prop · H703150 · 2020-04-07 00:00:00 — Arbetstagare som inte är medlemmar i den avtalsslutande arbetstagarorganisationen, s.k. utanför- stående arbetstagare, är inte bundna av kollektivavtalet och kan inte hävda rättigheter gentemot arbetsgivaren enbart med stöd av kollektivavtalet. Mot bl.a. den bakgrunden och i ljuset av kraven i tillämpningsdirektivet när det gäller utstationerade arbetstagares rättigheter infördes i samband med genomförande av det direktivet en rätt för utstationerade arbetstagare till kollektivavtalsvillkor, även om de inte är medlemmar i den avtals- slutande arbetstagarorganisationen (se prop. 2016/17:107 s. 128 f.). Denna rätt gäller i situationen att arbetsgivaren och en svensk arbets- tagarorganisation är bundna av ett kollektivavtal som reglerar villkoren för utstationerade arbetstagare. Rätten gäller sådana kollektivavtalsvillkor som svenska arbetstagarorganisationer kan kräva med stöd av strids- åtgärder, dvs. något förenklat sådana villkor som ingår i den hårda kärnan. Detta gäller för den tid som en utstationering pågår eller har pågått och för sådant arbete som kollektivavtalet är tillämpligt på. Ett avtal är ogiltigt i den utsträckning det upphäver eller inskränker denna rätt till kollektiv- avtalsvillkor. Detta framgår av den nuvarande 5 c § utstationeringslagen. Utredningen föreslår att motsvarande rätt ska gälla sådana kollektiv- avtalsvillkor som ska tillämpas vid långvarig utstationering. avstyrker förslaget på samma grunder som föreningen tidigare avstyrkt införandet av den nuvarande regleringen. Enligt föreningen avviker förslaget från vad som gäller för utanförstående arbetstagare i och det innebär enligt föreningen ett system- främmande avsteg från en grundprincip i den svenska arbetsmarknads- modellen. Enligt regeringens mening bör dock nya svenska regler för villkoren vid långvarig utstationering i så stor utsträckning som möjligt motsvara det sätt som utstationeringsreglerna på EU-nivå har genomförts i svensk rätt. Utanförstående utstationerade arbetstagare bör därför ges en rätt till sådana kollektivavtalsvillkor som ska tillämpas vid långvarig ut- stationering enligt motsvarande förutsättningar som gäller den rätt de redan har till kollektivavtalsvillkor inom den hårda kärnan. Arbetsgivares skyldighet att tillhandahålla Regeringens förslag: Den skyldighet som arbetsgivare har att på begäran av en svensk arbetstagarorganisation tillhandahålla handlingar och översättning ska gälla även i den utsträckning det behövs för att organisationen ska kunna bedöma om ett kollektivavtal har följts i fråga om sådana villkor som får krävas med stöd av stridsåtgärder vid lång- Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: TCO har inget att invända mot utredningens förslag. Datainspektionen saknar en genomgång av hur förslaget förhåller sig till dataskyddsregleringen samt en integritetsanalys. Övriga remiss- instanser berör inte frågan särskilt. Skälen för regeringens förslag Skyldigheten ska gälla även om det behövs för att kontrollera att villkoren vid långvarig utstationering har följts Enligt det gällande regelverket har utstationerande arbetsgivare en skyldighet att på begäran av en arbetstagarorganisation tillhandahålla vissa handlingar. Skyldigheten gäller när arbetsgivaren i förhållande till organisationen är bunden av ett kollektivavtal som reglerar villkoren för utstationerade arbetstagare. På begäran av organisationen ska arbets- givaren tillhandahålla dels handlingar i form av anställningsavtal, löne- specifikationer, tidrapporter och intyg över gjorda löneutbetalningar, dels översättning av handlingarna. Handlingarna och översättningen av dem ska tillhandahållas i den utsträckning det behövs för att organisationen ska kunna bedöma om kollektivavtalet har följts i fråga om kollektivavtals- villkor som får krävas med stöd av stridsåtgärder enligt nu gällande lag- stiftning, dvs. minivillkor inom den hårda kärnan eller, beträffande uthyrda