prop · H80352 · 2020-11-24 00:00:00 — Regeringen anser mot denna bakgrund att registreringen bör ske enligt bestämmelserna i lagen om belastningsregister. Det föreslås därför ett tillägg i 3 § 5 som innebär att registret ska innehålla uppgifter om den som har meddelats tillträdesförbud till butik. Datainspektionen avstyrker förslaget med hänvisning till att analysen i fråga om personuppgiftsbehandling behöver fördjupas. Som framgår under avsnitt 3 har det tagits fram en kompletterande promemoria avseende denna fråga, som i sak behandlas i avsnitt 4.3.8. En uppgift i belastningsregistret ska gallras bl.a. om ett kontaktförbud eller ett tillträdesförbud har upphävts (16 § 6). Därutöver ska en uppgift om beslut om kontaktförbud gallras efter beslutet, medan motsvarande uppgift om tillträdesförbud ska gallras (17 § 12 och 13). Anledningen till den kortare gallringstiden vid beslut om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang angavs i förarbetena vara dels att uppgifter om böter gallras , att straffskalan för överträdelse av tillträdesförbud sträcker sig från böter till fängelse medan straffmaximum för överträdelse av kontaktförbud är och att normalstraffet för den som överträder ett tillträdesförbud torde bli böter, dels att det kan antas att tillträdesförbud i stor utsträckning kommer att avse unga personer (se samma prop. s. 56). Straffskalan för överträdelse av tillträdesförbud till butik föreslås motsvara den som gäller för överträdelse av tillträdesförbud vid idrottsarrangemang. Straffet bedöms i normalfallet kunna stanna vid böter. Därtill bör beaktas att meddelade tillträdesförbud i viss utsträckning kan komma att avse unga personer. I promemorian föreslås en gallringstid i enlighet med vad som gäller för tillträdesförbud vid idrottsarrangemang. Ingen remissinstans har några synpunkter på detta. Mot denna bakgrund instämmer regeringen i det förslag som lämnas i promemorian. I lagen om belastningsregister anges att gallringstiden för tillträdesförbud vid idrottsarrangemang gäller ”tillträdesförbud” (se 17 § 13). 2020/21:52 Lagtexten är således inte begränsad till förbud vid idrottsarrangemang. Med denna utformning kommer tillträdesförbud till butik att omfattas av regleringen utan att det behövs någon lagändring. Samma sak gäller för 16 § 6. 5.1 Inbrott som skäl att bedöma en stöld som grov Om en stöld är att anse som grov, döms för grov stöld till fängelse i lägst och högst (8 kap. 4 § första stycket ). Enligt paragrafens andra stycke ska det vid bedömningen av om brottet är grovt särskilt beaktas bl.a. om tillgreppet har skett efter intrång i bostad eller annat liknande boende eller om gärningen annars varit av särskilt farlig eller hänsynslös art. Enligt den ursprungliga straffbestämmelsen i om grov stöld skulle det vid bedömningen av om en stöld var grov särskilt beaktas bl.a. om brottet förövats ”medelst inbrott”. Denna kvalifikationsgrund ersattes 1976 av omständigheten att gärningen varit av särskilt hänsynslös art. Ändringen innebar att tonvikten skulle ligga på det obehag och lidande som ett hänsynslöst tillväga- gångssätt vid stölden innebar snarare än på tillvägagångssättet som sådant. Det anfördes att enbart den omständigheten att ett tillgrepp skett efter inbrott inte mer eller mindre regelmässigt borde få till följd att tillgreppet bedöms som grov stöld. Med anledning av vissa remissynpunkter angavs att det var naturligt att ett inbrott i någons bostad bedöms som allvarligare än ett inbrott i ett vindskontor eller en lagerlokal, men att t.ex. det mått av hänsynslöshet som visas vid själva inbrottet också bör beaktas. (Se prop. 1975/76:42 med förslag till lag om ändring i , m.m. s. Genom en lagändring 1988 återinfördes en kvalifikationsgrund som tog sikte på inbrott, nämligen om tillgreppet skett efter intrång i bostad. anfördes som skäl att bostadsinbrott ofta är djupt kränkande för de personer som drabbas av dem. Bortsett från de rent ekonomiska förlusterna framhölls att ett bostadsinbrott