prop · H703120 · 2020-03-24 00:00:00 — Den ska därför användas med restriktivitet, och bara när det är nödvändigt för tillsynen. Vidare ska de inom statlig förvaltning generellt tillämpliga principerna om behov och proportionalitet iakttas. En förutsättning för att KO ska få genomföra ett köp under dold identitet är att det är nödvändigt för tillsynen enligt marknadsföringslagen. ha inlett tillsyn mot en viss näringsidkare för att ett testköp alls ska få ske. Utgångspunkten är vidare att ett testköp ska användas när andra utredningsvägar inte är tillräckliga. Möjligheten att agera dolt vid köpet ska vara en grundläggande förutsättning för att tillsynen ska vara effektiv. Så kan vara fallet när KO behöver uppträda dolt för att en försäljning över huvud taget ska komma till stånd. I andra situationer kan KO misstänka att den information som näringsidkaren lämnar är tillrättalagd. krävas att KO agerar under dold identitet för att förvissa sig om att få tillgång till samma marknadsföring som konsumenter. Om KO med stöd av näringsidkarens upplysningsskyldighet (42 §), eventuellt i förening med vite (45 §), kan få tillgång till erforderliga uppgifter bör ett testköp under dold identitet normalt inte genomföras. I likhet med andra åtgärder som innebär ett ingrepp i ett enskilt intresse får ett testköp genomföras endast om det avsedda resultatet står i rimligt förhållande till de olägenheter som kan antas uppstå för näringsidkaren. Vid denna bedömning ska bl.a. arten och omfattningen av den misstänkta Om misstanken avser en ringa överträdelse kan ett testköp under dold identitet vara en oproportionerlig åtgärd. är normalt fallet när misstanken avser en överträdelse som riskerar att allvarligt skada konsumenternas intressen. Även om misstanken avser överträdelser som var för sig inte kan anses särskilt allvarliga kan de, när de är satta i system, medföra att ett testköp utgör en proportionerlig åtgärd. En förutsättning för detta får dock anses vara att det finns en potentiell risk för att överträdelserna har en negativ påverkan av viss dignitet på konsumentkollektivets intressen. Bestämmelsen reglerar köp av produkter. Enligt definitionen i 3 § avses med produkter varor, tjänster, fast egendom, arbetstillfällen och andra nyttigheter. Bestämmelsen ansluter därmed inte helt till den terminologi som används konsumentskyddsförordning, där det i stället anges att köpet ska avse varor eller tjänster. Det är upp till KO att, efter en bedömning i det enskilda fallet, avgöra om det är lämpligt att köpa en viss produkt. Även om befogenheten enligt ordalydelsen har ett vidsträckt tillämpningsområde, ligger det i sakens natur att vissa produkter lämpar sig sämre för testköp än andra. Syftet med ett testköp är att upptäcka överträdelser av det marknads- föringsrättsliga regelverket till skydd för konsumenter och att samla in bevis. Vid testköpet bör KO uppträda som vilken köpare som helst och inte försöka förmå säljaren att använda någon annan marknadsföring eller tillämpa andra villkor än vad som normalt sker. Om KO efter ett testköp upptäcker överträdelser, kan detta i förläng- ningen leda till sanktioner från myndighetens sida, i form av förbud eller ålägganden. Enligt 29 § får en näringsidkare åläggas att betala en mark- nadsstörningsavgift om näringsidkaren uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot vissa bestämmelser i lagen eller i annan särskilt angiven lagstiftning. Det finns från principiell synpunkt inget som hindrar att en näringsidkare påförs marknadsstörningsavgift på grund av en överträdelse som upptäckts vid testköpet, om förutsättningarna i övrigt är uppfyllda. En enstaka överträdelse som är resultatet av ett testköp torde i regel knappast leda till att näringsidkaren påförs marknadsstörningsavgift. Däremot kan vad som har framkommit vid ett testköp utgöra en del av bevisningen för att näringsidkaren ägnar sig åt överträdelser av sådan omfattning att en marknadsstörningsavgift kan bli aktuell. I undantagsfall