utstationerade arbetstagare, villkor inom den hårda kärnan. Skyldigheten att tillhandahålla information och översättning ska fullgöras från begäran och gäller som den arbetstagare som handlingarna rör är utstationerad här i landet och därefter. Detta framgår av den nuvarande 5 d § utstationeringslagen. Det föreslås i avsnitt 7.5 att det ska vara tillåtet för arbetstagar- organisationer att med stöd av stridsåtgärder kräva villkor som ska tillämpas vid långvarig utstationering. Skyldigheten att tillhandahålla handlingar och översättning bör därför justeras på så sätt att den också gäller i den utsträckning det behövs för att bedöma om ett kollektivavtal har följts i fråga om sådana villkor som får genomdrivas med stöd av stridsåtgärder vid långvarig utstationering. Skyldigheten bör endast gälla i fall där någon arbetstagare har rätt till villkoren vid långvarig utstationering, dvs. om arbetstagaren själv har varit utstationerad i mer än 12, eller i förekommande fall 18, månader eller om arbetstagaren har ersatt en eller flera arbetstagare som har utfört samma arbete på samma plats och den totala tiden uppnår den relevanta tidsgränsen. kan det inte ses som motiverat i för- hållande till friheten att tillhandahålla tjänster inom EU att arbetsgivaren ska vara skyldig att tillhandahålla information i syfte att visa att man följer dessa villkor. Personuppgiftsbehandling i samband med kontrollåtgärder Som Datainspektionen konstaterar innebär förslaget att utstationerande arbetsgivares skyldighet att tillhandahålla handlingar utvidgas till att om- fatta fler situationer än . Myndigheten saknar en genomgång av hur förslaget förhåller sig till dataskyddsregleringen samt en integritetsanalys. Datainspektionen uppger att den föreslagna utvidgningen av kontroll- möjligheten inte följer direkt av bakomliggande EU-lagstiftning och att den därmed inte har varit föremål för en tidigare bedömning utifrån data- skyddsregleringen och den enskildas rätt till personlig integritet. ringen konstaterar dock att den skyldighet för en utstationerad arbetsgivare att tillhandahålla handlingar och översättningar som finns i ut- stationeringslagen har stöd i tillämpningsdirektivet (se prop. s. 91 f.). Denna reglering ansågs nödvändig och förenlig med när det gäller kontroll av att utstationerande arbetsgivare efterlever sina Det får av samma skäl anses nödvändigt och förenligt med att motsvarande kontrollåtgärder kan vidtas för att kontrollera efterlevnaden av de ytterligare villkor som ska gälla vid långvarig ut- För att skyldigheten inte ska vara för långtgående gäller den bara i den utsträckning det behövs för att organisationen ska kunna bedöma om kollektivavtalet har följts i fråga om sådana kollektivavtalsvillkor som får krävas med stöd av stridsåtgärder vid utstationering. som nu bör göras är att skyldigheten också bör gälla i den utsträckning det behövs för att organisationen ska kunna bedöma om kollektivavtalet följts också i fråga om sådana kollektivavtalsvillkor som ska gälla vid långvarig En sådan utvidgning krävs för att säkerställa en effektiv kontroll av att utstationerade arbetstagare garanteras de arbets- och anställningsvillkor som ska gälla vid långvarig utstationering. Det kan konstateras att arbetsgivarens tillhandahållande och arbetstagar- organisationens kontroll inte med nödvändighet behöver medföra person- Det kan dock bli fråga om en hantering av person- uppgifter i samband med kontrollåtgärden, t.ex. arbetstagarens namn och I sammanhanget ska noteras att den eventuella person- uppgiftsbehandling som kan följa av den skyldighet att tillhandahålla handlingar som föreslås är begränsad både till omfattningen och till tiden. I den mån personuppgifter behöver behandlas av arbetsgivaren eller arbetstagarorganisationen gör regeringen följande överväganden i fråga om kraven på sådan behandling och avvägningen i förhållande till Bestämmelser om behandling om personuppgifter finns bl.a. i