prop · H80342 · 2020-10-27 00:00:00 — Tillståndsplikt för innehav av ljuddämpare infördes redan genom vapenlag. Skälet var bl.a. att genom tillståndsplikt motverka olaglig jakt med hjälp av ljuddämparförsedda vapen (se prop. 1973:16 s. 30 och 95). Departementschefen uttalade i samband med lagändringen att till- ståndsgivningen borde vara synnerligen restriktiv (s. 96). Enligt bestämmelser i vapenförordningen ska behov av att inneha ljuddämpare för jaktvapen endast anses föreligga om ändamålet är till skydd för människors hälsa eller miljön, i den utsträckning Polismyndig- heten föreskriver det. För ljuddämpare för målskjutningsvapen anges dessutom att det ska vara särskilt påkallat. I föreskrifter och allmänna råd (6 kap. RPSFS 2009:13, FAP 551–3) anges bl.a. att tillstånd för innehav av ljuddämpare till kulgevär som är avsedda för ammunition i klasserna 1 och 2 (jfr 14 § NFS 2002:18) och som innehas för jaktändamål får meddelas till skydd för hälsa och miljö, t.ex. för att förebygga hörselskador. Om tillstånd har meddelats för sådana vapen får ljuddämparen även användas till målskjutning. För innehav av ljuddämpare till andra gevär som innehas för jaktändamål gäller att tillstånd får meddelas till skydd för hälsa och miljö endast om det är särskilt påkallat. När det gäller ljuddämpare för målskjutningsvapen anges i de allmänna råden att det i normalfallet får anses möjligt att skydda sin hörsel vid målskjutning på annat sätt än genom att använda ljuddämpare till sitt vapen. De övriga vapendelar som vid tillämpning av vapenlagstiftningen jämställs med skjutvapen – slutstycken, eldrör, pipor, stommar, lådor och mantlar – har det gemensamt att de är nödvändiga för vapnets funktion, s.k. vitala delar. En ljuddämpare är dock inte nödvändig för vapnets faktiska funktion utan påverkar endast dess praktiska användbarhet. Till skillnad från de övriga vapendelar som jämställs med skjutvapen utgör ljuddämpare inte heller en väsentlig del av ett vapen enligt ändrings- direktivet. Regeringen anser därför, trots och invändningar, att ljuddämpare inte bör jämställas med skjutvapen i vapenlagen. Ljuddämpare ska därmed tas bort i uppräkningen i 1 kap. 3 § f vapenlagen. Ljuddämpare ska regleras på samma sätt som vapenmagasin Frågan är då hur innehav av ljuddämpare ska regleras när dessa inte längre ska betraktas som en tillståndspliktig vapendel. Om tillståndskravet för ljuddämpare togs bort helt, vilket förespråkas av , , m.fl. skulle ljuddämpare kunna förvärvas och överlåtas utan någon som helst kontroll i fråga om inne- havarens eller förvärvarens lämplighet och behov. Som Åklagarmyndig- heten anför kan ljuddämpare vara åtråvärda i kriminella kretsar. Särskilt med hänsyn till att det dödliga skjutvapenvåldet i kriminella miljöer har ökat kraftigt är det av största vikt att motverka oberättigade förvärv av ljuddämpare för att förhindra att de används i kriminella syften. Det är därför uteslutet att lämna ljuddämpare helt oreglerade i vapenlagen. Ljuddämpare bör i stället, vilket även innebär en fördel vid rättstillämp- ningen, regleras på samma sätt som vapenmagasin. En reglering av ljuddämpare som motsvarar den som föreslås för innehav av vapenmagasin innebär att den som har tillstånd eller rätt att 2020/21:42 inneha ett visst vapen för skjutning utan särskilt tillstånd får inneha ljuddämpare som passar till vapnet. Tillstånd att inneha ljuddämpare i andra fall får meddelas enskilda personer samt sådana sammanslutningar och huvudmän för museer som får meddelas tillstånd att inneha skjutvapen, om det skäligen kan antas att ljuddämparna inte kommer att missbrukas. De närmare förutsättningarna för att beviljas tillstånd bör, på motsvarande sätt som för ammunition, anges på lägre författningsnivå. efterfrågar en definition av ljuddämpare eftersom detta skulle underlätta tillämpningen av lagen. och anser att det är svårt att definiera vad en ljuddämpare är och att det finns en risk att även enklare konstruk- tioner av