prop · H703150 · 2020-04-07 00:00:00 — Enligt regeringen framstår det som sannolikt att det förekommer ett omfattande mörkertal avseende utstationeringar som inte anmäls. Även anför att det låga antalet anmälningar i transportsektorn inte ska ses som ett tecken på att förekomsten av utländsk personal är liten där. Enligt förbundet beror det på att vägtransportnäringen är en rörlig bransch som är svår att reglera. Det anförs också av flera remissinstanser, t.ex. LO, att det inte är ovanligt att uppgifterna i registret är bristfälliga, även i fall där en anmälan har gjorts. Det kan också göra att registret ger en felaktig bild av förhållandena. Sammantaget finner regeringen att det finns anledning att anta att ut- stationeringsregistret ger en felaktig och missvisande bild av förhållandena. Ett väl fungerande utstationeringsregister med korrekta uppgifter om utstationeringar till är en förutsättning för att ut- stationeringsregelverket ska fungera i praktiken. Det finns därför anledning att se över reglerna om anmälningsskyldighet i syfte att öka incitamentet för utstationerande arbetsgivare att anmäla ut- stationeringar dit och att göra registret mer rättvisande i fråga om de ut- stationeringar som faktiskt sker i . tillbaka pågår arbete på EU-nivå om ändrade regler för väg- transportområdet, det s.k. mobilitetspaketet. Bland andra Sieps rekommenderar att hänsyn tas till detta i beredningen. Flera remiss- instanser framhåller att förslagen i promemorian avviker från de regler som kan förväntas på EU-nivå, t.ex. . Det skulle kunna tala mot att i detta skede ändra reglerna om anmälningsskyldighet eftersom risken finns att aktörerna inom berörda branscher skulle behöva anpassa sig till nya regler inom förhållandevis . av flera remissinstanser. Bland andra och Biltrafikens Prop. 2019/20:150 framhåller branschens behov av långsiktiga regler. Flera remissinstanser anser också att promemorian inte tar tillräcklig hänsyn till de särskilda förhållanden som gäller i transportsektorn, t.ex. . Förbundet har också synpunkter på det nuvarande regelverkets tillämpning på transportsektorn, vilket enligt för- bundet i flera avseenden innebär för långtgående krav och inte är ändamålsenligt. Regeringen konstaterar att förhandlingar på EU-nivå om nya regler för utstationering inom vägtransportsektorn är i sin slutfas. Mycket talar för att det leder till ändrade regler för vägtransportsektorn när det gäller bl.a. anmälningsskyldighet och kontrollåtgärder. Detta innebär dock inte att det finns anledning att avvakta med att göra de generella reglerna för ut- stationering till mer ändamålsenliga. De brister som finns i regel- verket om anmälningsskyldighet vid utstationering är inte begränsade till någon viss bransch. Det behövs väl fungerande generella regler om anmälningsskyldighet för att reglerna vid utstationering ska fungera i praktiken. 10.2Anmälan om utstationering och om kontaktperson Regeringens förslag: Arbetsgivarens skyldighet att göra en anmälan om utstationering samt att utse och anmäla en kontaktperson ska gälla vid samtliga utstationeringar oberoende av utstationeringens längd. Om förändringar sker i verksamheten på ett sätt som har betydelse för de uppgifter som har anmälts, ska arbetsgivaren omgående anmäla de ändrade uppgifterna till . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna är positiva till för- slaget eller har inte några invändningar mot det, bl.a. Arbetsdomstolen, , och . Bland andra , , , och tillstyrker förslaget. Kommuner och Regioner tillstyrker förslaget men har synpunkter på lagtextens redaktionella ut- formning. har ingen invändning mot förslaget, men framhåller bl.a. behovet av ett undantag för koncerninterna för- flyttningar. (Juridiska fakultetsstyrelsen) anser att för- slaget inte står i strid mot och att det är en lämplig åtgärd. () anser att promemorian gör en grundlig och samvetsgrann EU-rättslig prövning och att det inte finns något som tyder på att avvägningarna inte skulle