prop · H80366 · 2020-12-17 00:00:00 — Lagen innehåller en upplysning om att bestämmelser om vad en informationsbroschyr ska innehålla även finns i artikel 13 i och rådets förordning (EU) 2015/2365 av om transparens i transaktioner för värdepappersfinansiering och om återanvändning samt om ändring av förordning (EU) nr 648/2012, i det följande benämnd SFT-för- ordningen. En motsvarande bestämmelse om vad en informationsbroschyr ska innehålla, också den med upplysning om att bestämmelser även finns i SFT-förordningen, finns i fråga om alternativa investeringsfonder (10 kap. 1 § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder). När det gäller årsberättelser ska ett fondbolag lämna en årsberättelse för varje fond bolaget förvaltar (4 kap. 18 § lagen om värdepappersfonder). Också i den bestämmelsen finns en upplysning om att bestämmelser även finns SFT-förordningen. Motsvarande bestämmelser om vad en årsberättelse ska innehålla, med upplysning om att bestämmelser om vad en årsberättelse ska innehålla även finns i SFT-förordningen, finns också i fråga om alternativa investeringsfonder (10 kap. 4 och 5 §§ lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder). Det framstår som lämpligt att, i anslutning till bestämmelserna i lagen om värdepappersfonder respektive lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder om den information som fondbolag och AIF-förvaltare ska tillhandahålla, införa upplysningsbestämmelser om att EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar innehåller ytterligare bestämmelser om vilken information som ska lämnas i informationsbroschyrer och årsberättelser. Förordningens krav på upplysningar i informationsbroschyrer gäller alla fondbolag och AIF-förvaltare medan kraven på information i årsrapporter bara avser vissa fondbolag och vissa AIF- förvaltare. När det gäller årsrapporter ska finansmarknadsaktörer som tillhandahåller finansiella produkter som främjar bl.a. miljörelaterade eller sociala egenskaper, eller en kombination av dessa, som har hållbar investering eller en minskning av koldioxidutsläpp som mål inkludera en beskrivning av detta i sina årsberättelser (se artikel 11 samt artiklarna 8.1 och 9.1–9.3 i EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar). Fondbolag och AIF-förvaltare som inte tillhandahåller en sådan produkt behöver således inte uppfylla detta krav. Det saknas skäl att införa motsvarande upplysningsbestämmelser i övrig sektorslagstiftning (jfr avsnitt 8). 2020/21:66 7 Behörig myndighet, tillsyn, Behörig myndighet, tillsyn och Regeringens förslag: ska utöva tillsyn över att en pensionsstiftelse som tryggar utfästelser om pension till minst 100 personer följer EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar. Även en pensionsstiftelse som tryggar utfästelse om pension till färre än 100 personer och som valt att tillämpa de bestämmelser i lagen om tryggande av pensionsutfästelse m.m. som omfattas av tillsyn ska stå under sådan tillsyn. Regeringens bedömning: Förordningens krav när det gäller behörig myndighet och dess tillsyns- och utredningsmöjligheter kräver i övrigt inte några lagstiftningsåtgärder. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget och bedömningen eller har inget att invända mot dem. efterfrågar ett mer utvecklat resonemang kring gränsdragningen mellan och tillsynsansvar. Skälen för regeringens förslag och bedömning EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar Enligt EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar ska medlemsstaterna säkerställa att de behöriga myndigheter som har utsetts i enlighet med sektorsspecifik lagstiftning övervakar att finansmarknadsaktörer och finansiella rådgivare följer kraven i förordningen (artikel 14.1). De behöriga myndigheterna ska ha alla tillsyns- och utredningsbefogenheter som krävs för att de ska kunna utföra sina uppgifter enligt förordningen. I är det som utsetts till behörig myndighet i all den sektorsspecifika lagstiftning som nämns i EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar. För att ska ha tillgång till de befogenheter som krävs för att utöva tillsyn över att de nu aktuella kraven i EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar uppfylls är det nödvändigt att de bestämmelser i svensk rätt som genomför de EU-rättsakter som räknas upp i förordningen är utformade så att kan ingripa även när ett företag som avses i de rättsakterna gör sig skyldigt till en överträdelse av förordningen. Behörig myndighet, tillsyn och utredningsbefogenheter på För försäkringsföretag finns det bestämmelser i försäkringsrörelselagen (2010:2043) som innebär att har tillsyn över dessa. Tillsynen omfattar att verksamheten drivs enligt bl.a. den lagen och andra