prop · H703122 · 2020-03-31 00:00:00 — omfattas av denna bestämmelse (se rådets beslut (EU) 2018/1089 av om ingående på unionens vägnar av avtalet mellan Europeiska unionen och om administrativt samarbete, bedrägeribekämpning och indrivning av fordringar på mervärdesskatteområdet). Bestämmelsen om detta bör utformas på det sätt som föreslår. Dessa beskattningsbara personer får välja som identifieringsstat utan att vara bunden av detta val i minst två kalenderår. Vidare får importordningen användas av beskattningsbara personer som inte är etablerade inom EU, om de företräds av en representant. En representant är en person som är etablerad inom EU och som av den beskattningsbara person som ägnar sig åt distansförsäljning av varor importerade från ett land utanför EU utses som betalningsskyldig för mervärdesskatt och till att fullgöra skyldigheterna enligt importordningen, i den beskattningsbara personens namn och för dennes räkning. Det är alltså representanten som företräder den beskattningsbara personen vid tillämpningen av importordningen, som lämnar in deklarationer och som betalar in mervärdesskatten. Definitionen av representant bör införas i lagen om särskilda ordningar. För att ska få väljas som identifieringsstat krävs att representanten antingen etablerat sätet för sin verksamhet här, eller om säte inom EU saknas, har ett fast etableringsställe här. Detta bör tydliggöras i lagtexten enligt vad Förvaltningsrätten i påpekar. Vidare krävs att mervärdesskatten avser distansförsäljning av varor som importerats från ett land utanför EU i försändelser med ett verkligt värde på högst och att omsättningarna ska beskattas i eller i ett annat EU-land. Vad som är distansförsäljning av varor importerade från ett land utanför EU framgår av nya 2 kap. 1 k § ML. Var omsättningen ska beskattas framgår av 5 kap. 2 f § ML. Det finns ingen bindande definition av termen verkligt värde. Som påpekar pågår diskussioner på EU-nivå om hur verkligt värde ska tolkas och avsikten är att en enhetlig definition ska tas fram. Värdet motsvarar gränsen för tullfrihet för varor av ringa värde enligt artikel 23 i förordning (EG) nr 1186/2009 av om upprättandet av ett gemenskapssystem för tullbefrielse. Motvärdet i nationell valuta räknas också ut på samma sätt som beloppen för tullfrihet för varor av ringa värde, se artikel 369zc i mervärdesskattedirektivet, som motsvarar artikel 127 i förordning (EG) nr 1186/2009, artikel 53 i och rådets förordning (EU) nr 952/2013 av om fastställande av en tullkodex för unionen (tullkodex) samt föreskrifter TFS 2019:8. För att beloppen ska följa varandra bör en hänvisning till de aktuella bestämmelserna i tullagstiftningen tas in i lagen om särskilda ordningar. I övrigt krävs, precis som för de andra särskilda ordningarna, att det inte redan fattats ett motsvarande, gällande identifieringsbeslut i något annat EU-land och att det inte löper en karensperiod för den beskattningsbara personen enligt artikel 58b.1 första stycket eller för representanten enligt samma artikel tredje stycket i genomförandeförordningen. Hänvisningen till förordningen bör även i detta fall vara dynamisk, dvs. avse EU- förordningen i den gällande lydelsen. Karensperioden gäller för beskattningsbara personer eller representanter som utesluts från den särskilda ordningen på grund av ständiga brott mot reglerna i ordningen och räknas från den redovisningsperiod när den beskattningsbara personen uteslöts. Slutligen krävs att den beskattnings- bara personen eller representanten inte är bunden av en karensperiod avseende sitt val av identifieringsstat. När importordningen tillämpas anses varorna ha levererats när betalningen har godkänts, artikel 369n i mervärdesskattedirektivet. Det innebär att skyldigheten att betala mervärdesskatt inträder . En bestämmelse om detta bör införas i ML. Vad som närmare avses med att betalningen har godkänts framgår av artikel 61b i genomförandeförordningen. En