prop · H703196 · 2020-09-01 00:00:00 — Mot denna bakgrund gör regeringen bedömningen att den förvaltningsrättsliga reglering som följer av fastighetstaxeringslagens och förvaltningslagens bestämmelser innefattar sådana skyddsåtgärder som krävs för att ett automatiserat beslutsförfarande ska vara tillåtet enligt art. 22.2 b) dataskyddsförordningen. Förslaget innebär att 20 kap. 2 a § FTL upphävs. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft Från och med denna dag ska även andra beslut på fastighets- taxeringsområdet än grundläggande beslut få fattas automatiserat. Ändringarna i övrigt i fastighetstaxeringslagen ska tillämpas första gången vid allmän fastighetstaxering 2023. Promemoriornas förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Promemorian Vissa fastighetstaxeringsfrågor föreslår att ändringarna av 2 kap. 2 § och 4 kap. 6 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152), förkortad FTL, ska träda i kraft och tillämpas första gången vid 2019/20:196 förenklad fastighetstaxering 2020. Promemorian Ökade möjligheter till automatiserat beslutsfattande på fastighetstaxeringsområdet föreslår att 20 kap. 2 a § FTL ska upphöra att gälla vid utgången av . Promemorian Vissa ändringar av bestämmelserna om fastighetstaxering av lantbruksenheter förslår att ändringarna av 10 kap. 2 §, 13 kap. 2 och 3 §§ samt 18 kap. 4 § FTL ska träda i kraft och tillämpas första gången vid allmän fastighetstaxering 2023. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har haft några synpunkter på förslag om tidpunkt för ikraftträdande. Skälen för regeringens förslag: Regeringen anser att lagändringarna bör träda i kraft . Från och med denna dag bör även andra beslut på fastighetstaxeringsområdet än grundläggande beslut få fattas automatiserat. De övriga bestämmelserna avser lantbruksenheter. Bestämmelserna bör tillämpas första gången vid den allmänna fastighetstaxeringen av lantbruksenheter 2023. 8Taxering av byggnad på allmänt vatten Det som ska taxeras enligt fastighetstaxeringslagen (1979:1152), förkortad FTL, är fastigheter. Innebörden av begreppet fastighet tar sin utgångspunkt i det civilrättsliga fastighetsbegreppet (prop. 1979/80:40 s. 60). Av 1 kap. 1 § jordabalken framgår att fast egendom är jord och den är indelad i fastigheter. Med jord menas sådana delar av jordytan – såväl fast mark som område som är täckt av vatten – som ingår i det svenska territoriet. Indelningen i fastigheter gäller all mark med undantag för sådant vattenområde som är allmänt enligt lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde. Ett vattenområde kan således vara antingen allmänt eller enskilt. Enskilt vatten tillhör en fastighet men allmänt vatten gör det inte. Eftersom allmänt vattenområde inte är fastighet ska det inte heller taxeras. Till en fastighet hör enligt 2 kap. 1 § jordabalken bl.a. byggnader, som har anbragts inom fastigheten för stadigvarande bruk. En byggnad på en fastighet som inte ägs av samma person som äger fastigheten är dock lös egendom. Fastighetsbegreppet vid taxeringen utvidgas enligt 1 kap. 4 § FTL till att även omfatta byggnad som är lös egendom. Därmed avses en byggnad som inte ägs av samma person som äger marken där den ligger. Om ägaren till byggnaden och marken är en och samma anses byggnaden ingå i fastigheten och blir då också fast egendom. Ett centralt uttryck inom fastighetstaxeringen är taxeringsenhet. Med taxeringsenhet avses vad som ska taxeras för sig. Enligt 4 kap. 1 § FTL ska fastighet utgöra taxeringsenhet, om inte annat föreskrivs. Det innebär att även byggnad som är lös egendom utgör en taxeringsenhet, jfr 1 kap. 4 § FTL. som inte är fastighet och som inte ska föras in i fastighetsregistret utgör inte taxeringsenhet, t.ex. allmänt vattenområde. 8.2 Det behöver inte förtydligas attProp. 