t.ex. PET-flaskor kan komma att omfattas av regleringen och därmed straffbeläggas. Begreppet ljuddämpare fanns redan med vapenlag. Någon definition finns inte i vapenlagstiftningen eller i lagen om krigsmateriel med tillhörande förteckning i bilagan till förordningen om krigsmateriel som reglerar tillverkning, tillhandahållande och utförsel av ljuddämpare till sådana skjutvapen som utgör krigsmateriel. Det saknas alltså en legal definition av begreppet ljuddämpare. Regeringen anser att det inte heller vad gäller begreppet ljuddämpare torde vara möjligt att införa en entydig definition i lagtext som skulle bli tillräckligt heltäckande och uppnå tillräcklig precision eftersom det, i likhet med vapenmagasin, mer är det funktionella begreppet som avses än föremålet i sig. Det har inte heller framkommit att avsaknaden av en definition har inneburit några särskilda svårigheter vid tillämpningen av vapenlagen. Avgörande för om vapenlagen ska vara tillämplig eller inte bör enligt regeringens mening vara om en ljuddämpare är komplett och fungerande, eller om det annars rör sig om en komplett samling av nödvändiga delar som enkelt kan monteras samman till en sådan användbar ljuddämpare (jfr NJA 1987 s. 643). 8.3Statens innehav av ljuddämpare och vapenmagasin samt regeringens bemyndiganden Regeringens förslag: Vapenlagen ska inte gälla ljuddämpare eller vapenmagasin som innehas av staten. Regeringen eller, efter regeringens bestämmande, Försvarsmakten ska i enskilda fall få besluta att vapenlagen inte ska gälla ljuddämpare eller vapenmagasin som innehas av en främmande stats militära styrka som befinner sig i inom ramen för internationellt militärt sam- arbete eller internationell krishantering. Regeringen ska få meddela föreskrifter om att kravet på tillstånd för ljuddämpare eller vapenmagasin inte ska gälla innehav av ljuddämpare och magasin som lämnats över från staten till bl.a. vissa statliga tjänste- män eller personer som tillhör det militära försvaret, räddningstjänsten, eller Säkerhetspolisen. Regeringen ska vidare få meddela föreskrifter om att vapenlagen inte ska gälla ljuddämpare eller vapenmagasin som en företrädare för en annan stats myndighet medför vid tillfällig tjänstgöring i eller vid en resa genom för tjänsteändamål. Regeringen ska få meddela föreskrifter om att kravet på tillstånd inte ska gälla införsel av ljuddämpare och vapenmagasin som lämnats över från staten till statliga tjänstemän eller personer som tillhör det militära försvaret, räddningstjänsten, eller Säkerhetspolisen. Genomförandepromemorians förslag stämmer delvis överens med regeringens förslag. I promemorian föreslås inget undantag för vapen- magasin eller ljuddämpare som innehas av staten och promemorians för- slag om rätten att meddela föreskrifter är mer begränsade. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har inga synpunkter på förslagen. Försvarsmakten anser att löstagbara magasin ska omfattas av det statliga undantaget eftersom detta annars kommer att skapa omfattande problem för verksamheten. Försvarsmakten har även synpunkter om att hemvärnssoldater som förvarar löstagbara magasin i sina hem inte bör behöva ansöka om särskilt tillstånd. Konsekvenserna blir enligt Försvars- makten annars ökade kostnader och ökad administration för Hemvärnet utan att säkerheten förbättras. Skälen för regeringens förslag Vapenlagen ska inte gälla ljuddämpare eller vapenmagasin som innehas av staten Vapenlagens bestämmelser gäller, med några få undantag rörande vapen- register och märkning, inte skjutvapen och ammunition som innehas av staten (1 kap. 8 § vapenlagen). Detta innebär bl.a. att vapenlagens krav på tillstånd enligt 2 kap. 1 § vapenlagen inte gäller skjutvapen och ammunit- ion som innehas av staten. När innehavet av vissa vapenmagasin nu reg- leras gör sig skälen till detta undantag lika starkt gällande. Som Försvars- makten framför bör därför 1 kap. 8 § första stycket vapenlagen utvidgas till att även omfatta de vapenmagasin