hänvisning till denna bestämmelse bör göras i ML. Hänvisningen bör i detta fall vara statisk, dvs. avse genomförandeförordningen i en viss angiven lydelse, eftersom hänvisningen ger den svenska författningstexten materiellt innehåll. Postnords synpunkt om att en hanteringsavgift kommer att tas ut även om importordningen används tas upp i konsekvensanalysen, avsnitt 7.6. På samma sätt som för tredjelandsordningen och unionsordningen gäller att beskattningsbara personer som använder importordningen saknar avdragsrätt för ingående skatt vid förvärv för verksamheten, vilket följer av artikel 369w i mervärdesskattedirektivet. De får i stället ansöka om återbetalning av ingående skatt enligt bestämmelserna i direktiv /560/EEG, om det är ett företag som är etablerat utanför EU, eller enligt direktiv /9/EG om det är ett företag som är etablerat i EU. För den som är etablerad i och är registrerad till mervärdesskatt enligt bestämmelserna i skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL, för annan verksamhet än sådan som omfattas av de särskilda ordningarna, och omfattas av ett identifieringsbeslut här, gäller vanliga bestämmelser om avdrag för ingående mervärdesskatt i ML. Bestämmelserna om avdrag och återbetalning för beskattningsbara personer som inte är etablerade i EU finns i 8 kap. 1 a § första stycket respektive 10 kap. 4 a § första stycket ML. Dessa bestämmelser bör kompletteras så att de även omfattar tredjelandsföretag som har identifieringsbeslut enligt lagen om särskilda ordningar avseende importordningen eller motsvarande bestämmelser i ett annat EU-land. Av 19 kap. 30 § första stycket ML framgår hur en ansökan om återbetalning normalt ska göras i fall som omfattas av 10 kap. 4 a § ML första stycket, dvs. när det är fråga om tredjelandsföretag som har identifieringsbeslut för importordningen i . En sådan ansökan sker på en blankett och inte genom den särskilda elektroniska portal som inrättats för detta ändamål för företag som är etablerade inom EU. För beskattningsbara personer som är etablerade inom EU gäller bestämmelserna i 8 kap. 1 a § andra stycket respektive 10 kap. 4 a § andra stycket ML. Bestämmelserna bör ändras så att de också omfattar företag som är etablerade i ett annat EU-land och använder importordningen, och svenska företag som använder importordningen men inte är eller ska vara registrerade till mervärdesskatt här enligt 7 kap. 1 § SFL. Även 19 kap. 31 a § ML bör ändras så att de ovan nämnda företag som tillämpar importordningen kan använda den elektroniska portalen för att ansöka om återbetalning. Om den beskattningsbara personen är eller ska vara registrerad för mervärdesskatt i för annan verksamhet än sådan som omfattas av den särskilda ordningen får avdrag för ingående skatt hänförlig till de verksamheter i som omfattas av den särskilda ordningen göras. Detta innebär att i den deklaration som lämnas till enligt skatteförfarandelagen får avdrag även göras för kostnader som hänför sig till omsättning av varor och tjänster till privatpersoner i . Av 19 kap. 34 och 35 §§ ML följer att i den deklarationen ska också ansökan om återbetalning av ingående skatt enligt 10 kap. 1–3 §§ ML göras. Även för importordningen gäller att avdrag aldrig får göras i den deklaration som lämnas till identifieringsstaten enligt den särskilda ordningen. Den som omfattas av ett identifieringsbeslut enligt 4 e § lagen om särskilda ordningar, och har som identifieringsstat, kan inte redovisa mervärdesskatt för andra omsättningar inom landet genom den särskilda ordningen. Att avdragsrätt inte föreligger för ingående skatt som avser svenska företags omsättningar inom importordningen till privat- personer i andra EU-länder följer av 8 kap. 3 § ML. I stället kan mervärdesskatt som betalats i andra EU-länder återfås efter ansökan om återbetalning enligt det elektroniska förfarandet för beskattningsbara personer som är etablerade inom EU. För ingående skatt som har betalats