författningar som reglerar företagens verksamhet (17 kap. 2 §). Med författningar avses även EU-förordningar (jfr t.ex. prop. 2006/07:115 s. 628). Försäkringsrörelselagen innehåller även bestämmelser om utredningsmöjligheter (t.ex. 17 kap. 7 §). ska ingripa om ett försäkringsföretag har åsidosatt sina skyldigheter enligt försäkringsrörelselagen eller andra författningar som reglerar företagets verksamhet (18 kap. 1 §). som är tjänstepensionsföretag finns motsvarande bestämmelser i lagen (2019:742) om tjänstepensionsföretag (14 kap. 3 och 6 §§ och 15 kap. 1 §). tillsyn över försäkringsföretag och tjänstepensionsföretag kommer således även att omfatta att företagen följer EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar när den börjar tillämpas. kommer även att ha befogenhet att utreda och ingripa om ett försäkringsföretag eller ett tjänstepensionsföretag överträder den förordningen. som är pensionsstiftelser regleras i lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. (tryggandelagen). EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar är tillämplig på pensionsstiftelser som tryggar utfästelse om pension till minst 100 personer för vilka avsättningar har gjorts till stiftelsen (9 a § andra stycket tryggandelagen) och pensionsstiftelser som tryggar utfästelse om pension till färre än 100 personer för vilka avsättningar har gjorts till stiftelsen och som har valt att tillämpa vissa bestämmelser i tryggandelagen (9 a § tredje stycket samma lag). EU-förordningen är däremot inte tillämplig på pensionsstiftelser som tryggar utfästelser om pension till minst 16 personer (9 a § första stycket tryggandelagen), eftersom de är sådana tjänstepensionsinstitut som har valt att undanta från tillämpning av andra tjänstepensionsdirektivet (i enlighet med artikel 5 i direktivet). har finansiell tillsyn över samtliga pensionsstiftelser men tillsynens omfattning är beroende av pensionsstiftelsens storlek och om pensionsstiftelsen valt att tillämpa vissa bestämmelser i tryggandelagen (9 a och 34 §§ tryggandelagen). ingripandemöjligheter enligt tryggandelagen omfattar bl.a. att inspektionen kan meddela den berörda pensionsstiftelsen anmärkningar (35 § första stycket) och i vissa fall ska förelägga pensionsstiftelsen eller dess styrelse att vidta rättelse (35 § andra stycket). Vidare kan i vissa fall utse en särskild företrädare att sköta hela eller delar av driften av pensionsstiftelsen (35 § tredje stycket). För att även ska kunna utöva tillsyn, utreda och ingripa om en pensionsstiftelse gör sig skyldig till en överträdelse av EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar krävs att en sådan möjlighet införs i lagen. Tryggandelagen bör därför kompletteras på så sätt att tillsyn enligt den lagen även ska omfatta att EU-förordningen följs. Bestämmelsen bör formuleras så att hänvisningen till EU-förordningen är dynamisk, se avsnitt 8. Utländska försäkringsgivare och utländska tjänstepensionsinstitut har rätt att bedriva verksamhet i i enlighet med lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i . I lagen avses med EES-försäkringsgivare en utländsk försäkringsgivare vars hemland hör till Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och vars verksamhet inom EES står under finansiell tillsyn bara av den behöriga myndigheten i hemlandet. ska, i sam- arbete med den behöriga myndigheten i hemlandet, utöva tillsyn över att EES-försäkringsgivare eller utländska tjänstepensionsinstitut bedriver sin verksamhet i i enlighet med lagen om utländska försäkrings- givares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i och andra för- fattningar som reglerar deras näringsverksamhet (3 kap. 2 §). inspektionens tillsyns- och utredningsmöjligheter regleras i den lagen (se 3 kap.). bedöms således ha befogenhet att utöva tillsyn över att EES-försäkringsgivare och utländska tjänstepensionsinstitut följer EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar när den börjar kommer även att ha befogenhet att utreda och ingripa om EES-försäkringsgivare och utländska tjänstepensions- institut överträder EU-förordningen. Vilka institut som kan vara utvecklare av en pensionsprodukt definieras inte i EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar. pensionsprodukt definieras genom hänvisning till EU:s förordning om Med pensionsprodukt avses enligt EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar (artikel 2.8) en pensionsprodukt som enligt nationell rätt har som främsta syfte att ge investeraren en inkomst vid pensionering och som berättigar investeraren till vissa förmåner (artikel 2.2 e i EU:s förordning om Priip-produkter), eller en individuell pensionsprodukt för vilka ett finansiellt bidrag från arbetsgivaren krävs enligt