prop · H703106 · 2020-03-10 00:00:00 — Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot utredningens Skälen för regeringens förslag: Syftet med elimineringsdatabasen är att stärka kvaliteten i den rättsgenetiska verksamheten med dna-analyser genom att kontamineringar kan upptäckas och utredas. För att det ska vara möjligt är det nödvändigt att elimineringsdatabasen innehåller dna-profiler från personer som riskerar att kontaminera material, lokaler eller dnaprover. Databasen bör dock inte ha ett mer omfattande innehåll än nödvändigt. Dna-profilerna i elimineringsdatabasen bör endast få innehålla information om identitet och inte om personliga egenskaper. För att kunna utreda kontamineringar är det, särskilt för att kunna dra slutsatser om ett eventuellt behov av förändrade rutiner för verksamheten vid som omfattar hantering av dna-prover, betydelsefullt att inte endast kunna se att en kontaminering kommer från en viss dnaprofil i elimineringsdatabasen, utan också att kunna identifiera den person som dna-profilen avser. Utöver dna-profiler bör databasen därför få innehålla uppgifter om vem en viss dna-profil avser. Av integritetsskäl bör endast en begränsad krets av personal vid ha tillgång till uppgifter om vem en viss dna-profil tillhör. Enligt 2 kap. 5 § i den föreslagna lagen om behandling av personuppgifter ska tillgången till personuppgifter begränsas till det som var och en behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Motsvarande bestämmelse finns i 3 kap. 6 § brottsdatalagen. Dessa bestämmelser gäller även för personuppgiftsbehandlingen i elimineringsdatabasen. Vidare föreslås en bestämmelse som upplyser om möjligheten för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om tillgången till personuppgifter (se avsnitt 7.12). Det förekommer att vid dna-analyser påträffar en dna-profil som härrör från en kontaminering, men som inte finns i elimineringsdatabasen. Det är i sådana fall inte möjligt att hänföra profilen till en identifierad person. I syfte att utveckla och förbättra kvaliteten på dna-analyser är det av stor vikt att sådana dna-profiler får ingå i elimineringsdatabasen. Det är särskilt viktigt i de fall en sådan oidentifierad dna-profil förekommer i mer än en analys. Det kan då misstänkas att det är fråga om en upprepad kontaminering, t.ex. i ett tidigt leverantörsled. Mot denna bakgrund bör det klargöras att även dna-profiler som har påträffats vid en dna-analys och som inte kan hänföras till en identifierad person få ingå i elimineringsdatabas. Regeringens förslag: Anställda vid och andra som återkommande kan komma i kontakt med och därigenom riskera att kontaminera material som används vid dna-analys, prover som ska bli föremål för sådan analys eller lokaler där analyser utförs, ska vara skyldiga att lämna prov för dna-analys i syfte att dna-profilen ska registreras i elimineringsdatabasen. Detsamma ska gälla även för andra personer, om de ska få tillträde till en lokal där dna-prover hanteras eller förvaras. Ett prov för dna-analys får inte användas för annat ändamål än det som provet togs för och ska förstöras senast efter det att Prov ska tas i form av salivprov. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anser att det bör förtydligas att salivproverna som tas enligt lagen avser humanbiologiskt material eftersom det följer av den föreslagna lagen om hantering av humanbiologiskt material vid att prover av humanbiologiskt material som har tagits i syfte att ingå i elimineringsdatabas inte omfattas av den I övrigt yttrar sig ingen remissinstans i sak i denna del. Skälen för regeringens förslag: För att elimineringsdatabasen ska kunna fylla den funktion som är tänkt, är det nödvändigt att dna-profiler från vissa personkategorier registreras i databasen. Som redogörs för i avsnitt 7.2 är en skyldighet att lämna dna-prov en sådan begränsning av regeringsformens skydd mot påtvingade kroppsligt ingrepp som endast får göras för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle och aldrig får gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till Bestämmelser om skyldighet att lämna prov måste därför utformas så att de inte bli mer vidsträckta än nödvändigt. I första hand bör skyldigheten att lämna prov till elimineringsdatabasen avse vissa av anställda. I vart fall bör personer som arbetar vid rättsgenetiska enhet omfattas av denna Dessutom bör personal vid de rättsmedicinska enheterna omfattas, eftersom många prover som analyseras i det rättsgenetiska laboratoriet har tagits vid en rättsmedicinsk enhet och personalen där därför riskerat att kontaminera prover i samband med provtagning. avgränsning till