innebär ett angrepp mot den bestulnes personliga sfär och ofta uppfattas som en allvarlig kränkning av dennes Med bostad avsågs i första hand permanentbostäder och Tillfälliga boenden som t.ex. hotellrum, tält, båtar och hus- vagnar skulle däremot normalt falla utanför bestämmelsens tillämpnings- Det skulle inte krävas att stölden skett genom inbrott, utan det räckte att den skett genom intrång. En stöld angavs kunna vara lika allvarlig även om gärningsmannen t.ex. inte hade behövt bryta upp ett lås. (Se prop. 1987/88:14 om ändring i [grov misshandel och grov stöld] s. 7–9.) Kvalifikationsgrunden fick sin nuvarande lydelse 2017 genom att den utvidgades till att omfatta även intrång i annat liknande boende. syftade till att integritetskränkande inslag i samband med gärningen ska få större genomslag vid bedömningen av om en stöld ska anses vara grov. förhållande till den dåvarande rättstillämpningen ansåg regeringen att det fanns anledning att ifrågasätta om inte även stölder efter intrång i Prop. 2020/21:52 utrymmen där man mera tillfälligt vistas – som hotellrum eller hytter på ett fartyg – som utgångspunkt bör bedömas som grova, i vart fall om brottsoffret inte haft något alternativ till att förvara den stulna egendomen där. Det anfördes att även om ett tillgrepp som sker efter intrång i någons tillfälliga boende i allmänhet inte kan sägas innebära en fullt lika svår integritetskränkning som vid intrång i en bostad för mera varaktigt boende, bör sådana omständigheter i större utsträckning kunna leda till att stölden hänförs till den grova svårhetsgraden. Skyddet omfattar inte alla utrymmen där vem som helst kan övernatta utan endast boenden som har karaktär av hem eller som präglas av avskildhet och där ett intrång utgör en kränkning av vad som bör vara den boendes fredade sfär. (Se prop. 2016/17:131 s. 56–57 och 67.) En ny straffbestämmelse införs Regeringens förslag: En ny straffbestämmelse ska införas i 8 kap. Straffansvaret ska omfatta stöld som har skett efter intrång i bostad eller annat liknande boende. I straffbestämmelsen om grov stöld ska kvalifikationsgrunden att tillgreppet har skett efter intrång i bostad eller annat liknande boende Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser, däribland tingsrätt, Hovrätten för , , tingsrätt, , , Diskriminerings- ombudsmannen, , , universitet (), Justitiekanslern, , , , ombudsmän, , Svensk Försäkring, , Kommuner och Regioner och , tillstyrker eller har inte något att invända mot förslaget, även om några framför synpunkter bl.a. beträffande den nya rent allmänt bör vara återhållsam med att införa nya straffbestämmelser för sådant som redan är straffbelagt i befintlig lagstiftning eftersom risken ökar för tillämpningssvårigheter och konkurrensproblem, men tillstyrker införandet av ett nytt brott mot bakgrund av att myndigheten ser ett behov av en höjd straffnivå för stölder som begås genom inbrott i bostad. har inte något att invända mot förslaget om att införa ett nytt brott och bedömer det som ett ändamålsenligt sätt att markera allvaret i denna typ av gärningar utan att generellt höja straffskalan för grov stöld. anger dock att det, bl.a. mot bakgrund av att möjligheten att döma till strängare påföljd vid inbrottsstölder i hem än vid andra typer av tillgreppsbrott redan finns, i och för sig kan ifrågasättas om det behövs ny lagstiftning i den riktning som Företagarna och Butikerna anför att man delar bilden att straffet för särskilt integritetskränkande brott bör skärpas, men menar att även brott som begås mot butiker och affärslokaler kan ge lika kännbara effekter och upplevas vara lika kränkande som en stöld i bostaden. och Butikerna framstår det därför som en mer lämplig åtgärd att i stället höja minimistraffet för grov stöld. Några remissinstanser avstyrker eller invänder mot förslaget. Ett antal av de synpunkter som dessa remissinstanser framför tar sin utgångspunkt i hur nuvarande lagstiftning är utformad och fungerar. Exempelvis anger , som avstyrker förslaget, att