vara EU-rättsligt godtagbara. ser positivt på att man tar bort undantaget för kortare utstationeringar, då regelrätta ut- stationeringar inom transportnäringen ofta är korta. Förslaget avstyrks av t.ex. , Föreningen Byggföretagen i och Bank- institutens , bl.a. på den grunden att det skulle hämma möjligheterna att tillhandahålla tjänster i och att det skulle 2019/20:150 bli en oproportionerlig börda för arbetsgivarna. Enligt kan förslaget inte ligga till grund för lagstiftning. konstaterar att förslaget är förenligt med EU- rätten men anser att förslaget inte bör genomföras. TCO är tveksamt till förslaget och till om skälen för det är tillräckligt starka. anser att förslaget bör kunna motiveras EU-rättsligt men att det behöver göras en ordentlig proportionalitets- och nödvändig- hetsbedömning. anser att förslaget inte kan anses strida mot internationella åtaganden enligt ratificerade ILO- Skälen för regeringens förslag Undantaget för kortare utstationeringar bör tas bort Det kan antas att vissa utstationeringar, som borde anmälas enligt gällande regelverk, inte anmäls alls och att de uppgifter som anmäls ibland är brist- fälliga och missvisande. Vidare kan det ses som en brist i sig att inte alla utstationeringar anmäls, oavsett längd. Utredningen föreslår att undantaget för korta utstationeringar ska tas bort och att anmälningsskyldigheten ska gälla vid samtliga ut- stationeringar oberoende av utstationeringens längd. De flesta remissinstanser är positiva till förslaget eller har inte några invändningar mot det, bl.a. LO, , Arbetsdomstolen och Flera remissinstanser är dock kritiska till förslaget, bl.a. Svenskt Näringsliv, Föreningen Byggföretagen i och Transportindustri- Flera remissinstanser anser att en anmälningsskyldighet även för kortare utstationeringar skulle innebära en ökad administrativ börda som inte står i proportion syftet med förslaget, t.ex. Bankinstitutens Vissa remissinstanser har farhågor om att förslaget skulle försvåra tillhandahållandet av tjänster i , t.ex. Föreningen Byggföretagen i , som anser att förslaget skulle få en menlig inverkan på de uppsatta målen för det samhällspolitiska bostadsbyggandet och nödvändiga satsningar på infrastruktur i . förslaget med stor sannolikhet skulle leda till en allvarlig brist på åkerier, chaufförer och kapacitet, vilket skulle orsaka svensk import- och export- näring stor skada. Enligt regeringen bör inte dessa farhågor överdrivas. stationeringar omfattas redan av övriga utstationeringsregler och arbets- givarna är redan skyldiga att tillämpa vissa arbets- och anställningsvillkor i även för korta utstationeringar. Det kan inte anses vara särskilt betungande att göra själva anmälan. Regeringen konstaterar också att flera länder inom EU har bestämmelser om anmälningsskyldighet från första Bankinstitutens ifrågasätter på vilket sätt benägenheten att registrera utstationeringar till skulle öka med ett krav på anmälan av utstationering . vill regeringen anföra följande. Ett undantag för kortare utstationeringar kan leda till den felaktiga uppfattningen att det inte är fråga om ut- stationering vid arbete som ska pågå under . till att den utstationerande arbetsgivaren inte tillämpar de arbets- och anställningsvillkor som ska tillämpas vid utstationering i . TCO ifrågasätter visserligen om detta problem bäst löses genom en anmälnings- skyldighet . Regeringen anser dock att en sådan ordning, dvs. att arbetsgivare vid alla utstationeringar har en skyldighet att anmäla en utstationering och att ha en kontaktperson, kan bidra till en tydligare reglering. Som och berör kan det göra det enklare för arbetsgivaren att förstå när anmälningsskyldigheten inträder. Det kan i sin tur bidra till en bättre tillämpning av regelverket och en större benägenhet för utstationerande arbetsgivare att anmäla utstationeringar och utse kontaktpersoner. Undantaget för korta utstationeringar innebär också att sådana ut- stationeringar inte syns i registret, även om reglerna