig i aktiebolag eller i ekonomiska föreningar, och en regel om ersättningsskyldighet kommer troligen sällan att användas. Det är dock angeläget att motverka att särskild granskning används när det inte finns sakliga skäl för det. En bestämmelse om ersättningsskyldighet skulle fylla en sådan funktion. får bestämmelsen inte riskera att försvaga minoritetsskyddet, vilket och fram- håller risken för. Eftersom förslaget förutsätter att den särskilda gransk- ningen har varit uppenbart obehövlig för att ersättningsskyldighet ska aktualiseras framstår emellertid risken för att minoriteten avstår från befo- gade krav på granskning som begränsad. Regeringen anser därför att en regel om ersättningsskyldighet bör införas för både aktiebolag och ekono- miska föreningar. När det gäller aktiebolag förekommer ett illojalt användande av gransk- ningsinstitutet enligt promemorian främst i privata aktiebolag. Vidare har publika aktiebolag ofta ett mycket stort antal aktieägare, vilket innebär att det uppkommer svåra frågor av både praktisk och principiell karaktär om hur ansvaret mellan aktieägarna bör fördelas. Det finns därför inte skäl att, som och förordar, låta be- stämmelsen omfatta publika aktiebolag. Regeringen avser dock att följa frågan. Vid bedömningen av om särskild granskning har varit uppenbart obe- hövlig bör hänsyn tas bl.a. till vad som ska granskas, antalet granskningar som har ägt rum i företaget, vad tidigare granskningar har avsett och när dessa har ägt rum samt vad som har framgått av tidigare yttranden. Bedöm- ningen bör göras med granskningsinstitutets syfte i åtanke och vara gene- rös gentemot minoriteten. I författningskommentaren beskrivs förutsätt- ningarna för ersättningsskyldighet närmare (se avsnitt 12). Om den särskilda granskaren bedömer att en aktieägare, medlem eller innehavare av förlagsandelar är ersättningsskyldig, är det lämpligt att han eller hon anger det i sitt yttrande. En lagregel om detta bör införas. 2019/20:194 6 Revision och allmän granskning Regeringens förslag: En minoritetsrevisor ska, på samma sätt som en särskild granskare, kunna utses utan att frågan först prövas på en bolags- eller föreningsstämma. Skyldigheten att ge en revisor i ett aktiebolag eller en ekonomisk förening eller en lekmannarevisor i ett aktiebolag möjlighet att genom- föra sitt uppdrag ska, på samma sätt som för en särskild granskare, ligga på föreningen eller bolaget. Motsvarande skyldigheter för andra kon- cernföretag med ett aktiebolag som moderbolag ska gälla för alla dotter- företag och inte, som , enbart för dotterbolag. Förslagen i promemorian (Ds 2015:25) överensstämmer med rege- ringens förslag (se s. 49, 55 och 56). Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslagen eller har inga invändningar mot dem. (numera Revisors- inspektionen) ifrågasätter, såvitt avser revisorer, förslaget att lägga upp- lysningsskyldigheten på bolaget i stället för på de enskilda befattnings- havarna. Skälen för regeringens förslag Hur en minoritetsrevisor utses Vid sidan av möjligheten att få en särskild granskare utsedd finns det även en möjlighet för en minoritet att få en s.k. minoritetsrevisor utsedd (i lagen om ekonomiska föreningar benämnd medrevisor). En minoritetsrevisor deltar i revisionen tillsammans med företagets övriga revisorer och utses på samma sätt som en särskild granskare (se 9 kap. 9 § aktiebolagslagen och 8 kap. 9 § lagen om ekonomiska föreningar). En fråga om att utse en minoritetsrevisor måste alltså först behandlas på en bolags- eller för- eningsstämma. Om ägare till minst en tiondel av samtliga aktier eller till minst en tredjedel av de aktier som är företrädda vid stämman, respektive en tiondel av medlemmarna eller minst en tredjedel av de medlemmar som är närvarande på stämman, röstar för förslaget ska , efter ansökan av någon aktieägare eller medlem, utse en minoritetsrevisor. De skäl som talar för att en särskild granskare ska kunna utses utan före- gående prövning på bolagsstämman eller föreningsstämman gör sig gäll- ande även beträffande minoritetsrevisorer (se avsnitt 5.1). I aktiebolag har det dessutom enligt promemorian förekommit att även frågor om utseende av minoritetsrevisor förhalas genom att en eller flera aktieägare – med röstmajoritet på stämman – upprepade gånger har genomdrivit att stäm- man ajourneras . Enligt regeringens mening bör därför reglerna om utseende av minoritetsrevisor kompletteras på samma sätt som reglerna om särskild granskare. Till skillnad från vad som gäller för särskilda granskare kan inte fler än en minoritetsrevisor vara verksamma i bolaget eller föreningen (se prop. 1975:103 s. 420). vid anför att det behöver utredas hur ska hantera den situationen att flera ansökningar om att en minoritetsrevisor ska utses lämnas in oberoende av varandra. kan dock en sådan situation uppstå om flera aktieägare eller medlemmar var för sig ansöker om att en Prop. 2019/20:194 minoritetsrevisor eller särskild granskare ska förordnas efter det att frågan har behandlats på en bolags- eller föreningsstämma. Principiellt innebär förslagen i propositionen alltså ingen förändring i detta avseende. Revisorers och lekmannarevisorers rätt till insyn I ett aktiebolag kan bolagsstämman utse en lekmannarevisor att utföra s.k. allmän granskning. Detta är en granskning som sker fortlöpande och som i vissa avseenden liknar revisionen. Den är dock mindre inriktad på räkenskapsgranskning och mera på verksamhetsgranskning. En lekmanna- revisor utses med majoritetsbeslut och är därmed inte en del av det egent- liga minoritetsskyddet. Liksom särskilda granskare behöver både revisorer och lekmannarevi- sorer ha goda möjligheter till insyn i det granskade bolaget eller den granskade föreningen och tillgång till handlingar i den utsträckning som behövs för att de ska kunna fullgöra sitt uppdrag. Regleringen av revisorers och lekmannarevisorers rätt till insyn är i allt väsentligt likadan som den som gäller för särskilda granskare (se 9 kap. 7 § och 10 kap. 7 § aktiebo- lagslagen samt 8 kap. 7 § lagen om ekonomiska föreningar). De skäl som talar för att skyldigheten att ge en särskild granskare möjlig- het att genomföra sitt uppdrag ska ligga på bolaget gör sig gällande även beträffande lekmannarevisorer (se avsnitt 5.4). Reglerna för lekmanna- revisorer bör utformas på samma sätt. På motsvarande sätt bör skyldig- heten för andra koncernföretag att bistå en lekmannarevisor gälla för alla dotterföretag och inte enbart för dotterbolag. När det gäller revisorer är läget något annorlunda.