prop · H80351 · 2020-11-19 00:00:00 — När det gäller behovet av harmonisering innehåller remissen inte några uppgifter om att den nuvarande ordningen för utdömande av konkurrens- skadeavgift har försvårat för att samarbeta med andra stater inom EU. Inte heller har det vid föredragningen framkommit några sådana uppgifter. I remissen anförs att det kan uppstå situationer där det är lämpligt och önskvärt med sanktionsbeslut som är koordinerade i tiden. Några konkreta exempel som stödjer påståendet lämnas emellertid inte. Mål om konkurrensskadeavgift inbegriper prövning av om vissa subjek- tiva rekvisit är uppfyllda, är ofta komplexa samt kräver omfattande skriftlig och muntlig bevisning. Avgiften uppgår ofta till mycket bety- dande belopp. Målen överklagas regelmässigt till PMÖD. Förslaget innebär att konkurrensskadeavgift kommer att kunna prövas och beslutas i tre i stället för som två beslutsinstanser. Remissen innehåller inga konkreta uppgifter som föranleder slutsatsen att den nya ordningen kommer att leda till att färre ärenden blir föremål för prövning eller att avgörandena kommer att överklagas i mindre utsträckning. Det finns inte heller något som ger anledning att anta att handläggningstiden hos verket skulle förkortas. Tvärtom kan det på goda grunder förväntas att den prövning i sak som verket ska göra kommer att medföra att hand- läggningstiden blir längre, bl.a. eftersom verket i den nya egenskapen av första beslutsinstans måste göra den prövning av faktiska omständigheter och rättsliga förutsättningar som ligger hos PMD. Det innebär bl.a. att verket inför sitt beslut måste ta upp och pröva all åberopad skriftlig och muntlig bevisning. Vidare kan det befaras att handläggningstiden kommer att bli längre även hos domstolarna. Det finns där möjlighet att åberopa ny bevisning utöver den bevisning som förebringats hos . Dessutom är det först i PMD som det kan hållas partsförhör under sanningsförsäkran och vittnesförhör under ed. Eftersom förslaget innebär att ärendelagen ska tillämpas blir vidare allt material processmaterial och det kommer inte att finnas lika stora möjligheter att begränsa det materialet. Förslaget saknar överhuvudtaget en närmare analys av vilka processuella konsekvenser det kan få att i så omfattande mål som det är fråga om övergå till att tillämpa ärendelagen i stället för . Med anledning av vad som redovisats anser Lagrådet att förslaget inte kan antas tillgodose de syften som har angetts. Lagrådet kan härutöver konstatera följande. Konkurrensskadeavgift är en sanktion av straffrättslig karaktär. Flera remissinstanser – även sådana som tillstyrker förslaget – anser att det av rättssäkerhetsskäl är nödvändigt att utredar- och beslutsroller separeras. Lagrådet kan in- stämma i detta. Även i remissen lyfts fram intresset av en åtskillnad mellan utredande och beslutande funktioner. Det anges vidare att verket självt i en rapport till regeringen har beskrivit olika åtgärder som kommer att 2020/21:51 Bilaga 6 2020/21:51 Bilaga 6 vidtas för att uppnå en separation av funktionerna. Såvitt framkommit har dock något beslut om att faktiskt genomföra dessa eller andra slags åtgärder ännu inte fattats, varför det inte är möjligt att avgöra om de kan uppfylla det angivna syftet. Det bör i detta sammanhang nämnas att det i lagrådsremissen anges att de kostnader som de utökade befogenheterna för medför, såväl den nu aktuella beslutanderätten som de befogenheter som föranleds av att EU-direktivet genomförs, ryms inom verkets befintliga ramar. I sitt remissvar anger emellertid verket att den utökade beslutanderätten av- seende konkurrensskadeavgift gör det angeläget att inrätta nya ansvars- områden, vilket kommer att medföra ökade kostnader som uppgår till . Därutöver anges att de utökade befogenheter som verket får i och med att det nya EU-direktivet genomförs kommer att medföra ökade kostnader med för och per budgetår . En samlad bedömning leder Lagrådet till slutsatsen att förslaget att som första instans ska besluta om konkurrensskade- avgift inte bör genomföras. Lagrådet avstyrker alltså förslaget i den delen. Enligt artikel 13.2 i direktivet ska medlemsstaterna säkerställa att företag och företagssammanslutningar ska kunna påföras effektiva, proportionella och avskräckande sanktionsavgifter om de uppsåtligen eller av oaktsamhet på visst sätt inte deltar i eller saboterar en utredning av om företaget överträtt artikel 101 eller 102 i EUF-fördraget eller något av de förbud som i lagen intagits i 2 kap. 1 § eller 7 §. I remissen föreslås att Konkurrens- verket ska besluta om sådan avgift och att det beslutet ska få överklagas till PMD. Vid prövningen av utredningsskadeavgift ska det, såsom vid prövningen av konkurrensskadeavgift, avgöras om vissa subjektiva rekvisit är upp- fyllda. Utredningsskadeavgift avser dock till skillnad från konkurrens- skadeavgift att sanktionera händelser under utredningsskedet. Lagrådet finner därför inte anledning att i denna del motsätta sig den föreslagna ordningen. Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsminister , ordförande, och statsråden , , , , , , Shekarabi, Ygeman, , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition befogenheter