tillämpas korrekt. Detta bidrar också till att registret kan sägas ge en missvisande bild av de utstationeringar som sker i . Denna aspekt har särskild betydelse i branscher där det är vanligt att utländsk arbetskraft är i ofta, men det varje gång rör sig om kortare perioder. Ett exempel på en sådan bransch är byggbranschen. Arbetstagarna synliggörs därmed inte för myndigheter, arbetstagarorganisationer eller andra intressenter, trots att de sammantaget kan vara utstationerade i landet i stor utsträckning. En stor och växande andel av utstationeringarna pågår mellan . Det finns anledning att anta att det finns ett betydande mörkertal när det gäller ut- stationeringar som inte anmäls. Det kan i sammanhanget nämnas att det framgår av skäl 5 i ändrings- direktivet att tillräckliga och korrekta statistiska uppgifter om ut- stationering är av yttersta vikt, särskilt vad gäller antalet utstationerade arbetstagare i specifika branscher och per medlemsstat. Där anges också att medlemsstaterna och kommissionen bör samla in sådana uppgifter och övervaka dem. Undantaget för kortare utstationeringar kan även innebära problem vid tillsyn. Det kan finnas fall då en utstationerande arbetsgivare gör en anmälan och inte utan en utredning eller begäran om ytterligare handlingar kan bedöma om det är fråga om en förlängning som ska anmälas från sjätte dagen eller om arbetet borde ha anmälts . Att ta bort undantaget från anmälnings- skyldigheten för kortare utstationeringar bedöms bidra till en enklare och mer kostnadseffektiv tillsyn. TCO, som i och för sig har förståelse för att det finns sådana tillsynsproblem , anser ändå att det krävs tyngre skäl för att ta bort undantaget för korta utstationeringar. Regeringen anser att det finns flera starka skäl för att ta bort undantaget för kortare utstationeringar och delar inte t.ex. Bankinstitutens Arbets- givareorganisations uppfattning att de nuvarande reglerna är tillräckliga. En anmälningsskyldighet bedöms bidra till att ut- stationeringsregistret bättre fyller sin funktion, eftersom det förväntas leda till att fler utstationerade arbetstagare registreras. Som berör ger en sådan ordning också bättre förutsättningar för arbetstagarorganisationerna att fullgöra sitt uppdrag att övervaka löne- och anställningsvillkor för de utstationerade arbetstagarna. Det bedöms, som (Juridiska fakultetsstyrelsen) anför, bidra till att förhindra kringgående av regelverket. Kommuner och Regioner framhåller också att för- slaget påverkar konkurrensförhållandena på den svenska marknaden 2019/20:150 genom att det blir svårare för oseriösa arbetsgivare att kringgå reglerna om utstationering. En anmälningsskyldighet bidrar vidare till att ge en mer rättvisande bild av antalet utstationerade arbetstagare i . Det är också viktigt för att myndigheter och arbetstagarorganisationer ska kunna komma i kontakt med utländska arbetsgivare för sin tillsyn och över- vakning. Undantaget för korta utstationeringar bör mot denna bakgrund tas bort. Det bör inte finnas något undantag för t.ex. koncerninterna förflyttningar För att reglerna inte ska bli för betungande kan det övervägas att låta undantaget för kortare utstationeringar kvarstå för vissa fall. Flera remiss- instanser anser att undantaget bör kvarstå för koncerninterna förflyttningar eller att detta i vart fall bör övervägas, t.ex. Bankinstitutens Arbetsgivare- organisation. Enligt föreligger det typiskt sett inte samma skyddsbehov för enskilda arbetstagare i samband med koncerninterna förflyttningar. Samfundet anger, liksom TCO, att det i sådana samman- hang kan vara svårt att avgöra om en förflyttning till ett annat koncern- företag verkligen utgör en utstationering. anser att ett sådant undantag från anmälningsskyldigheten visserligen inte behöver införas i lag. Om så inte sker ser samfundet gärna en tydlig anvisning om att det i stället bör införas genom annan författning. TCO anser att, om regeringen går vidare med förslaget om anmälan , det bör