prop · H703195 · 2020-09-08 00:00:00 — Det innebär att de ekonomiska föreningar som får fortsätta att driva sin verksamhet har att tillämpa den upphävda lagen om inlåningsverksamhet och att dessa ekonomiska föreningar får fortsätta att ta emot återbetalningspliktiga medel från allmänheten och ska informera fordringsägarna om att medlen inte omfattas av insättningsgarantin (3 och 8 §§ lagen om inlåningsverksamhet). Föreningarna ska ha ett visst eget bundet kapital, deras ägare och ledningar får inte i väsentlig utsträckning ha åsidosatt skyldigheter i näringsverksamhet eller i andra ekonomiska angelägenheter eller ha gjort sig skyldiga till allvarlig brottslighet (5 och 6 §§ samma lag). Föreningarna är också underställda kraven på revision och årliga kontroll (11 och 14 §§ samma lag). mot en förening som åsidosätter sina skyldigheter enligt den upphävda Prop. 2019/20:195 lagen (15–20 §§ samma lag). Bestämmelser om ingripande mot ett företag som driver inlåningsverksamhet i strid mot bestämmelserna om krav på tillstånd för bank- eller finansieringsrörelse finns i lagen om bank- och finansieringsrörelse (15 kap. 18 §). Förslaget föranleder motsvarande övergångsbestämmelser till förslagen till ändringar i , lagen om skuldebrev, lagen angående vissa utfästelser om gåva, sjömanslagen, konkurslagen, lagen om utländska filialer m.m., årsredovisningslagen, inkomstskattelagen, lagen om bank- och finansieringsrörelse, lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter, marknadsföringslagen, offentlighets- och sekretesslagen, lagen om identifiering av rapporteringspliktiga konton med anledning av och penningtvättslagen. Regeringens bedömning: Förslagen har inga offentligfinansiella effekter. Förslagen medför att inlåningsverksamhet inte längre får drivas med stöd av lagen om inlåningsverksamhet. Företag som vill fortsätta att driva inlåningsverksamhet får i stället ansöka om tillstånd att driva bank- eller finansieringsrörelse. Vissa kooperativa företag får emellertid fortsätta driva sin inlåningsverksamhet. Konkurrensen mellan företagen på inlåningsmarknaden minskar i begränsad utsträckning. Genom förslagen stärks konsumentskyddet på inlåningsmarknaden. Förslagen medför inga merkostnader för eller de allmänna förvaltningsdomstolarna. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser – t.ex. , Förvaltningsrätten i , Kammarrätten i , och – tillstyrker bedömningen eller har inget att invända mot den. efterlyser en konsekvensanalys av de administrativa kostnaderna för att ansöka om tillstånd för bank- eller finansieringsrörelse. , , och framhåller att förslagen påverkar konkurrensen och utbudet av tjänster på inlåningsmarknaden negativt. anser att det är oklart hur inlåningsverksamhet som drivs vid sidan av traditionell bank- och finansieringsrörelse förhåller sig till unionsrätten. Skälen för regeringens bedömning Förslagen leder inte till någon ökad arbetsbelastning för och har inga offentligfinansiella effekter. har ett 35-tal företag registrerat sin inlåningsverksamhet hos . Inlåningsverksamhet kan drivas på kommersiella eller kooperativa grunder. En femtedel av inlåningsföretagen driver inlåningsverksamhet på kommersiella grunder (aktiebolag). Dessa företag driver inlåningsverksamhet som riktar sig till insättare av olika slag, framför allt konsumenter. Det får uppskattas att den samlade inlåningen från allmänheten i dessa företag understiger . Förslagen medför att inlåningsverksamhet inte längre får drivas med stöd av lagen om inlåningsverksamhet. Företag som vill fortsätta att driva inlåningsverksamhet får i stället ansöka om tillstånd att driva bank- eller finansieringsrörelse. efterlyser en konsekvensanalys av de administrativa kostnaderna för att ansöka om tillstånd för bank- eller finansieringsrörelse. Ett företag som ansöker om ett sådant tillstånd ska uppfylla vissa krav (3 kap. lagen om bank- och finansieringsrörelse) och ansökningsavgiften är (4 § och bilagan till förordningen [2001:911] om avgifter för