prop · H80352 · 2020-11-24 00:00:00 — Enligt första stycket är åklagaren, om han eller hon har beslutat om tillträdesförbud, i princip skyldig att på begäran av en företrädare för butiken föra dess talan vid domstolen. Undantag från denna skyldighet gäller för det fallet att särskilda skäl talar mot att åklagaren för talan. Ett exempel på en sådan situation är att åklagaren anser det uppenbart att en begäran om prövning inte kommer att leda till någon ändring av beslutet. Angående vem som kan vara företrädare för butiken hänvisas till författningskommentaren till 6 §. Av andra stycket framgår att domstolen ska begära yttrande av Prop. 2020/21:52 åklagaren, om det inte är obehövligt. I yttrandet kan åklagaren bl.a. närmare belysa bakgrunden till frågan om förbud, ge sin syn på hur olika rättsliga frågor bör bedömas och redovisa sin uppfattning om risk för brott eller allvarliga trakasserier. Yttrandet kan vara skriftligt eller avges muntligen i samband med sammanträde (se 17 §) eller förhandling när förbudsfrågan prövas i mål om allmänt åtal (se 21 §). 16 § Domstolen får besluta att ett tillträdesförbud tills vidare inte ska gälla. Om ett tillträdesförbud inte har beslutats tidigare, får domstolen besluta om ett sådant förbud fram till dess att ärendet har avgjorts slutligt. Enligt paragrafen får domstolen besluta om inhibition av ett tillträdesförbud, dvs. besluta att förbudet tills vidare inte ska gälla. Domstolen får också besluta om ett tillträdesförbud fram till dess att ärendet har avgjorts slutligt, om ett sådant förbud inte har beslutats (interimistiskt beslut). Det kan exempelvis handla om att nya omständigheter inträffat sedan ärendet överlämnades till domstolen, eller att domstolen gör en annan bedömning än åklagaren. Övervägandena finns i avsnitt 4.3.6. 17 § Domstolen ska hålla sammanträde, om en part begär det. Enligt paragrafen har en part rätt att på begäran få till stånd ett sammanträde inför domstolen i ett ärende om tillträdesförbud. Om ett sammanträde äger rum bör domstolen normalt avgöra saken i anslutning till detta. Tingsrätten ska då enligt 18 § bestå av en lagfaren domare och tre nämndemän. Övervägandena finns i avsnitt 4.3.6. 18 § När tingsrätten avgör saken, består den av en lagfaren domare och tre nämndemän. Vid annan handläggning består tingsrätten av en lagfaren domare. Vid omröstning tillämpas bestämmelserna i 29 kap. . I paragrafen behandlas tingsrättens sammansättning och omröstning i ärenden om tillträdesförbud. Övervägandena finns i avsnitt 4.3.6. Av första stycket framgår att tingsrätten består av en lagfaren domare och tre nämndemän när den avgör saken. Eftersom nämndemän ska medverka vid avgörandet av saken, kommer tingsrätten normalt att ha samma sammansättning oavsett om frågan om förbud handläggs som ett ärende enligt ärendelagen eller i ett mål om allmänt åtal. Vid annan handläggning, t.ex. olika förberedande åtgärder, består tingsrätten däremot av en lagfaren domare (jfr kommentaren till 17 § om sammanträde). Detsamma gäller t.ex. vid avskrivning av ärendet efter återkallelse. Enligt andra stycket tillämpas bestämmelserna om omröstning i brottmål i 29 kap. . Vid meningsskiljaktighet kan dessa bestämmelser leda till att utgången blir den lindrigaste eller minst ingripande för den mot vilken förbudet avses gälla på samma sätt som för en tilltalad i brottmål. 19 § Vardera parten ska svara för sin kostnad, utom i ett sådant fall som avses i 18 kap. 6 § . 2020/21:52 I paragrafen regleras frågan om fördelning av rättegångskostnader. Övervägandena finns i avsnitt 4.3.6. Enligt huvudregeln ska vardera parten svara för sin kostnad. Det innebär t.ex. att den som har begärt domstolsprövningen men inte fått framgång med sin talan inte kan förpliktas att betala motpartens kostnad. Genom en hänvisning till 18 kap. 6 § gäller dock ett undantag för det fallet att en part har vållat en kostnad för den andra parten. 