prop · H70369 · 2020-01-28 00:00:00 — Det finns anledning till en skärpt syn på de grova barnpornografibrotten. I och med teknikutvecklingen är det lättare att söka upp och ta del av övergreppsmaterial än när straffbestämmelsen om grovt barnpornografibrott infördes. Har en bild väl fått spridning på internet är det svårt att hindra ytterligare spridning. Mycket talar för att sexualbrotten som dokumenteras blir allt grövre och ofta riktar sig mot mycket unga barn. Det finns också mycket som talar för att efterfrågan på övergreppsbilder ökar i takt med att utbudet ökar, vilket i sin tur leder till ökad produktion och därmed fler sexualbrott mot barn. Därtill kan antas att den sexualisering av barn som barnpornografi bidrar till, i sig ökar antalet sexualbrott mot barn. Barnpornografiskt material kan även bidra till att sexuella övergrepp ”normaliseras” för både förövare och offer. I takt med samhällsutvecklingen har även skyddet för den personliga integriteten kommit att få allt större genomslag inom straffrätten. I linje med detta bör barnpornografibrott och då i synnerhet de grova brotten ses som allvarligare och mer klandervärda . Ett straffminimum på nio månaders fängelse återspeglar bättre den lägsta nivån av brottstypens svårhet än vad dagens gör. En höjning av minimistraffet till skulle riskera att medföra en återhållsamhet från domstolar att bedöma barnpornografibrott som grova. En straffskala på fängelse lägst och högst ger ett tillräckligt utrymme för en nyanserad straffmätning och en adekvat straffvärdebedömning. Syftet är inte att höja nivån för vilka brott som ska betraktas som grova. En höjning av minimistraffet avses påverka den generella straffnivån för grova barnpornografibrott. En höjning av minimistraffet för det grova brottet innebär också att den praktiskt tillämpliga straffskalan för straffmätning av barnpornografibrott av normalgraden utsträcks. 2019/20:69 Bilaga 1 Brottsbeteckningen bör även fortsättningsvis vara barnpornografibrott Från olika håll har röster höjts för att brottsbeteckningen barnpornografibrott borde ändras. Som skäl har angetts att användningen av ordet barnpornografi riskerar att förminska det övergrepp på barn som bilden förmedlar liksom den kränkning som bilden innebär, samt att ordet är missvisande. Från rättsväsendets myndigheter har dock inte framförts att brottsbeteckningen leder till några tillämpningsproblem. Ordet barnpornografi används även i flera andra länders lagstiftning och i flera internationella rättsakter. Men även internationellt förs diskussioner om vilka ord som bör användas för det brott som i har beteckningen barnpornografibrott. I förespråkar flera aktörer att brottsbeteckningen barnpornografibrott ersätts med dokumenterade sexuella övergrepp mot barn. 2019/20:69 Bilaga 1 Som barnpornografibrottet är utformat straffbelägger det såväl bilder på sexuella övergrepp mot barn, som bilder av barn där något sexualbrott inte har begåtts. I stort sett all hantering av bilder som sexualiserar barn är straffbelagd, även verklighetstrogna bilder som avser fiktiva barn eller befattning med bilder som barn har tagit av sig själva. Brottsbeteckningen barnpornografibrott har använts i och måste sägas vara inarbetad i svenska språket, trots kritiken mot densamma. Om brottsbeteckningen barnpornografibrott av allmänheten uppfattas som ett mindre klandervärt brott kan givetvis en annan benämning vara lämpligare. Finns en brottsbeteckning som bättre uttrycker vad barnpornografibrottet omfattar, finns inget principiellt hinder mot att ändra beteckningen. En brottsbeteckning bör utformas så att den är kort, informativ och inte förväxlingsbar med andra brottsbeteckningar. Även om barnpornografi i många fall avser just dokumenterade sexuella övergrepp mot barn, går det inte att ersätta beteckningen barnpornografibrott direkt med dokumenterade sexuella övergrepp mot barn i straffbestämmelsen om barnpornografibrott. För det första utesluts därmed dokumentation som inte avser ett bakomliggande