prop · H80351 · 2020-11-19 00:00:00 — Bestämmelsen ger också utrymme för användning av digitala tjänster för att inleda ett ärende (prop. 2016/17:180 s. 305). Av 24 § förvaltningslagen följer att en myndighet ska ge en part tillfälle att lämna uppgifter muntligt, om det inte framstår som obehövligt. I 27 § samma lag föreskrivs att en myndighet som får uppgifter på något annat sätt än genom en handling ska dokumentera dem, om de kan ha betydelse för ett beslut i ärendet. Enligt 2 kap. 3 § första stycket tryckfrihetsförordningen förstås med handling en framställning i skrift eller bild samt upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på något annat sätt uppfattas endast med tekniskt hjälpmedel. Av förarbetena till konkurrenslag framgår att begreppet handling i lagen ska ha samma innebörd som i 2 kap. tryckfrihetsförordningen (prop. 1992/93:56 s. 107). Den saken berördes inte då den aktuella bestämmelsen fördes över till konkurrenslag. I samband med vissa lagändringar uttalade regeringen att den rätt som har att granska handlingar avser såväl handlingar i sedvanlig fysisk form som handlingar som företaget håller lagrade i digital form och som kan läsas med tekniska hjälpmedel (prop. 2013/14:135 s. 23). 15.8.3 En reglering om formkrav behöver inte införas Regeringens bedömning: Det behövs inte någon lagstiftningsåtgärd med anledning av att formen för en förklaring inom ramen för eftergiftsprogrammet inte ska ha betydelse för frågor om partsinsyn och bevisning. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens (s. 243). Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt om promemorians Skälen för regeringens bedömning: Mot bakgrund av redovisade bestämmelser i förvaltningslagen och förarbetsuttalanden kring handlings- begreppet i konkurrenslagen görs bedömningen att de bestämmelser som föreslås för att genomföra artikel 31.3–6 i direktivet inte kommer att påverkas av i vilken form som förklaringar inom ramen för Prop. 2020/21:51 eftergiftsprogrammet lämnas till . bestämmelse om detta behövs därför inte. 15.9Tillåtlighet av bevis inför nationella konkurrensmyndigheter 15.9.1Artikel 32 om tillåtligheten av bevis Enligt artikel 32 i direktivet ska medlemsstaterna säkerställa att de typer av bevis som tillåts vid en nationell konkurrensmyndighet omfattar handlingar, muntliga förklaringar, elektroniska meddelanden, inspelningar och alla övriga föremål som innehåller information, oberoende av vilken form den tar och på vilket medium informationen lagras. I konkurrenslagen är inte uttryckligen reglerat vilka typer av bevis som ska få användas vid tillämpning av lagen. Det kan dock konstateras att handlingar, i den vida mening som avses i tryckfrihetsförordningen, kan begäras in av , ytterst vid vite (5 kap. 1 § första stycket 1)och får kopieras vid en platsundersökning (5 kap. 6 § första stycket 2). Verket får också vid en platsundersökning begära muntliga förklaringar direkt på platsen (5 kap. 6 § första stycket 3). får vidare ålägga den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken att inställa sig för förhör (5 kap. 1 § första stycket 2). Syftet med dessa bestämmelser kan inte gärna vara något annat än att uppgifterna ska få användas som bevis vid tillämpning av lagen. 15.9.3Någon reglering behövs inte Regeringens bedömning: Vilka typer av bevis som tillåts i ett förfarande enligt konkurrenslagen behöver inte regleras. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens (s. 244). Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt om promemorians Skälen för regeringens bedömning: Med hänsyn till att begreppet handlingar enligt konkurrenslagen har samma innebörd som enligt tryckfrihetsförordningen (se bl.a. avsnitt 15.9.2) och det förhållandet att enligt konkurrenslagen kan inhämta upplysningar även muntligen, föranleder artikel 32 i direktivet ingen lagstiftningsåtgärd. överträdelser som saknar samhandelseffekt Regeringens förslag: De bestämmelser som genomför direktivet ska även tillämpas i fråga om överträdelser som saknar samhandelseffekt. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens (s. 245). Remissinstanserna: Juridiska fakultetsstyrelsen vid avstyrker förslaget och menar att direktivets EU-dimension har förts över i det nationella perspektivet utan tillräcklig motivering. De olika nationella marknadernas särdrag kan innebära att särskilda hänsyn behöver tas i regleringshänseende, exempelvis vad avser lantbrukssektorn och taxi- näringen. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 1.2 omfattar direktivet tillämpningen av artiklarna 101 och 102 i EUF-fördraget och den parallella tillämpningen av nationell konkurrensrätt på samma ärende. När det gäller artikel 31.3 och 31.4 i direktivet omfattar det också tillämpningen av nationell konkurrensrätt på fristående grund. I konkurrenslagen görs ingen åtskillnad mellan ärenden där 2 kap. 1 eller 7 § konkurrenslagen tillämpas fristående och ärenden där artiklarna 101 eller 102 i EUF-fördraget tillämpas för sig själva eller parallellt med nämnda bestämmelser. Det innebär att reglerna i lagen om under- sökningar, uppgiftsskyldighet, sanktioner med mera inte påverkas av om det så kallade samhandelskriteriet är uppfyllt eller ej. Direktivet möjliggör, med visst undantag, att det genomförs på ett sådant sätt att de ändrade och utökade befogenheterna för med mera endast gäller för ärenden som avser tillämpningen av artiklarna 101 och 102 i EUF-fördraget och den parallella tillämpningen av konkurrens- lagen. Ett sådant genomförande skulle leda till en mycket svåröverskådlig lagstiftning där närmast skulle behöva ta ställning till om den ifrågasatta överträdelsen påverkar handeln mellan medlemsstaterna på ett sådant sätt att artiklarna 101 eller 102 i EUF- fördraget är tillämpliga. En sådan ordning framstår som direkt olämplig eftersom svaret på den frågan i vissa fall kan stå klart först när utredningen har genomförts. Det framstår också som en egendomlig ordning att verkets initiala ställningstagande i frågan skulle få konsekvenser i fråga om t.ex. de sanktioner på utredningsstadiet som föreslås i denna proposition. Man kan också fråga sig hur ett sådant ställningstagande skulle komma till uttryck och om det skulle kunna överklagas. Av dessa skäl bör de regler som genomför direktivet tillämpas också i de fall 2 kap. 1 eller 7 § konkurrenslagen tillämpas fristående. Juridiska fakultetsstyrelsen vid anför att tillräcklig hänsyn då inte tas till att vissa marknader kan ha speciella nationella särdrag. Enligt regeringens mening behöver sådana hänsyn inte tas när det gäller att reglera vilka befogenheter bör ha vid sin tillsyn. Regeringens förslag: De nya bestämmelserna ska träda i kraft den 1 Äldre bestämmelser ska tillämpas i mål där talan om konkurrens- skadeavgift har väckts före ikraftträdandet. Detsamma gäller i fråga om avgiftsförelägganden som har godkänts före ikraftträdandet. Äldre bestämmelser ska tillämpas för ett företag som före ikraftträdandet på annat sätt i högst väsentlig mån har underlättat utredningen av en överträdelse. Äldre bestämmelser ska även tillämpas för anstånd som före ikraftträdandet har beviljats med att lämna sådana uppgifter som krävs för att konkurrensskadeavgift ska få efterges. De nya bestämmelserna om preskription ska tillämpas även på överträdelser som har ägt rum före ikraftträdandet, om inte möjligheten att påföra konkurrensskadeavgift har fallit bort enligt äldre De nya bestämmelserna om eftergift och nedsättning av konkurrensskadeavgift för sammanslutningar av företag, ålägganden att upphöra med överträdelser och fastställelse av att ett förbud har överträtts ska endast tillämpas för överträdelser som har ägt rum efter Detsamma gäller de nya bestämmelserna om befogenheten att påföra konkurrensskadeavgift för en åtgärd som omfattas av ett beslut om vite och hur ett löpande vite ska fastställas. När ett åläggande att upphöra med en överträdelse eller ett beslut att godta ett åtagande inte har följts, ska konkurrensskadeavgift få påföras endast för överträdelser som ägt rum efter att de nya bestämmelserna har trätt i kraft. Utredningsskadeavgift ska endast få påföras för överträdelser som ägt rum efter att de nya bestämmelserna har trätt i kraft. Äldre bestämmelser ska gälla för yrkanden om näringsförbud som har framställts i mål om konkurrensskadeavgift före ikraftträdandet. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens (s. 247–248). Remissinstanserna: Statskontoret anför att det inte finns något som utesluter ett tidigare ikraftträdande och saknar argumentation för vald Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 34.1 i direktivet ska medlemsstaterna sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet. De nya bestämmelserna som föreslås i denna proposition ska därmed träda Med hänsyn till de rutiner som gäller för beredning av och beslut om lagförslag torde ett tidigare ikraftträdande än inte vara möjligt. Genomförandet av direktivet aktualiserar vissa övergångsfrågor som behandlas i det följande. Även övergången till beslutanderätt för i fråga om konkurrensskadeavgift behöver beaktas (avsnitt 5.3). I mål om konkurrensskadeavgift som är anhängiggjorda före ikraftträdandet bör äldre bestämmelser tillämpas. Det innebär t.ex. att 2020/21:51 domstolen behåller sin behörighet att pröva frågan om avgift i första instans. Även för avgiftsförelägganden som har godkänts före ikraftträdandet bör äldre bestämmelser tillämpas. Detta bör komma till uttryck i övergångsbestämmelserna till ändringarna i utsökningsbalken och konkurrenslagen. Ett godkänt avgiftsföreläggande har betydelse för tillämpning av rättskraftsbestämmelsen i 5 kap. 9 § konkurrensskadelagen. Bestämmelsen innebär att den överträdelse av konkurrensrätten som föreläggandet omfattar inte får tas upp till prövning på nytt i ett mål om skadestånd enligt den lagen. För att inte rubba förutsättningarna för parterna i målet behöver en övergångsbestämmelse införas som betyder att äldre bestämmelser tillämpas för föreläggande som har fått laga kraft före i ikraftträdandet. I fråga om överträdelser som fastställs genom ett beslut enligt förslaget till ny 3 kap. 1 a § konkurrenslagen tillämpas den nya lydelsen av konkurrensskadelagen (avsnitt 10.5.3). Någon särskild övergångs- bestämmelse om det behöver inte införas eftersom utgångspunkten i svensk rätt när det gäller processrättslig lagstiftning är att nya regler ska tillämpas genast efter ikraftträdandet. När det gäller frågor om eftergift av konkurrensskadeavgift föreslås ändringar i konkurrenslagen som innebär att avgiften inte kan efterges för företag som i högst väsentlig mån har underlättat utredningen av en överträdelse (avsnitt 12.1.3). Vidare föreslås att det s.k. kölappssystemet ska begränsas (avsnitt 12.3.3). Anstånd får inte ges till ett företag som är först med att lämna sådana uppgifter som leder till att det kan klarläggas att en överträdelse har förekommit. Det bör införas en bestämmelse som innebär att utredningar som underlättats i högst väsentlig mån före ikraftträdandet kan berättiga till eftergift även efter det att ändringarna trätt i kraft. Samma sak bör gälla för anstånd som har lämnats före ikraftträdandet. I propositionen föreslås nya bestämmelserna om preskriptionsavbrott i konkurrenslagen (avsnitt 14.3). Bestämmelserna bör tillämpas även på överträdelser som ägt rum före ikraftträdandet. Det bör dock inte gälla för överträdelser där möjligheten att påföra konkurrensskadeavgift fallit bort . I fråga om reglerna om eftergift och nedsättning av konkurrens- skadeavgift föreslås en ändring som innebär att en sammanslutning av företag inte längre omfattas av reglerna efter ikraftträdandet (avsnitt 12.6). Det gäller överträdelser som utgörs av ett beslut av en sammanslutning. I de fall sammanslutningen agerar på en marknad är den alltjämt att betrakta som ett företag och omfattas därmed av