2019/20:196 fastighetstaxeringslagen ska tillämpas på byggnad på allmänt vatten Regeringens bedömning: Det behöver inte förtydligas att fastighetstaxeringslagen ska tillämpas på byggnad på allmänt vatten. Förslaget i promemorian Vissa fastighetstaxeringsfrågor: Överensstämmer inte med regeringens bedömning. I promemorian föreslås att ett förtydligande införs i fastighetstaxeringslagen så att det uttryckligen framgår att lagen tillämpas på byggnad på allmänt vatten. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna, bl.a. Lantmäteriet, har ingenting att erinra mot förslaget. Energiföretagen tycker att det är bra att lagen tydliggörs. Förvaltningsrätten i ifrågasätter behovet av att förtydliga att byggnad på allmänt vatten utgör lös egendom, eftersom ändringen kan ge sken av att byggnad på allmänt vatten inte skulle vara lös egendom. och anmärker på att förslag på ett ställe i promemorian anges som ett förtydligande och på ett annat ställe som en utvidgning av fastighetsbegreppet. Skälen för regeringens förslag: har i promemorian lyft fram att det finns otydligheter vad gäller definitionen av lös egendom som kan medföra tillämpningsproblem när det gäller byggnader på allmänt vatten. Som bestämmelserna ser ut finns det enligt ingen klar definition av när en byggnad är lös egendom, utan det framgår motsatsvis av definitionen av fast egendom. anser att det inte är tillräckligt tydligt vad som gäller när en byggnad finns på allmänt vatten. Regeringen konstaterar att det som ska taxeras är fastigheter. En byggnad som är lös egendom ska behandlas som fastighet vid fastighetstaxeringen. En byggnad är lös egendom om den står på mark som inte ägs av den som äger byggnaden. Så är fallet med byggnader på allmänt vatten och således ska de taxeras. Regeringen anser att det framgår tillräckligt tydligt av den reglering som finns att byggnader på allmänt vatten omfattas av uttrycket lös egendom. Det behöver därför inte förtydligas att fastighetstaxeringslagen ska tillämpas på sådana byggnader. Syfte och alternativa lösningar Syftet med förslaget om automatiserade omprövningsbeslut är att frigöra resurser hos och förkorta handläggningstiderna i omprövningsärenden. Syftet med förändringarna som berör lantbruksenheter är att förtydliga och förenkla lagstiftningen eller att förbättra fastighetstaxeringen. Förslagen syftar inte till att generellt ändra nivåerna på taxeringsvärdena, även om sådana effekter kan uppstå i enskilda fall. 2019/20:196 Om normenheten för ekonomibyggnader inte ändras finns det en risk att det blir svårare att konstruera tabellverk för ekonomibyggnader och att nivåläggningen vid fastighetstaxeringen försvåras när antalet normenheter minskar. Det blir då svårare för att fastställa rättvisande taxeringsvärden vilket i förlängningen är negativt för förtroendet för fastighetstaxeringen. Om förslaget om ändringar av normenheten för och värdefaktorn dränering inte genomförs består den nuvarande otydligheten vid klassificeringen av dränering. Förenklingarna för fastighetsägarna uteblir och förutsättningar för att förbättra registerkvaliteten kommer inte att öka. Om förslaget om förbättrat skogsbruksvärde inte genomförs kommer underlaget för förslag till skogsbruksvärdet att vara detsamma som , dvs. värdet vid närmast föregående taxering med justering för de beräkningar som ska göras för tillväxt och avverkningar. Någon förbättring av kvaliteten på underlaget kan då inte förväntas och de diskrepanser jämfört med verkligheten som har konstaterats kommer att bestå. Ett alternativ till att skogsbruksvärdet i fastighetsdeklarationen ska basera sig på skogliga grunddata är att fastighetsägaren i stället informeras om de uppgifter som finns i skogliga grunddata. Informationen skulle då kunna lämnas t.ex. i samband med att fastighetsdeklarationen skickas ut, vilket innebär att fastighetsägaren själv skulle kunna använda dessa uppgifter för att korrigera det av förtryckta skogsbruksvärdet. En sådan ordning skulle dock framstå som märklig, eftersom då förtrycker ett värde i deklarationen och sedan bifogar information som visar att det förtryckta värdet är fel. Det riskerar att skapa stor förvirring bland fastighetsägarna, som sannolikt