Europa- parlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av person- uppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), EU:s dataskydds- förordning, i lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning, dataskyddslagen, och i förordningen (2018:219) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning. Enligt artikel 6 i EU:s dataskyddsförordning är en behandling av personuppgifter laglig endast under vissa förutsättningar, t.ex. om den är nödvändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse som åvilar den person- uppgiftsansvarige (artikel 6.1 c) eller nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i den personuppgiftsansvariges myndighetsutövning (artikel 6.1 e) eller nödvändig efter en intresse- avvägning (artikel 6.1 f). Det kan konstateras att den utvidgade skyldigheten för utstationerade arbetsgivare innebär en sådan rättslig förpliktelse som avses i 6.1 c i EU:s Skyldigheten föreslås regleras i utstationerings- Prop. 2019/20:150 lagen. Den rättsliga grunden är därmed fastställd på det sätt som anges i artikel 6.3 i EU:s dataskyddsförordning. Skyldigheten syftar till att säker- ställa skyddet för utstationerade arbetstagare, vilket är ett mål av allmänt intresse. Skyldigheten bedöms vara proportionerlig för att uppnå det målet. Enligt regeringens bedömning är integritetsskyddet också väl avvägt i förhållande till sådan personuppgiftsbehandling som anses nödvändig med beaktande av de krav som ställs på sådan behandling. Det kan också konstateras att inga sådana känsliga personuppgifter som omfattas av artikel 9 eller 10 i EU:s dataskyddsförordning kommer att behöva behandlas. Arbetsgivare är skyldiga att säkerställa att endast sådana personuppgifter som behövs lämnas till arbetstagar- organisationerna. Sammanfattningsvis bedöms EU:s dataskyddsförordning och data- skyddslagen med tillhörande förordning utgöra tillräcklig reglering för den personuppgiftsbehandling som föranleds av förslaget om en utvidgad skyldighet för utstationerande arbetsgivare att tillhandahålla handlingar till arbetstagarorganisationer. Regeringens förslag: En arbetsgivare ska inte få utsätta en ut- stationerad arbetstagare för repressalier på grund av att arbetstagaren har inlett rättsliga eller administrativa förfaranden om arbets- eller anställningsvillkor enligt bestämmelser i lag, annan författning eller kollektivavtal som gäller för långvarigt utstationerade arbetstagare. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna berör frågan särskilt. Skälen för regeringens förslag: gäller enligt nuvarande 22 § ut- stationeringslagen att en arbetsgivare inte får utsätta en utstationerad arbetstagare för repressalier på grund av att arbetstagaren har inlett rätts- liga eller administrativa förfaranden om arbets- eller anställningsvillkor som följer av lag eller ett kollektivavtal som reglerar villkoren för ut- stationerade arbetstagare. Motsvarande skydd mot repressalier bör gälla arbetstagare som har inlett rättsliga eller administrativa förfaranden om villkor som enligt kollektivavtal, lag eller annan författning ska tillämpas vid långvarig utstationering. Det bör därför i bestämmelsen om repressalieförbund läggas till hän- visningar till de nya paragraferna som rör villkoren vid långvarig ut- stationering. 2019/20:150 7.10 En stridsåtgärds olovlighet enligt Regeringens förslag: En stridsåtgärd som vidtas i strid mot bestämmelsen om förutsättningarna för att med stöd av stridsåtgärder kräva kollektivavtalade arbets- och anställningsvillkor som ska tillämpas vid långvarig utstationering ska vara olovlig. Utredningens förslag: Överensstämmer med utredningens förslag. Bestämmelsen i utredningens förslag har dock en annan redaktionell ut- formning. Remissinstanserna: TCO anser att det närmare bör redovisas hur bedömningen av stridsåtgärdens lovlighet ska göras. Arbetsdomstolen har synpunkter på lagtextens utformning. Övriga remissinstanser berör inte frågan särskilt. Skälen för