sådana omständigheter som bestämmelsen behandlar även nu ska beaktas vid bedömningen av om en stöld är grov och att den integritetskränkning som gärningen inneburit dessutom kan vägas in ytterligare vid bedömningen av gärningens straffvärde. Enligt tingsrätten uppnås ur ett tillämpningsperspektiv en högre grad av flexibilitet genom att behålla den nuvarande formuleringen av straffbestämmelsen beträffande grov stöld. Därigenom kan straffets längd dessutom i högre grad bestämmas på ett sätt som harmoniserar med hur straffvärdet av andra brott som kränker den personliga integriteten bedöms. , som också avstyrker förslaget, och Hovrätten över och lämnar liknande synpunkter och framför att befintliga bestämmelser ger goda möjligheter att hantera inbrottsstölder på ett nyanserat och adekvat sätt. anser att det bör övervägas om syftet, att ytterligare beakta integritets- kränkningen vid bostadsinbrott, i stället kan uppfyllas på något annat sätt och inom ramen för den nuvarande lagstiftningen samt hänvisar i denna del till rättsfallet NJA 2009 s. 559. sig avvisande till förslaget, anger att det redan finns tillräckliga möjligheter att beakta den integritetskränkning som ett bostadsinbrott typiskt sett medför. Förbundet framför att om lagstiftaren anser att sådan kränkning bör beaktas i högre grad bör det övervägas om detta inte kan ske på något annat sätt, t.ex. genom ändringar i 29 kap. . ändå en viss typ av grov stöld normalt ska ges ett högre straffvärde än andra grova stölder bör detta dock, enligt förbundet, ske genom en strängare straffskala för just det aktuella brottet och inte genom en generell höjning av straffskalan för grov stöld. ställer sig tveksam till förslaget, anser att det kan ifrågasättas om minimistraffet för just inbrottsstöld behöver höjas. kan ett högre minimistraff för inbrottsstöld leda till obefogade skillnader i minimistraff mellan å ena sidan mindre allvarliga bostadsinbrott (exempelvis i sommarstugor) och inbrott som nog kan uppfattas som lika eller närapå lika integritetskänsliga som bostadsinbrott (exempelvis inbrott i företagslokaler i anslutning till bostad). Därutöver har Hovrätten över och , och invändningar som tar sikte på systematik De ifrågasätter bl.a. om det är lämpligt att bryta systematiken i genom att särreglera bostadsinbrotten och gör gällande att en särreglering av vissa brott innebär att straffbestämmelserna kan bli alltmer fragmentiserade, systemet mer svåröverskådligt och att riskerna ökar för avgränsnings- och tillämpningssvårigheter. Vad gäller förslagets effekt framför att bakgrunden till initiativet inte minst är det ökande problemet med organiserad stöldbrottslighet som begås av internationella brottsnätverk. När gärningspersonerna kommer utifrån är de dock svårare för polisen att identifiera och ett antagande är därför, enligt , att ganska få utländska gärningspersoner lagförs. Det skulle betyda att straffskärpningen i huvudsak kommer att omfatta andra gärningspersoner än vad som motiverade reformen och att den eventuella preventiva effekten av en straffskärpning riktad mot potentiella utländska gärnings- personer måste anses mycket begränsad. statistiken i promemorian visar på en överlag stabil eller minskande trend för tillgreppsbrotten generellt. Bland annat mot denna bakgrund är tings- rättens allmänna utgångspunkt att det saknas tillräckligt starka skäl för ytterligare kriminaliseringar på området. Skälen för regeringens förslag Integritetskränkningen vid stölder i boenden bör beaktas i större Det råder en bred enighet om vikten av att skydda den enskildes rätt till en fredad sfär för sin fysiska person och sin egendom. regelsystemet måste därför ge den enskilde ett starkt skydd mot Även om kränkningar av den personliga integriteten ofta är mest framträdande vid brott som innebär angrepp på den fysiska eller sexuella integriteten och vid brott mot någons frihet och frid, kan betydande integritetskränkande inslag förekomma även vid brott mot egendom. framgår av avsnitt 