som regleras i vapenlagen. Ljuddämpare omfattas av undantaget såsom en vapenpliktig vapendel. Skälen till undantaget gör sig lika starkt gällande även när ljud- dämpare regleras på samma sätt som ammunition. Regeringens bemyndigande att meddela föreskrifter utvidgas till att även omfatta ljuddämpare och vapenmagasin Polismän förfogar sannolikt i många fall över sina tjänstevapen och sin ammunition på ett sådant sätt att staten inte kan anses inneha utrustningen. Detsamma kan gälla för t.ex. hemvärnsoldater. Vapenlagens bestämmelser är då, som utgångspunkt, tillämpliga. Bestämmelserna innebär bl.a. att skjutvapen och ammunition inte får innehas eller föras in i utan tillstånd (2 kap. 1 § vapenlagen). Regeringen får meddela föreskrifter om att bestämmelserna om tillstånd i 2 kap. 1 § vapenlagen inte ska gälla inne- hav av skjutvapen som lämnats över från staten till statliga tjänstemän eller 2020/21:42 personer som tillhör det militära försvaret, räddningstjänsten, Polis- myndigheten eller Säkerhetspolisen. Regeringen har också med stöd av bemyndigandet föreskrivit att krav på tillstånd inte gäller skjutvapen som staten har lämnat över till den personkretsen (11 kap. 1 § c vapenlagen och 2 kap. 2 § vapenförordningen). Försvarsmakten har uppgett att hemvärns- soldater i beredskapssyfte förvarar vapenmagasin i sina bostäder. Rege- ringen anser därför, i likhet med Försvarsmakten, att bemyndigandet i 11 kap. 1 § c vapenlagen bör utvidgas så att regeringen även kan meddela föreskrifter om undantag från det föreslagna kravet på tillstånd för innehav av magasin. Det finns även skäl att låta denna egendom omfattas av be- stämmelsen. Regeringen får även meddela föreskrifter om att vapenlagen inte ska gälla i fråga om skjutvapen och ammunition som en företrädare för en annan stats myndighet medför vid tillfällig tjänstgöring i eller vid resa för tjänsteändamål genom (11 kap. 1 § f vapenlagen). När innehavet av vapenmagasin och ljuddämpare nu regleras på samma sätt som ammunitionstillstånd bör regeringen även, i likhet med vad som gäller för skjutvapen och ammunition, ges möjlighet att meddela föreskrifter som innebär att vapenlagen inte ska gälla i fråga om magasin och ljuddämpare som en företrädare för en annan stats myndighet medför vid tillfällig tjänstgöring i eller vid resa för tjänsteändamål genom . gäller enligt 11 kap. 1 § h vapenlagen att rege- ringen får meddela föreskrifter som innebär att vapenlagens krav på till- stånd inte ska gälla införsel av tjänstevapen eller ammunition som lämnats över från staten till statliga tjänstemän eller personer som tillhör det mili- tära försvaret, räddningstjänsten, eller Säkerhets- polisen, dels ammunition till sådana vapen. När innehavet av vapen- magasin och ljuddämpare nu regleras på samma sätt som ammunition finns det skäl att ge regeringen möjlighet att meddela föreskrifter även för sådan egendom. I avsnitt 8.7 behandlas regeringens bemyndigande att meddela före- skrifter med stöd av 11 kap. 2 § vapenlagen. Regeringens eller Försvarsmaktens beslutanderätt ska även omfatta ljuddämpare och vapenmagasin Av 2 kap. 1 § vapenlagen framgår att tillstånd krävs för att bl.a. föra in samt inneha skjutvapen och ammunition. Från kravet på tillstånd före- skrivs vissa undantag, men inte några som träffar främmande stats militära styrka. Av 11 kap. 3 § vapenlagen framgår dock att regeringen får besluta att vapenlagen inte ska gälla skjutvapen och ammunition som innehas av en främmande stats militära styrka som befinner sig i inom ramen för internationellt militärt samarbete eller internationell krishantering. Bak- grunden är att det vid sådant internationellt samarbete har ansetts önskvärt att all materiel, inklusive skjutvapen och ammunition, kan föras mellan de länder som deltar i samarbetet utan krav på tullhantering och tillstånd (prop. 2004/05:7 s. 44). I propositionen En strängare syn på hantering av vapen och explosiva varor (prop. 2019/20:200) föreslås att regeringen ska ges möjlighet att ge samma beslutanderätt till Försvarsmakten för att underlätta genomförandet av verksamheten vid internationellt militärt samarbete och internationell Prop. 2020/21:42 krishantering. Regeringen anser att när nu innehavet av vapenmagasin och ljuddämpare regleras på samma sätt som ammunition, finns det skäl att låta bestämmelsen omfatta även denna egendom. 