viss organisatorisk tillhörighet är dock inte ändamålsenlig eftersom organisation kan komma att förändras Dessutom skulle en sådan avgränsning innebära att personalkategorier inom dessa enheter omfattas av en skyldighet att lämna prover enbart eftersom de arbetar vid en viss enhet, trots att de inte utgör en reell kontamineringsrisk. Skyldigheten att lämna prov bör i stället omfatta de anställda vid som kan komma i kontakt med, och därigenom riskera att kontaminera, material som används vid analyser, prover som ska analyseras eller lokaler där analyser görs. Denna skyldighet bör alltså gälla oberoende av vilken organisatorisk tjänsteplacering den anställde närmare begränsningen av vilka som bör lämna prov för registrering i elimineringsdatabasen bör regleras på lägre Prop. 2019/20:106 normgivningsnivå än lag, se avsnitt 7.12. Även andra personer än anställda riskerar att kontaminera dnaanalysprocessen och kan behöva ingå i elimineringsdatabasen för att databasen ska fylla sitt syfte. Det rör sig om personer som av olika anledningar återkommande har tillträde till , som exempelvis lokalvårdare, servicetekniker och hantverkare. Det kan också vara personer som kommer i kontakt med material som används vid dna-analyser, t.ex. anställda hos leverantörer av laboratoriematerial. En skyldighet för andra än anställda att lämna dna-prov, bör begränsas till personer som verkligen utgör en kontamineringsrisk. Det gäller framför allt personer som regelbundet vistas i lokaler där dna hanteras eller förvaras och personer som arbetar hos materialleverantörer. Även för dessa personalkategorier bör den närmare avgränsningen av personkretsen regleras på lägre normgivningsnivå än lag. För personer som mer tillfälligt kommer i kontakt med där dna hanteras eller förvaras, bör det finnas en möjlighet att som villkor för tillträde till en lokal kräva att besökaren lämnar dna-prov till elimineringsdatabasen. En förutsättning för detta bör dock vara att personens dna riskerar att kontaminera lokalen eller material eller prover som ska bli föremål för dna-analys. Provtagning för dna-analys som ska ligga till grund för registrering i elimineringsdatabasen bör tas i form av salivprov. Provet får inte användas för något annat ändamål än det som provet togs för, dvs. för att dnaprofilen ska registreras i elimineringsdatabasen, och ska förstöras senast efter provtagningstillfället. Förslaget till bestämmelserna om provtagning utformas i enlighet med motsvarande bestämmelser i lagen om elimineringsdatabas. synpunkt om förhållandet mellan den nu föreslagna lagen och utredningens förslag om lag om hantering av humanbiologiskt material vid får regeringen återkomma till vid behandlingen av det förslaget (jfr avsnitt 3). Regeringens förslag: En dna-profil från ett dna-prov som analyserats vid ska få jämföras med dna-profiler i elimineringsdatabasen. Även dna-profiler som har tagits fram för att kvalitetssäkra den rättsgenetiska verksamheten med dna-analyser ska få jämföras med dna-profiler i databasen. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt i denna del. Skälen för regeringens förslag: En kontaminering kan visa sig i form av en s.k. blandbild, dvs. att man vid analysen av ett prov får fram två olika dna-profiler. Genom en jämförelse med dna-profilerna i elimineringsdatabasen kan dna-profiler som finns i databasen uteslutas. 2019/20:106 Det är emellertid inte endast i form av en blandbild som en kontaminering kan visa sig. Den dna-profil som kontaminerat ett prov kan också vara den enda profil man får fram vid analysen. Det är inte särskilt vanligt förekommande vid , eftersom de flesta prover som analyseras är tagna under sådana förutsättningar att de normalt sett inte enbart innehåller den kontaminerande dna-profilen. Det går dock inte att utesluta att sådana situationer kan inträffa och användningen av elimineringsdatabasen bör därför inte begränsas till att enbart avse kontamineringar som visar sig i form av en blandbild. Som ett led i att kvalitetssäkra den rättsgenetiska verksamheten med dna-analyser genomför regelmässigt interna kontroller av sina rutiner. En dna-profil som tagits fram i kvalitetssäkrande syfte, ett s.k. kontrollprov, kan t.ex. tillföras i en analysprocess för att kontrollera att de rutiner man arbetar efter har avsedd funktion. En dnaprofil som har tagits fram för att kvalitetssäkra dna-analyser, måste kunna jämföras med dna-profiler i elimineringsdatabasen. En bestämmelse med denna innebörd bör därför införas i lagen. Förslaget till bestämmelse om användningen av s.k. kontrollprov i elimineringsdatabasen utformas väsentligen i enlighet med motsvarande