5.1 fångas sådana förhållanden upp t.ex. i bestämmelsen om grov stöld genom att det vid bedömningen av om brottet är grovt särskilt ska beaktas om tillgreppet har skett efter intrång i bostad eller annat liknande boende. Ett annat exempel är att det i straffbestämmelsen om grov utpressning anges en omständighet som tar fasta på integritets- kränkande inslag, nämligen den mer generella kvalifikationsgrunden att brottet varit av särskilt hänsynslös art. Bestämmandet av brottets svår- hetsgrad ska alltid göras med beaktande av samtliga omständigheter vid Integritetskränkningar kan alltså vidare beaktas vid rubriceringen av andra förmögenhetsbrott utan att detta särskilt angetts i den enskilda Sådana kränkningar kan enligt 29 kap. också beaktas vid bedömningen av straffvärdet. Det straffrättsliga skyddet för den personliga integriteten har successivt byggts ut till följd av samhällsutvecklingen. förstärkningar av detta skydd i flera fall föranletts av den tekniska utvecklingen och de risker för integritetskränkningar som denna medfört. Exempelvis har det införts nya straffbestämmelser om kränkande fotografering, olovlig identitetsanvändning och olaga integritetsintrång. Även när det saknats koppling till den tekniska utvecklingen har kränkningar av den personliga integriteten framhållits som en relevant omständighet vid såväl nykriminalisering som straffskärpning (se genomgången i SOU 2013:38 Vad bör straffas? Del 1 s. 379–390 samt 2012/13:108 Förstärkt straffrättsligt skydd vid grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning och prop. 2016/17:131 s. Flera lagändringar som tar sikte på integritetskränkningar vid för- mögenhetsbrott har gjorts. Som redogörs för i avsnitt 5.1 utvidgades kvalifikationsgrunden avseende grov stöld till att omfatta inte bara bostäder utan också andra liknande boenden. ändringar som gjordes motiverades av integritetshänsyn. ska det numera, vid bedömningen av om en stöld är grov, särskilt beaktas inte bara om tillgreppet avsett en sak som någon bar på sig, utan också om det avsett något som den bestulne hade i sin omedelbara närhet. beträffande grov skadegörelse kompletterades kvalifikationsgrunderna så att förekomsten av integritetskränkande inslag i samband med en gärning skulle få större genomslag. Därtill skärptes straffskalorna för skadegörelse och grov skadegörelse bl.a. med beaktande av att brottet kan rymma (Se prop. 2016/17:131 s. 56–57, 65–68 och 76–79.) Integritetskränkande inslag kan således förekomma vid olika slags Bland stöldbrotten upplevs dock bostadsinbrott ofta som allvarligare och mer integritetskränkande än många andra brott (se Brås rapport 2019:11 Nationella trygghetsundersökningen 2019 – Om utsatthet, otrygghet och förtroende s. 99). bedömt att bostadsinbrott under vissa förutsättningar kan innefatta en sådan allvarlig kränkning av målsäganden att denne har rätt till skadestånd i form av s.k. kränkningsersättning (se rättsfallet NJA 2011 s. 3). regeringens mening är det tydligt att den integritetskränkning som det innebär att en stöld sker efter intrång i en persons bostad eller annat liknande boende är särskilt allvarlig. Ett sådant tillgrepp innefattar ett påtagligt intrång i individens personliga sfär och kan ofta vara djupt kränkande för den som drabbas. I utredarens uppdrag ingick bl.a. att överväga på vilket sätt den integritetskränkning det innebär att ett tillgrepp skett efter intrång i en bostad eller ett annat liknande boende kan beaktas i större utsträckning än Av promemorian framgår att sådana stölder regelmässigt anses vara grova och att tillgrepp efter intrång i bostad ofta bedöms ha ett straffvärde som ligger på eller strax över minimistraffet för grov stöld, dvs. (se även Borgeke och , Studier rörande påföljds- praxis m.m., elektronisk utgåva s. 671). synpunkter som på olika sätt går ut på att befintliga regler ger tillräckliga möjligheter att beakta den integritetskränkning som ett bostadsinbrott typiskt sett medför. framför bl.a. att om- ständigheterna