prop · H80352 · 2020-11-24 00:00:00 — pekar bl.a. på att vissa personer i en hälerihärva kan ha begränsade uppgifter och sakna kunskap om verksamhetens omfattning och att deras straffansvar därför ibland kan omfatta endast häleri av normalgraden. Genom att ingripa mot försök och förberedelse till sådana hälerier uppges vissa systematiska eller organiserade förfaranden kunna motverkas genom att inblandade personer lagförs i ett tidigare skede. Myndigheten framför även att kunskapsläget om hälerier är begränsat samt att det finns behov av att inta ett marknadsperspektiv på tillgreppsbrotten och att det främst är i häleriledet som organisations- graden träder fram. Företagarna och Butikerna ser en kriminalisering som en del av flera åtgärder som behövs för att motverka den mängd stölder som drabbar svenska företag. Samtliga remissinstanser som yttrar sig över hur stämpling bör hanteras, anser att för det fall försök och förberedelse till häleri kriminaliseras så bör även stämpling straffbeläggas. Till dessa remissinstanser hör , Hovrätten över och , och . Några av dem anmärker att stämpling till stöld inte är kriminaliserat. Skälen för regeringens förslag: Försök, förberedelse och stämpling till grovt häleri är straffbelagt medan dessa förstadier till häleri inte har kriminaliserats. För att det ska vara befogat att kriminalisera förstadier till brott krävs det att brottet är av visst allvar. Straffskalan för häleri är fängelse i högst . Samma, eller lägre, straff är föreskrivet för flera andra förmögenhetsbrott som har straffbelagts på försöks- och förberedelsestadiet, bl.a. stöld, tillgrepp av fortskaffningsmedel, olovlig energiavledning, bedrägeri, utpressning och ocker. Stämpling till dessa brott är däremot inte kriminaliserat. Penningtvättsbrott har straffskalan fängelse i högst och är straffbart på samtliga dessa förstadier. I jämförelse med andra brott är häleri därmed ett så allvarligt brott att en kriminalisering av såväl försök och förberedelse som stämpling framstår som befogad. Häleribrottet har ett brett tillämpningsområde och handlingsrekvisiten är utformade så att de träffar en rad åtgärder, i många fall utan krav på att gärningarna ska leda till någon särskild effekt. Flera förfaranden som beträffande andra brott skulle ses som ett förstadium till brottet utgör därmed ett fullbordat häleri. Som framhålls i promemorian minskar den tidiga fullbordanspunkten utrymmet för att straffbelägga förstadier till brottet. Flera remissinstanser, bl.a. och , pekar särskilt på det begränsade straffbara utrymmet som skäl mot en sådan kriminalisering. Att handlingsutrymmet generellt sett är snävt behöver emellertid inte utesluta ett straffbeläggande, om det finns andra godtagbara skäl för detta. Företagarna och Butikerna anser att en kriminalisering av försök, förberedelse och stämpling till häleri behövs för att motverka den mängd stölder som drabbar företag. Enligt skulle vissa systematiska eller organiserade förfaranden kunna motverkas om det vore möjligt att ingripa även mot försök och förberedelse till mindre allvarliga brott som häleri. På sätt som redogörs för i promemorian kan det handla om personer som visserligen är delaktiga i ett större förfarande men som endast utför vissa begränsade uppgifter eller saknar insyn i förfarandet i dess helhet. Genom att kriminalisera försök och förberedelse till sådana hälerier kan personer som ingår i kriminella nätverk och organisationer lagföras i tidigare skeden. Det finns således praktiskt tänkbara fall som skulle träffas av en kriminalisering i ett tidigare skede än och som även är så allvarliga att ett ingripande framstår som motiverat. Enligt regeringens mening finns det därmed skäl att utgå från att kriminaliseringen skulle ha praktisk betydelse även om det, som bl.a. pekar på, kan uppstå bevissvårigheter. Det kan också konstateras att vid införandet av straff för försök, förberedelse och stämpling till grovt häleri och grovt penninghäleri (numera grovt