nationell rätt och där arbetsgivaren eller arbetstagaren inte kan välja pensionsprodukt eller vem som tillhandahåller pensionsprodukten (artikel i EU:s förordning om Priip-produkter). I EU:s förordning om Priip-produkter anges att privata pensions- produkter och tjänstepensionsprodukter, som enligt nationell rätt erkänts ha som främsta syfte att ge investeraren en inkomst efter pensionering, bör undantas från den förordningens tillämpningsområde med hänsyn till produkternas särart och syfte (skäl 7). I svensk rätt motsvaras privata pensionsprodukter och tjänstepensions- produkter i EU:s förordning om Priip-produkter av det som benämns livförsäkringar med sparmoment. I sådan försäkring är syftet att premierna som betalas in förr eller senare ska betalas ut, med tillägg för eventuell Pensionsförsäkring används ofta som ett samlingsbegrepp för försäkringar som skyddar mot risken att den försäkrade efter en viss tidpunkt inte har en viss inkomst och normalt även försäkringar som omfattar skydd mot att efterlevande drabbas ekonomiskt av den Skatterättsligt är en försäkring i stället att anse som en pensionsförsäkring om den uppfyller de särskilda villkor som anges i 58 kap. 4–16 b §§ inkomstskattelagen (1999:1229). ringar är skatterättsligt kapitalförsäkringar. civilrättsligt enligt försäkringsavtalslagen (2005:104) bl.a. individuell livförsäkring (1 kap. 2 §). I den lagen görs även en indelning i grupp- personförsäkring och kollektivavtalsgrundad personförsäkring. rätt motsvaras således utvecklare av pensionsprodukter av försäkrings- företag eller tjänstepensionsföretag. anges ovan, att ha befogenhet att med stöd av bestämmelser i de lagar som reglerar de berörda verksamheterna kunna utöva tillsyn över att försäkringsföretag och tjänstepensionsföretag följer EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar när den börjar tillämpas. inspektionen kommer även att kunna utreda om huruvida dessa har gjort sig skyldiga till en överträdelse av EU-förordningen och i så fall kunna ingripa. Ett sparinstitut för paneuropeiska privata pensionsprodukter (PEPP- produkter) är ett sådant finansiellt företag som auktoriserats eller registrerats enligt unionsrätt och som är av det slag som anges i artikel 6 i EU:s förordning om PEPP-produkter. , försäkringsföretag med viss slags verksamhet, tjänstepensionsinstitut, värdepappersföretag med viss slags verksamhet, investeringsbolag eller förvaltningsbolag och EU-baserade förvaltare av alternativa investeringsfonder (EU-baserade AIF-förvaltare) kan vara sparinstitut (se artikel 6.1). I svensk lagstiftning finns inga investeringsbolag, dvs. associationsrättsliga fonder med rörligt aktiekapital. Med EU-baserade AIF-förvaltare avses enligt AIFM-direktivet en AIF-förvaltare som har sitt säte i en medlemsstat (se skäl 4 i det direktivet). Det bör även noteras att EU:s förordning om PEPP-produkter ännu inte har börjat tillämpas eftersom den ska börja tillämpas först 12 månader efter offentliggörandet av vissa delegerade akter (artikel 74) och de delegerade akterna ännu inte har offentliggjorts. Som konstateras ovan kommer att ha befogenhet att med stöd av nuvarande bestämmelser i de lagar som reglerar försäkringsföretags och tjänstepensionsinstituts verksamhet att kunna utöva tillsyn över att försäkringsföretag och tjänstepensionsinstitut följer EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar när den börjar tillämpas. kommer även att kunna utreda om huruvida dessa har gjort sig skyldiga till en överträdelse av EU-förordningen och i så fall kunna ingripa. Detsamma gäller för värdepappersinstituts, fondbolags och AIF-förvaltares verksamhet, se nedan. För försäkringsförmedlare och försäkringsföretag som tillhandahåller försäkringsrådgivning med avseende på försäkringsbaserade investeringsprodukter finns bestämmelser i lagen (2018:1219) om försäkringsdistribution som innebär att har tillsyn över den verksamheten. Tillsynen omfattar att verksamheten drivs enligt den lagen och andra författningar som reglerar försäkringsdistributörens verksamhet (8 kap. 3 §). Detta inbegriper EU-förordningar (samma prop.). får genomföra en undersökning hos försäkringsdistributören om den anser det nödvändigt (8 kap. 5 §). ska även ingripa om en försäkringsdistributör har åsidosatt sina skyldigheter enligt lagen om försäkringsdistribution eller annan författning som reglerar försäkringsdistributörens verksamhet (9 kap. 1 §). kommer således ha befogenhet att med stöd av lagen om försäkringsdistribution utöva tillsyn över att en försäkringsdistributör följer EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar när den börjar tillämpas. kommer även att kunna utreda om huruvida en försäkringsdistributör har gjort sig