prop · H703131 · 2020-03-24 00:00:00 — Av rapporten – som bygger på siffror från den senaste nationella kartläggningen om våld mot barn i – framgår att av de av eleverna, som uppgav att de inte själva får välja vem de ska gifta sig med eller leva tillsammans med som vuxen, svarade att de utsatts för någon form av misshandel under uppväxten (Det är mitt liv! Om sambandet mellan barnmisshandel och att inte få välja sin framtida partner). Även storstäderna , och har, i samarbete med , gjort en kartläggning i syfte att undersöka omfattningen och karaktären av det hedersrelaterade våldet och förtrycket i respektive stad (Det hedersrelaterade våldets och förtryckets uttryck och samhällets utmaningar). Kartläggningen grundar sig dels på en kvalitativ studie där 235 personer med djupgående kunskaper om hedersrelaterat våld och förtryck har intervjuats, dels på en kvantitativ studie där 6 002 ungdomar i storstädernas årskurs nio besvarat en enkät om relationer, begränsningar och former av utsatthet. Av de 2 353 elever som deltog i Stockholmsstudien framkom att lever med oskuldsnormer såsom att 1) vänta med sex tills de gifter sig och 2) inte få ha en villkorslös kärleksrelation (”Oskuldsnormsgruppen”). I uppgick siffran till och i till . Dessa siffror avser de ungdomar som lever med båda normerna. Resultatet i visade att av ungdomarna lever med att inte få ha en villkorslös kärleksrelation. I undersökningen framkom även att av ungdomarna i Stockholmsstudien utsatts för kollektivt legitimerat våld, eller våldsutsatt någon i familjen eller släkten för kollektivt legitimerat våld. På individnivå rör det sig om 153 personer (”Våldsnormsgruppen”). fick 2017 i uppdrag av regeringen att genomföra en nationell kartläggning av hedersrelaterat våld och förtryck inklusive barn- och tvångsäktenskap. I slutredovisningen Ett liv utan våld och förtryck konstateras att det inom ramen för föreliggande rapport inte varit möjligt att göra en nationell kartläggning av omfattningen av hedersrelaterat våld och förtryck i alla åldersgrupper. Skälen för detta var bl.a. att ytterst få kommuner utfört kartläggningar av hedersrelaterat våld och förtryck samt att hedersrelaterat våld och förtryck mäts på olika sätt och med olika metoder. Nämnas kan dock kartläggning Flickor och kvinnor i som kan ha varit utsatta för könsstympning – En uppskattning av antalet (2015) genom vilken det uppskattades att 38 000 flickor och kvinnor i är könsstympade, varav 7 000 är . Indikationer på omfattningen av barn- och tvångsäktenskap samt könsstympning kan även fås från i som har haft nationella uppdrag på området. har bl.a. i uppdrag att driva en stödtelefon för rådgivning till yrkesverksamma i ärenden som rör barn och vuxna som är utsatta, eller riskerar att utsättas, för hedersvåld och ska även sammanställa statistik över samtalen. kontaktades stödtelefonen i 1 019 ärenden som sammanlagt bedömdes röra 1 054 utsatta personer. Bland de utsatta är flickor eller kvinnor, pojkar eller män och personer där könstillhörigheten inte kommer fram under samtalet. av de utsatta är . Förutom de 1 054 personer som samtalen direkt handlade om har ytterligare 574 personer nämnts som antingen syskon eller barn till den utsatta men det har inte direkt framgått om de också är eller har varit utsatta. Av rapport över telefonsamtalen framgår att avser ärenden om personer som uppgett att de utsatts för fysiskt våld, att de upplever en oro för eller har utsatts för barnäktenskap och att de upplever en oro för eller har utsatts för tvångsäktenskap. Vidare avser av ärendena frågor om bortförande av barn och barn som hålls kvar utomlands samt risk för eller hot om bortförande. Av samtalen avser ärenden om personer som uppgett att de mottagit dödshot eller upplevt en rädsla för att dödas och personer som uppgett att de utsatts för sexuellt våld. Slutligen avser av samtalen ärenden om könsstympning. Av samtliga utsatta avser av ärendena personer som på olika sätt utsatts av sina föräldrar, som