prop · H703198 · 2020-09-01 00:00:00 — Däremot bör det uppställas ett krav på att det för gärningen i fråga kan dömas till fängelse i den utfärdande staten. Av lagen bör det således framgå att samtliga de aktuella tvångsåtgärd- erna får vidtas även om den gärning som beslutet om frysning avser inte motsvarar ett brott enligt svensk lag, om det för gärningen i fråga kan dömas till fängelse i den utfärdande staten. Särskilda regler om när beslutet om frysning ska verkställas som ett beslut om kvarstad i brottmål Regeringens förslag: När ett beslut om frysning ska verkställas som ett beslut om kvarstad i brottmål, får åklagaren ta egendom i förvar till dess beslutet om frysning har verkställts, under förutsättning att det är förenligt med proportionalitetsprincipen. Husrannsakan, kroppsvisita- tion eller kroppsbesiktning ska då få göras enligt reglerna i 28 kap. . Dessa åtgärder ska få vidtas även om den gärning som beslutet om frysning avser inte motsvarar ett brott enligt svensk lag, om det kan dömas till fängelse för gärningen i den utfärdande staten. Har egendom tagits i förvar ska förfarandereglerna i 26 kap. 3 a och 3 b §§ tillämpas. Bestämmelserna om förvar i lagen om verkställighet av frysnings- beslut ska ändras så att de stämmer överens med vad som gäller i fråga om förvar enligt 26 och 28 kap. . Promemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens. I promemorian används uttrycket den andra medlemsstaten i stället för den utfärdande staten. Vidare föreslås i promemorian en annan formulering av bestämmelserna om förvar i lagen om verkställighet av frysningsbeslut. Remissinstanserna godtar eller invänder inte mot förslagen. ställer sig principiellt tveksamt till förslaget att begränsa kravet på dubbel straffbarhet för att bl.a. husrannsakan ska kunna göras men anser, vid en samlad bedömning, att förslaget i konsekvens med före- slagna 1 kap. 3 § kan lämnas utan erinran. Skälen för regeringens förslag Ett svenskt beslut om kvarstad i brottmål verkställs av Kronofo- gdemyndigheten med tillämpning av bestämmelser i utsökningsbalken. Som anges i avsnitt 9.4.1 kommer detsamma att gälla när ett utländskt be- slut om frysning, med tillämpning av EU-förordningen, ska verkställas här som ett beslut om kvarstad i brottmål. I 26 kap. 3 § finns bestämmelser om åklagarens möjlighet att ta egendom i förvar i avvaktan på domstolens beslut om kvarstad. I ett ärende om erkännande och verk- ställighet av ett beslut om frysning enligt EU-förordningen kommer det beslut som motsvarar kvarstad redan att vara fattat när åklagaren i inleder sin handläggning. bestämmelser om förvar i avvaktan på ett beslut om kvarstad blir därför inte direkt tillämpliga vid verkställigheten av det utländska beslutet. Som konstateras i promemorian kan det dock tänkas uppstå behov av att ta egendom i förvar i avvaktan på att beslutet om frysning verkställs av . Samma bedömning gjordes vid genomförandet av rambeslutet om verkställighet av frysningsbeslut (prop. 2004/05:115 s. 71). I lagen om verkställighet av frysningsbeslut infördes därför en möjlighet för åklagaren att besluta om förvar i de aktuella situationerna (3 kap. 11 §). En motsvarande möjlighet bör införas i den nya lagen. Bestämmelserna bör, i likhet med vad som föreslås i promemorian, utformas med utgångs- punkt i regler om förvar. Det bör således uppställas ett krav på proportionalitet (26 kap. 3 § tredje stycket). Vidare bör reglerna i 26 kap. 3 a och 3 b §§ om bl.a. den verkan som följer av ett beslut om förvar och förfarandet vid förvar göras tillämpliga. Åklagaren, eller den myndighet som bistår denne, bör också, i likhet med vad som gäller enligt 2019/20:198 28 kap. , kunna vidta åtgärderna husrannsakan, kropps- visitation eller kroppsbesiktning i syfte att söka efter föremål som kan tas i förvar. För att vidta sådana åtgärder och för att ta egendom i förvar bör, i fråga om dubbel straffbarhet, samma ordning gälla som när ett beslut om frysning verkställs som ett beslut