kan det tänkas att det vid en närmare kontroll efter ett testköp uppkommer misstanke om att säljaren av produkten har gjort sig skyldig till brott. Det finns då inget som hindrar att en förundersökning inleds mot säljaren på grundval av information som kommit fram vid köpet (jfr prop. 2017/18:221 s. 44). Bestämmelsen ger KO rätt att genomföra fullbordade testköp. Men befogenheten att agera dolt kan också användas för att genomföra inled- ande moment under dold identitet i stadiet innan avtalsbundenhet uppstår, vilket är det mest lämpliga. Med stöd av bestämmelsen kan KO alltså under dold identitet t.ex. få reda på vilken förköpsinformation som lämnas. Det är inte möjligt att generellt säga exakt var gränsen går för när en åtgärd, som inte utgör ett fullbordat köp, ska anses utgöra ett testköp. Bedömningen varierar beroende på hur situationen kring köpet ser ut. Vid försäljning på internet får gränsen normalt anses ha passerats om KO i moment som föregår ett köp behöver uppge kontaktuppgifter och då an- vänder ett påhittat namn eller andra oriktiga uppgifter. Detsamma bör gälla vid köp i en fysisk butik. Vid köp i fysiska butiker ger dock köparen sällan sin identitet till känna. Ett testköp kan då föreligga redan före den tidpunkt då KO behöver uppge oriktiga uppgifter. Gränsen för ett testköp bör i regel anses ha passerats när KO, utan att tillkännage att agerandet sker i myndighetens tillsynsverksamhet, för samtal med näringsidkaren eller 2019/20:120 dennes medarbetare i syfte att utröna t.ex. vilken information som säljaren lämnar eller vilka avtalsvillkor som ska komma att tillämpas vid ett köp. Paragrafen handlar om tillsyn enligt lagen och omfattar inte alla åtgärder som KO vidtar i syfte att bevaka marknadsföring utan att ge sin identitet Den mer allmänna omvärldsbevakning som KO utför, t.ex. i form av stickprovskontroller av webbplatser, faller utanför tillämpnings- Att utan att fylla i några uppgifter besöka en webbplats och ta del av den information som finns där aktualiserar alltså inte bestämmelsen. Det är i sådana situationer inte fråga om ett testköp utan om sedvanlig Enligt andra stycket ska näringsidkaren underrättas om testköpet så snart det kan ske utan att åtgärden förlorar sin betydelse. Underrättelseskyldighet föreligger när KO har vidtagit sådana åtgärder som utgör ett testköp. Utgångspunkten är att KO ska underrätta närings- idkaren så snart ett testköp har genomförts. I vissa situationer kan det finnas skäl att skjuta upp underrättelsen , t.ex. till dess att leverans av en produkt har skett eller om testköpet av någon annan anledning annars skulle förlora sin betydelse. Underrättelse ska ske både när KO har uppmärksammat brister i efterlevnaden av den konsumenträttsliga lagstiftningen och när närings- idkaren har följt regelverket. Även om KO vid ett testköp uppträder som konsument, är myndigheten naturligtvis ingen konsument i egentlig mening. KO kan inte göra gällande de civilrättsliga rättigheter som tillkommer en konsument, t.ex. möjlig- heten att utöva ångerrätt. Detta hindrar inte KO från att, som en del av testköpet, undersöka hur näringsidkaren beter sig i en efterköpssituation. Enligt tredje stycket har KO rätt att kräva att näringsidkaren ersätter det som har utgetts vid testköpet. Av bestämmelsen framgår att krav på ersättning endast får framställas om det inte är oskäligt. bedömningen bör ta sin utgångspunkt i näringsidkarens möjlighet att sälja produkten på nytt, där flera olika aspekter kan aktualiseras. till följd av KO:s undersökningar är osäljbar, får det som regel anses oskäligt att kräva att näringsidkaren ersätter det som har betalats vid test- Vidare bör det beaktas vilken typ av produkt som har varit föremål Här kan tidsaspekten ha betydelse. Viss egendom, som t.ex. datorer, mobiltelefoner och annan elektronik, förlorar relativt snabbt i Om KO i ett sådant fall har behållit egendomen , kan det vara oskäligt att kräva ersättning. I de fall det bedöms möjligt att sälja