brott. För det andra skulle en brottsbeteckning behöva bli något i stil med hantering av dokumenterade sexuella övergrepp mot barn eller befattning med dokumenterade sexuella övergrepp mot barn. Brottsbeteckningen skulle alltså behöva bli mångordig för att beskriva brottets tillämpningsområde. Därtill kommer att sexuellt övergrepp mot barn finns som en egen brottsbeteckning. För att inte riskera sammanblandning, skulle en lämpligare brottsbeteckning kunna vara hantering av (eller befattning med) dokumenterade sexualbrott mot barn. riskerar brott som sker genom skildring att inte riktigt passa in i en sådan brottsbeteckning. Brottsbeteckningen barnpornografibrott har fördelen att den rent språkligt omfattar många olika slags bilder och alla tänkbara befattningar med bilderna. Om brottet inte ska betecknas barnpornografibrott bör en motsvarande beteckning införas. Ett förslag kan vara sexuell exploatering av barn i bild. En sådan brottsbeteckning framstår dock som lång och inte helt lätt att förstå innebörden av. Andra brottsbeteckningar skulle kunna vara sexualisering av barn i bild eller sexuell kränkning av barn i bild. Sådana brottsbeteckningar ger i och för sig en viss upplysning om vilket beteende som avses, men det är tveksamt om sådana beteckningar indikerar allvaret i brottet. Därtill är dessa beteckningar något långa och kan bli svåra att hantera i dagligt tal och skrift. Risk finns att en förkortning för brottet skulle komma att användas. Slutsatsen är att brottsbeteckningarna barnpornografibrott och grovt barnpornografibrott ska vara kvar i straffbestämmelsen. barnpornografibrott bör införas som brottsbeteckning Brottsbeteckningen ringa barnpornografibrott föreslås införas. För barnpornografibrott som bedöms vara ringa tillämpas en särskild straffskala (böter eller fängelse ). Denna priviligierade brottsform har dock inte någon egen brottsbeteckning. En egen brottsbeteckning skulle tydliggöra vad den tilltalade döms för och kommunikation kring brotten skulle underlättas. pornografibrott är också enklare att använda än omskrivningar som ”barnpornografibrott som är ringa”. Preskription innebär att påföljd inte får ådömas om förflutit sedan brottet begicks. I promemorian analyseras och övervägs om det finns anledning att avskaffa preskription eller förlänga preskriptionstiden för sexualbrott mot barn och andra allvarliga brott mot barn. Förslag – avskaffad preskription för vissa sexualbrott mot barn Det föreslås att preskription avskaffas för vissa brott som utförs mot personer som är . Dessa brott är våldtäkt som inte är mindre grov, grov våldtäkt, våldtäkt mot barn, grov våldtäkt mot barn och brott mot 2 § lagen med förbud mot könsstympning av kvinnor som inte är mindre grovt. Brotten föreslås undantas även från absolut preskription och påföljdspreskription. Det föreslås ingen ändring av bestämmelsen att brott som begås av någon som inte fyllt alltid preskriberas. Generella överväganden kring preskription av brott Regler om straffrättslig preskription motiveras främst av rättspolitiska, humanitära och praktiska skäl. Det är inte lika angeläget att gamla brott blir bestraffade som att så sker med brott som ännu är aktuella i människors medvetande och statens straffanspråk bör inte heller upprätthållas . Det har också ansetts rimligt att den som efter ett brott har varit laglydig ska kunna känna sig trygg och inte behöva riskera att den existens han eller hon byggt upp åt sig går till spillo på grund av brottet. Ytterligare ett motiv bakom reglerna är att det kan vara förenat med svårigheter att utreda och föra bevisning om ett brott som begåtts sedan. Helt kan inte bortses ifrån att bevis som talar för den misstänktes version kan ha gått förlorade medan bevis som talar för den misstänktes skuld finns kvar, varför möjligheten för en misstänkt att föra motbevisning kan försvagas . Även krav på rättssäkerhet och effektivitet talar därför för att gamla brott preskriberas. De praktiska skäl som åberopas till stöd