övervägas att införa undantag för de områden där en anmälningsskyldighet inte kan anses nödvändig eller där inte med säkerhet kan avgöra om en utstationering föreligger. TCO framhåller vidare att det vore önskvärt att Arbetsmiljö- verket utarbetar närmare vägledningsmaterial, om det inte är möjligt med närmare förtydliganden i författningstexten om vad som utgör ut- stationering. I det sammanhanget konstaterar regeringen att Arbetsmiljö- verket enligt 3 § utstationeringsförordningen redan har ett uppdrag att till- handahålla information om t.ex. bestämmelserna i utstationeringslagen som gäller vid utstationering, bl.a. bestämmelserna i nuvarande 3 och 4 §§ utstationeringslagen som innehåller definitioner av utstationering och ut- stationerad arbetstagare. anför att flera länder som har bestämmelser om anmälningsskyldighet tillämpar en rad undantag i olika situationer, exempelvis vid koncerninterna utstationeringar, arbete med installationer eller montering samt cabotage. Enligt föreningen finns samma behov i . Regeringen har förståelse för synpunkten att det kan övervägas att införa undantag från en anmälningsskyldighet för vissa fall. Det kan konstateras att det finska regelverket om anmälningsskyldighet vid ut- stationering innehåller ett undantag för koncerninterna förflyttningar. Övervägande skäl talar dock för att låta anmälningsskyldigheten i ut- stationeringslagen gälla för all utstationering då det bidrar till att skapa ett enklare, mer enhetligt och tydligare regelverk. Regeringen vill också framhålla den möjlighet som regeringen har enligt nuvarande 12 § utstationeringslagen att meddela föreskrifter om undantag Med stöd av denna bestämmelse kan rege- Prop. 2019/20:150 ringen meddela undantag t.ex. för en viss typ av verksamhet eller en viss typ av tjänst (se prop. 2012/13:71 s. 40). Även skyldigheten att utse och anmäla kontaktperson bör gälla Anmälningsskyldigheten för utstationering är nära sammankopplad med anmälan av kontaktpersonen. Det är därför lämpligt att anmälnings- skyldigheten avseende utstationering och skyldigheten att utse och anmäla kontaktpersonen inträder . Det torde vidare vara enklare för den utländske arbetsgivaren med en och samma tidpunkt för anmälan. Förändringar ska anmälas omgående Enligt nuvarande 10 § utstationeringslagen ska en utstationerande arbets- givare som har gjort en anmälan till utstationeringsregistret anmäla förändringar som sker i verksamheten och som har betydelse för de upp- gifter som har anmälts. Förändringarna ska enligt nuvarande bestämmelser göras senast efter det att ändringen skedde. Enligt promemorians förslag ska tidsfristen tas bort och förändringar anmälas omgående. Enligt skulle en sådan ordning innebära att regelverket blir svårare att efterleva korrekt för de utstationerande före- tagen och leda till en ökad risk för att drabbas av sanktionsavgifter på ett sätt som varken är nödvändigt eller proportionerligt. Regeringen delar dock promemorians bedömning att tidsfristen för att anmäla förändringar i verksamheten bör tas bort. omgående bidrar till att registret blir mer uppdaterat och rättvisande, vilket underlättar för alla som behöver använda sig av registret. Skyldigheterna att anmäla utstationering och att utse kontaktperson från En skyldighet att anmäla även kortare utstationeringar skulle kunna fram- stå som administrativt betungande för utstationerande företag och skulle därmed kunna minska dessa företags vilja att tillhandahålla tjänster i Det behöver därför göras en EU-rättslig prövning av förslaget, något som också lyfts av flera remissinstanser, bl.a. advokat- Vissa remissinstanser ifrågasätter också om en sådan ordning är förenlig med , t.ex. . Ett antal remissinstanser, t.ex. (Juridiska fakultetsstyrelsen) och Svenska anser att förslaget uppfyller krav. () anser att promemorian gör en grundlig och samvetsgrann EU-rättslig prövning och att det inte finns något som tyder på att avvägningarna inte skulle vara EU-rättsligt Även