i gäller att rätt till återbetalning kan föreligga enligt 10 kap. 11 § tredje stycket ML. Även för importordningen gäller att en ansökan om identifieringsbeslut ska göras elektroniskt. Bestämmelserna om byte av identifieringsstat, karenstider och återkallelse av identifieringsbeslut motsvarar de som gäller för de övriga särskilda ordningarna. Beskattningsbara personer som Prop. 2019/20:122 utnyttjar importordningen och inte har en representant ska tilldelas ett Detta nummer är inte detsamma som den beskattningsbara personens registreringsnummer till mervärdesskatt, såsom är fallet med unionsordningen, se 7 § andra stycket lagen om särskilda ordningar. Om den beskattningsbara personen företräds av en representant ska representanten dels få ett eget identifieringsnummer, dels ett identifieringsnummer för varje beskattningsbar person som den företräder. Numren får bara användas för de ändamål som avses i import- ordningen. Därutöver gäller att representantens identifieringsnummer bara kan användas för att agera som representant på uppdrag av beskattnings- bara personer som utnyttjar importordningen. Numret får alltså inte användas av representanten för att deklarera mervärdesskatt på beskattningsbara transaktioner. Detta följer av artikel 57e andra stycket genomförandeförordningen. Förslaget föranleder ändring av 1 kap. 3 § och 3 kap. 30 § ML och att en ny paragraf, 1 kap. 5 b §, införs i samma lag, ändring av 1, 2, 4, 5, 7–8, 10–11 och 26 §§ i lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster samt att sex nya paragrafer, 4 e, 4 f, 9 b–9 d §§ och 30 §, införs i samma lag. Regeringens förslag: Den särskilda mervärdesskattedeklarationen ska ges in den efter redovisningsperiodens utgång. Deklarationen för unionsordningen ska innehålla uppgifter om omsättningar av tjänster, unionsintern distansförsäljning av varor och omsättning av varor inom ett EU-land som ett plattformsföretag anses ha förvärvat och omsatt. Deklarationen för unionsordningen ska också innehålla uppgifter för fasta etableringsställen i andra EU-länder och, i fråga om varor, uppgifter för varje EU-land som varor transporteras från. Rättelser av en särskild mervärdesskattedeklaration görs genom att ändringen tas med i en senare deklaration från den dag då den ursprungliga deklarationen skulle ha lämnats. Detta gäller för deklarationer avseende och framåt. För redo- visningsperioder ska den ursprungliga deklarationen rättas. Plattformsföretag som möjliggör omsättning av varor eller tjänster till någon som inte är en beskattningsbar person ska föra räkenskaper över omsättningarna. Dessa räkenskaper ska bevaras efter utgången av det år då transaktionen genomfördes. I fråga om importordningen gäller att en representant ska föra räkenskaper för varje beskattningsbar person som representanten företräder. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Promemorian innehöll dock ingen bestämmelse om att rättelser av uppgifter i deklarationer avseende de särskilda ordningarna ska göras för den ursprungliga redovisningsperioden, men tas med i en senare Vidare har förtydligats att en deklaration avseende unions- ordningen ska innehålla uppgifter om omsättning av varor inom ett EU- land av ett plattformsföretag som möjliggör omsättningarna med användning av ett elektroniskt gränssnitt. Remissinstanserna: , , FAR, Kammarrätten i , , , , , Srf konsulterna, centralbyrån, , och har inga synpunkter på förslagen. Förvaltningsrätten i föreslår att det förtydligas att en ändring av felaktigt debiterad mervärdesskatt som redovisats inom ramen för de särskilda ordningarna ska rättas genom en senare deklaration. Advokatsamfund menar att treårsfristen för rättelser medför att den skattskyldige måste förhålla sig till en annan tidsperiod än de normala i skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL. hänvisningen till de särskilda ordningarna i 13 kap. 25 § ML bör ändras så att de enbart avser svensk mervärdesskatt. 