om beslag (se avsnitt 9.4.2). Åtgärderna bör alltså kunna vidtas trots att den gärning som beslutet om frysning avser inte motsvarar ett brott enligt svensk lag, om det för den aktuella gärningen kan dömas till fängelse i den utfärdande staten. Som konstateras i promemorian finns det behov av vissa kompletterande regler om underrättelseskyldighet mellan åklagaren och Kronofogde- myndigheten. Sådana regler kan införas i förordning. Ändringar i lagen om verkställighet av frysningsbeslut Sedan rambeslutet om verkställighet av frysningsbeslut genomfördes har ett flertal ändringar gjorts i regler om förvar (se prop. 2007/08:68). Dessa ändringar har dock inte föranlett några uppdateringar i lagen om verkställighet av frysningsbeslut. Även om den lagen kommer att ha ett ytterst begränsat tillämpningsområde efter att EU-förordningen börjar tillämpas, bör dess regler om förvar i 3 kap. 11 § ändras så att de överensstämmer med förvarsbestämmelserna i 26 och 28 kap. rättegångs- balken och i den nya lag som ska komplettera EU-förordningen. Det bör således av lagen framgå att inte bara lös egendom kan tas i förvar, att krav på proportionalitet gäller och att husrannsakan, kroppsvisitation eller kroppsbesiktning kan användas enligt 28 kap. för att söka efter egendom som kan tas i förvar. Vidare bör framgå att bestämmelserna i 26 kap. 3 a och 3 b §§ ska tillämpas om egendom tas i förvar. I fråga om dubbel straffbarhet bör samma ordning gälla som när hus- rannsakan, kroppsvisitation eller kroppsbesiktning vidtas i samband med att ett frysningsbeslut verkställs som ett beslut om beslag enligt den aktuella lagen. Det innebär att krav på dubbel straffbarhet uppställs endast avseende åtgärderna kroppsvisitation och kroppsbesiktning. Enligt gällan- de ordning uppställs inte något krav på dubbel straffbarhet för att egendom ska kunna tas i förvar enligt lagen om verkställighet av frysningsbeslut. Regeringen ser inte anledning att göra några ändringar i det avseendet. Ett förtydligande om detta bör dock föras in i den aktuella paragrafen. Biträde av andra myndigheter Regeringens förslag: Åklagaren ska kunna anlita biträde av Polismyn- digheten, Säkerhetspolisen, eller när ett beslut om frysning ska verkställas som ett beslut om beslag eller pen- ningbeslag och vid förvarstagande av egendom. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna godtar eller in- vänder inte mot förslaget. ställer sig positivt till att bistå åklag- aren vid verkställigheten av ett beslut om frysning. frågar klargöranden angående myndighetens befogenheter vid biträdet och förhållandet till bestämmelserna i kustbevakningslagen (2019:32). framhåller att myndigheten utgår ifrån att åklagaren . 2019/20:198 kommer att begära biträde av endast i de fall det finns en anknytning till myndighetens geografiska ansvarsområde enligt kust- bevakningslagen, dvs. i områden där har i uppdrag att närvara med fartyg och andra resurser. Skälen för regeringens förslag: Enligt lagen om verkställighet av frys- ningsbeslut ska , eller bi- träda åklagaren när ett frysningsbeslut ska verkställas enligt reglerna om verkställighet av beslut om beslag och när egendom ska tas i förvar (3 kap. 12 §). Åklagaren bör ha motsvarande möjlighet att anlita biträde av dessa myndigheter vid verkställighet av ett beslut om frysning enligt EU-förord- ningen. Regeringen delar således den bedömning som görs i promemorian att det bör införas regler i den nya lagen angående åklagarens möjlighet i detta avseende. är Säkerhetspolisen en egen myndighet. Eftersom det inte kan uteslutas att åklagaren kan behöva anlita biträde av Säkerhetspolisen, bör även den möjligheten införas i den nya lagen. efterfrågar vissa klargöranden i fråga om vilka åtgär- der en kustbevakningstjänsteman har rätt att vidta och vilken lagstiftning som ska tillämpas. I detta sammanhang kan inledningsvis framhållas att de regler som regeringen nu föreslår i fråga om åklagarens möjlighet att begära biträde av andra myndigheter