för preskriptionsregleringen har dock till viss del försvagats pga. av teknikutvecklingen och förbättrade forensiska metoder. Det finns alltså i vissa fall ökade möjligheter att rättssäkert utreda ett brott även . Denna försvagning av skälen till preskription gäller samtliga brott där teknisk bevisning kan få avgörande betydelse. DNA-spår kan utgöra stark bevisning vid såväl ett bostadsinbrott som vid en våldtäkt. Det är därtill inte ovanligt att gärningsmannens själv med en mobiltelefon dokumenterar sitt brott, vilket kan resultera i betydelsefull bevisning vid många brottstyper. Den tekniska utvecklingen och förbättrade forensiska metoder kan vara skäl till att se över preskriptionsreglerna generellt. 2019/20:69 Bilaga 1 Skäl för att avskaffa preskription i vissa fall Med nuvarande system bestäms preskriptionstiden efter det svåraste straff som kan följa på brottet, se 35 kap. 1 § . Att låta straffsatserna bestämma preskriptionstiderna är en tillämpad grundsats. preskriberas dock inte mord, dråp, terroristbrott som begås genom mord eller dråp, folkmord, brott mot mänskligheten och grov krigsförbrytelse. För att slopa preskription för ytterligare brott bör det krävas att det finns starka skäl för att avskaffa preskription för just det brottet. I de fall ett avsteg från huvudregeln om preskriptionstiderna i 35 kap. 1 § är motiverad, bör detta endast gälla de allvarligaste brotten. För de flesta av sexualbrotten som utförs mot barn börjar preskriptionstiden räknas från det att målsäganden fyller . Tiden från det att brottet begås till dess brottet preskriberas kan därför i praktiken bli mycket lång. Föreligger tillräckligt starka skäl att avvika från nuvarande reglering bör preskription avskaffas helt i stället för att ytterligare förlänga preskriptionstiden för dessa brott. En sådan ordning bidrar även till att det nuvarande systemet med preskriptionstider som följer brottets maximistraff inte urholkas allt för mycket. Det går inte att slå fast att det skulle vara ett stort problem med att sexualbrott mot barn eller andra allvarliga brott mot barn preskriberas. Det är förhållandevis få fall där åklagare lagt ner en förundersökning eller beslutat att inte väcka åtal pga. preskription beträffande sådana brottsmisstankar, sett till hur många brottsmisstankar som kommer in till åklagaren. Det är osäkert om en avskaffad preskription i praktiken skulle leda till en nämnvärt ökad lagföring eftersom brott blir svårare att leda i bevis med tiden, även med beaktande av att teknikutvecklingen och de förbättrade forensiska metoderna medfört ökade möjligheter att utreda och lagföra gamla brott. Avskaffad preskription för de allvarligaste brotten som utförs mot barn vore av vikt ur ett brottsofferperspektiv. Vidare framstår det ofta som stötande när mycket allvarliga brott mot barn inte kan lagföras, när det enda hindret däremot är att brotten begåtts för sedan. Avskaffad preskription vid de allvarligaste sexualbrotten mot barn Sexualbrott har en särställning inom brott mot person och innebär ett angrepp på den personliga sfären som går utöver den kränkning som ett våldsbrott eller brottsligt tvång innebär. Om ett sådant brott dessutom begåtts mot ett barn får det betraktas som än mer straffvärt. Det finns därmed skäl att särbehandla de allvarligaste sexualbrotten mot barn i preskriptionshänseende. Skälen till att preskriptionstiderna för sexualbrott och könsstympningsbrott mot barn räknas från det att målsäganden fyller eller skulle ha fyllt är kortfattat följande. Brotten innebär grova övergrepp mot barn som kan påverka dem resten av livet. Brotten är svåra för en utomstående att upptäcka. Därtill är förövaren, eller den som sanktionerat brottet, ofta en person som barnet står i beroendeställning till. Det är inte heller säkert att barnet förstår att det utsatts för ett brott och därav kan det dröja långt in i vuxen ålder till dess personen orkar eller vågar polisanmäla. Samtliga skäl som har anförts för att låta preskriptionstiden löpa