20 § Vid domstolens handläggning av ärenden om tillträdesförbud tillämpas i övrigt lagen (1996:242) om domstolsärenden. I fråga om begäran om prövning enligt 13 § tillämpas vad som sägs i den lagen om ansökan. I paragrafen behandlas vad som gäller vid domstolens handläggning. Övervägandena finns i avsnitt 4.3.6. Vid domstolens handläggning av ärenden om tillträdesförbud tillämpas, utöver de relevanta bestämmelserna i denna lag, ärendelagen. I fråga om begäran om prövning enligt 13 § tillämpas vad som sägs i den lagen om ansökan. Lagen tillämpas dock inte om förbudsfrågan handläggs i mål om allmänt åtal rörande brott med stöd av bestämmelsen i 21 §. Då ska i stället regler om rättegången i brottmål tillämpas. Hänvisningen till ärendelagen innebär bl.a. att förfarandet i princip är skriftligt (jfr dock 17 § denna lag om sammanträde) och att domstolens avgörande sker genom beslut. Av allmänna processrättsliga principer följer att domstolen kan avskriva ett ärende om tillträdesförbud efter återkallelse (jfr kommentaren till 18 § om rättens sammansättning). Tingsrättens beslut kan överklagas till hovrätt och hovrättens beslut kan överklagas till . I båda fallen krävs prövningstillstånd. 21 § När domstolen ska pröva ett beslut i fråga om tillträdesförbud och den mot vilken förbudet avses gälla är misstänkt för brott som har betydelse för prövning av frågan om förbudet, får beslutet prövas i mål om allmänt åtal rörande brottet. I ett sådant fall tillämpas bestämmelserna om rättegången i brottmål. Paragrafen innehåller regler om gemensam handläggning (kumulation) av ett ärende om tillträdesförbud och ett mål om allmänt åtal rörande brott. Övervägandena finns i avsnitt 4.3.6. Domstolen får pröva ett beslut i fråga om tillträdesförbud i mål om allmänt åtal rörande brott, under förutsättning att den brottsmisstanke som prövas i målet har betydelse för prövningen av frågan om förbud. Detta bör anses vara fallet när åklagarens beslut i förbudsfrågan helt eller i huvudsak grundat sig på den brottsmisstanke som prövas i brottmålet. Om det kan finnas skäl för gemensam handläggning bör åklagaren ange det i samband med överlämnandet av förbudsärendet till tingsrätten. Bestämmelsen är fakultativ, vilket innebär att kumulation inte behöver ske om det inte uppkommer fördelar för handläggningen. När förbudsfrågan prövas i ett mål om allmänt åtal tillämpas bestämmelserna om rättegången i brottmål vid handläggningen. Det innebär att särreglerna i denna lag om bl.a. tingsrättens sammansättning, sammanträde och rättegångskostnader inte gäller. 22 § Den som bryter mot ett tillträdesförbud döms för överträdelse av tillträdesförbud till böter eller fängelse . I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. I paragrafen straffbeläggs överträdelse av tillträdesförbud. Övervägandena finns i avsnitt 4.3.7. Av första stycket framgår att den som bryter mot ett tillträdesförbud ska dömas till böter eller fängelse . grundar sig på en bedömning av risk för brott eller allvarliga trakasserier, där tidigare brott tillmäts särskild vikt (se 2 § första stycket). avseende tidigare brott behöver dock inte vara slutligt avgjord för att personen ska kunna dömas för överträdelse av tillträdesförbud. För att ett tillträdesförbud ska få verkan mot den som avses med förbudet krävs att han eller hon har delgetts beslutet om tillträdesförbud enligt bestämmelserna i 4 §. Delgivning är således en förutsättning för att straffansvar ska kunna utkrävas men även för att ingripanden från en polis eller en ordningsvakt enligt nedan ska kunna komma i fråga. Straffskalan innebär att straffet normalt bör vara böter. också att anhållande och häktning i princip inte kan användas. gäller bestämmelsen i 24 kap. 7 § andra stycket om att den som begått brott på vilket fängelse kan följa får gripas av envar om han eller hon påträffas på bar gärning eller flyende fot. innebär