inte innebär några nyheter i förhål- lande till vad som gäller enligt lagen om verkställighet av frys- ningsbeslut. Grunden för rätt att agera i dessa situa- tioner, t.ex. genom att göra en husrannsakan, kommer att finnas i den nya lagen (detsamma gäller för , Säkerhetspolisen och Tull- verket). Det är alltså inte kustbevakningslagens bestämmelser som blir til- lämpliga i detta avseende (jfr 4 kap. 1–6 §§ kustbevakningslagen). Om åklagaren begär biträde av med att t.ex. göra en husrann- sakan för att söka efter ett föremål som omfattas av ett beslut om frysning, kommer åtgärden att vidtas med stöd av bestämmelserna om husrannsakan i den nya lagen och i enlighet med reglerna i 28 kap. . Även om grunden för rätt att agera inte regleras i kust- bevakningslagen kommer de generella bestämmelserna i 2 kap. i den lagen att vara tillämpliga i relevanta delar när en kustbevakningstjänsteman biträder åklagaren med stöd av den nya lagen. Som exempel kan nämnas bestämmelserna om proportionalitet i 1 § och våldsanvändning i 4 §. Som påpekas av kommer en begäran om biträde av myndigheten att aktualiseras endast om det är fråga om att verkställa ett beslut om frysning i ett område där har i uppdrag att närvara med fartyg och andra resurser. I andra områden är det framför allt som är bäst lämpad att bistå åklagaren. I promemorian konstateras att det finns behov av kompletterande regler om viss underrättelse- och samrådsskyldighet mellan åklagare och den myndighet som biträder åklagaren. Om sådana skyldigheter kan regleras i förordning. När verkställigheten avbryts eller ställs in Regeringens förslag: Om verkställigheten av ett beslut om frysning avbryts eller ställs in med stöd av artikel 8.4, 12.2, 13.3 eller 27.3 i EU- förordningen, ska beslutet om erkännande och verkställighet upphöra Samma förfarande ska då tillämpas som när motsvarande åt- gärd har hävts under en svensk förundersökning eller rättegång i Detsamma ska gälla när verkställigheten avbryts med stöd av arti- kel 12.1 därför att beslutet om frysning är verkställbart eller erkännande och verkställighet av ett beslut om förverkande vägras. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna godtar eller invänder inte mot förslagen. Skälen för regeringens förslag: Enligt ett antal artiklar i EU- förordningen kan den verkställande myndigheten i vissa specifika fall ställa in eller avbryta verkställigheten av ett beslut om frysning. Enligt artikel 8.4 i EU-förordningen får verkställigheten av ett beslut om frysning avbrytas om det framkommer att någon av grunderna för att vägra erkännande eller verkställighet är tillämplig. Det får förutsättas att en prövning av om verkställigheten ska avbrytas på denna grund kan ske antingen på begäran av den som drabbats av verkställigheten eller ex officio av åklagaren när det under pågående verkställighet framkommer Åklagaren kan också med stöd av artikel 27.3 i EU-förordningen ställa in verkställigheten på grund av att den utfärdande myndigheten har åter- kallat beslutet om frysning. Vidare kan verkställigheten avbrytas med stöd av artikel 12. Det kan bli aktuellt dels när ett beslut om frysning inte längre är verkställbart eller erkännande och verkställighet av ett beslut om förverkande avseende egendomen i fråga vägras (artikel 12.1), dels när skyldigheten att verkställa ett beslut om frysning upphör eftersom den utfärdande myndigheten inte besvarat en begäran om att begränsa tiden för verkställigheten (artikel 12.2). Slutligen kan verkställigheten ställas in enligt artikel 13.3 om det visar sig vara omöjligt att, helt eller delvis, verkställa beslutet om frysning. Vad som händer i den verkställande staten efter att verkställigheten har avbrutits eller ställts in regleras inte i EU-förordningen. ande regler bör därför införas i den nya lagen i detta avseende. aren beslutar att avbryta verkställigheten, bör beslutet om erkännande och verkställighet upphöra att gälla. Vidare bör de verkställighetsåtgärder som har