utsatts av sina syskon, som utsatts av sin make/före detta make eller pojkvän/före detta pojkvän samt som utsatts av andra släktingar (Nationella Kompetensteam – Samtal till den nationella stödtelefonen ). Av statistik över familjekonfliktärenden där personer – i en hederspräglad eller patriarkal kontext – avsiktligt nödställts av sina närstående, oftast i familjens ursprungsland och tvingas bli kvar i utlandet mot sin vilja, kan utläsas att det inkom totalt 104 familjekonfliktärenden till utrikesförvaltningen. Detta är en fördubbling av antalet ärenden jämfört med . I 18 av dessa ärenden fanns det uppgifter om barn- eller tvångsäktenskap. I 36 av de totalt 104 ärendena har enligt uppgift haft kännedom om individerna eller individen . I sammanhanget kan nämnas Brås rapport – En studie om tystnad mot rättsväsendet. I rapporten framgår att tystnaden mot rättsväsendet är en tydlig ingrediens i hederskulturen, särskilt när det gäller brott som har begåtts inom kollektivet (2019:10 s. 68). Mörkertalet kan alltså befaras vara högt och det kan inte uteslutas att den hedersrelaterade brottsligheten i är betydande. Som framgår ovan utsätts personer med anknytning till för barnäktenskap, tvångsäktenskap och könsstympning både i och utomlands. De som drabbas hamnar ofta i en svår och utsatt situation. Det förekommer att personer vilseleds att resa ut ur , eller med tvång förs ut ur landet. Eftersom myndigheterna har begränsade möjligheter att agera 2019/20:131 när en person inte längre befinner sig i är de utsatta personerna utlämnade till att försöka skydda sig själva. En stor del av de som utsätts är barn. Flera åtgärder har vidtagits för att komma till rätta med den hedersrelaterade problematiken. är problematiken dock av sådan omfattning att mer måste göras. I syfte att stärka skyddet mot hedersrelaterad brottslighet föreslår regeringen därför bl.a. en särskild straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv, ett särskilt barnäktenskapsbrott samt ett utreseförbud om det finns en påtaglig risk för att någon som är förs utomlands i syfte att ingå äktenskap eller en äktenskapsliknande förbindelse eller könsstympas. 5Straffrättsliga åtgärder mot brott med hedersmotiv och mot barnäktenskap 5.1En särskild straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv Regeringens förslag: En särskild straffskärpningsgrund införs som innebär att det vid bedömningen av straffvärdet ska ses som en försvårande omständighet om ett motiv för brottet varit att bevara eller återupprätta en persons eller familjs, släkts eller annan liknande grupps heder. Utredningens förslag stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller invänder inte mot förslaget, däribland Arbetsförmedlingen, , – Barnens rätt i samhället, Brottsofferjouren , , , kommun, Kriminalvården, (Barnafrid – Nationellt ), i , i , i , i , , Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (MUCF), , , Region , RFSL, , , , , Stiftelsen , , Kvinnolobby, kommun, Tjejers rätt i samhället (TRIS), , Varken hora eller kuvad (VHEK), och kommun. Flera av remissinstanserna, inklusive , , , , i län, i län, Rådgivningsbyrån för asylsökande och flyktingar, , , , , kristna råd och , förespråkar, för att betona att det rör sig om uppfattningar som inte delas av den stora allmänheten, den av utredningen framförda alternativa utformningen som hänvisar till en ”föreställning om heder”. Bland andra och i län påtalar att man bör undvika ett legitimerande språk kring själva idén om att ens heder är beroende av andras beteende och praktiken att försvara heder med hot och våld. i anser däremot att ”heder” är ett väl etablerat begrepp medan ”föreställning om heder” är ett mer diffust och därmed svårtolkat begrepp. Origo, som i och för sig ställer sig bakom förslaget, konstaterar att förslaget ställer stora krav på kunskaper inom rättsväsendet på området hedersrelaterat våld och förtryck samt anser att straffskärpningen inte enbart kan begränsas till ett hedersmotiv utan att tonvikt