ska beaktas vid bedömningen av om en stöld är grov och att integritetskränkningen dessutom kan vägas in ytterligare vid bedömningen av gärningens straffvärde. advokatsamfund och lämnar liknande syn- punkter och uppger bl.a. att befintliga bestämmelser ger goda möjligheter att hantera inbrottsstölder på ett nyanserat och adekvat sätt. anför även att den eventuella preventiva effekten när det gäller organiserad tillgreppsbrottslighet som begås av internationella brottsnätverk måste anses mycket begränsad, utifrån antagandet att få utländska gärningspersoner kommer att lagföras. Det har visserligen vidtagits lagstiftningsåtgärder för att integritets- intresset ska få ett större genomslag när det gäller stölder som sker efter intrång i bostad eller annat liknande boende. regeringens mening nuvarande straffmätningspraxis för brotten inte anses tillräckligt återspegla brottslighetens allvar. Sådana stölder bör – på grund av den påtagliga integritetskränkning som de innefattar – anses ha ett straffvärde som klart överstiger minimistraffet för grov stöld. alldeles oavsett om det rör sig om brott som begås inom ramen för internationella brottsnätverk eller av någon annan. Av den officiella kriminalstatistiken framgår att – 2019 minskade det totala antalet anmälda bostadsinbrott . anmäldes omkring 14 700 bostadsinbrott, vilket innebär en minskning jämfört med året innan. Regeringen konstaterar att antalet anmälda bostadsinbrott således har gått ned . Som är inne på kan brottsutvecklingen avseende sådana stölder därför inte sägas tala för att det finns ett behov av att stärka det straffrättsliga skyddet mot dessa brott. rör det sig, totalt sett, fortfarande om en stor mängd anmälda fall av bostadsinbrott. Regeringen anser därför inte att statistiken utgör ett avgörande skäl mot att genomföra ytterligare lagändringar avseende dessa brott. Sammanfattningsvis bör integritetskränkningen vid stölder som sker efter intrång i bostad eller annat liknande boende alltså beaktas i större utsträckning än genom att straffnivån för brottsligheten höjs. I det följande överväger regeringen hur det bör ske. Det bör införas en särskild straffbestämmelse om stöld efter intrång i bostad eller annat liknande boende Promemorian föreslår att en ny straffbestämmelse, med ett högre minimistraff än vad som gäller för grov stöld, ska införas i 8 kap. . Bestämmelsen ska enligt förslaget omfatta stöld som har skett efter intrång i bostad eller annat liknande boende. Regeringen konstaterar inledningsvis att en majoritet av de remissinstanser som yttrar sig i sak tillstyrker eller inte har något att invända mot att det införs en straffbestämmelse av detta slag. Som anges i promemorian innebär en sådan bestämmelse att det straffvärda i just stölder som sker efter intrång i bostad eller annat liknande boende framhålls. Det rör sig således om en riktad åtgärd för att säkerställa att integritetskränkningen vid dessa gärningar beaktas i tillräcklig grad. En skärpning av minimistraffet för grov stöld, som Företagarna och Butikerna i stället förespråkar, skulle däremot innebära en generell höjning av straffnivån för stölder som rubriceras som grova. Visserligen kan även andra stölder innehålla integritetskränkande inslag, något som också tar upp. Som regeringen konstaterar ovan finns det emellertid anledning att se särskilt allvarligt på just stölder som sker efter intrång i bostad eller annat liknande boende. Det är därför befogat att straffvärdemässigt nu göra skillnad på sådana och andra stölder. Regeringen anser således att en höjning av minimistraffet för grov stöld inte bör övervägas vidare i detta sammanhang. Av liknande skäl menar regeringen att det inte nu är aktuellt att, som tar upp, göra ändringar i 29 kap. . Reglerna i det kapitlet är generellt tillämpliga och ändringar där skulle alltså påverka bedömningen även av andra brott. Inte heller anser regeringen att det finns något annat lämpligt sätt att inom ramen för den nuvarande lagstiftningen säkerställa att integritetskränkningen vid bostadsinbrott beaktas tillräckligt. Den föreslagna straffbestämmelsen innebär en särreglering av stölder som sker efter intrång i bostad eller annat liknande boende. Dessa omständigheter utgör en kvalifikationsgrund för grov stöld. 