konstaterar att en anmälningsskyldighet är förenlig med , även om förbundet motsätter sig förslaget på andra grunder. En anmälningsskyldighet för utstationerande arbetsgivare som sådan kan utgöra ett hinder för den fria rörligheten för tjänster. konstaterades också vid införandet av anmälningsskyldigheten 2012/13:71 s. 28 f.). Slutsatsen då var att inskränkningen kan tillåtas då den grundas på tvingande skäl av allmänintresse, och att anmälnings- 2019/20:150 skyldigheten är nödvändig för att uppnå det uppsatta målet och inte går utöver vad som krävs för att uppnå målet. av om anmälningsskyldigheten kunde anses diskriminerande. näringsverksamhet som bedrivs i behöver redovisas till behöriga myndigheter kunde anmälningsskyldigheten för utländska arbetsgivare som utstationerar arbetstagare till inte anses utgöra en diskrimine- Sedan reglerna om anmälningsskyldighet vid utstationering trädde i kraft har tillämpningsdirektivet antagits. skyldighet vid utstationering som en tillåten kontrollåtgärd. anges ingenting om att undantag ska göras för kortare utstationeringar. Artikel 9.1 i tillämpningsdirektivet föreskriver att medlemsstaterna får införa krav på att anmälan ska ske senast när tillhandahållandet av tjänster Inte heller bestämmelserna om att utse en person att stå i för- bindelse med myndigheter eller en kontaktperson som arbetsmarknadens parter kan stå i förbindelse med anger något om undantag för kortare ut- En reglering som motsvarar tillämpningsdirektivets krav på anmälnings- skyldighet och kontaktperson får i princip anses EU-rättsligt tillåten (se 2016/17:107 s. 116). De åtgärder som nämns i artikel 9.1 i tillämpningsdirektivet får i sig anses vara motiverade och proportionerliga och en åtgärd som motsvarar någon av de åtgärder som nämns där är därmed också förenlig med . Det kan också nämnas att ett antal länder, t.ex. , , och , som har infört anmälningsskyldighet vid ut- stationering i samband med genomförandet av tillämpningsdirektivet inte har något undantag från anmälningsskyldigheten för kortare ut- stationeringar motsvarande det svenska undantaget. anför att flera länder som har bestämmelser om anmälningsskyldighet från tillämpar en rad andra undantag från anmälningsskyldigheten i olika situationer. Regeringen konstaterar att tillämpningsdirektivet inte uppställer några sådana krav för att en anmälningsskyldighet ska vara Även om artikel 9 i tillämpningsdirektivet skulle tolkas så att ett krav eller en åtgärd enligt första punkten är tillåten i sig men att en pro- portionalitetsbedömning ändå måste göras utifrån hur kravet eller åtgärden är utformad i det enskilda fallet, är en anmälningsskyldighet från första dagen förenlig med . En åtgärd som innebär en inskränkning av den fria rörligheten för tjänster kan tillåtas om den är motiverad av ett tvingande skäl av allmänintresse, och åtgärden är ägnad att säkerställa att detta mål uppnås och inte kan anses gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målet. Även anser att en anmälnings- skyldighet bör kunna motiveras utifrån intresset att skydda de utstationerade arbetstagarna men att det behöver göras en ordentlig proportionalitets- och nödvändighetsbedömning. anför att undantaget för kortare utstationeringar infördes för att undvika att reglerna om anmälningsskyldighet blir onödigt betungande och anser att det inte finns skäl att nu göra någon annan Enligt föreningen utgör det inte något tvingande skäl av allmänintresse att det ska bli en mer rättvisande statistik över antalet ut- stationeringar eller att inte ska behöva ta ställning till om det är fråga om en för sen anmälan eller en förlängning. ifrågasätter också om ett borttagande av undantaget för kortare utstationeringar är proportionerligt och hänvisar till de kontrollåtgärder och andra regler som trädde i kraft (jfr prop. 2016/17:107). Dessa åtgärder medför enligt föreningen en ökad affärsrisk och administrativ börda för berörda företag, något som drabbar företag som är verksamma