från barnets 18-årsdag i stället för dagen för brottet, kan även göras gällande när det gäller att helt avskaffa preskription för dessa brott, i vart fall när det gäller de allvarligaste brotten. Våldtäktsbrotten är de mest integritetskränkande av sexualbrotten. Att våldtäkter mot barn kan utredas och lagföras har stor betydelse såväl för det enskilda barnet som för allmänheten. Intresset av lagföring bör i dessa fall sättas framför gärningsmannens intresse av preskription. Mot denna bakgrund föreslås att våldtäktsbrott som begåtts mot barn ska undantas från preskription. Preskription föreslås avskaffas även för könsstympningsbrott Könsstympningsbrottet har många likheter med våldtäktsbrotten eftersom det rör sig om att kränka barn sexuellt genom att antasta deras könsorgan. Därtill åsamkas offret även smärta och en fysisk skada som är bestående. Brottets allvar talar därmed för att könsstympningsbrott ska undantas från preskription, om det utförts mot ett barn. Könsstympningsbrottet ska i princip aldrig anses vara mindre grovt när brottet utförs mot ett barn. Det finns därmed inte skäl att avskaffa preskription för den mindre grova varianten. Preskription bör inte avskaffas för försöksbrotten Försök till mord preskriberas inte. Detsamma gäller försök till de andra brott som inte preskriberas enligt dagens lagstiftning. Anledningen är att många försöksbrott kan framstå som i princip lika allvarliga som ett fullbordat brott. Exempelvis kan ett försök till mord innebära att målsäganden får livsvariga invalidiserande skador eller att det är rena tillfälligheter, utanför gärningsmannens kontroll, som gör att målsäganden inte avlider. De skäl som talar för att försök till brott som innebär uppsåtligt dödande inte ska preskriberas, gör sig inte lika starkt gällande när det rör sig om försök till ett våldtäktsbrott eller till ett könsstympningsbrott. Ett våldtäktsbrott som inte har fullbordats kan sägas ha större likheter med andra brott såsom misshandelsbrotten, olaga tvång eller olaga hot. Detsamma gäller för försök till kvinnlig könsstympning. Skälen för att avskaffa preskription även för försök till dessa brott är därmed inte tillräckligt starka. Ytterligare förslag om preskription i enlighet med uppdraget Enligt uppdraget ska, oavsett ställningstagande i sak, författningsförslag lämnas om avskaffad preskription för alla sexualbrott mot barn och andra allvarliga brott mot barn. I promemorian har konstaterats att det inte finns tillräckliga skäl att avskaffa preskription för andra brott än våldtäktsbrott och brott mot lagen med förbud mot könsstympning av kvinnor. I enlighet med uppdraget lämnas i promemorian också författningsförslag som innebär att preskription avskaffas för alla sexualbrott som begås mot barn. För barnpornografibrottet gäller detta såvitt avser skildring. Preskription för brottet samlag med syskon föreslås inte avskaffas eftersom bägge syskonen straffas för ett sådant brott. I promemorian har antagits att de brott som om de utförs mot barn kan anses vara tillräckligt allvarliga för att preskription ska slopas är grov 2019/20:69 Bilaga 1 2019/20:69 Bilaga 1 misshandel, synnerligen grov misshandel, människorov som inte är mindre grovt, människohandel som inte är mindre grov, grov människoexploatering, grovt rån och brott mot 2 § lagen med förbud mot könsstympning av kvinnor. I enlighet med uppdraget lämnas även författningsförslag som innebär att preskription avskaffas för dessa brott. Vidare föreslås att preskription avskaffas för straffbelagda försök till de brott som undantas från preskription i sin fullbordade form. Det föreslås även att brotten undantas från absolut preskription och påföljdspreskription. Det föreslås att lagändringarna bör kunna träda i kraft . Vidare bör bestämmelserna om avskaffad preskription för vissa brott endast gälla för brott som begås efter det att bestämmelserna trätt i kraft. Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 2 kap. 2 §, 16 kap. 10 a, 10 b och 17 §§ samt 35 kap. 2 och 4 §§ ska ha följande lydelse. Lydelse enligt SFS 2018:618 För brott som begåtts utom riket döms efter svensk lag och vid svensk domstol, om brottet begåtts 1.av svensk medborgare eller av utlänning med hemvist i , 2.av utlänning utan hemvist i , som efter brottet blivit svensk medborgare eller tagit hemvist här i riket eller som är dansk, finsk, isländsk eller norsk medborgare och finns här, eller 3.av annan utlänning som finns här i riket och på brottet enligt svensk lag kan följa fängelse . Första stycket gäller inte, om gärningen är fri från ansvar enligt lagen på gärningsorten eller om den begåtts inom område som inte tillhör någon stat och enligt svensk lag svårare straff än böter inte kan följa på gärningen. I fall som avses i denna paragraf får inte dömas till påföljd som är att anse som strängare än det svåraste straff som är föreskrivet för brottet enligt lagen på gärningsorten. De inskränkningar av svensk domsrätt som anges i andra och tredje styckena gäller inte för brott som avses i 4 kap. 1 a och 4 c §§ och 4 kap. 1 a och 4 c §§ och 16 kap. 10 a § första stycket 1 och 16 kap. 10 a § första stycket 1 och femte stycket eller försök till sådana sjätte stycket eller försök till sådana 2.4 kap. 4 § andra stycket varigenom någon förmåtts att ingå ett sådant äktenskap eller en sådan äktenskapsliknande förbindelse som avses i 4 c § eller försök till sådant brott, eller 3.6 kap. 1–6, 8, 9 och 12 §§ eller försök till brott enligt 6 kap. 1, 2, 4– 6, 8, 9 och 12 §§, om brottet begåtts mot en person som inte fyllt . 2019/20:69 Bilaga 2 1.skildrar barn i pornografisk bild, 2.sprider, överlåter, upplåter, förevisar eller på annat sätt gör en sådan bild av barn tillgänglig för någon annan, 3.förvärvar eller bjuder ut en sådan bild av barn, Senaste lydelse 2014:381. Senaste lydelse 2010:1357. 2019/20:69 Bilaga 2 4.förmedlar kontakter mellan köpare och säljare av sådana bilder av barn eller vidtar någon annan liknande åtgärd som syftar till att främja handel med sådana bilder, eller 5.innehar en sådan bild av barn eller betraktar en sådan bild som han eller hon berett sig tillgång till döms för barnpornografibrott till fängelse i högst . Är ett brott som avses i första Den som i yrkesmässig verk- stycket ringa, döms till böter eller samhet eller annars i förvärvssyfte av oaktsamhet sprider en sådan bild som avses i första stycket, döms som sägs där. Om brottet i första eller andra stycket är ringa, döms för ringa barnpornografibrott till böter eller Med barn avses en person vars Med barn avses en person vars pubertetsutveckling inte är full- pubertetsutveckling inte är full- bordad eller som är . bordad eller som är . ad, ska ansvar för gärning enligt ad, ska ansvar för gärning enligt första stycket 2–5 dömas ut bara första stycket 2–5 dömas ut bara om det av bilden och omständig- om det av bilden och omständig- heterna kring den framgår att den heterna kring den framgår att den avbildade personen är under arton avbildade personen är under arton Den som i yrkesmässig verksam- Till ansvar för gärning enligt het eller annars i förvärvssyfte av första stycket 1 ska dömas även den oaktsamhet sprider en sådan bild som inte haft uppsåt till men varit som avses i första stycket, döms som sägs där eller i andra stycket. heten att den som skildrats är under Är brott som avses i första Är brott som avses i första stycket att anse som grovt, döms för stycket att anse som grovt, döms för fängelse i lägst och fängelse i lägst och Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om brottet är grovt ska det särskilt om det har begåtts yrkesmässigt beaktas om brottet avsett bilder där eller i vinstsyfte, utgjort ett led i barnen är särskilt unga, utsätts för våld eller tvång eller utnyttjas på systematiskt eller i större om- fattning, avsett en särskilt stor eller om brottet har utgjort ett led i mängd bilder eller avsett bilder där barnen är särskilt unga, utsätts för systematiskt eller i större om- våld eller tvång eller utnyttjas