frågar sig varför inte direkt förtrycker det mest korrekta värdet. Dessutom har erfarit att det är mycket få fastighetsägare som ändrar uppgifter i fastighetsdeklarationen, vilket medför att det finns risk för att detta alternativ inte skulle ge samma positiva effekter som det lämnade förslaget när det gäller bättre underlag för beräkning av skogsbruksvärdet. Regeringens bedömning är att det i övrigt saknas alternativa lösningar som inte innefattar ändring av bestämmelserna i fastighetstaxeringslagen (1979:1152), förkortad FTL. Förslaget om automatiserade omprövningsbeslut påverkar inte beskattningen eller uttag av avgifter och ger därför inte upphov till några offentligfinansiella effekter. De övriga förslagen berör lantbruksfastigheter. Statlig fastighetsskatt tas inte ut för , betesmark, produktiv skogsmark, skogligt impediment eller ekonomibyggnad. Förslagen i propositionen påverkar därför inte uttaget av statlig fastighetsskatt och har inga offentligfinansiella effekter. I och med att förslagen kan leda till höjda eller sänkta taxeringsvärden i enskilda fall kan de också innebära att relationerna ändras mellan de olika delarna som ingår i värdet, t.ex. mellan ekonomibyggnad, och produktiv skogsmark utan avverkningsrestriktioner. värderas var för sig, men lantbruksenhetens sammanlagda riktvärde ska Prop. 2019/20:196 korrigeras (storlekskorrektion) med hänsyn till storleksinverkan och sär- skilda värdeförhållanden, om det behövs på grund av prisbildningen (7 kap. 4 a § FTL). Det belopp med vilket korrigering sker ska fördelas och redovisas på samtliga värderingsenheter som ingår i lantbruksenheten, med undantag för småhus och tomtmark för sådan byggnad, i förhållande till värderingsenheternas riktvärden före korrigering. Detta innebär således att det kan bli en viss påverkan på delvärden inom en lantbruksenhet om taxeringsvärdet höjs eller sänks. Regeringen anser emellertid att det är mindre sannolikt att delvärdena för skog och ekonomibyggnader på en lantbruksfastighet skulle påverkas avsevärt av storleken på åkermarksvärdena. Ändrade relationer mellan mark och byggnad kan även påverka inkomstbeskattningen vid en framtida överlåtelse av en fastighet. För en köpare av en fastighet kan underlaget för avskrivningar komma att påverkas eftersom den delen av anskaffningsvärdet som får skrivas av (byggnaden) motsvarar den delen av taxeringsvärdet som avser byggnaden. För överlåtaren kan en förändring ha betydelse för storleken av en eventuell återföring av värdeminskningsavdrag (se mer nedan under effekter för företag och enskilda). Användandet av skogliga data vid fastighetstaxeringen kan även innebära att den del av förvärvet som avser produktiv skogsmark utan avverkningsrestriktioner påverkas. Detta särskilt med hänsyn till att många fastighetsägare inte uppdaterat volymerna och att bedömningen är att de deklarerade skogsbruksvärdena med de årliga volymtillväxtprocenten snarare är för höga än för låga, eftersom någon justering inte sker för exempelvis avverkningar. Lägre taxeringsvärden på produktiv skogsmark utan avverkningsrestriktioner relaterat till lantbruksenhetens övriga beståndsdelar kommer i så fall att påverka storleken på skogsavdragen i minskande riktning och omvänt ge ett ökat anskaffningsvärde på t.ex. småhus, byggnader, impediment, etc. De föreslagna åtgärderna kommer däremot typiskt sett bättre återspegla marknadsrelationerna mellan skog och övriga tillgångsslag och ge mer rättvisande underlag för inkomstbeskattningen. Att ridhusen alltid ska utgöra en ekonomibyggnad innebär även bl.a. att ridhusen som tidigare indelats som specialbyggnader kommer att indelas som lantbruksenheter i stället. Vid inkomstbeskattning gäller att innehav av en ekonomibyggnad eller en specialbyggnad innebär att fastighetsägaren anses bedriva näringsverksamhet i enlighet med 13 kap. 1 § tredje stycket inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, och vid förvärv ska proportionera anskaffningsutgifterna mellan privatbostaden