prövning av ärenden hos ). Det går inte att beräkna de administrativa kostnaderna för att ansöka om tillstånd för bank- eller finansieringsrörelse, eftersom förutsättningarna varierar från fall till fall. Fyra femtedelar av inlåningsföretagen driver inlåningsverksamhet på kooperativa grunder (ekonomiska föreningar). Dessa inlåningsföretag behandlas i avsnitt 6. Förslagen innebär att de inlåningsföretag som driver inlåningsverksamhet på kooperativa grunder får fortsätta att driva sin verksamhet. Förslagen medför att inlåningsverksamhet inte längre får drivas med stöd av lagen om inlåningsverksamhet. Företag som vill fortsätta att driva inlåningsverksamhet får i stället ansöka om tillstånd att driva bank- eller finansieringsrörelse. Inlåningsföretagen står tillsammans för mindre än en procent av den samlade inlåningen från allmänheten i . Det ska ställas mot behovet av ett stärkt konsumentskydd på inlåningsmarknaden. och inlåningsföretag verkar under olika förutsättningar. De höga kraven på eget kapital och organisation som ställs på kreditinstitut och den löpande tillsynen över instituten minskar risken för att ett sådant institut ska hamna i ekonomiska svårigheter, t.ex. försättas i konkurs. Inlåningsföretag omfattas inte av motsvarande krav eller tillsyn och risken för att ett sådant företag ska hamna i ekonomiska svårigheter får av det skälet bedömas vara större än för ett kreditinstitut. Till skillnad från insättningar i kreditinstitut, omfattas insättningar i inlåningsföretag inte av insättningsgarantin. Sammantaget innebär detta att risken för en konsument är större vid insättning i ett inlåningsföretag än i ett kreditinstitut som skyddet för att få tillbaka förlorade insättningen är betydligt sämre. och framhåller att förslagen påverkar konkurrensen och utbudet av tjänster på inlåningsmarknaden negativt. Lagen om inlåningsverksamhet – som trädde i kraft – syftar till att öka konkurrensen på inlåningsmarknaden. Den svenska banksektorn är stor i förhållande till ekonomi. Ett 150-tal (svenska och utländska) kreditinstitut – banker (bankaktiebolag, medlemsbarker och sparbanker) samt kreditmarknadsföretag (kreditmarknadsbolag och kreditmarknadsföreningar) – driver verksamhet i . Vid sidan av kreditinstituten har 35 inlåningsföretag registrerat sin inlåningsverksamhet hos . Av dessa inlåningsföretag driver en femtedel (aktiebolag) inlåningsverksamhet på kommersiella grunder medan fyra femtedelar (ekonomiska föreningar) driver inlåningsverksamhet på kooperativa grunder, i allt väsentligt inom bostads- och konsumentkooperationen. Det innebär att lagen om inlåningsverksamhet, som har tillämpats , har ökat konkurrensen mellan företagen – och utbudet av tjänster – på inlåningsmarknaden i begränsad utsträckning. Förslagen träffar ett begränsat antal inlåningsföretag. Sammanfattningsvis innebär förslagen att konkurrensen mellan före- tagen på inlåningsmarknaden – och utbudet av tjänster på den marknaden –minskar i begränsad utsträckning. I det avseendet ska framhållas att det på kreditinstitut ställs höga krav på eget kapital och organisation samt tillsyn. Motsvarande krav eller tillsyn gäller inte för inlåningsföretag. Det bidrar till att inlåningsföretag kan tillhandahålla hög ränta på insättningar, som inte omfattas av insättningsgarantin. Det kan ifrågasättas om en sådan ordning skapar förutsättningar för en sund konkurrens mellan företagen på inlåningsmarknaden. Förslagens effekter på konkurrensen mellan företagen på inlåningsmarknaden ska ställas mot behovet av ett stärkt konsumentskydd. och inlåningsföretag verkar under olika förutsättningar. De höga kraven på eget kapital och organisation som ställs på kreditinstitut och den löpande tillsynen över instituten minskar risken för att ett sådant institut ska hamna i ekonomiska svårigheter, t.ex. försättas i konkurs. Inlåningsföretag omfattas inte av motsvarande krav eller tillsyn och risken för att ett sådant företag ska hamna i ekonomiska svårigheter får av det skälet bedömas vara större än för ett kreditinstitut. Till skillnad från insättningar i kreditinstitut, omfattas insättningar i inlåningsföretag inte av insättningsgarantin. Genom förslaget stärks konsumentskyddet på inlåningsmarknaden. 