produkten först efter prisavdrag bör det krävda beloppet reduceras med motsvarande belopp. Detta följer av att ersättning enligt lagtexten ska krävas endast om det inte är oskäligt. Ett annat exempel på när ett krav framstår som oskäligt är om köpet avsett en tjänst som näringsidkaren redan utfört innan ett återkrav blir aktuellt. Ersättningskravet får avse vad som har betalats vid testköpet. idkaren är skyldig att betala vad KO har utgett dels för själva produkten (köpeskillingen), dels för frakt eller andra direkta kostnader i samband Även i detta sammanhang ska en skälighetsbedömning göras. Här är frågan om testköpet påvisat brister i säljarens marknadsföring Om inga sådana brister upptäckts vid köpet, kan det anses oskäligt om näringsidkaren tvingas betala för fraktkostnaden, i vart fall om kost- naden uppgår till ett mer betydande belopp. Om KO kräver ersättning, ska näringsidkaren erbjudas att ta tillbaka Prop. 2019/20:120 produkten. Det föreligger inte någon skyldighet för näringsidkaren att ta tillbaka en testköpt produkt. Skyldigheten att erbjuda återtagande gäller den situationen att egendom förts över till KO i samband med köpet. Om köpet avsett en tjänst blir något återtagande inte aktuellt, men det före- ligger ingen skyldighet för näringsidkaren att utföra tjänsten. Bestämmelsen innebär att näringsidkaren har rätt att ta tillbaka pro- I detta ligger att näringsidkaren kan välja att hämta produkten hos KO eller stå för kostnaden för returfrakten. I undantagsfall, t.ex. när testköpet avsett en skrymmande produkt, kan kostnaden för returfrakten uppgå till ett ansenligt belopp. testköpet inte påvisas några brister i näringsidkarens marknadsföring, kan det framstå som oskäligt om näringsidkaren tvingas betala returfrakten. Det kan vara lämpligt om KO, innan myndigheten beslutar om ersättnings- krav, kontrollerar med näringsidkaren om det finns intresse av att ta Näringsidkarens kostnad för returfrakten kan då beaktas i den skälighetsbedömning som ska göras i samband med fram- ställande av kravet. Över huvud taget bör den skälighetsbedömning som ska göras vid ett ersättningskrav tillämpas på så sätt att KO hanterar de olika frågor som kan uppkomma på ett rimligt sätt för näringsidkarens del. oskälighetsprövningen ska KO göra en sedvanlig proportionalitets- bedömning vid ställningstagandet till om ersättning ska krävas. Som framgår av 51 § andra stycket kan ett beslut om ersättningskrav överklagas till Patent- och . 45 § Ett föreläggande enligt 42, 43 eller 44 § får förenas med vite. Paragrafen innehåller en bestämmelse om vite för efterkommande av upplysningsskyldigheten eller inspektionsrätten enligt lagen. andena finns i avsnitt 6.1 och 6.2. Enligt paragrafen får ett föreläggande om yttrande, tillhandahållande av handlingar etc. eller om inspektion direkt förenas med vite. föreläggande behöver alltså inte längre föregås av en uppmaning. Bestämmelsen är fakultativ. Det är fortfarande möjligt för KO att försöka få tillgång till utrednings- eller tillsynsmaterial antingen på formlös väg eller genom ett föreläggande som inte förenas med vite. Möjligheten att använda vite aktualiseras först om myndigheten bedömer att ett formellt föreläggande är nödvändigt. När föreläggandet har utfärdats för att den berörde inte vill lämna uppgifter på frivillig väg, finns det ofta skäl att direkt förena föreläggandet med vite. vite finns i lagen (1985:206) om viten. Det är en allmän princip att ett föreläggande riktat mot staten inte förenas med vite (jfr prop. 1984/85:96 s. 99 f.). 45 a § får bestämma att ett beslut om föreläggande enligt 41 a, 42, 43 eller 44 § ska gälla . Paragrafen, som är ny, innehåller en bestämmelse om att förelägganden kan gälla efter att beslut om detta fattats. i avsnitt 6.1, 6.2 och 8. 2019/20:120 Enligt paragrafen får KO bestämma att ett beslut om föreläggande avseende varningsmeddelande, upplysningar etc. eller om inspektion ska gälla . Bestämmelsen är fakultativ. 