12 § första stycket lagen om särskilda ordningar kompletteras så att det framgår att den särskilda mervärdesskattedeklarationen också ska innehålla rättelser av tidigare deklarationer. förtydligande ändringar i 12 a och 12 b §§ lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster, kallad lagen om särskilda ordningar, så att det framgår att ett identifieringsbeslut avseende unionsordningen gäller unionsordningen i dess helhet. Näringslivets Skattedelegation (NSD) anser att det är otydligt när artikel 54c.2 är tillämplig och undrar om bestämmelsen kan innebära att ett plattformsföretag kan behöva spara uppgifter om en transaktion som den inte har möjliggjort och saknar Skälen för regeringens förslag: För tredjelandsordningen och unionsordningen är redovisningsperioden som tidigare ett kalenderkvartal, se 11 § lagen om särskilda ordningar. När det gäller importordningen är dock redovisningsperioden en månad, se artikel 369s. mervärdesskattedeklarationen ska ha kommit in till skattemyndigheten i identifieringsstaten senast vid utgången av månaden efter utgången av beskattningsperioden som deklarationen avser, i stället för, som tidigare, efter utgången av beskattningsperioden, se artiklarna 364, 369f Bestämmelserna i lagen om särskilda ordningar bör ändras och kompletteras i enlighet med detta. Om den beskattningsbara personen företräds av en representant enligt 2 § fjärde stycket lagen om särskilda ordningar ska representanten ge in en deklaration för varje beskattningsbar person som representanten I deklarationen ska anges dels den beskattningsbara personens identifieringsnummer, dels representantens eget identifieringsnummer enligt 7 § tredje stycket lagen om särskilda ordningar. Rättelser av uppgifter i en lämnad deklaration ska göras i en efterföljande deklaration som lämnas för en senare period. göras från den dag då deklarationen för den ursprungliga perioden skulle ha lämnats in, se artiklarna 365 andra stycket, 369g.4 och Rättelser som görs efter att treårsfristen gått ut ska inte göras i den För dessa rättelser gäller att den beskattningsbara personen får vända sig direkt till konsumtionsstaten, och det är konsumtionsstatens bestämmelser för omprövning som gäller för dessa rättelser. Fram till och med den sista redovisningsperioden gäller dock fortfarande att ändringar av sifferuppgifter i deklarationen ska göras genom ändringar av den ursprungliga deklarationen, artikel 61.1 första stycket i genomförandeförordningen. Detta innebär följande. En beskattningsbar person som använt de särskilda ordningarna upptäcker att ändringar behöver göras avseende redovisningsperioderna januari–(Q1 2019), januari– (Q1 2020) och januari–(Q1 2021). Ändringarna för Q1 2019 och Q1 2020 ska göras i de ursprungliga deklarationerna avseende dessa perioder. Ändringen avseende Q1 2021 ska dock göras i deklarationen för Q4 2021. Bestämmelserna i om rättelser av mervärdesskatt som redovisats inom de särskilda ordningarna bör ändras så att de stämmer överens med ändringarna i mervärdesskattedirektivet. Detta innebär, som Förvaltnings- rätten i påpekar, att en ändring av felaktigt debiterad mervärdesskatt som redovisats inom ramen för de särskilda ordningarna ska rättas i en senare deklaration. Med senare deklaration avses den deklaration som omfattar den period då ändringen bör göras, exempelvis när den händelse sker som föranleder ändringen eller när en felaktighet upptäcks. Som Lagrådet påpekar bör bestämmelserna om ändring i fråga om de särskilda ordningarna tas in i en särskild bestämmelse. Bestämmelsen bör utformas i enlighet med Lagrådets förslag. Det bör dock tydliggöras att det som framgår av bestämmelsen gäller om inte annat följer av 13 kap. 25 eller 28 § ML, eftersom dessa bestämmelser innehåller specialregler om redovisningsperiod i fråga om bl.a. utfärdande av kreditnota. Vidare bör bestämmelserna i 13 kap. 25 och 28 §§ ML ändras i enlighet med Lagrådets synpunkter. Som