med tillhörande tomtmark och ridhus med tillhörande mark och markanläggningar såsom t.ex. paddock. Synsättet innebär därmed inte att antalet näringsidkare kommer att påverkas. Sammantaget kan alltså inte uteslutas att förslagen kan ge upphov till offentligfinansiella effekter, men dessa bedöms vara försumbara. Effekter för företag och enskilda Förslaget om automatiserat omprövningsförfarande kommer medföra förkortade handläggningstider för , vilket gynnar fastighets- 2019/20:196 ägare. Ett automatiserat förfarande kommer i första hand vara möjligt i fall där motiveringen för beslutet kan uteslutas, dvs. i de fall inte avviker från de uppgifter som har lämnats av fastighetens ägare i dennes begäran om omprövning. Genom att förvaltningslagens och fastighetstaxeringslagens bestämmelser måste vara uppfyllda för att ett beslut ska kunna fattas automatiserat tillgodoses fastighetsägaren de rättssäkerhetsgarantier som krävs genom bl.a. rätten till insyn, krav på kommunikation liksom möjligheten till att begära omprövning och att överklaga beslut. Genom den förvaltningsrättsliga regleringen är beslutsfattandet omgärdat av sådana skyddsåtgärder (lämpliga åtgärder till skydd för den registrerades rättigheter, friheter och berättigade intressen) som anges i artikel 22.2 b dataskyddsförordningen. Förslagen om ändrade bestämmelser för lantbruksenheter berör fastighetsägare, såväl företag som enskilda, som innehar en lantbruksenhet med ekonomibyggnad, ridhus, eller produktiv skogsmark utan avverkningsrestriktioner. Förslaget om ändrad normenhet för ekonomibyggnad syftar till att medföra att kvaliteten på uppgifterna i fastighetstaxeringsregistret ökar. Detta bedöms vara en fördel för fastighetsägarna. Det finns emellertid svårigheter, vilket även behandlas i avsnitt 5.2, att avgöra hur värdena i fastighetstaxeringen kommer att påverkas. För att kunna göra en sådan analys måste bl.a. tabellverk konstrueras utifrån de båda alternativa normenheterna. Skillnader kan uppstå i de enskilda fallen, men dessa bedöms dock vara små. En förändring av normenheten är däremot fortfarande motiverad av att det behövs ett större underlag för att hitta ett rättvisande taxeringsvärde. På grund av förslaget om ändrad normenhet för ekonomibyggnad kan fastighetsägarna dock komma att behöva redovisa vissa tillkommande uppgifter vid den första fastighetstaxeringen efter förändringen, vilket kan medföra en något högre tidsåtgång för administrativa uppgifter . Maskinhallar taxeras varför många fastighetsägare inte behöver lämna några nya uppgifter. För vissa kan det bli aktuellt att komplettera med ett fastställt värdeår. Bedömningen är att den ökade tiden för samtliga berörda kommer att understiga . Förslaget om ändrad indelning av ridhus berör de ridhus som är taxerade som specialbyggnader. uppgick de till 273 stycken. Det kan jämföras med de ca 1 500 lantbruksfastigheterna med ridhus, där ridhuset är indelad som ekonomibyggnad. Ett rimligt antagande är att fastighetsägarna som påverkas ägnar sig åt ridsport, hästuppfödning eller liknande, i den mån de inte har hästar enbart för privat bruk. Det får också anses som sannolikt att de företag som omfattas är av mindre storlek, eftersom de inte är lantbruk. De fastighetsägare som har ridhus som är taxerade som specialbyggnad kommer behöva lämna ytterligare uppgifter om ridhusen. De tillkommande uppgifter som ska lämnas är byggnadens ålder, storlek och beskaffenhetsklass. Det tillkommande uppgiftskravet för fastighetsägare som har ridhus som är indelade som specialbyggnad avser bara uppgifter som bör vara kända för fastighetsägarna eller som annars är enkla att ta fram. Fastighetsdeklaration lämnas i samband med allmän eller förenklad fastighetstaxering vilket sker . Den tillkommande tidsåtgången uppskattas vart Det får anses vara så försumbart att det inte föranleder någon ökning av de berördas administrativa kostnader. Att ridhusen alltid ska utgöra en ekonomibyggnad innebär även att ridhusen som tidigare indelats som