46 a § Patent- och är rätt domstol i mål om 1.förbud som avses i 23 §, 2.åläggande som avses i 24 eller 25 §, 3.marknadsstörningsavgift enligt 29 §, 4.kvarstad enligt 36 §, 5.skadestånd enligt 37 §, 6.utdömande av vite enligt 49 §, 7.kvarstad enligt 50 §, och 8.oriktig eller vilseledande ursprungsbeteckning enligt 66 §. Paragrafen innehåller en bestämmelse om behörig domstol. Överväg- andena finns i avsnitt 11.1. Ändringarna i punkterna 7 och 8 är en följd av att en bestämmelse införs om att Patent- och är behörig domstol att pröva frågor om kvarstad enligt 50 § i mål om utdömande av vite. Kvarstad vid utdömande av vite 50 § För att säkerställa ett anspråk på vite som beslutats med stöd av 26, 28 eller 45 § får domstolen besluta om kvarstad i mål om utdömande av vitet. I ett sådant fall tillämpas bestämmelserna i 15 kap. . Paragrafen, som är ny, innehåller dels en bestämmelse om att domstolen får besluta att den som är föremål för talan om utdömande av vite inte får förfoga över viss egendom genom att belägga den med kvarstad, dels en bestämmelse om att regleringen i 15 kap. om kvarstad i tvistemål ska tillämpas vid prövningen av frågan om kvarstad. Överväg- andena finns i avsnitt 11.1. Möjligheten för rätten att besluta om kvarstad avser mål om utdömande av viten som meddelats såväl enligt 26 och 28 §§ (s.k. materiellt vite avseende t.ex. förbud) som enligt 45 § (s.k. processuellt vite). Av 15 kap. 1 och 5 §§ framgår att beslut om kvarstad meddelas av domstol efter yrkande av den som påstår sig ha en fordran. Enligt marknadsföringslagen får talan om utdömande av vite väckas av den som har begärt vitesföreläggandet och av KO (49 §). Bestämmelsen i 15 kap. 1 § är fakultativ och med hänsyn till proportionalitetsprincipen ska behovet av att kvarstad meddelas vägas mot de olägenheter för svaranden som en kvarstad kan tänkas vålla (jfr t.ex. prop. 1988/89:124 s. 28 samt NJA 1993 s. 182 och NJA 2005 s. 29). 51 § beslut enligt 28, 41 a och 41 b §§ får överklagas till Patent- och . beslut om föreläggande enligt 42, 43 och 44 §§ får överklagas till Patent- och . Detsamma gäller beslut om ersättning enligt 44 a § tredje stycket och beslut om ersättning enligt 46 § eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av 46 §. Paragrafen innehåller en bestämmelse om överklagande. Paragrafen är Prop. 2019/20:120 utformad i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 7 och 8. Genom tillägget i första stycket framgår att KO:s beslut i en fråga om skyldigheten att visa ett varningsmeddelande får överklagas till Patent- och . Detsamma gäller KO:s beslut i en fråga om skyldigheten att visa ett varningsmeddelande kvarstår. I paragrafen anges inte, efter synpunkt från Lagrådet, att ett beslut om varningsmeddelande även får överklagas av den näringsidkare vars webbplats eller marknads- föring berörs av varningsmeddelandet. En sådan rätt följer av allmänna principer. Tillägget i andra stycket första meningen är en följd av att ett före- läggande om tillhandahållande av utrednings- eller tillsynsmaterial eller om inspektion inte längre behöver föregås av en uppmaning. Genom tillägget i andra stycket andra meningen framgår att KO:s beslut om ersättningskrav i samband med ett testköp kan överklagas till Patent- och . 63 § I mål om förbud eller åläggande enligt 23, 24 eller 25 § har den som har talerätt enligt 47 § rätt att delta i rättegången som intervenient enligt 14 kap. . Paragrafen innehåller en bestämmelse om intervention. I paragrafen rättas en felaktig hänvisning i lagtexten. Genom ändringen hänvisas till 47 §, där det framgår vem som har talerätt när det gäller förbud enligt 23 § eller åläggande enligt 24 eller 25 §. Övervägandena finns i avsnitt 12. Denna lag träder i kraft . Enligt ikraftträdandebestämmelsen träder lagändringarna i kraft . De nya bestämmelserna är alltså tillämpliga i och med ikraft- trädandet. Övervägandena finns i avsnitt 13. 15.