2020/21:52 innebär ingen utvidgning av det kriminaliserade området, utan straffbestämmelsen skulle avse en kvalificerad form av stöld med ett snävare tillämpningsområde än vad som gäller för stöld i allmänhet. Några remissinstanser är kritiska till införandet av en sådan reglering. I stort sett i linje med vad som diskuteras i promemorian ifrågasätter Hovrätten över och , och lämpligheten i att bryta systematiken i genom att särreglera vissa stölder och gör bl.a. gällande att straffbestämmelserna kan bli alltmer fragmentiserade och systemet mer svåröverskådligt samt att riskerna ökar för avgränsnings- och tillämpningssvårigheter. Bland andra lyfter liknande frågor men tillstyrker införandet av ett nytt brott mot bakgrund av att myndigheten ser ett behov av en höjd straffnivå för stölder som begås genom inbrott i bostad. Regeringen instämmer i att utgångspunkten bör vara en återhållsamhet när det gäller att införa överlappande straffbestämmelser. förekommer det situationer där det finns skäl att införa ett brott som ska utgöra en kvalificerad form av ett annat brott. Regleringar av det slaget är inte något unikt, jämför t.ex. förhållandet mellan straffbestämmelsen om våld eller hot mot tjänsteman (17 kap. 1 § ) och brott i 3 respektive 4 kap. . I sådana fall regleras förhållandet mellan brotten av den straffrättsliga konkurrensläran. Som framgår ovan anser regeringen att straffnivån för stölder som begås efter intrång i bostad eller annat liknande boende bör höjas. Den föreslagna straffbestämmelsens tillämpningsområde framgår direkt av lagtexten och därmed avgränsas på ett tydligt sätt bestämmelsen i förhållande till den generella regleringen om stöld. Mot den bakgrunden görs bedömningen att några beaktansvärda avgränsnings- eller tillämpningssvårigheter inte skulle uppkomma med en bestämmelse av den innebörd som promemorian föreslår. Enligt regeringen finns det alltså inte skäl att avstå från att införa en reglering av detta slag. Tvärtom framstår införandet av ett särskilt brott, med ett högre minimistraff än vad som gäller för grov stöld, som det mest ändamålsenliga sättet att straffrättsligt ge integritetskränkningen vid tillgrepp som sker efter intrång i bostad eller annat liknande boende ett större genomslag. Vad gäller bestämmelsens utformning bör straffansvaret avse stöld enligt 8 kap. 1 § . Vidare bör ansvaret omfatta samma omständigheter som återfinns i kvalifikationsgrunden om tillgrepp som skett efter intrång i bostad eller annat liknande boende. Avsikten är inte att rekvisiten ska ges någon annan innebörd än de har som kvalifikationsgrund för grov stöld enligt nuvarande ordning. Straffbestämmelsen bör med hänsyn till det nära sambandet med bestämmelserna om stöld och grov stöld placeras direkt efter dessa i en ny 4 a § i 8 kap. . Placeringen innebär för övrigt att brottet kommer att omfattas av bestämmelsen i 5 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, som omfattar bl.a. grov stöld. Sammanfattningsvis föreslår regeringen att det ska införas en ny straffbestämmelse i 8 kap. som omfattar stöld som har skett efter intrång i bostad eller annat liknande boende, med ett högre minimistraff än vad som gäller för grov stöld. I nästa avsnitt överväger regeringen brottsbeteckningen och straffskalans närmare utformning. I likhet med promemorian föreslår regeringen att kvalifikationsgrunden Prop. 2020/21:52 att tillgreppet har skett efter intrång i bostad eller annat liknande boende ska tas bort i bestämmelsen om grov stöld, eftersom sådana fall kommer att omfattas av den nya straffbestämmelsen. Regeringens förslag: Brottet ska betecknas inbrottsstöld. vara fängelse i lägst ett och högst . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens, utom vad