specialbyggnader kommer att kategoriseras indelas som lantbruksenheter i stället. Som framgår ovan under offentligfinansiella effekter innebär det därmed inte att antalet näringsidkare kommer att påverkas. Förslaget om ändrad normenhet för och ändrade dräneringsklasser bedöms av inte innebära några stora förändringar i taxeringsvärdena. En minskning av klasserna till endast två kan komma att innebära vissa små skillnader i fastighetstaxeringen i det enskilda fallet. Dessa bedöms dock marginella i förhållande till fördelarna som uppstår med att klassindelningen förenklas. Registerkvaliteten bedöms förbättras betydligt. Den eventuella minskningen i tidsåtgång vid deklaration för fastighetsägarna är dock marginell. Förslaget om förbättrat skogsbruksvärde berör fastighetsägare som innehar en lantbruksenhet med produktiv skogsmark. Det är ytterst få sådana fastighetsägare som inte får ett förtryckt förslag till skogsbruksvärde i fastighetsdeklarationen. Av totalt ca 279 000 taxeringsenheter med skog är det endast ca 2 000 (0,) som inte får något beräknat förslag till skogsbruksvärde. Det totala taxerade skogsmarksvärdet uppgår till ca . Branschtillhörigheten för de företag som berörs av förslaget om förbättrat skogsbruksvärde är skogsbruksföretag. Skogsbruksföretagen kan delas in i enskilda ägare (fysiska personer) och övriga ägare (stat, kommun och privatägda aktiebolag), se tabell 1. Antalet enskilda ägare uppgår till ca 320 000 stycken och dessa äger strax av den produktiva skogsmarken. En klar majoritet av de enskilda ägarna äger små skogsfastigheter, se tabell 2. Det är (ca 310 000) som äger mindre än produktiv skogsmark och (ca 260 000) som äger mindre än . De mindre ägarna är i huvudsak skogsbruksföretag som inte är aktiva i samma utsträckning som de med större egendomar. Avverkning och andra åtgärder i skogen sker inte regelbundet och de har ofta inte möjlighet att ha skogsbruksföretaget som enda försörjningskälla. De övriga ägarkategorierna (staten, statliga bolag, övriga allmänna ägare och privatägda aktiebolag) har det gemensamt att de äger stora skogsfastigheter. Dessa företag är i många fall globala, industriella aktörer. Areal produktiv skogsmark () i , efter storlek och ägare, år 2018.1 1Källa: , Rapport 2018/12. Strukturstatistik – Statistik om skogsägande 2017. Antal enskilda ägare efter storlek på ägande av produktiv 2Källa: , Rapport 2018/12. Strukturstatistik – Statistik om skogsägande 2017. Eftersom underlaget i skogliga grunddata är mindre tillförlitligt avseende små och långsmala fastigheter har Lantmäteriet tagit fram en modell för att undanta dessa fastigheter från materialet. Fastighetsägare som innehar sådana fastigheter (vanligtvis enskilda ägare) kommer i stället att få ett förslag till skogsbruksvärde i deklarationen som är beräknat på samma sätt som . Detta är en brist i förslaget, eftersom den största förbättringspotentialen när det gäller skogsbruksvärdet generellt bedöms finnas för ägare med mindre skogsfastigheter. De taxeringsenheter som undantas på grund av sin allmänna storlek är emellertid mycket små, i princip en hektar eller mindre. bedömning är att det kommer att finnas stora möjligheter att förbättra kvaliteten på uppgifterna om skogsbruksvärde för de allra flesta skogsägare med mindre taxerings- När det gäller förslaget om förbättrat underlag för skogsbruksvärdet är det svårt att uppskatta hur stor den faktiska förändringen blir. Det finns sannolikt fastigheter som är undervärderade och fastigheter som är övervärderade jämfört med verkligheten. Regeringens bedömning är dock att de deklarerade skogsbruksvärdena snarare är för höga än för låga. Det borde därmed bli fler sänkningar av skogsbruksvärdet än höjningar. Detta beror på att det ingående värdet alltid räknas upp med en tillväxtfaktor men att gjorda avverkningar sällan är kända för , och därför inte kan räknas av. Genom möjligheten att använda uppgifter om virkesvolym från laserskanning kan emellertid höja kvaliteten på hela beståndet. Det