i särskilt hårt. anser att det angivna syftet för regleringen kan uppnås med mindre ingripande åtgärder och att åtgärden inte är nödvändig för att kontrollsystemet ska fungera. Regeringen konstaterar att ett syfte med anmälningsskyldigheten är att skydda utstationerade arbetstagare. Ett utstationeringsregister med korrekta uppgifter är en förutsättning för att arbetstagarorganisationer och myndigheter ska kunna utföra sina uppdrag för att säkerställa att ut- stationerade arbetstagare tillförsäkras skydd enligt utstationerings- direktivet och tillämpningsdirektivet. Skyddet för arbetstagare utgör ett tvingande skäl av allmänintresse. Anmälningsplikten hänger samman med en effektiv tillämpning av ut- stationeringsregelverket. konstaterar att det är svårt att kontrollera att arbetstagarna får de villkor de har rätt till enligt ut- stationeringsdirektivet om arbetstagarorganisationer och myndigheter inte har kännedom om att utstationering föreligger. Enligt krävs det vidare, för att åtgärden ska anses vara nödvändig, att de uppgifter som tillhandahålls genom anmälan används i den faktiska tillsynen och övervakningen av arbetstagarnas villkor och att de möjliggör faktiska kontroller av att arbetstagarnas rättigheter säkerställs. Enligt regeringen är en anmälningsskyldighet väl ägnad och nödvändig för att säkerställa att målet, dvs. att skydda arbets- tagarna, uppnås. En anmälningsskyldighet bedöms bidra till att utstationeringsregistret bättre fyller sin funktion, eftersom det förväntas leda till att fler utstationerade arbetstagare registreras. Korrekta uppgifter i registret om utstationeringar möjliggör och ger bättre förut- sättningar för arbetstagarorganisationerna att fullgöra sitt uppdrag att över- vaka löne- och anställningsvillkor för de utstationerade arbetstagarna. Uppgifterna i registret används också i tillsynen över aktuella regel- verk. Om fler utstationeringar anmäls möjliggörs fler kontroller av förhållandena för utstationerade arbetstagare. En anmälningsskyldighet kan inte heller anses gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målet. Utan korrekta uppgifter i utstationeringsregistret saknar såväl arbetstagarorganisationerna som myndigheterna ett avgörande verktyg för att kunna övervaka att de ut- stationerade arbetstagarnas rättigheter säkerställs. Det finns inte någon mindre ingripande åtgärd som leder till att uppgifter om utstationeringar finns tillgängliga i registret än att ge utstationerande arbetsgivare en skyldighet att anmäla uppgifterna. Det saknas också skäl att i lag- stiftningen undanta vissa situationer från anmälningsskyldighet , även om regeringen som berörts ovan bör ha möjlighet att genom förordning föreskriva om sådana undantag. Åtgärden bedöms därför vara nödvändig för att skydda utstationerade arbetstagare. 2019/20:150 Förslaget bedöms därmed vara motiverat och proportionerligt i enlighet med unionsrätten, och utgör således en tillåten inskränkning i den fria rörligheten för tjänster. 10.3Skyldighet för arbetsgivaren att lämna dokumentation och för tjänstemottagaren att underrätta om utebliven dokumentation Regeringens förslag: Arbetsgivaren ska, senast när en utstationerad arbetstagare påbörjar arbetet, lämna dokumentation till tjänste- mottagaren i som visar att en anmälan har gjorts till Arbets- miljöverket. Om tjänstemottagaren inte får sådan dokumentation ska tjänste- mottagaren underrätta senast efter det att arbetet har påbörjats. Om tjänstemottagaren är en enskild person som mottar tjänsterna för privat bruk, ska han eller hon dock inte behöva lämna någon underrättelse. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna är positiva till för- slaget eller har inte några invändningar mot det, t.ex. , Kommuner och Regioner, och . positiv till förslaget men anser att skyldigheten även bör omfatta enskilda som mottar tjänsterna för privat bruk. TCO instämmer i förslaget men föreslår att utstationerande arbetsgivare ska vara skyldiga att anmäla upp-