vidare att vanliga regler för ingripanden i samband med brott Exempelvis får en polisman eller en ordningsvakt avvisa eller avlägsna en person från visst område eller utrymme, om det behövs för att en straffbelagd gärning ska kunna avvärjas (13 och 29 §§ polislagen [1984:387]). Enligt 13 § andra stycket polislagen kan personen tillfälligt omhändertas, om ett avvisande eller avlägsnande är otillräckligt för att uppnå avsett resultat. Bestämmelsen i 23 kap. 8 § om medföljande eller medtagande till förhör blir också tillämplig. Enligt andra stycket ska det inte dömas till ansvar i ringa fall. Bestämmelsen tar sikte på gärningar som med hänsyn till om- ständigheterna är mindre allvarliga och därför inte bör leda till straff- Det kan exempelvis handla om att en överträdelse av ett förbud kan anses som klart ursäktlig. Även rent bagatellartade överträdelser kan omfattas av undantagsregleringen. Ett sådant fall skulle kunna vara att en person passerar ingången men lämnar butiken. bedömningen av om en gärning är ringa ska samtliga relevanta om- ständigheter i det enskilda fallet beaktas. måste dock, för att förbudets skyddsverkan ska kunna upprätthållas, ges ett snävt tillämpningsområde. 23 § Personuppgifter som avses i artikel 10 i och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskydds- förordning) får behandlas i den verksamhet som bedrivs i den butik som anges i beslutet om tillträdesförbud om det behövs för att förhindra eller upptäcka överträdelse av tillträdesförbudet. 2020/21:52 Paragrafen reglerar möjligheten att behandla personuppgifter som avses i artikel 10 i EU:s dataskyddsförordning, dvs. uppgifter som rör lagöverträdelser, i den verksamhet som bedrivs i en butik. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 4.3.8. Med personuppgifter som rör lagöverträdelser avses i paragrafen sådana uppgifter som förekommer i beslutet om tillträdesförbud. Paragrafen ger alltså bara stöd för att behandla uppgifter om lagöverträdelser som framgår av själva beslutet. Detta följer av att en behandling får ske endast om det behövs för att förhindra eller upptäcka en överträdelse av tillträdesförbudet. Behandlingen får alltså ske i syfte att en person med tillträdesförbud hindras från att komma in i butiken och en överträdelse av ett tillträdesförbud därmed förhindras eller, om personen redan har gått in i butiken, att en överträdelse upptäcks. Bestämmelsen omfattar sådan behandling som sker av personer som arbetar i eller utför uppdrag åt butiken. 24 § Behandling av personuppgifter med stöd av 23 § får inte ske efter det att tillträdesförbudets giltighetstid löpt ut eller om tillträdesförbudet upphävts. Paragrafen reglerar längsta tid för behandling av personuppgifter. Övervägandena finns i avsnitt 4.3.8. Personuppgiftsbehandling med stöd av 23 § får inte ske efter det att tillträdesförbudets giltighetstid löpt ut eller om tillträdesförbudet upphävts. Behovet av att spara personuppgifter måste dock prövas fortlöpande utifrån ändamålet med behandlingen. Förslaget till lag om ändring i 4 § Är brott som avses i 1 § att anse som grovt, döms för grov stöld till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om det avsett sak som någon bar på sig eller hade i sin omedelbara närhet, om gärningsmannen varit försedd med vapen, sprängämne eller annat dylikt hjälpmedel, om gärningen ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt eller om gärningen annars varit av särskilt farlig eller hänsynslös art, avsett betydande värde eller inneburit synnerligen kännbar skada. Paragrafen reglerar straffansvar för grov stöld. I andra stycket görs ändringar beträffande de omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt. Övervägandena finns i avsnitt 5.2 och Kvalifikationsgrunden att tillgreppet har skett efter intrång i bostad eller annat liknande boende tas bort. Sådana fall av stöld regleras i den nya straffbestämmelsen om inbrottsstöld (4 a §). Det införs en ny kvalifikationsgrund. Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt. För att brottsligheten ska anses ha utövats systematiskt ska det vara fråga om brott som upprepats på ett Prop. 2020/21:52 likartat sätt, men därutöver krävs något ytterligare moment. exempelvis handla om att brotten följt en brottsplan, föregåtts av noggranna förberedelser eller utförts på ett förslaget sätt eller att gärningsmannen använt sig av särskild utrustning. Kraven i detta avseende bör inte sättas alltför högt. Frågan om brottet är grovt ska avgöras efter en helhetsbedömning av samtliga omständigheter i det enskilda fallet. 4 a § Om brott som avses i 1 § har skett efter intrång i bostad eller annat liknande boende, döms för inbrottsstöld till fängelse i lägst ett och högst . Är en gärning som avses i första stycket med hänsyn till integritetskränkningen eller omständigheterna i övrigt av mindre allvarlig art, döms dock inte för inbrottsstöld utan för annat brott som gärningen innefattar. I paragrafen, som är ny, regleras straffansvar för stöld som har skett efter intrång i bostad eller annat liknande boende. Övervägandena finns i avsnitt 5.2–5.4. Enligt första stycket träffar straffansvaret stölder som har skett efter intrång i bostad eller annat liknande boende. Dessa omständigheter har utgjort kvalificerande rekvisit vid bedömningen av om en stöld är grov, men bestämmer nu det straffbara området för inbrottsstöld. Den brottsbeteckningen är ny. Innebörden av rekvisiten ändras inte. I andra stycket föreskrivs att om en gärning enligt första stycket med hänsyn till integritetskränkningen eller omständigheterna i övrigt är av mindre allvarlig art ska det inte dömas för inbrottsstöld. Vid bedömningen av integritetskränkningen kan det bl.a. beaktas vilken typ av boende det rör sig om och hur gärningsmannen betett sig på platsen. Även omständigheterna i övrigt har betydelse vid bedömningen av om gärningen är av mindre allvarlig art. Prövningen måste ske efter en samlad bedömning av omständigheterna i det enskilda fallet. Andra stycket är avsett att tillämpas restriktivt. Om en gärning bedöms vara av mindre allvarlig art ska det i stället dömas för annat brott som gärningen innefattar. Samma principer som för konkurrens ska tillämpas. För att ett tillgrepp som skett efter intrång i bostad eller annat liknande boende och som bedöms vara av mindre allvarlig art ska bedömas som grov stöld, krävs normalt att det finns ytterligare någon omständighet vid gärningen som talar för att brottet ska rubriceras som grovt. Exempel på en sådan omständighet kan vara att gärningen avsett betydande värde. Finns det inte någon annan försvårande omständighet ska brottet som regel bedömas som stöld av normalgraden. Den omständigheten att tillgreppet skett efter intrång i bostad eller annat liknande boende bör då i stället få genomslag vid straffmätningen. Tillgrepp som skett efter intrång i bostad eller annat liknande boende ska inte bedömas som ringa stöld, ens om värdet av det tillgripna är obetydligt. I subjektivt hänseende krävs uppsåt för samtliga brottsrekvisit. Allmänna regler om konkurrens gäller. Ett hemfridsbrott bör precis som normalt konsumeras av inbrottsstölden och alltså inte föranleda särskilt straffansvar. Om en stöld som har skett efter intrång i bostad eller annat liknande boende har avsett betydande värde eller inrymt någon annan försvårande omständighet, kan det uppstå konkurrensfrågor mellan 2020/21:52 inbrottsstöld och grov stöld. I ett sådant fall bör endast dömas för inbrottsstöld. Att tillgreppet har avsett betydande värde eller att brottet har inrymt någon annan försvårande omständighet bör i stället få genomslag i skärpande riktning vid straffvärdebedömningen av inbrottsstölden. 