bör dock noteras att relationen mellan de delar som tillsammans bildar fastighetens taxeringsvärde kan ändras genom de föreslagna ändringarna. De olika ägoslagen värderas var för sig. Lantbruksenhetens sammanlagda riktvärde kan emellertid, vilket även beskrivs ovan under offentligfinansiella effekter, enligt 7 kap. 4 a § FTL korrigeras i höjande och sänkande riktning (storlekskorrektion). Det belopp med vilket korrigering sker ska fördelas och redovisas på samtliga värderingsenheter som ingår i lantbruksenheten, med undantag för småhus och tomtmark för sådan byggnad, i förhållande till värderingsenheternas riktvärden före korrigering. Förändrade relationer i taxeringsvärdet kan innebära en skatteeffekt vid överlåtelse av en fastighet. Taxeringsvärdet är vägledande vid fördelningen av ersättningen för fastigheten mellan privatbostadsfastighet och näringsfastighet. Ersättningen för näringsfastigheten har betydelse för hur stor återföring som ska ske av den tidigare ägarens medgivna värdeminskningsavdrag och om omkostnadsbeloppet ska minskas med motsvarande värdeminskningsavdrag som inte ska återföras (se 26 kap. 5 § IL). En förändring av relationen mellan de i taxeringsvärdet ingående delarna har betydelse för det inkomstslag som gjorda värdeminskningsavdrag ska påverka, antingen genom att återföringen ska tas upp som intäkt i inkomstslaget näringsverksamhet eller genom att omkostnadsbeloppet ska minskas i inkomstslaget kapital vid kapitalvinstberäkningen. För nya ägarens del så kan ändrade relationer i taxeringsvärdet ha betydelse om byggnaden förvärvas tillsammans med mark. I dessa fall ska byggnadens del av den totala ersättningen för fastigheten vara lika stor som byggnadens del av det totala taxeringsvärdet, 19 kap. 11 § IL. Om relationen ändras kan det innebära såväl större som mindre underlag för värdeminskningsavdrag. Detsamma gäller vid beräkning av anskaffningsvärdet för skog, 21 kap. 12 § IL. De nu beskrivna effekterna vid överlåtelse av en fastighet kan vara betydelsefulla i det enskilda fallet, men sammantaget bedöms de vara marginella. Vad gäller tidsåtgång och administrativa kostnader får fastighetsägare som äger en fastighet med produktiv skogsmark utan avverkningsrestriktioner ett förslag på skogsbruksvärde förtryckt i fastighetsdeklarationen. Förslaget i denna proposition får till följd att underlaget för beräkningen av skogsbruksvärdet förbättras. Det förtryckta förslaget till skogsbruksvärde kan därför bli mer exakt. För berörda fastighetsägare kommer en förtryckning av skogsbruksvärdet med utgångspunkt i skogliga grunddata innebära betydande förenklingar, vilket framför allt gäller för de mindre skogsbruksföretagen. är det kostsamt för dessa att själva ta fram relevanta uppgifter. Även för de större skogsbruksföretagen kommer en förtryckning att underlätta deklarationsförfarandet genom att minska det merarbete det innebär att för varje taxeringsenhet uppskatta medelvirkesförrådet för barr- och lövträd. Den uppskattade tidsbesparingen för berörda företag är emellertid svår att kvantifiera eftersom det saknas statistik över hur mycket tid skogsbruksföretagare använder för att ta fram uppgifter om medelvirkesförråd barrträd och lövträd i fastighetstaxeringen. En grov uppskattning är att förslaget leder till en tidsbesparing om ca , eller ungefär två årsarbetskrafter. Uppskattningen grundar sig på att det vid den allmänna fastighetstaxeringen 2017 var ägare till knappt 25 000 taxeringsenheter (av totalt ca 279 000 taxeringsenheter) som ändrade uppgiften om virkesförrådet i deklarationen. Uppskattningsvis använder dessa fastighetsägare i snitt åtminstone till att ta fram uppgifterna. Tidsbesparingen bör kunna uppskattas till hela den uppmätta tiden eftersom de förbättrade uppgifterna normalt förtrycks och det därmed endast krävs att de fastighetsägare som tidigare behövt ändra uppgifterna kommer att kunna göra en kort översiktlig bedömning av tillförlitligheten, dvs. precis som resterande fastighetsägare gör .