regeringens förslag: Stridsåtgärder som vidtas i strid mot de särskilda förutsättningarna som gäller enligt nuvarande 5 a § ut- stationeringslagen är olovliga enligt 41 c § medbestämmandelagen. Även stridsåtgärder som vidtas i strid mot de förutsättningar som enligt vad som föreslås i denna proposition ska gälla för att genom kollektivavtal reglera villkoren vid långvarig utstationering bör vara olovliga. Detta bör komma till uttryck i 41 c § medbestämmandelagen. Det är dock inte möjligt eller lämpligt att närmare ange hur bedömningen av en strids- åtgärds lovlighet ska göras såsom har efterfrågats av TCO. Den frågan får bedömas i det enskilda fallet, ytterst av Arbetsdomstolen. Som Arbets- domstolen föreslår bör lagtexten i förenklingssyfte ges en något annorlunda utformning i förhållande till utredningens förslag. 8Tillgång till information om arbets- och anställningsvillkor Regeringens förslag: En arbetstagarorganisations skyldighet att ge in kollektivavtalsvillkor till ska gälla även sådana vill- kor som får krävas med stöd av stridsåtgärder vid långvarig ut- stationering. ska även hjälpa till med information om sådana kollektivavtalsvillkor. Regeringens bedömning: Ändringsdirektivets regler om tillgång till information om arbets- och anställningsvillkor leder i övrigt inte till några lagändringar. Utredningens förslag och bedömningen: Överensstämmer med rege- ringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: LO och anser att det bör övervägas att begränsa skyldigheten att ge in kollektivavtals- villkor till de branscher där utstationering kan bedömas förekomma. och Företagarna anför att det är nödvändigt att arbets- tagarorganisationerna ger in relevanta kollektivavtalsvillkor till Arbets- Prop. 2019/20:150 miljöverket men anser att en sanktion bör införas för de som inte uppfyller Flera remissinstanser anser att det är otydligt vilka författningsreglerade villkor som ska gälla vid långvarig utstationering, bl.a. Föreningen Byggföretagen i och . Sieps framhåller vikten av att utländska aktörer får information om vilka arbets- och anställningsvillkor som ska tillämpas vid utstationering i . Skälen för regeringens förslag och bedömning Bestämmelser om tillgång till information i ändringsdirektivet och det svenska genomförandet av tidigare direktiv Redan i utstationeringsdirektivet i den ursprungliga lydelsen finns det bestämmelser om tillgång till information. Enligt artikel 4.3, som inte ändras genom ändringsdirektivet, ska varje medlemsstat vidta åtgärder för att informationen om de arbets- och anställningsvillkor som ska garanteras utstationerade arbetstagare ska vara allmänt tillgänglig. Artikel 5 i tillämpningsdirektivet innehåller bestämmelser om förbättrad tillgång till information och anger bl.a. flera krav på hur informationen ska tillhandahållas och hur den ska vara utformad. Ändringsdirektivet innehåller nya bestämmelser om tillgång till information om arbets- och anställningsvillkor. Av artikel 3.1 fjärde stycket framgår att det också ska finnas information om de ytterligare arbets- och anställningsvillkor som ska garanteras arbetstagarna vid lång- varig utstationering. Av artikeln framgår också att informationen ska om- fatta de komponenter som ingår i lönen. Vidare ställs i artikel 3.1 fjärde och femte styckena vissa allmänna krav på hur informationen ska tillhandahållas och hur den ska vara utformad. Bland annat anges det att medlemsstaterna ska offentliggöra information utan onödigt dröjsmål och på ett öppet sätt och att informationen ska vara korrekt och aktuell. Det ursprungliga utstationeringsdirektivets och tillämpningsdirektivets bestämmelser om tillgång till information är genomförda i svensk rätt främst genom nuvarande 9 och 9 a §§ utstationeringslagen och 4 § förordningen (2017:319) om utstationering av arbetstagare, ut- stationeringsförordningen. Regeringen delar utredningens bedömning att svensk rätt redan står i överensstämmelse med ändringsdirektivets