reglerna om eftergift och nedsättning. Ändringen bör tillämpas endast för överträdelser som ägt rum efter ikraftträdandet. När det gäller befogenhet att utforma ett åläggande att upphöra med en överträdelse föreslås att det i konkurrenslagen ska tydliggöras att ett åläggande får innefatta beteendemässiga eller strukturella åtgärder. Det föreslås också att verket ska få besluta att ett förbud överträtts, utan att vidta några ytterligare åtgärder mot överträdelsen (avsnitt 10.5.3). De nya befogenheterna bör endast avse överträdelser som ägt rum efter ikraftträdandet. Detsamma bör gälla de nya bestämmelserna om hur ett löpande vite ska fastställas (avsnitt 11.6.3). I propositionen föreslås att förbudet mot att påföra konkurrens- Prop. 2020/21:51 skadeavgift för åtgärder som omfattas av ett åläggande eller förbud som har meddelats vid vite ändras (avsnitt 11.1.3). Ändringen innebär att avgift får påföras för sådana åtgärder så länge som talan om utdömande av vite inte har väckts. Ändringen bör endast omfatta överträdelser som ägt rum efter ikraftträdandet. Enligt gällande rätt får konkurrensskadeavgift som påförs en sammanslutning av företag inte överstiga av samman- slutningens omsättning. I propositionen föreslås att hänsyn i stället ska tas till medlemsföretagens omsättning (avsnitt 11.2.3). Därtill föreslås att medlemsföretagen ska kunna förpliktas att betala den avgift som sammanslutningen inte kan betala (avsnitt 11.3.3). Av regeringsformen framgår att ingen får dömas till svårare brottspåföljd för en gärning än den som var föreskriven då gärningen begicks (2 kap. 10 §). Med beaktande av detta förbud bör de nya bestämmelserna som gäller påförande av och betalningsansvar för konkurrensskadeavgift som åläggs sammanslutningar av företag endast tillämpas på överträdelser som äger rum efter ikraftträdandet. I propositionen föreslås nya administrativa sanktioner (avsnitt 11.4.2). Det införs en ny sanktion, utredningsskadeavgift, för överträdelser av vissa beslut som fattat under utredningen av en misstänkt överträdelse. Vidare ska bestämmelserna om konkurrensskadeavgift utvidgas och omfatta överträdelser av ålägganden att upphöra med överträdelser, även interimistiska ålägganden, och beslut om att godta åtaganden. Det finns i regeringsformen ett förbud mot retroaktiv strafflagstiftning (2 kap. 10 §). Förbudet omfattar formellt inte administrativa sanktioner. Enligt förarbetena skulle det emellertid innebära ett kringgående av förbudet att ge retroaktiv verkan åt administrativa sanktioner av uppenbart repressiv, straffliknande karaktär (prop. 1975/76:209 s. 125). De nya avgiftssanktionerna i konkurrenslagen bör därför inte ges retroaktiv verkan. Sanktioner bör endast få beslutas för överträdelser som har ägt rum efter ikraftträdandet. Det bör framgå av övergångsbestämmelserna. Äldre bestämmelser bör gälla för yrkanden om näringsförbud som har framställts i mål om konkurrensskadeavgift före . Detta bör framgå av en övergångsbestämmelse till ändringarna i lagen om näringsförbud. När det gäller förslaget till ändring i offentlighets- och sekretesslagen bedöms det inte finnas något behov av några övergångsbestämmelser (avsnitt 15.4.3). 18.1Förslagens syfte och alternativa lösningar Förslagen i denna proposition syftar till att stärka möjligheter att övervaka och ingripa mot överträdelser av konkurrens- lagens och EUF-fördragets bestämmelser om konkurrensbegränsande samarbete och missbruk av dominerande ställning. Detta görs dels genom att genomföra direktivet, dels genom att utöka befogenhet att besluta om sanktioner. Förutom en ny lag om ömsesidigt bistånd med delgivning och indrivning på konkurrensområdet föreslås vissa ändringar i utsökningsbalken, konkurrenslagen, offentlighets- och sekretesslagen, lagen om näringsförbud och konkurrensskadelagen. I fråga om direktivet begränsar sig förslagen till det som är nödvändigt för att genomföra direktivet och till att de föreslagna reglerna även ska