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden 1 a § Bestämmelserna i 3–9 b §§ denna lag tillämpas också när Konsument- ombudsmannen fullgör sina skyldigheter som behörig myndighet enligt och rådets förordning (EU) 2017/2394 av om samarbete mellan de nationella myndigheter som har tillsynsansvar för konsumentskyddslagstiftningen och om upphävande av förordning (EG) nr 2006/2004. Paragrafen innehåller en bestämmelse om att lagens marknadsrättsliga bestämmelser ska tillämpas när KO fullgör sina skyldigheter som behörig myndighet enligt förordningen om konsumentskyddssamarbete. 2019/20:120 Ändringen är en följd av att och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 av om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslag- stiftningen har ersatts av konsumentskyddsförordning. Över- vägandena finns i avsnitt 12. 3 b § Om en näringsidkare vid försäljning på internet använder ett oskäligt avtals- villkor och inga andra effektiva medel är tillgängliga, får Konsumentombuds- mannen förelägga näringsidkaren, en värdtjänstleverantör eller en internet- leverantör att upprätta ett varningsmeddelande som tydligt visas i samband med besök på webbplatsen. Ett föreläggande som avses i första stycket får bara meddelas om 1.överträdelsens allvar motiverar det och det är motiverat från allmän synpunkt eller annars ligger i konsumenternas intresse, och 2.webbplatsen inte omfattas av tryckfrihetsförordningens eller yttrandefrihets- grundlagens skydd. Varningsmeddelandet ska ange i vilket avseende avtalsvillkoret är oskäligt och iövrigt vara utformat på ändamålsenligt sätt. Ett föreläggande ska förenas med vite, om det inte av särskilda skäl är obehövligt. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om varningsmeddelande när näringsidkaren använder oskäliga avtalsvillkor. Paragrafen ansluter delvis till artikel konsumentskyddsförordning. Överväg- andena finns i avsnitt 8. Förutsättningarna för varningsmeddelande är något annorlunda utformade än vad som gäller enligt 41 a § marknadsföringslagen. Förutom kravet på överträdelsens allvar, som finns också i marknadsföringslagen, anges kompletterande rekvisit på motsvarande sätt som i bestämmelsen rörande förbud mot oskäliga avtalsvillkor (se 3 §). Det kan bli aktuellt med varningsmeddelande även beträffande ett avtalsvillkor som är oskäligt med en tillämpning av 3 a §. Det handlar här om den situationen att konsumenten är hänvisad till att använda ett telefonnummer med förhöjd taxa för att ta kontakt med näringsidkaren per telefon med anledning av ett mellan dem ingånget avtal. För en kommentar hänvisas i övrigt till 41 a § marknadsföringslagen. 3 c § När ändrade förhållanden föranleder det, ska besluta att en skyldighet att upprätta ett varningsmeddelande inte längre ska gälla. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om att Konsument- ombudsmannen kan besluta att en skyldighet att upprätta ett varningsmeddelande inte längre ska gälla. Paragrafen ansluter delvis till i avsnitt 8. För en kommentar hänvisas till 41 b § marknadsföringslagen. 3 d § får bestämma att ett beslut om varnings- meddelande ska gälla . Paragrafen, som är ny, innehåller en bestämmelse om att KO får bestämma att ett beslut om varningsmeddelande ska gälla . andena finns i avsnitt 8. För en kommentar hänvisas till 45 a § marknadsföringslagen. 8 § får förelägga var och en att yttra sig, lämna upp- lysningar och tillhandahålla de handlingar som behövs i ett ärende enligt denna Paragrafen reglerar upplysningsskyldighet och tillhandahållande av utredningsmaterial för tillsynen enligt lagen. Ändringarna innebär bl.a. en anpassning till artikel 9.3 b konsumentskyddsförordning. vägandena finns i avsnitt 6.1. För en kommentar hänvisas till 42 § marknadsföringslagen. 