vidtagits gå åter, eftersom grunden för att vidta åtgärderna har upphört. Den aktuella situationen motsvarar den som uppstår när ett beslut om beslag, penningbeslag eller kvarstad i brottmål har hävts i en svensk för- undersökning eller rättegång. Regler om vilket förfarande som då ska tillämpas finns i bl.a. 27 kap. 8 a och 8 b §§ samt 3 kap. 22 § utsökningsbalken. När ett beslut om frysning som översänts till med stöd av EU- förordningen verkställs här enligt reglerna om beslag, penningbeslag eller kvarstad i brottmål och verkställigheten avbryts eller ställs in bör, i likhet med vad som föreslås i promemorian, samma förfarande tillämpas som när sådana åtgärder hävts i en svensk förundersökning eller rättegång i brott- Det bör framgå av den nya lagen. På så sätt blir reglerna i bl.a. 27 kap. Prop. 2019/20:198 8 a och 8 b §§ samt 3 kap. 22 § utsökningsbalken I EU-förordningen anges att det är den verkställande myndigheten som fattar beslut om att avbryta eller ställa in verkställigheten. Det innebär att den situationen kan uppstå att åklagaren beslutar att avbryta eller ställa in verkställigheten efter att en domstol har fastställt beslutet om erkännande och verkställighet. Regeringen delar den bedömning som görs i prome- , och som inte heller ifrågasätts av någon remissinstans, att en sådan ordning inte kan anses stå i strid med instansordningens princip. Kompletterande bestämmelser om underrättelser om beslut som innebär att verkställigheten avbryts kan tas in i förordning. Återställande av egendom till ett brottsoffer Regeringens förslag: Om åklagaren beslutar att återställa fryst egen- dom till ett brottsoffer enligt artikel 29.2 i EU-förordningen, ska en underrättelse om beslutet genast skickas till den som verkställigheten av beslutet om frysning har skett hos. Egendomen ska få återställas först efter det att en sådan underrättelse har översänts. Om den som verkställigheten av beslutet har skett hos medger det, får dock egendomen återställas . Detsamma ska gälla om en domstol fastställer åklagarens beslut att åter- Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna godtar eller invänder inte mot förslagen. myndigheten framhåller dock att de svenska processrättsliga reglerna om beslag, förvar och kvarstad är komplicerade, vilket påverkar målsägandens rätt att få tillbaka egendom som frånhänts honom eller henne genom brott. Även tar upp de svårigheter som finns för en måls- ägande att få tillbaka sin egendom i vissa fall. gällande regler innebär en risk att åklagare inte fullt ut kan fullgöra de förpliktelser som åligger enligt EU-förordningen. Det är enligt de båda åklagarmyndigheterna önskvärt att den nationella lagstiftningen av- seende beslag, förvar och kvarstad ses över, så att reglerna om återställande av egendom till brottsoffer får praktiskt genomslag och åkla- gare har möjlighet att vidta nödvändiga åtgärder för att säkra egendom. Skälen för regeringens förslag: Som anges i avsnitt 4.2.7 innehåller EU-förordningen vissa bestämmelser om återställande av fryst egendom till brottsoffer (artikel 29). Någon motsvarande reglering finns inte i ram- beslutet om verkställighet av frysningsbeslut. förordningen följer att den verkställande myndigheten, dvs. skyldig att säkerställa att fryst egendom återställs till ett brottsoffer i enlighet med beslut som fattats av den utfärdande myndigheten i den andra Skyldigheten gäller dock bara under de särskilda förutsätt- ningar som anges i artikel 29.2. Dessa är att brottsoffrets äganderätt till egendomen inte är bestridd, att egendomen inte krävs som bevis i straff- rättsliga förfaranden i den verkställande staten och att rättigheterna för berörda personer inte påverkas negativt. Om ett beslut om återställande av 2019/20:198 egendom översänds till , behöver åklagaren således pröva om för- utsättningarna i artikel 29.2 är uppfyllda. Finner åklagaren att så är fallet, ska egendomen återställas till brottsoffret i enlighet med svenska processrättsliga