bör ligga på brottsoffrets särskilt utsatta belägenhet. Origo pekar på att det finns svårigheter med att motivera för en våldsutsatt kvinna att brottet hon utsatts för är mindre allvarligt för att det inte finns ett hedersmotiv. Origo och Judiska centralrådet framhåller att det är viktigt att den rättsliga utvecklingen inte för med sig en stigmatisering av kulturella, religiösa eller etniska grupper med påföljande generaliseringar samt pekar på att det finns en risk att vissa etniska minoriteter och religiösa grupper kommer att misstänkliggöras. Några remissinstanser ifrågasätter behovet av förslaget, däribland Hovrätten för och ombudsmän. ombudsmän anför att den undersökning som utredningen låtit göra visar att hänsyn tas till hedersmotiv vid domstolarnas straffvärdebedömning och frågar sig också om den föreslagna bestämmelsen har den precision som man kan kräva av en straffrättslig bestämmelse. Vidare är definitionen av begreppet heder, som framför allt tar sikte på hur kvinnliga familjemedlemmar handlat i förhållande till ideal avseende kyskhet och oskuld och hur det påverkar familjens anseende, inte självklar. Vissa remissinstanser anser att förslaget får negativa konsekvenser för systematiken i 29 kap. 2 § . ombudsmän pekar på att det, som utredningen framhåller, finns ett värde i att begränsa antalet punkter i 29 kap. 2 § och att undvika att ge dem alltför snäva tillämpningsområden. Även Hovrätten för menar att det bör undvikas att regleringen i 29 kap. 2 § blir för kasuistisk. Enligt kan det finnas risker med att tillföra bestämmelsen ytterligare punkter, bl.a. att en sådan lagstiftningsteknik kan komma att skymma den allmänt hållna regeln i 29 kap. 1 § , men också leda till oönskade motsatsslut. Tingsrätten anser att införande av nya punkter i vart fall bör förutsätta att dessa inte tar sikte på omständigheter av alltför speciellt slag och att tillämpningsområdet kan konkretiseras på ett tillräckligt tydligt sätt. Tingsrätten anför också att bestämmelsen till viss del fått en olycklig utformning och kan komma att träffa t.ex. rena uppgörelser mellan gängkriminella samt att bestämmelsen är oklar i fråga om vilka grupper som omfattas av bestämmelsen. Även RFSL efterfrågar exempel på vilka grupper som avses. ombudsmän och ställer sig tveksamma till om skälen för förslaget väger tyngre än skälen mot det. Kvinnors Nätverk ifrågasätter om förslaget kommer att få önskad effekt och i län anser att det krävs ytterligare överväganden kring förslagets effekter och konsekvenser för brottsutsatta barn. Synpunkter angående förslagets konsekvenser för brottsoffer förs fram även av i . () avstyrker förslaget dels då katalogen i 29 kap. 2 § bör hanteras på ett mer övergripande och övertänkt sätt, dels på grund av de tillämpningssvårigheter 2019/20:131 regleringen skulle medföra. Även avstyrker förslaget bl.a. då det redan är möjligt att beakta hedersmotivet och då följderna av en sådan reglering är oklara. tillägger att bestämmelsen kan komma att leda till diskriminering inom rättsväsendet på så sätt att vissa grupper av människor kan komma att dömas hårdare på grund av etnicitet, religion eller bakgrund. Även för kvinnojourer och tjejjourer i (Roks) avstyrker förslaget och anför att utredningen underskattar bedömningssvårigheterna och förbiser konsekvenserna av att peka ut hedersvåld men inte vanligt våld som syftar till att begränsa kvinnors och flickors livsutrymme. Skälen för regeringens förslag En särskild straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv bör införas Hedersrelaterad brottslighet är ett allvarligt och konkret problem för Brottslighetens kollektiva karaktär kan innebära att off- ren berövas såväl möjligheten att bo kvar med och ha kontakt med sin familj som möjligheten att stanna kvar i sin skola och hålla kontakt med Personer som utsätts för hedersrelaterad brottslighet har ofta en stark koppling till sin familj och kan därmed känna sig uteslutna och ensamma om de väljer att anmäla och berätta