bestämmelse i lagen om elimineringsdatabas. Längsta tid för behandling Regeringens förslag: Uppgifter i elimineringsdatabasen får behandlas så länge de behövs för att upptäcka och utreda om en persons dna kan ha kontaminerat material, prover eller lokaler. För uppgifter som rör anställda vid ska gälla en längsta tid efter det att det förhållande som grundade skyldigheten att lämna prov upphörde. Uppgifter som har registrerats i samband med att en person har fått tillträde till en lokal vid , får inte behandlas längre än efter det att uppgifterna registrerades. För uppgifter i övrigt gäller att de inte får behandlas längre än ett år efter det att förhållandet som grundade skyldigheten att lämna prov Bestämmelsen om arkivlagstiftningens företräde i brottsdatalagen ska inte gälla vid tillämpning av paragrafen. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår inget undantag från bestämmelsen om arkivlagstiftningens företräde i 2 kap. 17 § andra stycket brottsdatalagen. Remissinstanserna: Justitiekanslern påpekar att det är av vikt att så långt det är möjligt eftersträva en likartad systematik i alla de lagar och förordningar som reglerar personuppgiftsbehandling. yttrar sig särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Ett sätt att minska intrånget i den personliga integriteten, är att begränsa tiden som en dna-profil får behandlas i elimineringsdatabasen. Lagen bör därför innehålla bestämmelser om hur länge uppgifter i databasen får behandlas. Utgångspunkten bör vara att en dna-profil inte får behandlas när profilen inte längre behövs för syftet att upptäcka och utreda kontamineringar. 2019/20:106 kan vara fallet när en anställd vid byter arbetsuppgifter och inte längre kommer i kontakt med dna-hantering eller när en anställning upphör. bör fortlöpande följa upp vilka dna-profiler som behöver finnas i elimineringsdatabasen. Regeringen delar dock utredningens bedömning att det inte är tillräckligt med en allmän bestämmelse som innebär att uppgifter i databasen inte får behandlas när de inte längre behövs för sitt ändamål. Det behövs därutöver en reglering med tydliga tidsfrister för att förhindra att uppgifter behandlas än vad som är nödvändigt. Vid bestämningen av hur uppgifter får behandlas, måste hänsyn å ena sidan tas till behov av att använda uppgifter i elimineringsdatabasen och det faktum att dna är mycket tidsbeständigt och kontamineringar därför kan ske efter det att dna har avsatts. åandra sidan nödvändigt att också beakta skyddet för den personliga integriteten. Risken för kontamineringar är större när det gäller anställda vid än för andra personer som mer tillfälligt vistas i lokalerna. För elimineringsdatabas gäller att uppgifter som rör anställda inte får behandlas längre än efter det att det förhållande som grundade skyldigheten att lämna prov upphörde. Tiden för tillfälliga besökare har satts till efter det att registreringen i databasen gjordes. När det gäller övriga som är skyldiga att lämna prov anger lagen om elimineringsdatabas att uppgifter inte får behandlas längre än efter det att det förhållande som grundade skyldigheten att lämna prov upphörde. Dessa tidsgränser har visat sig ändamålsenliga och framstår som lämpliga och välavvägda även för elimineringsdatabas. En bestämmelse av denna innebörd bör därför införas i lagen som reglerar elimineringsdatabas. Som Justitiekanslern påpekar är det av vikt att eftersträva likartad systematik i lagar om personuppgiftsbehandling. Bland annat därför bör lagen, liksom motsvarande lag för , innehålla ett undantag från bestämmelsen om arkivlagstiftningens företräde i 2 kap. 17 § andra stycket brottsdatalagen (se prop. 2017/18:269 s. 389). Regeringens förslag: Bestämmelserna om skadestånd i brottsdatalagen ska tillämpas vid behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område i strid med den föreslagna lagen eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den. Regeringens bedömning: Några särskilda bestämmelser om skadestånd behövs inte på dataskyddsförordningens område. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens förslag. Utredningen föreslår dock en annan lagteknisk lösning. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt i denna del. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Artikel 82 i dataskyddsförordningen föreskriver att en person ska ha rätt till ersättning 2019/20:106 för skada som denne har lidit till följd av en överträdelse av förordningen. Av skäl 146 i förordningen följer att med behandling som strider mot förordningen avses även behandling som strider mot medlemsstaternas nationella rätt med närmare specifikation av förordningens bestämmelser. I 7 kap. 1 § dataskyddslagen upplyses om detta, dvs. att rätten till ersättning enligt dataskyddsförordningen gäller även vid överträdelser av bestämmelser i dataskyddslagen och andra författningar som kompletterar dataskyddsförordningen. Eftersom den nu föreslagna lagen kompletterar dataskyddsförordningen behövs inte någon ytterligare bestämmelse om skadestånd på grund av överträdelser på förordningens område i lagen. Brottsdatalagens bestämmelser om skadestånd föreslås i avsnitt 6.3.17 vara tillämpliga även vid behandling av personuppgifter i strid med lagen om behandling av personuppgifter eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till den. Samma skadeståndsreglering bör gälla också för behandling av personuppgifter i strid med den lag som föreslås för elimineringsdatabas och föreskrifter meddelade i anslutning till den. För tydlighets skull anser regeringen, till skillnad från utredningen, att bestämmelsen i lagen om elimineringsdatabas bör hänvisa direkt till bestämmelserna om skadestånd i brottsdatalagen istället för att hänvisa till bestämmelser i lagen om behandling av personuppgifter. Bestämmelsen får då en utformning som motsvarar den som finns i lagen om elimineringsdatabas. 7.12Rätt att meddela föreskrifter Regeringens förslag: I lagen ska det upplysas om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela dels närmare föreskrifter om vilka personalkategorier vid och vilka andra personkategorier enligt 6 och 7 §§ som är skyldiga att lämna prover för dna-analys till elimineringsdatabasen samt om tillgången till uppgifter i elimineringsdatabasen, dels föreskrifter om förfarandet vid överensstämmelse mellan en dna-profil i elimineringsdatabasen och en annan dna-profil. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår en upplysningsbestämmelse om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med stöd av regeringens 8 kap. 7 § första stycket 2 regeringsformen kan meddela ytterligare föreskrifter om bl.a. vilka personalkategorier vid och vilka andra personkategorier enligt 6 och 7 §§ som är skyldiga att lämna prover för dna-analys till elimineringsdatabasen. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt i denna del. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om vilka kategorier av personal och andra personer som ska vara skyldiga att lämna prov till elimineringsdatabasen kan kräva en kompletterande reglering, som närmare preciserar vilka personkategorier som skyldigheten ska omfatta. Sådana kompletterande bestämmelser bör lämpligen meddelas på en lägre regeringen är det tillräckligt att (8 kap. 7 § första stycket 1 regeringsformen). finns dna-profiler och uppgifter om vem en viss dna-profil avser. integritetsskäl bör det vara en begränsad krets vid som har tillgång till uppgifterna. I 3 kap. 6 § brottsdatalagen och i den lag om behandling av personuppgifter som föreslås finns bestämmelser om att tillgången till personuppgifter ska begränsas till det som var och en behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Dessa bestämmelser gäller även för personuppgiftsbehandling i elimineringsdatabas (se avsnitt 7.5). Hur den krets som ska ha tillgång till uppgifterna i databasen bör avgränsas närmare kan också lämpligen regleras genom verkställighetsföreskrifter. En bestämmelse som upplyser om detta bör därför införas. Även frågan hur bör förfara vid överensstämmelser mellan en dna-profil i elimineringsdatabasen och en annan dna-profil bör regleras på lägre normgivningsnivå än lag. Det bör införas en bestämmelse som upplyser om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen, kan meddela sådana föreskrifter. 7.13Sekretess för uppgifter i elimineringsdatabasen Regeringens bedömning: Det behöver inte införas någon särskild bestämmelse om sekretess för uppgifter i elimineringsdatabas. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Kammarrätten i ifrågasätter utredningens bedömning att uppgifter i elimineringsdatabas omfattas av 25 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, och föreslår införandet av en särskild bestämmelse i OSL som reglerar sekretessen i elimineringsdatabasen alternativt ett tydliggörande i 25 kap. 1 § OSL. I övrigt yttrar sig ingen remissinstans särskilt över bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: I elimineringsdatabasen kommer det att registreras uppgifter om enskilda vars dna-profiler ingår i Det framstår som angeläget att dessa uppgifter kan omfattas av För elimineringsdatabas finns bestämmelser i 35 kap. 19 a § OSL, av vilken framgår att sekretess gäller hos för uppgift om en enskilds personliga förhållanden om uppgiften förekommer