allmänna krav på hur informationen ska tillhandahållas och hur den ska vara utformad. I det följande behandlas behovet av författningsändringar när det gäller dels tillgång till information av sådana villkor som ska tillämpas vid lång- varig utstationering, dels kravet på offentliggörande av komponenterna i den lön som ska tillämpas vid utstationering i . Information om författningsreglerade villkor vid långvarig utstationering Det föreslås i denna proposition att utstationerade arbetstagare vid lång- varig utstationering i ska ha rätt till de arbets- och anställnings- villkor som enligt lag eller annan författning är tillämpliga på motsvarande arbetstagare i . Däremot bör det, som utvecklas i avsnitt 7.1, inte i lagstiftningen räknas upp vilka lagar och andra författningar som kan bli 2019/20:150 Utredningen föreslår att det inte heller när det gäller information om de författningsreglerade villkoren vid långvarig utstationering ska anges någon uppräkning av de författningar som kan bli aktuella. Detta har ifrågasatts av bl.a. Föreningen Byggföretagen i och , som anser att det är otydligt vilka författningsreglerade villkor som ska gälla vid långvarig utstationering. anser att det krävs en tydlig anvisning om exakt vilka villkor det är fråga om. Föreningen Byggföretagen i anser att det inte uppfyller kraven på transparens att enbart publicerar en lista med länkar till den lagstiftning som kan bli aktuell. Regeringen delar utredningens bedömning att någon uppräkning av de författningar som kan bli tillämpliga inte behöver ske och inte heller är lämplig. Vid långvarig utstationering är nämligen anknytningen till den svenska arbetsmarknaden starkare. Situationen kan liknas med att svensk rätt ska tillämpas fullt ut, med undantag för vissa särskilt utpekade typer av villkor. bör tillhandahålla information om de författnings- reglerade villkor som kan bli tillämpliga vid långvarig utstationering. Redan av gällande rätt följer att är förbindelsekontor vid utstationering och ska tillhandahålla information om de arbets- och anställningsvillkor som kan bli tillämpliga vid en utstationering i . Detta framgår av nuvarande 9 § första stycket 1 utstationeringslagen och av 3 och 4 §§ utstationeringsförordningen. Även utan någon författnings- ändring skulle informationsuppdrag omfatta också de arbets- och anställningsvillkor som kan bli tillämpliga vid en långvarig ut- stationering i . bör också inom ramen för befintlig reglering ha en skyldighet att hjälpa utstationerande företag med frågor om vilka villkor som kan komma att bli tillämpliga vid en långvarig utstationering i . Mot denna bakgrund gör regeringen, i likhet med utredningen, bedömningen att någon lagändring inte är nödvändig för att uppfylla ändringsdirektivets krav på tillgång till information om sådana författningsreglerade villkor som ska tillämpas vid långvarig ut- stationering i . Skyldigheten att ge in kollektivavtalsvillkor till ska också gälla villkoren för långvarigt utstationerade arbetstagare Det är av stor vikt att det är förutsebart för de utstationerande arbetsgivarna vilka villkor som kan bli tillämpliga vid utstationering. När det gäller villkor i kollektivavtal aktualiseras särskilda aspekter. Det handlar om att förena de EU-rättsliga kraven på förutsebarhet och transparens med den svenska arbetsmarknadsmodellen. Det svenska genomförandet av utstationeringsdirektivet bygger på att arbetstagarorganisationer under vissa förutsättningar får vidta strids- åtgärder i syfte att reglera villkoren för utstationerade arbetstagare. För att enligt ska få tillåta stridsåtgärder i samband med ut- stationering krävs det att det är förutsebart för de utstationerande arbets- givarna vilka villkor som en arbetstagarorganisation kan komma att kräva med stöd av stridsåtgärder. Enligt dagens regler får bara vissa angivna typer av villkor krävas med stöd av stridsåtgärder vid utstationering. En viktig del i det svenska genomförandet av