2019/20:195 Effekter för myndigheter och domstolar Förslagen leder inte till någon ökad arbetsbelastning för och medför heller inga merkostnader för eller de allmänna förvaltningsdomstolarna. Det får förutsättas att informerar inlåningsföretag och insättare i inlåningsföretagen om den nya ordningen. anser att det är oklart hur inlåningsverksamhet som drivs vid sidan av traditionell bank- och finansieringsrörelse förhåller sig till unionsrätten. Enligt kapitaltäckningsdirektivet får företag som inte är kreditinstitut driva inlåningsverksamhet, om verksamheten är underkastad regler och övervakning till skydd för insättare och investerare (artikel 9.2). Medlemsstaterna ska underrätta Europeiska kommissionen och Europeiska bankmyndigheten om sådan lagstiftning (artikel 9.3 i kapitaltäckningsdirektivet, i lydelsen enligt och rådets direktiv (EU) 2019/878 av ). Lagen om inlåningsverksamhet anses stå i överensstämmelse med unionsrätten (se t.ex. prop. 2002/03:139 avsnitt 12.2.1). Därmed bedöms också förslagen i denna proposition stå i överensstämmelse med unionsrätten. 8.1Förslaget till lag om upphävande av lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet Härigenom föreskrivs att lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet ska upphöra att gälla. Övervägandena finns i avsnitt 4. I lagen föreskrivs att lagen om inlåningsverksamhet upphör att gälla. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Den upphävda lagen gäller dock fortfarande för a)ekonomiska föreningar som före ikraftträdandet var registrerade enligt den lagen och som inom ramen för en icke-finansiell verksamhet driver inlåningsverksamhet som riktar sig till medlemmar och som bidrar till finansieringen av föreningens verksamhet, och b)ekonomiska föreningar som avses i punkt 2 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (2020:000) om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Den upphävda lagen gäller till utgången av 2021 för övriga ekonomiska Prop. 2019/20:195 föreningar och aktiebolag som före ikraftträdandet var registrerade enligt den Om ett sådant företag före utgången av 2021 har gett in en ansökan om tillstånd för bank- eller finansieringsrörelse till , gäller dock den upphävda lagen för det företaget till dess att ansökan har prövats slutligt. Övervägandena finns i avsnitt 6. Av punkt 1 följer att lagen om inlåningsverksamhet upphör att gälla vid utgången av 2020. Enligt punkt 2 a får vissa ekonomiska föreningar som driver inlånings- verksamhet fortsätta att driva verksamheten. Bestämmelsen gäller ekonomiska föreningar som före ikraftträdandet var registrerade enligt lagen och som inom ramen för en icke-finansiell verksamhet driver inlåningsverksamhet som riktar sig till medlemmar och som bidrar till finansieringen av föreningens verksamhet, dvs. medlemsfinansiering förser verksamheten med rörelsekapital. Bestämmelsen omfattar kooperativ verksamhet i vilken medlems- finansiering sker genom att den ekonomiska föreningen driver inlånings- För att verksamheten ska få drivas vidare med stöd av denna bestämmelse krävs att den kooperativa verksamheten är icke-finansiell verksamhet, vilket innebär att kärnverksamheten i en sådan förening ska vara traditionell kooperativ verksamhet – t.ex. konsument- och bostadskooperativ verksamhet – och inte får omfattas av rörelselag- stiftning på finansmarknadsområdet, t.ex. lagen (1996:1006) om valuta- växling och annan finansiell verksamhet. inom ramen för en finansiell verksamhet får alltså inte drivas vidare med stöd av denna bestämmelse. För att verksamheten ska få drivas vidare med stöd av denna bestämmel- se krävs att inlåningsverksamheten är integrerad i den ekonomiska Med detta avses att inlåningsverksamheten ska vara underordnad den icke-finansiella