påpekar bör också förtydligas att det i dessa fall är fråga om svensk mervärdesskatt. Slutligen bör 12 § lagen om särskilda ordningar ändras på det sätt som föreslår, dvs. så att det framgår att den särskilda mervärdesskatte- deklarationen också ska innehålla rättelser av tidigare lämnade deklarationer om rättelsen avser tid från den dag då den ursprungliga deklarationen skulle ha lämnats. noterar är en tidsperiod som inte förekommer i övrigt i fråga om rättelse av svensk mervärdesskatt. När det gäller de särskilda ordningarna gäller dock som tidsfrist för rättelser , se artikel 61.2 första stycket genomförandeförordningen. Även i övrigt finns det särskilda förfaranderegler i fråga de särskilda ordningarna, t ex när det gäller tidsfrister, deklarationer och rättelser, som skiljer sig från övriga bestämmelser i bl.a. skatteförfarandelagen (2011:1244). Det är en naturlig följd av att de särskilda ordningarna ska fungera på samma sätt i alla medlemsstater medan övriga förfarande- bestämmelser inte är harmoniserade i samma omfattning. Det är precis som tidigare konsumtionsstaten, dvs. den stat där den aktuella tjänsten eller varan är omsatt, som är beskattningsland. Om tjänsten eller varan är omsatt i är det därför, precis som tidigare, svenska förfaranderegler som gäller för exempelvis omprövning och 2019/20:122 överklagande av beslut om skatt efter treårsfristen, se artikel 61.2 andra Det är också konsumtionsstaten som har ansvaret för påminnelser och åtgärder för att fastställa och driva in skatten, om lämnande av deklaration eller betalning av skatten inte skett inom föreskriven tid till identifieringsstaten och identifieringsstaten har utfärdat en påminnelse (se nya artikel 60a andra stycket och artikel 63a tredje stycket i På samma sätt som tidigare gäller att om en deklaration inte har lämnats in, har lämnats in , är ofullständig eller felaktig eller om skatten har betalats , ska eventuell ränta, straffavgift eller annan avgift beräknas och fastställas av konsumtionsstaten, artikel 63b genomförandeförordningen. beskattningsbara personen eller representanten upphör att använda de särskilda ordningarna gäller att den sista deklarationen ska lämnas in till identifieringsstaten, artikel 61a.1 och 2 genomförandeförordningen. rättelser behöver göras i efterhand ska dessa dock hanteras av konsumtionsstaten, artikel 61a.1 andra stycket och 61a.2 andra stycket Den som har ett identifieringsbeslut enligt lagen om särskilda ordningar ska genom räkenskaper eller annan lämplig dokumentation se till att det finns underlag för de omsättningar som omfattas av beslutet, 25 § lagen om särskilda ordningar. I fråga om importordningen gäller att en representant ska bevara dokumentation för varje beskattningsbar person som han företräder, se artikel 369x mervärdesskattedirektivet. Bestämmelsen i lagen om särskilda ordningar bör kompletteras i enlighet I artikel 63c genomförandeförordningen framgår kraven på dokumentation avseende de särskilda ordningarna. Plattformsföretag som möjliggör omsättning av varor eller tjänster till någon som inte är en beskattningsbar person ska föra räkenskaper över omsättningarna, artikel 242a. Dessa räkenskaper ska bevaras efter utgången av det år då transaktionen genomfördes. detta bör införas i mervärdesskattelagen. Bestämmelsen gäller oavsett om plattformsföretaget använder de särskilda ordningarna eller inte, och även om plattformsföretaget inte anses ha omsatt varan eller tjänsten själv, dvs. förutsättningarna i artikel 14a i mervärdesskattedirektivet eller artikel 9a i genomförandeförordningen, som gäller elektroniska tjänster, är inte Det kan i dessa fall röra sig om ett plattformsföretag som möjliggör tillhandahållande av tjänster (som inte är elektroniska), ett plattformsföretag som möjliggör distansförsäljning av varor importerade från ett land utanför EU vars värde överstiger eller ett plattformsföretag som möjliggör omsättning av varor när den