8.4Kriminalisering och andra åtgärder mot otillåtna innehav av ljuddämpare och vapenmagasin Regeringens förslag: Att inneha ljuddämpare och vapenmagasin utan att ha rätt till det ska vara straffbelagt på samma sätt som otillåtet innehav av ammunition. Tillägget i samma bestämmelse om straffansvar för den som inte följer ett beslut att lämna över ammunition för inlösen ska tas bort. Den som frivilligt lämnar in en ljuddämpare eller ett magasin som innehas olovligen ska få åtalas endast om det är motiverat från allmän synpunkt. Ljuddämpare och magasin ska, under samma förutsättningar som gäller för ammunition, kunna förklaras förverkade. Ett tillstånd att inneha en ljuddämpare eller ett magasin ska återkallas under samma förutsättningar som gäller för ammunition. Skyldigheten att under vissa förutsättningar omhänderta vapen och tillhörande ammunition och tillståndsbevis ska gälla även ljuddämpare och magasin som hör till vapnet. Regeringens bedömning: Ammunition, ljuddämpare och vapen- magasin som förvaras åt någon annan utan föreskrivet tillstånd bör inte kunna förverkas. Genomförandepromemorians förslag stämmer i huvudsak överens med regeringens förslag. I promemorian föreslås även att den som förvarar ammunition, ljuddämpare och vapenmagasin åt någon annan utan föreskrivet tillstånd till förvaringen ska kunna få egendomen förverkad. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har inga synpunkter på förslaget. anser dock att olovligt innehav eller över- låtelse av ljuddämpare och magasin bör kunna kvalificeras som grovt vapenbrott. Skälen för regeringens förslag och bedömning Otillåtet innehav av ljuddämpare och magasin ska kriminaliseras Regeringen föreslår nu att innehav av ljuddämpare och vissa vapenmagasin ska regleras i vapenlagen på i princip samma sätt som innehav av ammunition (se avsnitt 8.2). Enligt 9 kap. 2 § första stycket d vapenlagen kan den som innehar ammunition utan att ha rätt till det dömas till böter eller fängelse . Regeringen anser att otillåtet innehav av ljuddämpare och vapenmagasin bör regleras på motsvarande sätt. Bestämmelsen bör därmed utvidgas till att omfatta även ljuddämpare och vapenmagasin. En sådan reglering möjliggör att legitimt innehav och användning av ljuddämpare och de magasin som omfattas av vapenlagen 2020/21:42 kan kontrolleras, som användning för brottslig verksamhet förhindras. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet innehar en ljuddämpare eller ett vapenmagasin som omfattas av vapenlagen utan att ha rätt till det ska alltså kunna dömas till böter eller fängelse . På motsvarande sätt som för ammunition bör det i ringa fall inte dömas till ansvar (9 kap. 2 § andra stycket). har anfört att otillåtna innehav eller otillåten överlåtelse av ljuddämpare och vapenmagasin bör kunna utgöra grovt vapenbrott. Det ingick inte i utredarens uppdrag att överväga om olovligt innehav eller överlåtelse av ljuddämpare eller magasin bör utgöra grovt vapenbrott. Frågan kan därför inte behandlas i detta lagstiftningsprojekt. I9 kap. 2 § första stycket d vapenlagen straffbeläggs även under- låtenheten att följa ett beslut om att lämna över ammunition för inlösen. Den som inte följer ett sådant beslut innehar ammunitionen utan att ha rätt till det. Bestämmelsen är en kvarleva års vapenlag och har blivit obsolet. Detta är redan straffbelagt enligt samma bestämmelse. Den del av bestämmelsen som handlar om underlåtenheten att följa ett beslut om att lämna över ammunition för inlösen fyller alltså inte någon funktion och bör därför tas bort. En kriminalisering av otillåtet innehav av vissa magasin uppfyller även de krav som uppställs i ändringsdirektivet om att medlemsstaterna ska fast- ställa ett sanktionssystem för överträdelser av de nationella bestämmelser som antas enligt direktivet och vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att dessa sanktioner tillämpas. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande (artikel 16). Otillåtet innehav av en ljud- dämpare eller ett vapenmagasin bör normalt sett även anses innebära att innehavaren visat sig olämplig att inneha skjutvapen. I dessa fall ska inne- havarens tillstånd att inneha skjutvapen återkallas enligt 6 kap. 1 § första stycket a vapenlagen (jfr artikel 5.3 i vapendirektivet i lydelsen enligt ändringsdirektivet). Den särskilda åtalsregeln ska gälla även för ljuddämpare och vapenmagasin Enligt 9 kap. 7 § vapenlagen får åtal mot någon som frivilligt lämnar in skjutvapen eller ammunition till väckas endast om det är motiverat från allmän synpunkt. Bestämmelsen infördes mot bakgrund av att det framkommit att en del personer av rädsla för att bli åtalade för vapenbrott tvekat att vända sig till polisen när de t.ex. hittat ett gammalt bortglömt skjutvapen på vinden eller på något annat liknande ställe (se prop. 1999/2000:27 s. 71). Syftet med bestämmelsen är att upp- muntra allmänheten att lämna in skjutvapen och ammunition för vilka till- stånd saknas och bestämmelsen innebär att åtal för olovligt innehav av skjutvapen eller ammunition, som uppdagas genom att vapnet frivilligt lämnas in till polisen, endast får väckas om det är motiverat från allmän synpunkt. Ett exempel på ett sådant fall kan vara att en person beslutar sig för att lämna in ett skjutvapen till polisen först i och med att han eller hon riskerar att upptäckas och inlämnandet således inte är frivilligt i egentlig mening (s. 98). När innehav av ljuddämpare och vissa vapenmagasin nu regleras på i princip samma sätt som ammunition gör sig skälen bakom bestämmelsen lika starkt gällande beträffande denna egendom. särskilda åtalsregeln bör därför utvidgas till att omfatta även ljuddämpare Prop. 2020/21:42 och vapenmagasin som omfattas av vapenlagen. Ljuddämpare och vapenmagasin som varit föremål för brott ska förklaras förverkade I 9 kap. 5 § vapenlagen finns en bestämmelse om förverkande av skjut- vapen och ammunition som varit föremål för vissa brott. Bestämmelsen innebär bl.a. att ammunition som någon innehaft utan att ha rätt till det eller som överlåtits till någon som inte har rätt att inneha ammunitionen ska förklaras förverkad. Betydelsen av att egendom förklaras förverkad är att den som begått brottet förlorar äganderätten till egendomen och att den därmed inte kan användas för att begå nya brott. När nu ljuddämpare och vissa vapenmagasin regleras på i princip samma sätt som ammunition finns det skäl att låta även denna egendom omfattas av bestämmelsen. Bestämmelsen bör därför utvidgas till att omfatta ljuddämpare och vapenmagasin. Detta innebär att en ljuddämpare eller ett vapenmagasin som någon innehaft olovligen eller som har överlåtits till någon som inte har rätt att inneha egendomen ska kunna förklaras förverkade. I promemorian föreslås även att såväl ammunition som magasin som förvaras åt någon annan utan föreskrivet tillstånd till förvaringen ska kunna förklaras förverkade. Med anledning av att motsvarande förvaring av ett skjutvapen inte ger möjlighet till förverkande av skjutvapnet skulle ett sådant förslag dock medföra en omotiverad diskrepans. Förslaget om möjligheten till förverkande av ammunition och löstagbara magasin i sådana situationer bör därför inte genomföras. När ett vapen förklaras förverkat får även ammunition som hör till vapnet förklaras förverkad. Det är rimligt och ändamålsenligt att detta ska gälla även ljuddämpare och vapenmagasin som hör till vapnet. Återkalla och omhänderta ljuddämpare och vapenmagasin Enligt 6 kap. 2 § vapenlagen ska ett tillstånd att inneha ammunition åter- kallas om förutsättningarna för tillståndet