kunna tillämpas i de fall förbudet enligt 2 kap. 1 eller 7 § konkurrenslagen tillämpas fristående. Att inte tillämpa de föreslagna reglerna i de fall samhandelskriteriet inte är uppfyllt skulle följaktligen leda till att samma fråga kan komma att bedömas olika beroende på om nationell konkurrensrätt eller EU:s konkurrensrätt är tillämplig i det enskilda fallet. Någon alternativ lösning som bedöms mer förmånlig och som säkerställer att lever upp till direktivet bedöms inte finnas. Som nämnts omfattar förslagen i denna proposition även en utökad beslutanderätt för . Enligt förslaget får Konkurrens- verket besluta om konkurrensskadeavgift och utredningsskadeavgift i stället för att väcka talan om utdömande av avgift vid Patent- och . beslut ska kunna överklagas till Patent- och . Syftet med förslaget om utökad beslutanderätt för är att skapa förutsättningar för att ytterligare effektivisera handläggnings- processen i konkurrensärenden, bl.a. för att kunna möta den snabba digitala teknikutvecklingen som påverkar både företag och konsumenter. Förslaget bedöms även skapa större överensstämmelse mellan de nationella lagregler som finns och de befogenheter som kommis- sionen och andra nationella konkurrensmyndigheter inom EU har för att ingripa mot överträdelser av de konkurrensreglerna. som tillsynsmyndighet bör ha beslutsbefogenheter som är behovs- anpassade och effektiva så att tillsynen kan bedrivas snabbt, rättssäkert och effektivt med hög kvalitet i beslutsfattandet. En utökad beslutanderätt för innebär en förstärkt och mer synlig roll för , vilket kan få preventiv effekt. En myndighet som beslutar om ingripande upplevs som tydlig för marknadens aktörer. Det kan också ge företagen incitament att avstå från konkurrens- begränsande åtgärder. Berörda myndigheter och andra aktörer De myndigheter som huvudsakligen berörs av förslagen i denna proposition är , patent- och marknadsdomstolarna och . Myndigheterna och domstolarna påverkas av varandras agerande, vilket gör det svårt att närmare fördela de ekonomiska effekterna mellan dem. Enligt kommissionen kan direktivet medföra vissa kostnader för utbildning och åtgärder för att skapa förtrogenhet med de ändringar som införs och potentiellt en begränsad ökning av personalstyrkan i vissa Det framgår av artikel 5 i direktivet att den nationella konkurrensmyndigheten ska ha tillräckliga resurser för att kunna utföra sitt uppdrag och effektivt tillämpa artiklarna 101 och 102 i Av skälen till direktivet framgår att personalen ska vara kvalificerad och kunna göra rättsliga och ekonomiska bedömningar, att det ska finnas finansiella medel, teknisk och teknologisk expertis och adekvata Det kan inte uteslutas att genomförandet av direktivet i detta avseende skulle kunna medföra ökade kostnader för i form av personalkostnader och kostnader för sådan teknisk utrustning som kan komma att behövas för att möta de krav som ställs i direktivet. tillkommande kostnaderna ryms inom befintliga Genom förslagen i denna proposition införs en utredningsskadeavgift som kan bli aktuell om ett företag eller en företagssammanslutning bl.a. lämnar oriktiga, ofullständiga eller vilseledande uppgifter som svar på ett åläggande eller inte lämnar begärda uppgifter inom angiven tidsfrist (avsnitt 11.4.2) Vidare föreslås att konkurrenslagens bestämmelser om konkurrensskadeavgift utvidgas till att omfatta överträdelser som utgörs av att ett företag eller en företagssammanslutning underlåtit att följa ett åläggande att upphöra med en överträdelse, underlåtit att följa ett beslut om interimistiska åtgärder eller underlåtit att följa ett beslut att godta ett föreslås också få vissa nya befogenheter. gäller platsundersökningar föreslås att , även utan medgivande av det företag där undersökningen genomförs, ska kunna ta handlingar och annat om hand för att kunna fortsätta söka efter information, ta kopior eller göra utdrag ur bokföring och affärshandlingar i eller i någon annan lokal (avsnitt 10.2.3). Denna utökade möjlighet för att ta hand om t.ex. pärmar eller datorer för att söka efter relevant information i egna lokaler kan effektivisera platsundersökningen och därmed medföra att kostnaderna för att genomföra undersökningen minskar. Andra nya befogenheter som får genom förslagen i denna proposition rör sig exempelvis om att fatta beslut för att fastställa att en överträdelse av artikel 101 eller 102 i EUF-fördraget har skett 2020/21:51 (avsnitt 10.5.3) samt att, i vissa fall, fatta beslut om betalningsansvar för medlemsföretag i en företagssammanslutning som inte betalar en sanktionsavgift inom föreskriven tid (avsnitt 11.3.3). De utökade befogenheter som redogörs för ovan kan sammantaget komma att medföra ökad arbetsbelastning hos , både initialt och permanent, och utgörs till största delen av de nya arbetsuppgifter som följer av införandet av utredningsskadeavgift som redogörs för nedan, att konkurrensskadeavgift ska kunna påföras i fler fall och de utökade uppgifterna vad gäller internationell samverkan avseende exempelvis utredning och delgivning. De utökade befogenheter som föreslås i denna proposition ryms inom befintliga ekonomiska ramar. Genom förslagen i denna proposition får befogenhet att besluta om konkurrensskadeavgift vid överträdelser av förbuden mot konkurrensbegränsande samarbete och missbruk av dominerande ställ- ning. Verket föreslås också få rätt att besluta om utredningsskadeavgift. Det bedöms att handläggning för att få fram beslutsunderlag inte förändras märkbart vid en utökad beslutanderätt. Det krävs lika mycket noggrant utredningsarbete vare sig har att väcka talan i domstol om överträdelse av konkurrensreglerna eller om ska fatta beslut om sanktionsavgifter. Eftersom framtagande av en stämningsansökan kräver mycket omfattande utred- ningsarbete bedöms den sammanlagda tid lägger ned på ett ärende vara oförändrad om myndigheten, i stället för att väcka talan i domstol, avslutar ärendet med ett beslut. Den tid som kan sparas är den tid som går åt att driva ärenden i domstol. har uppgett att ca två tredjedelar av handläggningstiden för konkurrensärenden utgörs av tid i domstol. Om har befogenhet att besluta om sanktionsavgifter i stället för att väcka talan i domstol kan handlägg- ningstiden kortas ned i de ärenden där verkets beslut inte överklagas. En sådan förkortning av handläggningstiden leder till att det genomsnittligt går åt mindre resurser för att nå ett lagakraftvunnet avgörande, något som i sin tur innebär att verkets resurser kan användas mer effektivt för att undanröja och motverka hinder för en effektiv konkurrens. Från allmän synpunkt är det också av stor vikt att det så snabbt som möjligt ges ett auktoritativt besked som marknaden kan förhålla sig till, det gäller inte minst för konkurrenter, leverantörer och konsumenter. Det bedöms inte uppstå några ekonomiska konsekvenser för till följd av förslagen om utökad beslutanderätt i ärenden om konkurrensskadeavgift och det finns inte nu anledning att anta att verkets resursbehov kommer att förändras. Lagrådet nämner dock att i sitt remissvar anger att den utökade beslutanderätten avseende konkurrensskadeavgift gör det angeläget att inrätta nya ansvarsområden, vilket kommer att medföra ökade kostnader som uppgår till . Med hänsyn till att ändå avser att genomföra förändringarna i sin organisation oavsett om verkets beslutsbefogenheter utökas eller ej bör eventuella anpassningar avseende den utökade beslutanderätten som föreslås i denna proposition Prop. 2020/21:51 rymmas inom befintliga ekonomiska ramar. 18.2.2Konsekvenser för patent- och marknadsdomstolarna Som framgår ovan får vissa nya befogenheter genom förslagen, exempelvis att fatta beslut om konkurrensskadeavgift och i ett beslut fastställa att en överträdelse har skett. Enligt förslagen införs även en ny utredningsskadeavgift som får besluta om. Samtliga dessa beslut ska kunna överklagas till Patent- och marknads- domstolen.