om sina upplevelser. riskerar allvarliga repressalier om de anmäler brott och drar sig därför ofta från att göra det. Offer för hedersrelaterad brottslighet utsätts dessutom ofta för stor press från familj och släkt att ta tillbaka sina uppgifter, särskilt om familjemedlemmar eller släktingar har frihetsberövats. är således de offer som utsätts för hedersrelaterad brottslighet en synner- ligen utsatt grupp som drabbas särskilt svårt. Mot den bakgrunden anser regeringen att det bör finnas utrymme att åsätta brott med hedersmotiv ett högre straffvärde än annan likartad brottslighet som inte är heders- Den hedersrelaterade brottsligheten kan också innebära en kränkning av de mänskliga rättigheterna. Införandet av en straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv kan därför ses i ljuset av internationella åtaganden om mänskliga rättigheter, i synnerhet barnets rättigheter och åtaganden som specifikt lyfter frågor om heder eller våld mot kvinnor. Utgångspunkten för påföljdsbestämningen är vilket straffvärde brottet eller den samlade brottsligheten har. Att straffvärdet ska vara avgörande vid påföljdsbestämningen är ett uttryck för principerna om proportionalitet och ekvivalens som i korthet innebär att svårare brott ska straffas strängare än lindrigare brott och att lika svåra brott ska ge lika stränga straff. straffvärde avses hur allvarlig eller klandervärd den begångna brottslig- Straffet ska, med beaktande av intresset av en enhetlig rätts- tillämpning, bestämmas inom ramen för den tillämpliga straffskalan efter brottets eller den samlade brottslighetens straffvärde. ska bl.a. beaktas den tilltalades avsikter eller motiv (29 kap. 1 § Hänvisningen till gärningsmannens avsikter och motiv innebär att motivet för ett brott, t.ex. heder, redan enligt nu- varande lagstiftning är en faktor som kan beaktas vid bedömningen av Vid bedömningen av straffvärdet ska hänsyn också tas till försvårande Som försvårande omständigheter ska särskilt beaktas bl.a. om den tilltalade utnyttjat någon annans skyddslösa ställning eller svårig- heter att värja sig eller om brottet varit ägnat att skada tryggheten och tilliten hos ett barn i dess förhållande till en närstående person (29 kap. 2 § punkterna 3 och 8 ). Det är endast omständigheter hänförliga till det konkreta brottet som får beaktas vid straffvärdebedömningen. räkningen i bestämmelsen är exemplifierande och även andra försvårande omständigheter än de som anges kan beaktas. Av punkterna i bestämmel- sen blir framför allt de nämnda punkterna 3 och 8 aktuella att tillämpa vid brott med hedersmotiv. Hedersmotivet i sig kan dock inte beaktas i straff- skärpande riktning enligt dessa punkter utan i stället är det fråga om om- ständigheter som är vanligt förekommande vid hedersrelaterad brottslig- Därtill kommer det faktum att det kan ifrågasättas i vilken utsträckning punkterna faktiskt är tillämpbara vid brott med hedersmotiv som ofta drabbar äldre barn och unga vuxna. Brott med hedersmotiv kan dessutom begås av personer som inte omfattas av närståendekretsen, t.ex. släktingar. Som utredningen framhåller kan det inte uteslutas att det råder viss osäkerhet vid domstolarna vad det innebär att ett brott har begåtts med hedersmotiv och att detta i förlängningen kan innebära att domstolarna inte beaktar hedersmotiv som försvårande. Liksom flera av remissinstanserna anför finns det därför anledning att ytterligare tydliggöra och markera att brott med hedersmotiv ofta bör åsättas ett högre straffvärde än annan lik- artad brottslighet som inte är hedersrelaterad. Mot bakgrund av det anförda anser regeringen att det finns starka skäl för att införa en särskild straffskärpningsgrund i 29 kap. 2 § som tar sikte på brott med hedersmotiv. Några remissinstanser, bl.a. ombudsmän, anser emellertid att behovet av en särskild straffskärpningsgrund kan ifrågasättas mot bakgrund av att hedersmotivet redan med stöd av nuvarande lagstiftning Att hedersmotiv kan beaktas i viss mån bör dock enligt