skyldig till en överträdelse av EU- förordningen och i så fall kunna ingripa. bedöms därmed komma att ha möjlighet att övervaka att aktörer på försäkringsområdet uppfyller kraven i EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar. kommer även ha de tillsyns- och utredningsbefogenheter som krävs. EU-förordningen motiverar därmed, förutom den ändring i tryggandelagen som föreslås ovan, inte någon ytterligare lagstiftningsåtgärd i denna del. Behörig myndighet, tillsyn och utredningsbefogenheter på fondområdet Enligt lagen om värdepappersfonder är behörig myndighet och utövar tillsyn över fondbolag, förvaltningsbolag, fondföretag samt förvaringsinstitut (10 kap. 1 § första stycket). och omfattar tillsynen att verksamheten drivs enligt den lagen, andra författningar som reglerar företagets verksamhet, fondbestämmelserna, företagets bolagsordning, stadgar eller reglemente och interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar företagets verksamhet (10 kap. 1 § andra stycket). Även tillsynen över förvaltningsbolag och fondföretag (dvs. utländska motsvarigheter till fondbolag och värdepappersfonder som hör hemma i andra länder inom EES) samt förvaringsinstitut som driver verksamhet från omfattar att företaget följer de lagar och andra författningar som gäller för företagets verksamhet i (10 kap. 1 § tredje stycket). tillsyn omfattar således enligt gällande rätt att verksamheten drivs inte bara enligt lagen om värdepappersfonder utan också enligt andra författningar som reglerar företagets verksamhet. Detta inbegriper EU- förordningar såsom EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar (jfr prop. 2012/13:155 s. 383). Enligt samma lag har en rad tillsyns- och utredningsmöjligheter (se 10–12 kap.). Enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder är behörig myndighet och utövar tillsyn över AIF-förvaltare som har tillstånd eller är registrerade och över förvaringsinstitut (13 kap. 1 §). Detta inbegriper bl.a. förvaltare av riskkapitalfonder och fonder för socialt företagande (se avsnitt 4.3). För svenska AIF-förvaltare och omfattar tillsynen att verksamheten drivs enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder, andra författningar som reglerar företagets verksamhet, fondbestämmelserna, bolagsordningen eller motsvarande regelverk för en alternativ investeringsfond, företagets bolagsordning, stadgar eller reglemente och interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar företagets verksamhet (13 kap. 1 § andra stycket samma lag). För AIF-förvaltare och förvaringsinstitut som driver verksamhet från filial i eller marknadsför eller förvaltar alternativa investeringsfonder i omfattar tillsynen att företaget följer de lagar och andra författningar som gäller för företagets verksamhet i samt, när en specialfond förvaltas, även det som anges i fondbestämmelserna (13 kap. 1 § tredje stycket lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder). tillsyn omfattar således enligt gällande rätt att verksamheten drivs inte bara enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder utan också enligt andra författningar som reglerar företagets verksamhet. Detta inbegriper EU-förordningar (samma prop.). tillsyn över de aktörer som omfattas av lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder omfattar således även att EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar följs när den börjar tillämpas. Enligt samma lag har en rad tillsyns- och utredningsbefogenheter (se 13 och 14 kap.). Mot denna bakgrund har möjlighet att övervaka att de aktörer som omfattas av lagen om värdepappersfonder och lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder uppfyller kraven i EU:s för- ordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar. har även de tillsyns- och utredningsbefogenheter som krävs. EU-förordningen motiverar därmed inte någon lagstiftningsåtgärd i denna del. Behörig myndighet, tillsyn och utredningsbefogenheter enligt lagen om värdepappersmarknaden För att driva värdepappersrörelse i form av portföljförvaltning eller investeringsrådgivning krävs enligt lagen om värdepappersmarknaden tillstånd från (2 kap. 1 § 4 och 5). har enligt samma lag tillsynen över värdepappersinstitut (23 kap. 1 §). avses ett värdepappersbolag, ett svenskt kreditinstitut som har fått tillstånd att driva värdepappersrörelse eller ett utländskt företag som driver värdepappersrörelse från filial i eller genom att använda anknutna ombud etablerade i (1 kap. 4 b §). För omfattar tillsynen att rörelsen drivs enligt lagen om värdepappersmarknaden, andra författningar som reglerar företagets verksamhet, företagets bolagsordning, stadgar eller reglemente och interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar företagets verksamhet. (23 kap. 1 § andra stycket). För ett utländskt företag som driver värdepappersrörelse omfattar tillsynen att företaget följer de lagar och andra författningar som gäller för företagets verksamhet i (23 kap. 1 § tredje stycket). tillsyn omfattar således enligt gällande rätt att verksamheten drivs inte bara enligt lagen om värdepappersmarknaden utan också enligt andra författningar som reglerar företagets verksamhet. Detta inbegriper EU-förordningar (se prop. 2006/07:115 s. 628). tillsyn över de aktörer som omfattas av lagen om värdepappersmarknaden omfattar således även att EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar följs när den börjar tillämpas. Enligt samma lag har en rad tillsyns- och utredningsbefogenheter (se 22–26 kap.). Mot denna bakgrund har möjlighet att övervaka att aktörer som har tillstånd att driva värdepappersrörelse t.ex. i form av investeringsrådgivning och portföljförvaltning uppfyller kraven i EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar. har även de tillsyns- och utredningsbefogenheter som krävs. EU- förordningen motiverar därmed inte någon lagstiftningsåtgärd i denna del. Enligt EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar ska finansmarknadsaktörer och finansiella rådgivare säkerställa att deras marknadsföringsmaterial inte motsäger den information som lämnas i enlighet med förordningen (artikel 13.1). Som redovisas ovan är behörig myndighet i enligt den sektorslagstiftning som anges i förordningen (se artikel 14). har därmed tillsyn över att förordningen följs. efterfrågar ett utvecklat resonemang kring gränsdragningen mellan och tillsynsansvar. Det kan noteras att i har ingripandemöjligheter när det gäller marknadsföring enligt marknadsföringslagen (2008:486). Lagen tillämpas bl.a. då näringsidkare marknadsför eller 2020/21:66 själva efterfrågar produkter i sin näringsverksamhet (2 § 1 marknadsföringslagen). kan utfärda förelägganden och även väcka talan om förbud, ålägganden eller marknadsstörningsavgift vid överträdelser av lagen (28, 47 och 48 §§ marknadsföringslagen). Som nämns ovan är det som har tillsyn över att EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar följs. Det är inte uteslutet att de upplysningar som ska lämnas enligt förordningen kan förekomma i sammanhang som kan utgöra marknadsföring i marknadsföringslagens mening och som därmed kan komma i fråga för ingripande från . Att det är som har tillsynsansvar över att EU-förordningen följs och kan ingripa vid överträdelser av denna hindrar i sig inte att ingripa om det finns förutsättningar för det. EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar motiverar därför inte någon lagstiftningsåtgärd i denna del. Regeringens förslag: Företag som står under tillsyn enligt lagen om värdepappersfonder och lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder ska betala årliga avgifter för att bekosta verksamhet enligt EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar. Regeringens bedömning: Det behövs inte några ytterligare lagstiftningsåtgärder avseende avgifter till . Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna tillstyrker förslaget och bedömningen eller har inget att invända mot dem. Skälen för regeringens förslag och bedömning EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar och avgifter för att bekosta verksamhet EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar medför krav på vissa finansmarknadsaktörer och finansiella rådgivare att lämna vissa hållbarhetsrelaterade upplysningar (se avsnitt 4). Medlemsstaterna ska säkerställa att de behöriga myndigheterna som utsetts i enlighet med sektorsspecifik lagstiftning övervakar att finansmarknadsaktörer och finansiella rådgivare följer förordningen (artikel 14). I är det som är den myndighet som ska övervaka att förordningen följs (se avsnitt 7.1). EU:s förordning om hållbarhetsrelaterade upplysningar innehåller inte några bestämmelser som medför att kommer att behöva pröva ansökningar, anmälningar eller underrättelser enligt förordningen. Däremot bör kunna ta ut årliga avgifter. Avgifter till på fondområdet Enligt lagen om värdepappersfonder ska fondbolag samt förvaltningsbolag och fondföretag betala en årlig avgift för verksamhet enligt den lagen och och rådets förordning (EU) 2017/1131 av om penningmarknadsfonder (EU:s förordning om penningmarknadsfonder), samt för verksamhet enligt lagen (2014:484) om en databas för övervakning av och tillsyn över finansmarknaderna (10 kap. 11 § första stycket). får även ta ut avgifter för prövning av ansökningar, anmälningar och underrättelser enligt lagen om värdepappersfonder och EU:s förordning om penningmarknadsfonder (10 kap. 11 § andra stycket).