kärnverksamheten i en och samma Inlåningsverksamhet som organiseras som en särskild juridisk person omfattas alltså inte av bestämmelsen. En ekonomisk förening kan, vid sidan av vad som är ekonomisk verksamhet enligt 1 kap. 4 § lagen (2018:672) om ekonomiska föreningar, till viss del utöva också annan form av verksamhet. gångsbestämmelsen innebär inte något krav på att inlåningsverksamheten uteslutande ska rikta sig till medlemmarna. Enligt punkt 2 b får spar- och låneföreningar, dvs. eningar som undantas från tillståndsplikt för finansieringsrörelse, fortsätta att driva icke tillståndspliktig finansieringsrörelse, se författnings- kommentaren till punkt 2 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse (avsnitt 8.10). Enligt punkt 3 får övriga ekonomiska föreningar och aktiebolag fortsätta att driva inlåningsverksamhet för att kunna ansöka om tillstånd att driva bank- eller finansieringsrörelse. Övergångsbestämmelserna innebär att de företag som får fortsätta att driva inlåningsverksamhet enligt punkt 2 och 3 också i fortsättningen ska tillämpa och uppfylla kraven i den upphävda lagen och ska kontrollera att företagen uppfyller dessa krav. 2019/20:195 8.2 Förslaget till lag om ändring i 8 § Pengar som en omyndig efter det att han eller hon har fyllt själv har satt in hos en bank får betalas ut till den omyndige. Banken får inte utan den omyndiges samtycke betala ut pengarna till förmyndaren. Om förmyndaren har fått överförmyndarens tillstånd att omhänderta pengar som avses i första stycket och visat upp bevis på det, får banken betala ut pengarna till förmyndaren men inte till den omyndige. Första och andra styckena gäller också pengar som har satts in hos ett kreditmarknadsföretag och ett utländskt företag som driver bankrörelse eller finansieringsrörelse från en filial i . I paragrafen finns bestämmelser om utbetalning av medel till omyndig i vissa fall. Ändringen i tredje stycket innebär att hänvisningarna till lagen om inlåningsverksamhet tas bort och är en följd av att den lagen upphävs. 10 a § En bank är skyldig att på begäran lämna överförmyndaren de uppgifter som behövs för överförmyndarens tillsynsverksamhet. Första stycket gäller också kreditmarknadsföretag, värdepappersbolag, svenska värdepapperscentraler, kontoförande institut, fondbolag, , förvaringsinstitut och utländska företag som driver motsvarande verksamhet från en filial i . I paragrafen finns bestämmelser om skyldighet att lämna vissa uppgifter till överförmyndaren i vissa fall. Ändringen i andra stycket innebär att hänvisningen till lagen om inlåningsverksamhet tas bort och är en följd av att den lagen upphävs. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller dock fortfarande för aktiebolag och ekonomiska föreningar som omfattas av punkt 2 och 3 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (2020:000) om upphävande av lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet och insättningar i sådana företag. I punkt 1 anges när lagen träder i kraft. I punkt 2 anges den övergångsreglering som följer av att lagen om inlåningsverksamhet fortfarande gäller i viss utsträckning, se författningskommentaren till ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen om upphävande av lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet (avsnitt 8.1). Övergångsregleringen innebär att bestämmelserna i deras äldre lydelse gäller för inlåningsföretag som får fortsätta att driva sin verksamhet. Förslaget till lag om ändring i lagen (1936:81) 4 § Utges i större antal obligationer eller andra skuldebrev som uppenbarligen är avsedda för den allmänna rörelsen, fullgörs betalningen i gäldenärens affärslokal, om inget annat förbehåll har träffats. Detsamma gäller i fråga om insättningsbevis som utfärdats av bank eller kreditmarknadsföretag. Paragrafen innehåller bestämmelser om var betalningen ska vara fullgjord i vissa fall. Ändringen i andra stycket innebär att hänvisningen till lagen om inlåningsverksamhet tas bort och är en följd av att den lagen upphävs. Övriga ändringar i paragrafen är språkliga. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller dock fortfarande för insättningsbevis som utfärdats av aktiebolag och ekonomiska föreningar som omfattas av punkt 2 och 3 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (2020:000) om upphävande av lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet. I punkt 1 anges när lagen träder i kraft. I punkt 2 anges den övergångsreglering som följer av att lagen om inlåningsverksamhet fortfarande gäller i viss utsträckning, se författningskommentaren till ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen om upphävande av lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet (avsnitt 8.1). Övergångsregleringen innebär att bestämmelserna i deras äldre lydelse gäller för inlåningsföretag som får fortsätta att driva sin verksamhet. 8.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1936:83) angående vissa utfästelser om gåva 4 § Har någon såsom gåva åt någon annan överlämnat pengar eller annan lös egendom till bank eller kreditmarknadsföretag utan att förbehålla sig rätt att förfoga över pengarna eller egendomen, ska gåvan anses fullbordad när banken eller företaget har tagit emot den för gåvotagarens räkning. Gåvan ska anses fullbordad även om givaren har behållit ett sådant bevis som avses i 3 § och som utfärdats av banken eller företaget. Detta ska tillämpas på motsvarande sätt om givaren för gåvotagarens räkning låtit överföra medel som givaren hade innestående i banken eller företaget. Paragrafen innehåller bestämmelser om fullbordande av gåva i vissa fall. Ändringen i första stycket innebär att hänvisningen till lagen om inlån- ingsverksamhet tas bort och är en följd av att den lagen upphävs. Övriga ändringar i paragrafen är språkliga. 2019/20:195 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller dock fortfarande för insättningar i aktiebolag och ekonomiska föreningar som omfattas av punkt 2 och 3 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (2020:000) om upphävande av lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet. I punkt 1 anges när lagen träder i kraft. I punkt 2 anges den övergångsreglering som följer av att lagen om inlåningsverksamhet fortfarande gäller i viss utsträckning, se författningskommentaren till ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen om upphävande av lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet (avsnitt 8.1). Övergångsregleringen innebär att bestämmelserna i deras äldre lydelse gäller för inlåningsföretag som får fortsätta att driva sin verksamhet. 8.5Förslaget till lag om ändring i sjömanslagen (1973:282) 56 § En lön ska på begäran av sjömannen helt eller delvis 1.betalas ut till en bestämd person här i landet, eller 2.för sjömannens räkning sättas in i bank eller kreditmarknadsföretag. Om det belopp som betalas ut eller sätts in endast utgör en del av lönen får avdrag göras i beloppet bara om 1.sjömannen lämnat sitt samtycke, eller 2.den resterande delen av lönen inte räcker till betalning av sådana belopp som sjömannen enligt lag eller annan författning är skyldig att betala eller till kvittning, om sådan får göras enligt lagen (1970:215) om arbetsgivares kvittningsrätt. I paragrafen finns bestämmelser om utbetalning av lön. Ändringen i första stycket innebär att hänvisningen till lagen om inlån- ingsverksamhet tas bort och är en följd av att den lagen upphävs. I paragrafen görs även en språklig ändring. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller dock fortfarande för insättningar i aktiebolag och ekonomiska föreningar som avses i punkt 2 och 3 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (2020:000) om upphävande av lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet. I punkt 1 anges när lagen träder i kraft. I punkt 2 anges den övergångsreglering som följer av att lagen om inlåningsverksamhet fortfarande gäller i viss utsträckning, se författningskommentaren till ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen om upphävande av lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet (avsnitt 8.1). Övergångsregleringen innebär att bestämmelserna i deras äldre lydelse gäller för inlåningsföretag som får fortsätta att driva sin verksamhet. Förslaget till lag om ändring i konkurslagen 13 § Förvaltaren ska upprätta en bouppteckning. I denna ska boets tillgångar tas upp till noggrant uppskattade värden. Bouppteckningen ska vidare innehålla uppgift om varje borgenärs namn och postadress. Om det finns anledning, ska bouppteckningen också innehålla uppgift om egendom som inte ingår i boet på grund av att den finns utomlands. Om gäldenären har uppgett att sådan egendom saknas, ska bouppteckningen innehålla uppgift om detta. I den utsträckning det behövs ska bouppteckningen också innehålla en förteckning över dels räkenskapsmaterial, dels andra handlingar som rör boet. Bouppteckningen ska av förvaltaren ges in till rätten och tillsynsmyndigheten och senast före edgångssammanträdet. Har en av gäldenären underskriven bouppteckning förut getts in till rätten, behöver någon ny bouppteckning inte upprättas, om förvaltaren anser att denna är tillförlitlig. I så fall ska förvaltaren anmäla det till rätten och tillsynsmyndigheten. Om bevakningsförfarande ska äga rum och någon bouppteckning ännu inte har getts in till rätten, ska förvaltaren och senast från beslutet om bevakningsförfarandet skicka en förteckning över borgenärerna med uppgift om varje borgenärs postadress till rätten och tillsynsmyndigheten. I konkurs hos en bank eller ett kreditmarknadsföretag ska till bouppteckningen eller borgenärsförteckningen bifogas uppgift om insättningsborgenärerna och deras fordringsbelopp med upplupen ränta. Detsamma gäller i ett värdepappersbolags konkurs om bolaget har tillstånd att ta emot insättningar på konto. I ett livförsäkringsbolags eller ett tjänstepensionsföretags konkurs ska på motsvarande sätt bifogas uppgift om försäkringstagarna och deras fordringar. I paragrafen finns bestämmelser om bouppteckning. Ändringen i sjätte stycket innebär att hänvisningen till lagen om inlåningsverksamhet tas bort och är en följd av att den lagen upphävs. 5 § En borgenär som till säkerhet för sin fordran har panträtt i fast eller lös egendom behöver inte bevaka fordringen för att få rätt till betalning ur den pantsatta egendomen. En borgenär som har en fordran hos en bank eller ett kreditmarknadsföretag på grund av en insättning på räkning behöver inte bevaka sin fordran i ett sådant instituts konkurs, om uppgift om fordringen har lämnats enligt 7 kap. 13 § sjätte stycket. Detsamma gäller beträffande värdepappersbolag som har tillstånd att ta emot insättningar på konto. En försäkringstagare behöver inte bevaka sin fordran i ett livförsäkringsbolags eller ett tjänstepensionsföretags konkurs, om uppgift om fordringen lämnats enligt det angivna lagrummet. I paragrafen finns bestämmelser om befrielse från bevakning av viss fordran i konkurs. Ändringen i andra stycket innebär att hänvisningen till lagen om inlåningsverksamhet tas bort och är en följd av att den lagen upphävs. 2019/20:195 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller dock fortfarande för aktiebolag och ekonomiska föreningar som omfattas av punkt 2 och 3 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (2020:000) om upphävande av lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet och insättningar i sådana företag. I punkt 1 anges när lagen träder i kraft. I punkt 2 anges den övergångsreglering som följer av att lagen om inlåningsverksamhet fortfarande gäller i viss utsträckning, se författningskommentaren till ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen om upphävande av lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet (avsnitt 8.1). Övergångsregleringen innebär att bestämmelserna i deras äldre lydelse gäller för inlåningsföretag som får fortsätta att driva sin verksamhet. 8.7Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m.