regeringen inte ses som ett hinder mot införandet av en särskild straff- skärpningsgrund för brott med hedersmotiv. Punkterna 7 och 8 i 29 kap. 2 § tillkom efter den ursprungliga reformen och så sent som trädde också en ny straffskärpningsgrund, punkt 9, för brott som begås mot förtroendevalda i kraft. införandet av dessa punkter var det dock möjligt att beakta de omständig- heter som punkterna tar sikte på. Trots det ansågs det finnas ett behov av att tydliggöra att omständigheterna skulle anses särskilt försvårande vid straffvärdebedömningen (prop. 1993/94:101 Åtgärder mot rasistisk brotts- lighet och etnisk diskriminering i arbetslivet, prop. 2002/03:53 Stärkt skydd för barn i utsatta situationer m.m. och prop. 2018/19:154 Brott mot Det finns, särskilt mot bakgrund av vad som har anförts om de konsekvenser hedersrelaterat våld och förtryck har för framför allt unga människor, anledning att göra samma bedömning avseende heders- Den omständigheten att det i och för sig finns vissa möjligheter att beakta hedersmotiv med stöd av nuvarande lagstiftning utgör därför inte tillräckliga skäl mot att införa en sådan särskild straffskärpningsgrund. Det kan tilläggas att även om utredningen inte funnit anledning att framföra några allvarligare synpunkter på och handläggning av hedersrelaterad brottslighet fram- går i betänkandet att det förekommer brottslighet med hedersmotiv som inte uppmärksammas alls eller i tillräcklig utsträckning under förunder- 2019/20:131 sökningen, vilket bl.a. innebär att bevisning kring motivet inte säkras. Detta kan i sin tur leda till att det inte beaktas inom ramen för straffvärde- bedömningen i domstol. Det är angeläget att brott med hedersmotiv upp- märksammas såväl vid utredning som vid lagföring av brott. straffskärpningsgrund kan bidra till att hedersmotiv uppmärksammas i större utsträckning av rättsväsendet. När det gäller Origos synpunkt om att en straffskärpning inte enbart kan begränsas till brott med hedersmotiv utan att tonvikt bör ligga på brotts- offrets särskilt utsatta belägenhet vill regeringen betona att syftet med en straffskärpningsgrund som tar sikte på brott med hedersmotiv inte på något sätt är att förta allvaret i hot eller våld mot kvinnor som inte har ett Det kan också framhållas att ett par av de befintliga straff- skärpningsgrunderna som tar sikte på offrets situation kan vara tillämpliga i sådana fall, t.ex. om den tilltalade utnyttjat någon annans skyddslösa ställning eller svårigheter att värja sig (29 kap. 2 § 3 ). Med anledning av vad anför om risken för diskrimi- nering av vissa grupper samt till viss del vad Judiska och Origo påpekar om risker för stigmatiseringar och generaliseringar, bör det framhållas att även om hedersrelaterad brottslighet kan förekomma inom etniska, kulturella eller religiösa grupperingar ska personer inte bedömas eller behandlas olika på grund av etnisk tillhörighet, religion eller annan Av regeringsformen framgår att det allmänna ska mot- verka diskriminering och beakta allas likhet inför lagen. Därtill får lag eller annan föreskrift inte missgynna någon på grund av exempelvis etniskt I detta sammanhang kan även det s.k. generalitetskravet nämnas, vilket kan sägas utgöra en rättsstatlig princip. Kravet innebär att en krim- inalisering inte får avse enskilda fall eller personer, utan måste vara gene- rell, dvs. Detta krav, som alltså tar sikte på kriminali- sering, medför emellertid inte något hinder mot att vissa straffbud i praktiken kommer att träffa främst vissa grupper. Inte heller i ett påföljds- sammanhang kan generalitetskravet anses medföra ett förbud mot en reglering som endast träffar vissa personer eller grupper, i förevarande fall sådana som utifrån hedersnormer begår brott. Ett par remissinstanser, däribland och ombudsmän, har synpunkter avseende den eventuella påverkan en ny straffskärpningsgrund har på systematiken i 29 kap. 2 § . nande synpunkter har framförts av remissinstanser i samband med inför- andet av punkterna 