penningtvättsbrott) diskuterades huruvida det, i förhållande till det internationella åtagande som skulle genomföras, vore tillräckligt att kriminalisera förstadier till grovt penninghäleri men inte till grovt häleri. En sådan lösning uppgavs emellertid få oönskade konsekvenser, bl.a. eftersom det skulle innebära att häleri och penninghäleri skulle komma att behandlas olika på ett sätt som, med hänsyn till brottstypernas abstrakta straffvärde och de likheter som i övrigt föreligger mellan brottstyperna, var svårt att motivera. (Se prop. 2000/01:133 s. Som framgår ovan har därefter försök, förberedelse och stämpling till penningtvättsbrott Sammantaget anser regeringen att det finns tillräckliga skäl för att införa en kriminalisering som gör det möjligt att ingripa mot häleri innan brottet fullbordas. Utrymmet för att straffbelägga försök till brott är något större än Som anförs i promemorian kan dock både behovet och utrymmet för en reglering av förstadier till häleri vara större på förberedelsenivå än på försöksnivå. förhåller sig till tiden innan brottet påbörjas blir handlingsutrymmet inte fullt så begränsat som vid försöksansvar. med samma straffskala som häleri har också kriminaliserats på båda dessa Såväl försök som förberedelse till häleri bör därför vara I lagrådsremissen föreslog regeringen att även stämpling till häleri ska Lagrådet anser att frågan om detta är lämpligt bör övervägas i den fortsatta beredningen. Lagrådet noterar inledningsvis att förslaget innebär att stämpling till häleri skulle vara kriminaliserat som stämpling till stöld inte är det. Enligt Lagrådet framstår detta som en klar avvikelse från den gängse synen på relationen mellan stöld Regeringen har uttalat att stämpling till brott som huvudregel inte bör betraktas som en mindre allvarlig osjälvständig brottsform än förberedelse till samma brott (se prop. 2015/16:113 s. Detta talar alltså för att kriminalisera stämpling till häleri när Dessutom kan utformningen av häleri- regleringen och det snäva handlingsutrymmet innan brottet fullbordats medföra att gränsdragningen mellan olika förstadier till brott blir I praktiken kan det alltså ibland bli svårt att utreda vilken eventuell förstadieform som olika inblandade personers agerande Enligt regeringen bör också beaktas att samtliga förstadier till brott har kriminaliserats vid grovt häleri och penningtvättsbrott. påpekar att kriminaliseringen av stämpling till penningtvättsbrott infördes närmast som ett direkt svar på kritik från bl.a. FATF (Financial Action Task Force) och anför att den därför knappast bör läggas till grund för bedömningar av huruvida en kriminalisering av stämpling bör ske vid Regeringen konstaterar att även om penningtvättsbrott kan ses som en kvalificerad form av häleri är de båda brotten sett till straffskalan lika allvarliga. Att penningtvättsbrott är kriminaliserat på stämplingsstadiet talar således, alldeles oavsett bakgrunden till den kriminaliseringen, ur ett systematiskt perspektiv i viss mån för en sådan kriminalisering också vid häleri. De remissinstanser som särskilt uttalar sig i frågan om att kriminalisera förstadier till häleri anser att om försök och förberedelse till häleri kriminaliseras så bör även stämpling Mot denna bakgrund anser regeringen, vid en samman- tagen bedömning, att stämpling till häleri bör vara straffbart. Regeringen föreslår alltså att försök, förberedelse och stämpling till Prop. 2020/21:52 häleri ska kriminaliseras. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Några särskilda övergångsbestämmelser behövs inte. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens utom vad gäller föreslaget datum för ikraftträdande. I promemorian föreslås att lagändringarna beträffande ska träda i kraft och i övrigt ska träda i kraft . Remissinstanserna: De flesta remissinstanser yttrar sig inte särskilt över förslaget och bedömningen. Företagarna och Butikerna anser att det bör vara möjligt att införa lagen om tillträdesförbud tidigare än 2021. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Lagändringarna bör träda i kraft . Det föreslås därför att ändringarna ska träda i kraft . Enligt 5 § lagen (1964:163) om införande av får ingen dömas för en gärning för vilken det inte var stadgat straff när den begicks. Vidare framgår att straff ska bestämmas efter den lag som gällde när gärningen företogs, om inte annan lag som leder till frihet från straff eller till lindrigare straff gäller när dom meddelas. Några särskilda övergångsbestämmelser beträffande straffbestämmelserna behövs därför inte. Inte heller i fråga om övriga lagförslag finns det behov av några övergångsbestämmelser. Regeringens bedömning: Förslaget till lag om tillträdesförbud till butik medför ökade kostnader för men även i viss mån för och Domstolar. Kostnaderna kan hanteras inom ramen för befintliga anslag. För Kriminalvården medför förslaget till lag om tillträdesförbud till butik inte några ökade kostnader. Förslagen om ändringar i medför ökade kostnader för Kriminalvården. Utgifterna för Kriminalvården till följd av dessa förslag kan hanteras inom beslutade ekonomiska ramar. rättsväsendets övriga myndigheter medför förslagen inte några ökade kostnader som inte ryms inom befintliga anslag. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anför i fråga om tillträdesförbud att även om samtliga ärenden inte kommer att nå domstolarna kan det finnas skäl att belysa frågan vilka undanträngningseffekter en ökad tillströmning av ärenden med förturskaraktär kan medföra i domstolarnas verksamhet, om merkostnaderna härför ska rymmas inom de befintliga anslagen. anser att ökade kostnader till följd av de författningsförslag som följer av utredarens ställningstagande kan hanteras inom ram, men invänder att såväl förslaget att införa en lag om tillträdesförbud som förslaget att kriminalisera förstadier till häleri medför ökade kostnader för Domstolar som inte ryms inom befintliga anslag. Kriminalvården instämmer i promemorians bedömning att förslagen att införa en ny straffbestämmelse om inbrottsstöld och en ny kvalifikationsgrund medför ökade kostnader för Kriminalvården och att kostnaderna bör finansieras genom att medel skjuts till myndigheten. anser att kostnaderna för förslaget om en lag om tillträdesförbud kan komma att överstiga vad utredaren har indikerat, bl.a. mot bakgrund av att utredaren uppskattat ärendemängden till 5 000 ärenden . Myndigheten framför vidare att det kan ifrågasättas om förslagen att införa en särskild straffbestämmelse för inbrottsstöld och en ny kvalifikationsgrund i straffbestämmelserna om grov stöld och grovt häleri inte kommer att innebära en ökad arbetsbörda för aktörerna inom rättskedjan. Som exempel anger att utrymmet att fatta beslut om förundersökningsbegränsning torde minska om ändringarna införs. När det gäller tillträdesförbud ifrågasätter att kostnadsökningarna kommer att rymmas inom befintliga anslag och ser ett behov av en mer djupgående kostnadsanalys. Enligt myndigheten torde utrymmet för åklagare att utan resurstillskott hantera en ny stor grupp av ärenden vara närmast obefintlig. efterlyser vidare en bredare och djupare analys av de ekonomiska konsekvenser som en ny kvalifikationsgrund för grov stöld och grovt häleri kan få. Myndigheten anför bl.a. att utredningarna kan förväntas bli mer omfattande. vid framför att om tillträdesförbud införs kommer att behöva en rejäl resursförstärkning för att kunna hantera den nya ärendetypen. Föreningen anför vidare att det behöver göras en omfattande analys över vilka följder de övriga lagändringarna får och att det kan vara så att de ökade kostnaderna för inte ryms inom nuvarande anslag. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen föreslår att det ska införas en lag om tillträdesförbud till butik. Vidare föreslår regeringen en ny straffbestämmelse med beteckningen inbrottsstöld, en ny kvalifikationsgrund i straffbestämmelserna om grov stöld och grovt häleri samt att förstadier till häleri av normalgraden ska kriminaliseras. Den föreslagna regleringen om tillträdesförbud till butik kommer att medföra en ökad arbetsbörda för framför allt , vilket kan förväntas leda till att kostnaderna för myndigheten ökar något. Vissa initiala kostnader kan även uppstå till följd av utveckling av it-system och utbildning. borde viss nytta kunna dras av de erfarenheter och rutiner som finns rörande handläggningen av kontaktförbud och tillträdesförbud vid idrottsarrangemang. I viss utsträckning kommer regleringen även att medföra en ökad arbetsbörda och därmed i någon mån ökade kostnader för och Domstolar. Förslaget kan också leda till marginellt ökade kostnader för rättsliga biträden. Några remissinstanser, bl.a. och , anför att kostnaderna för myndigheterna inte kommer att rymmas inom befintliga ramar eller i vart fall att det kan ifrågasättas. I promemorian uppskattas antalet ärenden om tillträdesförbud till butiker, badanläggningar och bibliotek uppgå till cirka 5 000 . Regeringens lagförslag avser dock endast en av dessa tre platser. Enligt regeringen är det inte möjligt att med någon större exakthet uppskatta hur många ärenden som kommer att bli resultatet av den nya regleringen. kommer att beröras i den mån åklagaren anlitar hjälp för utredningen medan belastningen på domstolarna blir beroende av i vilken utsträckning prövning begärs av åklagarens beslut. I likhet med promemorian bedömer regeringen att kostnadsökningarna för , och Domstolar inte blir större än att de kan rymmas inom befintliga anslag. Vidare anser regeringen att den risk för undanträngningseffekter i verksamheten till följd av kravet på skyndsamhet i dessa ärenden som pekar på inte ska överdrivas. Med hänsyn till att påföljden för överträdelse av tillträdesförbud i de flesta fall torde stanna vid böter kommer förslaget inte att leda till några kostnadsökningar för Kriminalvården. Den föreslagna straffbestämmelsen om inbrottsstöld träffar gärningar som är kriminaliserade. Införandet av bestämmelsen kommer emellertid att leda till att minimistraffet för vissa gärningar, som tidigare bedömdes som grov stöld, höjs från fängelse till fängelse . Detta torde förutom längre strafftider även leda till fler domar med fängelse som påföljd eftersom det i högre utsträckning kan bli aktuellt att döma till fängelse med hänsyn till brottets straffvärde. Detta leder till ökade kostnader för Kriminalvården. Förslaget att införa en ny kvalifikationsgrund i straffbestämmelserna om grov stöld och grovt häleri förväntas leda till att fler brott bedöms som grova. Även detta förslag bedöms således medföra ökade kostnader för Kriminalvården. Förslaget att kriminalisera försök, förberedelse och stämpling till häleri av normalgraden innebär att det kriminaliserade området utvidgas något. Påföljderna för dessa brott torde dock endast i undantagsfall bestämmas till fängelse. Kostnaderna för Kriminalvården till följd av det förslaget bedöms således inte öka annat än marginellt. Sammanfattningsvis innebär förslagen i nya och förlängda anstaltsvistelser och således ökade kostnader för Kriminalvården. Medel för detta har beräknats i budgetpropositionen . Kriminalvårdens utgifter till följd av förslagen bedöms kunna hanteras inom beslutade ekonomiska ramar. Några remissinstanser, bl.a. , och , framför att vissa av de föreslagna ändringarna i kommer att medföra en ökad arbetsbörda för rättsväsendets myndigheter. Regeringen bedömer dock att ärendena till följd av förslagen inte kommer att bli fler eller mer resurskrävande än att kostnaderna för Domstolar, och kan 2020/21:52 finansieras inom ramen för befintliga anslag. Förslagen kan också leda till marginellt ökade kostnader för rättsliga biträden. Regeringens bedömning: Förslaget till lag om tillträdesförbud till butik kommer att leda till att brottsligheten som begås på den platsen i viss mån minskar. Det förslaget bidrar också till att uppnå det jämställdhetspolitiska målet om att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sitt eget liv. Förslaget kommer även i viss mån att förbättra arbetsmiljön i butik. Promemorians bedömning överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian görs bedömningen att förslagen inte får några konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män. Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt i frågan. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen bedömer, i likhet med promemorian, att en reglering om tillträdesförbud till butik kommer innebära att brottsligheten som begås där i viss mån sjunker. Målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. Regeringen arbetar efter sex delmål för att uppnå detta. Det andra delmålet avser ekonomisk jämställdhet och inkluderar att kvinnor och män ska ha samma möjligheter och förutsättningar när det gäller tillgången till arbete, att de ska ha samma arbetsvillkor och samma utvecklingsmöjligheter i arbetet. Det finns ingen officiell kriminalstatistik, eller annat underlag, som visar på skillnader i utsatthet för kvinnor och män i butik. Däremot är enligt statistikmyndigheten majoriteten av anställda butikssäljare kvinnor (). Det innebär att lagstiftningen, som kan leda till viss minskad utsatthet för de butiker där brottslighet utgör ett problem, bidrar till att uppnå det jämställdhetspolitiska målet om att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sitt eget liv. Det har framkommit att det finns en arbetsmiljöproblematik i butiker med anledning av de brott och allvarliga trakasserier som sker där. Den möjlighet som föreslås att kunna stänga ute vissa personer som begår brott och allvarliga trakasserier förväntas därför leda till att arbetsmiljön i viss mån förbättras där. 10.1Förslaget till lag om tillträdesförbud till butik Bestämmelserna om tillträdesförbud till butik har tagits in i en särskild lag om tillträdesförbud till butik. Lagens uppbyggnad och innehåll har förebild i lagen (1988:688) om kontaktförbud och lagen (2005:321) om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang. Lagen är indelad i sju olika delar. I den första delen finns bestämmelser Prop. 2020/21:52 om vad som avses med tillträdesförbud och om förutsättningarna för förbud (1 och 2 §§). I de två följande delarna finns bestämmelser om tillträdesförbudets längd (3 §) samt delgivning och handläggningstid (4 och 5 §§). Därefter följer en del om förfarandet hos åklagaren i frågor om tillträdesförbud (6–12 §§). Denna innehåller också bestämmelser om hävande eller ändring av beslut om förbud. I den femte delen finns bestämmelser om domstolsprövning av åklagarens beslut (13–21 §§). Delen därefter behandlar överträdelse av tillträdesförbud (22 §). I den avslutande delen regleras personuppgiftsbehandling (23 och 24 §§). 1 § Enligt denna lag får en person förbjudas att få tillträde till och vistas i en butik (tillträdesförbud). Tillträdesförbud får inte avse den som är . Lagen påverkar inte den rätt som tillkommer den som förfogar över butiken att begränsa tillträdet till denna. Paragrafen innehåller bl.a. en definition av begreppet tillträdesförbud. Övervägandena finns i avsnitt 4.2 och 4.3.1. Enligt första stycket avses med tillträdesförbud till butik att en person förbjuds att få tillträde till och vistas i en butik. Med butik avses som utgångspunkt en lokal för försäljning av varor. Någon begränsning avseende vad som säljs uppställs inte. Att det förutom försäljning av varor även tillhandahålls tjänster utesluter inte att lagen är tillämplig. Inte heller att det också bedrivs viss annan verksamhet i lokalen, t.ex. ett kafé, utesluter detta. Det är den huvudsakliga verksamheten som avgör om det är fråga om en plats som regleringen omfattar. Normalt sett är det butikslokalen som utgör gränsen i fysisk bemärkelse. Att verksamheten till viss del bedrivs utomhus utesluter inte att det kan vara fråga om en plats som lagen omfattar, exempelvis om en handelsträdgård har en del av varorna uppställda utomhus. I sådana fall