i den elimineringsdatabas som förs enligt lagen om elimineringsdatabas eller annars behandlas med stöd av samma lag, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider men. I 35 kap. 1 § OSL finns bestämmelser om att sekretess gäller för uppgift om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men och uppgiften förekommer i bl.a. register som förs av enligt 5 kap. lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom hänvisade 35 kap. 1 § OSL i stället till 2019/20:106 4 kap. i den då gällande polisdatalagen (2010:361). Ursprungligen var tanken att elimineringsdatabas skulle regleras i den tidigare polisdatalagen och elimineringsdatabasen skulle då ha omfattats av sekretessbestämmelserna i 35 kap. 1 § OSL. När elimineringsdatabas i stället reglerades i en särskild lag, infördes sekretessbestämmelsen i 35 kap. 19 a § OSL (prop. 2013/14:110 s. 523). Mot bakgrund av det anförda är frågan om en särskild bestämmelse som reglerar sekretessen för uppgifter i elimineringsdatabas bör införas. Av 25 kap. 1 § OSL framgår att sekretess gäller inom hälso- och sjukvården för uppgift om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Detsamma gäller i annan medicinsk verksamhet, exempelvis rättsmedicinsk och rättspsykiatrisk undersökning. Med annan medicinsk verksamhet åsyftas verksamhet som inte primärt har vård- eller behandlingssyfte. Det kan exempelvis röra sig om verksamhet som bedrivs hos (se Lenberg, och , Offentlighets- och sekretesslagen [, Zeteo], kommentaren till 25 kap. 1 §). Syftet med elimineringsdatabas är att stärka kvaliteten i den rättsgenetiska verksamheten med dna-analyser. Regeringen delar utredningens bedömning att denna verksamhet utgör sådan annan medicinsk verksamhet som avses i 25 kap. 1 § OSL. Uppgifter om enskildas hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden som finns i elimineringsdatabas omfattas därigenom av den bestämmelsen. Regeringen anser därför, till skillnad från Kammarrätten i , inte att det finns något behov av en särskild sekretessreglering som tar sikte enbart på elimineringsdatabasen eller något förtydligande i 25 kap. 1 § OSL. Regeringens förslag: Lagarna ska träda i kraft . I lagen om behandling av personuppgifter ska bestämmelserna om sanktionsavgifter på brottsdatalagens område endast tillämpas på överträdelser som inträffat efter ikraftträdandet. Dna-profiler som ingår i den nuvarande elimineringsdatabasen ska kunna registreras i den nya elimineringsdatabasen om den registrerade godtar det. De dna-profiler som inte förs över till elimineringsdatabasen ska gallras . Regeringens bedömning: I lagen om behandling av personuppgifter behövs inte några övergångsbestämmelser avseende sanktionsavgifter på dataskyddsförordningens område. Det behövs inte heller några övergångsbestämmelser i fråga om skadestånd vare sig i lagen om behandling av personuppgifter eller i lagen om elimineringsdatabas. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår att det i lagen om behandling av personuppgifter ska finnas en övergångsbestämmelse avseende sanktionsavgifter på dataskyddsförordningens område samt att det ska finnas en övergångsbestämmelse som anger att äldre bestämmelser om skadestånd ska fortsätta att gälla för skada som har orsakats före ikraftträdandet. Utredningen föreslår vidare att det i lagen om elimineringsdatabas ska finnas en övergångsbestämmelse som anger att bestämmelserna om skadestånd endast ska tillämpas på skada som inträffat efter ikraftträdandet. Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt över förslagen. Skälen för regeringens förslag och bedömning För personuppgiftsbehandling i verksamhet ska såväl dataskyddsförordningen och dataskyddslagen som brottsdatalagen tillämpas. Dataskyddsförordningen tillämpas och samma datum trädde dataskyddslagen i kraft. Brottsdatalagen, som genomför dataskyddsdirektivet, trädde i kraft . Dataskyddslagen och brottsdatalagen ska gälla om inte annat följer av lagen om personuppgiftsbehandling eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. Den sistnämnda lagen bör träda i kraft . måste dock ges möjlighet att anpassa sig till den nya regleringen och bl.a. göra nödvändiga systemanpassningar. Regeringen föreslår mot den bakgrunden att lagen om behandling av personuppgifter ska träda i kraft . I de delar lagen om elimineringsdatabas inte utgör en särreglering i förhållande till lagen om behandling av personuppgifter ska sistnämnda reglering gälla även för den behandling av personuppgifter som sker i elimineringsdatabasen. De båda lagarna bör därför träda i kraft samma datum. Övergångsbestämmelser angående sanktionsavgifter och skadestånd