7, 8 och 9 i 29 kap. 2 § samt av Lagrådet i samband med punkterna 7 och 8. Bestämmelsen om försvårande omständigheter utformades ursprung- ligen med utgångspunkt i tidigare praxis och avsikten med bestämmelsen var att den skulle omfatta de mest förekommande och betydelsefulla omständigheter som generellt sett åberopades som särskilt försvårande. Flera av punkterna är därför allmänt hållna och den allmänt hållna regle- ringen innebar inledningsvis att bestämmelsen skulle tillämpas restriktivt, något som senare frångicks. Det huvudsakliga skälet för de tillkommande punkterna 7 och 8 var att det ansågs befogat att tydligare markera dels att kränkningar av rasistiskt och liknande slag bör ägnas särskild uppmärk- samhet, dels att tydliggöra och markera att brott mot närstående barn ofta bör tillmätas ett högre straffvärde. Punkt 7 utvidgades till att även avse transpersoner (prop. 2017/18:59 Ett utvidgat straffrättsligt skydd för transpersoner). I samband med införandet av punkten 9 konstaterades att de förtroendevaldas utsatthet för brott ökat. Att utsätta en förtroendevald för brott på grund av förtroendeuppdraget ansågs inte bara vara ett angrepp mot den förtroendevalde som person utan även mot det demokratiska systemet. Även om det som bl.a. och ombudsmän anför, i och för sig finns ett värde i att begränsa antalet punkter i den angivna bestämmelsen och undvika att ge dem alltför snäva tillämpningsområden, är förekomsten av ett hedersmotiv av så praktisk och principiell betydelse för straffvärdebedömningen att det bör framgå direkt av lagen. En särskild straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv ger en tydlig och betydelsefull signal att samhället ser allvarligt på brottslighet som strider mot grundläggande värderingar och som kan leda till att de mänskliga rättigheterna kränks. En särskild straffskärpningsgrund kan vidare bidra till att klargöra rättsläget. Inte heller invändningarna som rör systematiken i 29 kap. 2 § utgör därför tillräckliga skäl mot att införa en särskild straffskärpningsgrund som tar sikte på brott med hedersmotiv. Lagrådet anför att det egentliga behovet av den föreslagna straffskärpningsgrunden kan sättas i fråga eftersom hedersmotiv enligt nuvarande lagstiftning kan beaktas vid straffvärdebedömningen, vilket också sker i rättstillämpningen. Vidare kan vissa av de försvårande omständigheterna i 29 kap. 2 § , t.ex. punkterna 3 och 8, vara tillämpliga. Enligt Lagrådet ökar dessutom med varje ny straffskärpningsgrund risken för att den allmänna regeln i 29 kap. 1 § skyms och att sådana omständigheterna som inte uttryckligen anges i 29 kap. 2 § inte beaktas i tillräcklig utsträckning. Lagrådet påpekar att motsvarande diskussion fördes i samband med införandet av punkterna 7, 8 och 9 och att lagstiftaren i samtliga dessa fall ansåg att det fanns ett behov av att tydliggöra att omständigheterna ska anses som försvårande vid straffvärdebedömningen. Mot denna bakgrund finner Lagrådet att det nu saknas skäl att utifrån systematiska synpunkter motsätta sig förslaget. Hedersrelaterat våld och förtryck förekommer i sådan utsträckning och innebär sådana konsekvenser för dem som drabbas att det måste vara en prioriterad uppgift för det allmänna att bekämpa denna brottslighet. En lång rad åtgärder i detta syfte har vidtagits, men det finns anledning att vidta ytterligare åtgärder för att motverka brott med hedersmotiv. Regeringen föreslår mot denna bakgrund att det genom en ny punkt i 29 kap. 2 § införs en särskild straffskärpningsgrund som tar sikte på brott med hedersmotiv. Därmed tillgodoses tillkännagivande om att det bör införas en särskild straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv (bet. 2017/18:JuU14 punkt 34, rskr. 2017/18:240). Tillkännagivandet är alltså slutbehandlat. Utformningen av den särskilda straffskärpningsgrunden En särskild straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv bör alltså införas genom att ytterligare en punkt läggs till i 29 kap. 2 § .