måste platsen emellertid ligga i omedelbar anslutning till butikslokalen och vara inhägnad eller på annat sätt avgränsad så att det tydligt framgår när man befinner sig innanför respektive utanför butiken. En helt öppen eller en tillfällig plats för försäljning, t.ex. en marknadsplats, bör som regel inte anses som en butik. Detsamma gäller en kiosk, där försäljning endast sker genom en lucka. När det är fråga om en butik i ett köpcentrum kan endast den butiken och inte hela köpcentret bli föremål för förbud. Flera butiker i samma köpcentrum kan dock beviljas förbud mot samma person. Butiker är som regel tillgängliga för allmänheten endast under vissa öppettider och anses då som allmänna platser. Förbudet att vistas där gäller endast under den tiden. Sker ett intrång i en butik efter att den har stängt får detta bedömas enligt andra regler. Enligt andra stycket får tillträdesförbud inte avse den som är . I tredje stycket anges att lagen inte påverkar den rätt att begränsa tillträdet till butiken som tillkommer den som förfogar över denna. Regleringen ska alltså inte påverka de allmänna möjligheter att bestämma vem som ska få besöka en butik, som den som med äganderätt eller annan rätt förfogar över en plats har. Det går alltså även fortsättningsvis att neka oönskade besökare tillträde, under förutsättning att det inte sker i strid med bl.a. gällande diskrimineringslagstiftning. Det är dock endast tillträdes- förbud som har beslutats i enlighet med denna lag som kan medföra straffansvar vid överträdelse av förbudet. 2 § En person kan få tillträdesförbud, om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att han eller hon kommer att begå brott i butiken eller allvarligt trakassera någon som befinner sig där. Vid bedömningen av om det finns en sådan risk ska det särskilt beaktas om personen har begått brott i eller i anslutning Brott som personen har begått får inte beaktas. Om syftet med ett tillträdesförbud kan tillgodoses genom en mindre ingripande åtgärd, får förbud inte meddelas. Tillträdesförbud får meddelas endast om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den enskilde. I paragrafen anges de närmare förutsättningarna för att ett tillträdesförbud till butik ska få beslutas. Övervägandena finns i avsnitt 4.3.1. Enligt första stycket första meningen kan en person få tillträdesförbud, om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att han eller hon kommer att begå brott i butiken eller allvarligt trakassera någon som befinner sig där. Förbudet grundar sig således på en riskbedömning. Det uppställs inte något krav på att risken ska avse vissa typer av brott. För att ett förbud ska bli aktuellt bör det dock vara fråga om brott som på något sätt har koppling till butiken och till de intressen som lagen avser att Framför allt handlar det om intresset av skydd för egendom och skydd för person. Det kan vara brott som riktar sig mot butiken, t.ex. tillgreppsbrott eller skadegörelse, men också brott mot besökare eller Det kan då exempelvis röra sig om olika former av våldsbrott, olaga hot eller ofredande. Därtill kan det vara fråga om brott som visserligen inte riktar sig mot något enskilt subjekt men som ändå upplevs som störande eller stötande utifrån ordnings- eller säkerhetssynpunkt. Exempel på sådana brott är hets mot folkgrupp och narkotikabrott. Med att allvarligt trakassera någon avses beteenden som inte nödvändigtvis är straffbara, men som ändå utgör kännbara kränkningar. Ett sådant beteende kan exempelvis vara att en person i syfte att trakassera, besvära eller skrämma följer efter någon i butiken, utan att detta anses utgöra ett brott. Det kan även handla om att framföra grova och detaljerade kränkningar av sexualiserad eller våldsam natur, om yttrandet i det enskilda fallet inte skulle vara straffbart som ofredande eller annat brott. Vid riskbedömningen bör förhållanden som hänför sig till den enskildes person också beaktas. Om dessa ger stöd för att det finns en risk för att