på fattning, begåtts i vinstsyfte eller annat särskilt hänsynslöst sätt. avsett en särskilt stor mängd bilder. Förbuden i 10 a § mot skildring Förbuden i 10 a § mot skildring och innehav gäller inte den som och innehav gäller inte den som enligt första eller andra stycket i enligt första eller tredje stycket i den paragrafen framställer en den paragrafen framställer en pornografisk bild av barn, om pornografisk bild av barn, om skillnaden i ålder och utveckling skillnaden i ålder och utveckling mellan den avbildade personen och mellan den avbildade personen och den som framställer bilden är ringa den som framställer bilden är ringa och omständigheterna i övrigt inte och omständigheterna i övrigt inte påkallar att ansvar döms ut. påkallar att ansvar döms ut. Inte heller gäller förbuden den som tecknar, målar eller på något annat liknande hantverksmässigt sätt framställer en sådan bild, om bilden inte är avsedd att spridas, överlåtas, upplåtas, förevisas eller på annat sätt göras tillgänglig för andra. Även i andra fall ska en gärning inte utgöra brott, om gärningen med hänsyn till omständigheterna är försvarlig. Bestämmelserna i detta kapitel om bortfallande av påföljd gäller inte för 1. mord eller 1 eller 2 §, 1 eller 2 § eller försök till sådana 2. våldtäkt som inte är mindre 6 kap. 1 § första eller tredje stycket, om brottet begåtts mot en person som inte fyllt , 3. våldtäkt mot barn eller grov våldtäkt mot barn enligt 6 kap. 4 §, 4. brott mot 2 § lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor som inte är mindre grovt, om brottet begåtts mot en person som inte fyllt , 2. folkmord, brott mot mänsk- 5. folkmord, brott mot mänsk- ligheten eller grov krigsförbrytelse ligheten eller grov krigsförbrytelse (2014:406) om straff för folkmord, (2014:406) om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigs- brott mot mänskligheten och krigs- förbrytelser eller försök till sådana 3. terroristbrott enligt 3 § 1 eller 6. terroristbrott enligt 3 § 1 eller 3Senaste lydelse 2010:399. 4 Senaste lydelse 2014:407. 2019/20:69 Bilaga 2 (2003:148) om straff för terrorist- (2003:148) om straff för terrorist- brott eller försök till sådana brott. 4. försök till dessa brott. Har någon begått brott som avses i första stycket innan han eller hon fyllt tjugoett år, gäller dock bestämmelserna om bortfallande av påföljd i detta kapitel. Lydelse enligt SFS 2018:618 De i 1 § bestämda tiderna ska räknas från den dag brottet begicks. Om det förutsätts att en viss verkan av handlingen ska ha inträtt innan en påföljd får dömas ut, ska tiden räknas från den dag då sådan verkan inträdde. Vid brott som avses i följande bestämmelser ska de i 1 § bestämda tiderna räknas från den dag målsäganden fyller eller skulle ha fyllt arton 6 kap. 4–6, 8 och 9 §§ försök till sådana brott, 6 kap. 4 §, 5–6, 8 försök till sådana brott, 6 kap. 1–3, 10 och 12 §§ eller 6 kap. 1 § andra stycket, 1 a– försök till brott enligt 6 kap. 1, 2 3, 10 och 12 §§ eller försök till brott och 12 §§, om brottet begåtts mot enligt 6 kap. 1, 2 och 12 §§, om en person som inte fyllt , brottet begåtts mot en person som 16 kap. 10 a § första och femte 16 kap. 10 a § första och sjätte styckena eller försök till sådana styckena eller försök till sådana brott, om brottet avser skildring av brott, om brottet avser skildring av barn i pornografisk bild och en barn i pornografisk bild och begåtts tillämpning av första stycket inte mot en person som inte fyllt arton leder till att möjligheten att döma ut påföljd bortfaller senare, kvinnor eller försök till sådant brott, om brottet begåtts mot en försök till brott mot 2 § samma lag, person som inte fyllt . om brottet begåtts mot en person som inte fyllt . Har någon innan han eller hon fyllt tjugoett år begått brott som avses i följande bestämmelser ska de i 1 § bestämda tiderna räknas från den dag målsäganden fyller eller skulle ha fyllt : 1 § första och styckena, om brottet begåtts mot en person som inte fyllt , 5Senaste lydelse 2013:856.