regler. EU-förordningens reglering i detta avseende bör därför kompletteras med de processrättsliga regler som ska tillämpas. I 27 kap. 4 a § finns regler om att ett beslagtaget före- mål kan utlämnas till en målsägande, eller någon som trätt i dennes ställe, om det är uppenbart att denne har bättre rätt till föremålet än den hos vilken beslaget gjorts. Om det beslutas att föremålet ska utlämnas till målsäg- anden, ska den som beslaget har gjorts hos underrättas om detta. Föremålet får därefter utlämnas först efter det att underrättelsen gjordes. utlämnande får dock ske om den som beslaget gjorts hos samtycker till det eller om domstol fastställer åklagarens beslut (27 kap. 8§ andra stycket ). Situationen som regleras i artikel 29.2 liknar den som regleras i 27 kap. 4 a § . Regeringen delar därför den bedömning som görs i promemorian att förfarandet vid återställande enligt nämnda artikel så långt som möjligt bör överensstämma med det som tillämpas vid utläm- nande av beslagtagna föremål enligt . I likhet med vad som föreslås i promemorian bör det således införas bestämmelser i den nya lagen om att en underrättelse om beslutet att åter- ställa fryst egendom genast ska skickas till den som verkställigheten har skett hos. Vidare bör ett förfarande motsvarande det som följer av 27 kap. 8§ andra stycket tillämpas när ett återställande till brotts- offret ska ske. Även det bör framgå av den nya lagen. I avsnitt 9.7 föreslår regeringen vidare att det införs en möjlighet för den som drabbats av be- slutet om frysning att begära prövning i domstol av åklagarens beslut. Ett återställande av egendom i dessa situationer kommer alltså att ske med stöd av artikel 29.2 i EU-förordningen samt de kompletterande reg- lerna i den nya lagen, och inte genom en direkt tillämpning av bestämmel- serna i 27 kap. . och lyfter fram att det finns vissa otydligheter i nationell rätt i fråga om ett brottsoffers möjlighet att i vissa fall få tillbaka egendom som frånhänts honom eller henne genom brott (myndigheterna hänvisar t.ex. till Justitiekanslerns beslut den 26november 2019, dnr 2250-19-2.4.1). Regeringen är medveten om de svårigheter som myndigheterna pekar på och avser att överväga lösningar på dessa i annat sammanhang. I de nu aktuella ärendena ska åklagarens prövning emellertid göras utifrån de kriterier som anges i artikel 29.2 i EU- förordningen och således inte enbart med tillämpning av regler i svensk lag. Det innebär att åklagaren normalt bör kunna fullgöra sina förpliktelser enligt artikel 29 utan att de problem som åklagarmyndigheterna pekar på kan uppstå i inhemska ärenden framträder på samma sätt. Regeringens förslag: När ett beslut om frysning har verkställts, ska den som har drabbats av åtgärden kunna begära prövning i domstol av åklagarens beslut om erkännande och verkställighet enligt artikel 7.1 i EU-förordningen. Den som drabbats av åtgärden ska också kunna begära en domstolsprövning av åklagarens beslut att inte avbryta verkställigheten enligt artikel 8.4 och att återställa fryst egendom enligt artikel 29.2. Begäran om en sådan prövning ska göras skriftligen hos åklagaren, som ska överlämna ärendet till rätten. Rätten ska så snart det kan ske hålla en förhandling i ärendet, om det inte är uppenbart att en förhandling skulle sakna betydelse för prövning- en. Vid en förhandling ska bestämmelserna i 24 kap. 17 § rättegångs- balken gälla i tillämpliga delar. Om ärendet rör en prövning av åklaga- rens beslut att återställa egendom till ett brottsoffer, ska brottsoffret underrättas om förhandlingen. Har åklagaren verkställt ett beslut om frysning med stöd av 27 kap. 2 § andra stycket 2–8 om beslag av ett skriftligt med- delande, ska åklagaren utan dröjsmål anmäla verkställigheten till rätten för prövning av beslutet om erkännande och verkställighet. I anmälan ska skälen för verkställigheten anges. Rätten ska skyndsamt pröva ärendet. Behörig domstol ska i samtliga fall vara den tingsrätt inom vars dom- krets beslutet om frysning har verkställts. Vid rättens handläggning ska bestämmelserna i om domstols handläggning i brott- mål tillämpas. Om rätten upphäver ett beslut om erkännande och verkställighet, ska samma förfarande tillämpas som när motsvarande åtgärd har hävts under en svensk förundersökning eller rättegång i brottmål. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås inga bestämmelser i lag om att en begäran om domstolsprövning ska göras skriftligen hos åklagaren och att åklagaren ska överlämna ärendet till rätten. Remissinstanserna godtar eller invänder inte mot förslagen. Skälen för regeringens förslag Rätten till domstolsprövning av åklagarens beslut Av artikel 33.1 i EU-förordningen följer att medlemsstaterna har en skyl- dighet att se till att berörda personer har rätt till effektiva rättsmedel i den verkställande staten mot ett beslut om erkännande och verkställighet enligt artikel 7. Rätten till rättsmedel ska kunna åberopas vid domstol i den verk- ställande staten i enlighet med den verkställande statens rätt. Den prövning rätten ska göra avser förutsättningarna för att erkänna och verkställa det utländska beslutet. Någon prövning av de materiella grunderna för beslutet om frysning får inte göras (artikel 33.2). Att den enskilde även ska ha rätt till effektiva rättsmedel mot beslutet om frysning i den utfärdande staten följer av artikel 8 förverkandedirektiv (se artikel 33.4 i EU- förordningen). har således en skyldighet att se till att berörda personer har tillgång till effektiva rättsmedel mot åklagarens beslut om erkännande och verkställighet enligt artikel 7. Ett sådant beslut bör därför kunna under- ställas en prövning i domstol. I promemorian behandlas frågan om åklagarens beslut om erkännande och verkställighet enligt EU-förordningen alltid ska underställas rättens prövning – i likhet med vad som gäller enligt bl.a. lagen om verkställighet av frysningsbeslut (3 kap. 16 §, se vidare prop. 2004/05:115 s. 73 f.) – eller om en sådan prövning endast ska ske på begäran av den som drabbats av Enligt lagen om verkställighet av frysningsbeslut gäller enligt nämnda paragraf en skyldighet för åklagaren att sedan beslutet om frys- ning verkställts skyndsamt underställa verkställbarhetsförklaringen rättens Motsvarande gäller enligt lagen om internationell rättslig hjälp (4 kap. 16 § andra stycket). En bakgrund till dessa regler om obligatorisk domstolsprövning är att den frysta egendomen enligt de aktuella lagarna kan komma att överlämnas till den andra staten och att en rättslig prövning, för att den inte ska bli meningslös, behöver ske innan överlämnandet. genomförandet av direktivet om en europeisk utredningsorder valdes i stället en ordning som innebär att när en europeisk utredningsorder avse- ende beslag har verkställts, får den som drabbats av åtgärden utan in- skränkning i tiden begära rättens prövning av åklagarens verkställbarhets- förklaring (3 kap. 32 § första stycket lagen om en europeisk utrednings- order, se vidare prop. 2016/17:218 s. 194 f.). Det motsvarar den ordning som gäller enligt när ett beslut om beslag (eller penning- beslag) har verkställts (27 kap. 6 §). Till skillnad från vad som gäller enligt rambeslutet om verkställighet av frysningsbeslut och lagen om internationell rättslig hjälp kommer den frysta egendomen vid tillämpning av EU-förordningen alltid att finnas kvar i under hela verkställigheten (utom vid återställande till brottsoffer enligt artikel 29, se förslag nedan angående möjligheten till domstolsprövning i sådana fall). EU-förordningen uppställer inte heller något krav på obligatorisk domstolsprövning. Regeringen delar därför den bedömning som görs i promemorian att det är lämpligt att låta den ordning som gäller enligt 27 kap. 6 § och, i fråga om s.k. bevis- beslag, enligt lagen om en europeisk utredningsorder gälla också vid verk- ställighet av beslut om frysning i förverkandesyfte. Det innebär att när det utländska beslutet om frysning har verkställts, har den som drabbats av