det ursprungliga utstationeringsdirektivet är att svenska arbetstagarorganisationer är skyldiga att till lämna in sådana villkor som får krävas med stöd av stridsåtgärder vid utstationering. På det sättet kan utländska tjänsteutövare ta reda på vilka kollektivavtals- villkor som kan bli tillämpliga under en utstationering i . Det är rimligt att ett genomförande av ändringsdirektivets regler tar sin utgångspunkt i det gällande systemet för genomförande av om utstationering. Skyldigheten för svenska arbetstagarorganisationer att ge in kollektivavtalsvillkor till bör därför kompletteras på så sätt att den även omfattar sådana kollektivavtalsvillkor som får krävas med stöd av stridsåtgärder vid långvarig utstationering. Skyldigheten att ge in kollektivavtalsvillkor bör inte begränsas till vissa branscher LO och anser att det bör övervägas att begränsa skyldigheten att ge in kollektivavtalsvillkor till de branscher där utstationering kan bedömas förekomma. Det skulle enligt dem leda till ökad transparens och minskade administrativa kostnader eftersom avtals- samlingen hos skulle bli mer överskådlig. I propositionen Nya utstationeringsregler (prop. 2016/17:107) anfördes att det förhållandet att utstationering inte förekommer eller endast är en mycket marginell företeelse i en viss bransch inte kan innebära att kraven på transparens inte gäller. Även en bransch där det inte förekommer någon utstationering kan bli föremål för utstationering i fram- tiden. Företag i andra medlemsstater som överväger att tillhandahålla tjänster över gränserna i sådana branscher bör enkelt kunna ta reda på vilka villkor som kan komma att gälla i (prop. 2016/17:107 s. 77 f.). Regeringen gör alltjämt bedömningen att skyldigheten att ge in kollektiv- avtalsvillkor bör gälla i alla branscher och beträffande alla arbets- och anställningsvillkor som får krävas med stöd av stridsåtgärder vid ut- stationering i . Enligt regeringens mening bör inte heller svårigheterna med att ge in kollektivavtalsvillkor överdrivas. Visserligen kan långvarig utstationering innebära särskilda utmaningar när det gäller att bedöma vilka villkor som ska tillämpas på arbetstagarna vid utstationering. Arbetstagar- organisationerna får dock antas ha god överblick över sina avtal och vilka villkor de innehåller. Det bör därmed inte vara alltför betungande att ta ställning till vilka villkor som är sådana som ska gälla vid långvarig ut- stationering. Vidare bör svårigheterna för de utstationerande arbetsgivarna eller de utstationerade arbetstagarna att orientera sig bland de olika kollektiv- avtalsvillkoren inte överdrivas. Det bör i regel inte vara särskilt svårt att bedöma vilket kollektivavtalsområde som ett aktuellt arbete faller under. bör vidare kunna informera om de olika villkoren från respektive avtal på ett lämpligt och lättöverskådligt sätt. Inget hindrar naturligtvis att verket vid tveksamhet kontaktar arbetsmarknadens parter för att få upplysningar till grund för en säkrare bedömning. De ut- stationerande arbetsgivarna och utstationerade arbetstagarna kan också kontakta kontaktfunktionerna vid respektive organisation för ytterligare information. LO och framhåller också att det inte bör krävas att det för varje avtalsområde anmäls två separata kollektivavtal, ett för långvarig utstationering och ett för utstationering som inte är långvarig. Regeringen delar uppfattningen att regleringen inte bör utformas så att det måste lämnas in två separata kollektivavtal. Det väsentliga bör vara att arbetstagarorganisationen lämnar in både sådana villkor som enligt organisationen får krävas vid vanlig utstationering och sådana villkor som ska tillämpas vid långvarig utstationering. Att kollektivavtalsvillkor har getts in bör inte vara en förutsättning för en stridsåtgärds lovlighet eller ett kollektivavtals giltighet anför att endast ett begränsat antal av de svenska kollektivavtal som reglerar löner och allmänna anställningsvillkor är ingivna till .