inte längre finns, tillstånds- havaren har missbrukat ammunitionen eller det annars finns någon skälig anledning att återkalla tillståndet. Enligt 6 kap. 4 § vapenlagen ska Polis- myndigheten vidare besluta att ett vapen med tillhörande ammunition och tillståndsbevis ska tas om hand om det finns risk att vapnet missbrukas eller det är sannolikt att tillståndet att inneha vapnet kommer att återkallas och särskilda omständigheter inte talar emot ett omhändertagande. När nu ljuddämpare och vapenmagasin ska regleras på i princip samma sätt som ammunitionstillstånd bör bestämmelserna utvidgas till att omfatta ljud- dämpare och vapenmagasin. 8.5Överlåta och låna ut ljuddämpare och vapenmagasin Regeringens förslag: Ljuddämpare och vapenmagasin ska, på samma sätt som gäller för ammunition, få överlåtas eller yrkesmässigt förmedlas endast till den som har tillstånd eller rätt att inneha egendomen. Om ljuddämpare eller magasin överlåts genom ombud ska ombudet ha ett eget vapentillstånd. Överträdelse av bestämmelsen ska straffbeläggas. Den som har tillstånd att låna skjutvapen ska utan särskilt tillstånd få inneha ljuddämpare och magasin till vapnet. Genomförandepromemorians förslag stämmer överens med regering- ens förslag. Remissinstanserna har inga synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt 2 kap. 9 § vapenlagen får skjut- vapen eller ammunition endast överlåtas till den som har tillstånd eller rätt att inneha vapnet eller ammunitionen. Bestämmelserna innebär bl.a. att en vapenhandlare som överlåter skjutvapen eller ammunition har en skyldighet att kontrollera att den som vill köpa egendomen har tillstånd eller rätt att inneha den. I avsnitt 6.2 föreslås att bestämmelsen ska utvidgas till att omfatta även yrkesmässig förmedling. Den som har tillstånd att låna skjutvapen får vidare, enligt 3 kap. 10 § vapenlagen, som han eller hon innehar ett vapen som lån utan särskilt tillstånd även inneha ammunition till vapnet. Bestämmelserna är straffbelagda. Den som överlåter ammunition till någon som inte har rätt att inneha den kan dömas för brott mot vapenlagen enligt 9 kap. 2 § första stycket e vapenlagen och detsamma kommer enligt förslaget i avsnitt 6.2 att gälla den som yrkesmässigt förmedlar ammunition. Regeringen anser att överlåtelse och yrkesmässig förmedling av ljud- dämpare och vapenmagasin även i detta avseende bör regleras på motsvar- ande sätt som gäller för ammunition. En sådan reglering skulle innebära att ljuddämpare och vapenmagasin endast får överlåtas eller förmedlas till den som har tillstånd eller rätt att inneha egendomen. Om ljuddämpare eller vapenmagasin överlåts genom ombud bör ombudet ha ett eget vapen- tillstånd. De vapenhandlare som vill överlåta ljuddämpare eller vapen- magasin får därmed en skyldighet att kontrollera att den som vill köpa egendomen har tillstånd eller rätt att inneha den. Därigenom skulle risken för att sådan egendom kommer i orätta händer kunna begränsas och användning av egendomen för brottslig verksamhet förhindras. En sådan bestämmelse är också i linje med den höga skyddsnivå som svensk vapenlagstiftning generellt sett har. Med hänsyn till att överlåtelse eller förmedling av ammunition, ljuddämpare och vapenmagasin till någon som inte har rätt att inneha egendomen framstår som lika straffvärda förfaranden bör därför 9 kap. 2 § första stycket e vapenlagen utvidgas till att även omfatta ljuddämpare och vapenmagasin. Den som har tillstånd att låna skjutvapen bör, i enlighet med vad som gäller för ammunition, utan särskilt tillstånd få inneha ljuddämpare och vapenmagasin till vapnet. Krav på tillstånd för att föra in ljuddämpare och Prop. Regeringens förslag: Det ska krävas tillstånd enligt vapenlagen för att till få föra in ljuddämpare och vapenmagasin. Ljuddämpare och vapenmagasin ska under vissa förutsättningar även få föras in utan särskilt tillstånd. Villkoren för införsel av ljuddämpare och vapenmagasin ska vara desamma som för införsel av ammunition.