bakomliggande säljaren är etablerad i EU. Av artikel 54c i genomförandeförordningen framgår de närmare kraven på dokumentation för plattformsföretagen. plattformsföretag som anses ha omsatt varorna eller tjänsterna själva. Artikel 54c.2 gäller plattformsföretag som möjliggör omsättning av varor eller tjänster men inte anses ha gjort omsättningen själva. kan det vara fråga om omsättning av varor genom ett elektroniskt gränssnitt där den bakomliggande säljaren är etablerad i EU. melsen blir alltså inte tillämplig på omsättningar som plattformsföretaget inte har möjliggjort, något som NSD tar upp i sitt remissvar. Förslagen föranleder ändring av 13 kap. 25 och 28 §§ i ML och att två nya paragrafer, 11 a kap. 4 § och 13 kap. 24 a §, införs i samma lag, ändring av 12, 12 a, 14 och 25 §§ i lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster och att en ny paragraf, 12 b §, införs i samma lag. 6.7Ett särskilt förfarande när importordningen inte används Regeringens förslag: Ett särskilt förfarande införs för import av varor i försändelser vars verkliga värde inte överstiger och för vilka importordningen inte används. Förfarandet innebär att den som varorna är avsedda för är skattskyldig för mervärdesskatten. Skatten tas dock ut från den skattskyldige av den som anmäler varornas ankomst till . Det är också anmälaren som betalar in och rapporterar mervärdesskatten elektroniskt i en sammanställning till . Mervärdesskatten ska betalas då tull ska eller skulle ha betalats. Den som använder det särskilda förfarandet ska bevara underlag om importerna . Regeringens bedömning: Möjligheten i mervärdesskattedirektivet att tillämpa normalskattesatsen för samtliga varor som omfattas av det särskilda förfarandet bör inte utnyttjas. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens I promemorian föreslogs dock att den som tillämpar det särskilda förfarandet vid import ska bevara underlag för importerna . Promemorian innehöll inte något förslag till ändring i lagen om särskilda ordningar som klargör att inte är beskattningsmyndighet avseende det särskilda förfarandet. Remissinstanserna: , , FAR, Förvaltningsrätten i , Kammarrätten i , , , , Postnord , , Srf konsulterna, , Svensk Handel, och har inga synpunkter på förslagen. Näringslivets Skattedelegation (NSD) ifrågasätter att den som använder det särskilda förfarandet för import ska bevara underlag . menar NSD att det behöver förtydligas vad som gäller om beskattningsmyndighet vid det särskilda förfarandet. NSD anser också att det bör förtydligas att det är varans värde för betalningen som har betydelse även vid tullhanteringen. Slutligen tillstyrker NSD att möjligheten att tillämpa normalskattesatsen inte används. pekar på att det pågår diskussioner inom EU om definitionen av begreppet verkligt värde, som måste beaktas i det fortsatta (Postnord) framför att även om det särskilda förfarandet används kommer en tulldeklaration att upprättas och lämnas till , och att varan kan lämnas ut till köparen (importören) först när beslutat om frisläppande. Postnord anser också att det bör 2019/20:122 säkerställas, exempelvis genom en ändring i tullagen (2016:253), att de personer som vill tillämpa det särskilda förfarandet inte blir deklaranter för de varor som importeras. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Genom e- handelspaketet införs ett särskilt förfarande vid import av varor i försändelser vars verkliga värde inte överstiger . om detta bör införas i lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster, kallad lagen om särskilda ordningar. Det finns ingen bindande definition av termen verkligt värde. Som påpekar pågår diskussioner på EU-nivå om detta. är att definitionen ska vara densamma i mervärdesskatte- och tullagstiftningen, för att undvika att termen tolkas olika, något som NSD berör i sitt remissvar. Förfarandet får tillämpas av den som anmäler varornas ankomst till , i de fall importordningen inte används, dvs.