8 a § Om det behövs för tillsynen i ett ärende där ett förbud enligt 3 eller 7 § eller ett föreläggande enligt 3 b § kan antas komma i fråga, får Konsumentombuds- mannen förelägga näringsidkaren att hålla de lokaler eller motsvarande utrymmen där näringsverksamheten utövas tillgängliga för inspektion. I samband med inspektionen får ta del av de handlingar som behövs för tillsynen och begära nödvändiga upplysningar på Paragrafen reglerar KO:s befogenhet att företa inspektioner på plats. Ändringarna innebär bl.a. en anpassning till artikel 9.3 c kon- sumentskyddsförordning på så sätt att det tidigare undantaget för tillträde till bostäder tas bort. Paragrafen är utformad i enlighet med Lagrådets Övervägandena finns i avsnitt 6.2. För en kommentar hänvisas till 44 § marknadsföringslagen. 8 b § Ett föreläggande enligt 8 eller 8 a § får förenas med vite. Paragrafen innehåller en bestämmelse om vite för efterkommande av upplysningsskyldigheten eller inspektionsrätten enligt lagen. andena finns i avsnitt 6.1 och 6.2. För en kommentar hänvisas till 45 § marknadsföringslagen. 8 c § får bestämma att ett föreläggande enligt 8 eller 8 a § ska gälla . Paragrafen, som har ett nytt innehåll, ger KO rätt att bestämma att förelägganden ska gälla . Övervägandena finns i avsnitt 6.1 och För en kommentar hänvisas till 45 a § marknadsföringslagen. 8 d § Om det är nödvändigt för tillsynen enligt denna lag, får Konsumentombuds- mannen köpa varor, tjänster eller andra nyttigheter under dold identitet (testköp). Näringsidkaren ska underrättas om testköpet så snart det kan ske utan att åtgärden förlorar sin betydelse. Om det inte är oskäligt, får besluta att närings- idkaren ska ersätta ombudsmannen för vad som har betalats vid testköpet. ska i så fall erbjuda näringsidkaren att ta tillbaka det Paragrafen, som är ny, reglerar KO:s möjlighet att under dold identitet köpa varor, tjänster eller andra nyttigheter för att kontrollera efterlevnaden av 2019/20:120 lagen (s.k. testköp). Paragrafen ansluter till artikel 9.3 d kon- sumentskyddsförordning. Övervägandena finns i avsnitt 7. För en kommentar hänvisas till 44 a § marknadsföringslagen. 8 e § beslut enligt 3 b, 3 c, 7, 8 och 8 a §§ får överklagas till Patent- och . Detsamma gäller beslut om ersättning enligt 8 d § tredje stycket. Paragrafen, som är ny, motsvarar delvis nuvarande 8 c §. Den innehåller be- stämmelser om överklagande. Övervägandena finns i avsnitt 7 och 8. Paragrafen reglerar möjligheten att överklaga KO:s beslut till Patent- och . I förhållande till den nuvarande 8 c § läggs beslut om varningsmeddelande och om att en skyldighet att upprätta ett varnings- meddelande inte längre ska gälla till i första meningen. I andra meningen anges att även beslut om ersättning efter ett testköp får överklagas. Denna lag träder i kraft . Enligt ikraftträdandebestämmelsen träder lagändringarna i kraft . De nya bestämmelserna är alltså tillämpliga i och med ikraft- trädandet. Övervägandena finns i avsnitt 13. 15.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation 22 § Den som tillhandahåller ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst och därvid har fått del av eller tillgång till uppgift som avses i 20 § första stycket ska på begäran lämna 1. uppgift som avses i 20 § första stycket 1 till en myndighet som i ett särskilt fall behöver en sådan uppgift för delgivning enligt delgivningslagen (2010:1932), om myndigheten finner att det kan antas att den som söks för delgivning håller sig undan eller att det annars finns synnerliga skäl, 2. uppgift som avses i 20 § första stycket 1 och som gäller misstanke om brott till en åklagarmyndighet, , Säkerhetspolisen eller någon annan myndighet som ska ingripa mot brottet, 3. uppgift som avses i 20 § första stycket 1 och 3 samt uppgift om i vilket geografiskt område en viss elektronisk kommunikationsutrustning finns eller har funnits till , om myndigheten finner att uppgiften behövs i samband med efterforskning av personer som har försvunnit under sådana omständigheter att det kan befaras att det finns fara för deras liv eller allvarlig risk för deras hälsa, 4. uppgift som avses i 20 § första stycket 1 till om myndigheten behöver uppgiften i exekutiv verksamhet och myndigheten finner att uppgiften är av väsentlig betydelse för handläggningen av ett ärende,