12 § För försök eller förberedelse till stöld, grov stöld, inbrottsstöld, rån, grovt rån, tillgrepp av fortskaffningsmedel, grovt tillgrepp av fortskaffningsmedel, olovlig energiavledning eller grov olovlig energiavledning döms det till ansvar enligt 23 kap. Detsamma gäller för stämpling till grov stöld eller inbrottsstöld och stämpling till eller underlåtenhet att avslöja eller förhindra rån eller grovt rån. Skulle tillgrepp av fortskaffningsmedel, om brottet fullbordats, ha varit att anse som ringa, ska gärningen dock inte medföra ansvar. Paragrafen reglerar straffansvar för osjälvständiga brottsformer av brott i 8 kap. Ändringen innebär att försök, förberedelse och stämpling till inbrottsstöld kriminaliseras. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. 13 § Har annat i detta kapitel angivet brott än grov stöld, inbrottsstöld, rån eller grovt rån förövats mot 1.någon som inte endast tillfälligt sammanbodde med gärningsmannen, 2.make, den som är i rätt upp- eller nedstigande släktskap eller svågerlag, syskon, svåger eller svägerska, eller 3.någon annan som på liknande sätt är närstående till gärningsmannen, får åklagaren väcka åtal endast om målsäganden har angett brottet till åtal eller åtal är påkallat ur allmän synpunkt. Vid tillämpning av vad nu sagts ska med gärningsman likställas någon annan som medverkat vid brottet och den som gjort sig skyldig till häleri eller häleriförseelse. Paragrafen reglerar begränsningar i åklagarens åtalsrätt för brott i 8 kap. som har begåtts mot vissa närstående. Ändringen i första stycket innebär att inbrottsstöld undantas från reglerna om åtalsbegränsning. Paragrafen ändras även språkligt och redaktionellt. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. 6 § Den som 1.på ett sätt som är ägnat att försvåra ett återställande tar befattning med något som är frånhänt annan genom brott, 2.bereder sig otillbörlig av annans brottsliga förvärv, eller 3.genom krav, överlåtelse eller på annat liknande sätt hävdar genom brott tillkommen fordran döms för häleri till fängelse i högst . För häleri döms likaledes den som i näringsverksamhet eller såsom led i en verksamhet, som bedrivs vanemässigt eller annars i större omfattning, på ett sätt som är ägnat att försvåra ett återställande förvärvar eller mottar något som skäligen kan antas vara frånhänt annan genom brott. Är brott som avses i första eller andra stycket grovt, döms för grovt häleri till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har avsett betydande värde, ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt eller annars varit av särskilt farlig art. Paragrafen reglerar straffansvar för häleri och grovt häleri. I tredje stycket Prop. 2020/21:52 införs en ny kvalifikationsgrund. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. Den nya kvalifikationsgrunden innebär att det vid bedömningen av om brottet är grovt särskilt ska beaktas om gärningen ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt. Angående innebörden av detta rekvisit hänvisas till författningskommentaren till 8 kap. 4 §. Frågan om brottet är grovt ska avgöras efter en helhetsbedömning av samtliga omständigheter i det enskilda fallet. 11 § För försök eller förberedelse till bedrägeri, grovt bedrägeri, utpressning, ringa utpressning, grov utpressning, ocker, grovt ocker, häleri eller grovt häleri och för stämpling till grovt bedrägeri, grov utpressning, häleri eller grovt häleri döms det till ansvar enligt 23 kap. Bestämmelserna i 23 kap. 3 § ska dock inte gälla i fråga om försök till utpressning, ringa utpressning eller grov utpressning. För förberedelse till grovt fordringsbedrägeri döms också till ansvar enligt 23 kap. Som för förberedelse till bedrägeri eller grovt bedrägeri döms den som för att bedra försäkringsgivare eller annars med bedrägligt uppsåt skadar sig eller någon annan till person eller egendom. Detsamma ska gälla, om någon med samma uppsåt försöker åstadkomma sådan skada. Har han eller hon innan skadan uppstått frivilligt avstått från att fullfölja gärningen, ska han eller hon inte dömas till ansvar. Paragrafen reglerar straffansvar för osjälvständiga brottsformer av brott i 9 kap. Ändringen i första stycket innebär att försök, förberedelse och stämpling till häleri kriminaliseras. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. De uttalanden om straffbara förfaranden som gjordes i samband med att försök, förberedelse och stämpling till grovt häleri kriminaliserades, kan utgöra vägledning även när det gäller straffansvar för förstadier till häleri (se prop. 2000/01:133 s. 33). 10.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister 3 § Registret ska innehålla uppgifter om den som 1.genom dom, beslut, strafföreläggande eller föreläggande av ordningsbot har ålagts påföljd för brott, 2.har ålagts förvandlingsstraff för böter, 3.med tillämpning av 30 kap. 6 § har förklarats fri från påföljd, 4.på grund av åklagares beslut enligt 20 kap. 7 § , 9 eller 17 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare eller 46 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall inte har åtalats för brott, eller a)kontaktförbud enligt lagen (1988:688) om kontaktförbud, b)tillträdesförbud enligt lagen (2005:321) om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang, dock inte tillträdesförbud enligt 9 a § i den lagen, c)förbud enligt 3 kap. 5 § lagen (2015:642) om europeisk skyddsorder, eller d)tillträdesförbud enligt lagen (2021:000) om tillträdesförbud till butik. Paragrafen anger vilka uppgifter som belastningsregistret ska innehålla. punkt 5 görs ett tillägg. Punkten ändras även redaktionellt genom att det införs en punktlista. Övervägandena finns i avsnitt 4.3.10. Ändringen innebär att belastningsregistret ska innehålla uppgifter om den som har meddelats tillträdesförbud enligt lagen om tillträdesförbud till 2020/21:52 butik. Bestämmelserna i lagen om belastningsregister om t.ex. rätt för enskilda och myndigheter att få ut uppgifter från registret är därmed tillämpliga. 10.4Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 5 § Sekretess gäller för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i ärende 1.enligt lagen (1988:688) om kontaktförbud, 2.om en skyddsåtgärd enligt och rådets förordning (EU) nr 606/2013 av om ömsesidigt erkännande av skyddsåtgärder i civilrättsliga frågor, i den ursprungliga lydelsen, 3.enligt lagen (2015:642) om europeisk skyddsorder, eller 4.enligt lagen (2021:000) om tillträdesförbud till butik. Sekretessen gäller inte beslut i ärende. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Paragrafen innehåller bestämmelser om att sekretess gäller i vissa ärenden för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs. I första stycket införs en ny punkt. Övervägandena finns i avsnitt 4.3.9. Den nya punkten (punkt 4) innebär att sekretess gäller även i ärenden enligt lagen om tillträdesförbud till butik. Sekretessen följer ärendet och gäller oberoende av vilken myndighet som hanterar frågan. Paragrafen är alltså tillämplig hos åklagaren men också hos polisen och domstol, om saken behandlas där. I den mån en fråga om tillträdesförbud aktualiseras under en förundersökning gäller i regel även sekretess till förmån för enskild enligt 35 kap. 1 §. Sammanfattning av departementspromemorian Straffrättsliga åtgärder mot tillgreppsbrott och vissa andra brott (Ds 2019:1) I denna promemoria övervägs vissa straffrättsliga åtgärder som syftar till att motverka tillgreppsbrott och vissa andra brott. Utredaren har haft i uppdrag att överväga på vilket sätt systematiska inslag i stöld- och häleribrottslighet kan beaktas ytterligare, hur integritetskränkningen vid tillgrepp efter inbrott i bostäder kan beaktas ytterligare, om försök och förberedelse till häleri av normalgraden bör kriminaliseras samt om det bör införas en möjlighet att vid straffansvar stänga ute personer från butiker, simhallar och andra liknande platser dit allmänheten har tillträde.