prop · H80319 · 2020-10-13 00:00:00 — aktör föreligger det, genom den tidigare tillämpningen av , en skillnad i skattemässig behandling av företaget i resolution i denna situation jämfört med om den huvudsakliga delen av verksamheten i stället överlåts direkt till en privat aktör med tillämpning av försäljningsverktyget genom en inkråmsöverlåtelse. Riksbank anför att det avseende tillämpningen av inte framgår om det innebär någon skattemässig skillnad om aktierna i broinstitutet till övervägande del ägs av privata aktörer eller staten. Utkastets bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har kommenterat utkastets Skälen för regeringens bedömning: I 14 kap. 17 och 18 §§ inkomst- skattelagen, förkortad IL, finns bestämmelser om begränsning av avdrag för underskott när den huvudsakliga delen av näringsverksamheten överlåts till staten, en region eller en kommun eller till ett bolag som till övervägande del innehas av ett sådant organ. kallas för på grund av att de infördes i samband med att staten övertog Kockum AB:s varvsrörelse. När staten tog över ansvaret för verksamhetens skulder ansågs det orimligt att det kvarvarande bolaget skulle få dra av underskott som härrörde sig från tiden innan överlåtelsen. innebär att underskott i det avyttrande företaget inte får dras av följande år. Om en huvudsaklig del av verksamheten i ett finansiellt företag i kris, genom t.ex. broinstitutsverktyget eller försäljningsverktyget, förs över till ett statligt företag ska företaget i resolution och vad som finns kvar däri normalt sett avvecklas genom I och med att den huvudsakliga delen av verksamheten har lämnat företaget kan den mindre kvarvarande delen inte anses vara av sådan betydelse för samhällsekonomin eller den finansiella Prop. 2020/21:19 stabiliteten att den bör föranleda särskild behandling. därför att det inte bör införas något undantag från bestämmelserna om begränsning av avdrag för underskott i 14 kap. 17 och 18 §§ IL med anledning av resolution. Som gör gällande kommer aktualiseras när överlåtelsen till broinstitutet äger rum, dvs. vid en överlåtelse till ett aktiebolag som helt eller delvis ägs av staten. Det underskott som träffas av är dock underskottet i företaget i resolution och inte för broinstitutet. Om överlåtelser i stället sker direkt till en privat aktör träffas det aktuella underskottet inte av . Regeringen anser att den nämnda skillnaden mellan de olika verktygen är motiverad utifrån syftet med bestämmelsen. Riksbank anför att det av promemorian inte framgår varför inte gäller sparbanker. Regeringen konstaterar att bestämmelserna om begränsning av avdrag för underskott i 14 kap. 17 och 18 §§ IL gäller när ett aktiebolag eller en ekonomisk förening överlåter den huvudsakliga delen av sin näringsverksamhet eller sina tillgångar till staten, en region eller kommun. Frågan om borde utvidgas till att gälla även andra än aktiebolag eller ekonomiska föreningar ligger utanför detta lagstiftningsärende. Regeringens förslag: Vid en ägarförändring som sker när ett företag före ägarförändringen var försatt i resolution, ska tidigare års underskott inte begränsas av beloppsspärren. Regeringens bedömning: Vid en ägarförändring som sker på grund av åtgärder utanför resolution bör det inte tillämpas några särskilda undantag från de nuvarande begränsningsreglerna underskott. Resolution bör inte likställas med konkurs vid tillämpning av reglerna om tidigare års underskott. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som har yttrat sig tillstyrker eller har inget att invända mot förslaget. avstyrker förslaget och menar att det i vissa fall kan innebära att staten i stället för ägarna kommer att få stå för en del av företagets förluster genom minskad framtida beskattning. har inget att invända mot förslagen men saknar tillräckligt underlag i promemorian för hur en avvägning bör ske för att målen med resolutionsförfarandet ska optimeras på mest effektivt sätt. Givet antagandet i promemorian att resolution kommer att ske endast i undantagsfall har inget att invända mot förslagen. Enligt kan det ifrågasättas om risken för enbart skattebetingade transaktioner är stor med tanke på att det är resolutionsmyndigheten som kontrollerar vilka transaktioner som kommer att genomföras. Även anför att risken för skatte- undandraganden hos finansiella företag vilka omfattas av omfattande tillsyn och reglering, inklusive det omfattande regelverket för resolution, inte torde vara särskilt stor. Utkastets förslag och bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: FAR har inga synpunkter i sak på förslagen. anser dock att de nuvarande reglerna om underskottsbegränsningar bör ses över och ersättas med regler som är speciellt riktade mot handel med förluster. Dagens generella regler träffar i de flesta fall helt legitima företagsöverlåtelser och omstruktureringar som helt saknar skatteplaneringsinslag. Förslaget i sig visar enligt FAR:s uppfattning på behovet av en sådan översyn. Skälen för regeringens förslag och bedömning Regler om tidigare års underskott finns i 40 kap. IL. Kapitlet är uppbyggt med en huvudregel och efterföljande undantag från denna huvudregel. Huvudregeln innebär att underskott ska dras av senare år. Det är således fråga om en rullning av underskott som har uppkommit till det nästföljande året eller de nästföljande åren för att användas mot eventuella överskott under dessa år. Möjligheten till rullning är som huvudregel i princip obegränsad såväl i tiden som till beloppet. Därutöver finns det i 35 kap. IL regler som medger att företag i en specifik koncerngemenskap kan åstadkomma en skatterättslig utjämning av resultaten mellan företagen genom s.k. koncernbidrag. Koncernbidrag innebär kortfattat att givaren får göra avdrag motsvarande bidragets storlek medan mottagaren tar upp bidraget såsom en skattepliktig intäkt och på detta sätt kan resultaten hos de enskilda företagen utjämnas. Rätten till avdrag underskott begränsas genom regler som inträder vid vissa ägarförändringar. Begränsningarna sker i dessa fall i form av två olika spärrar, nämligen beloppsspärren och koncernbidragsspärren. Bestämmelser som anger innebörden av beloppsspärren och koncernbidragsspärren finns i 40 kap. 15–19 §§ IL. För att spärrarna ska bli tillämpliga krävs det att det har skett vissa former av ägarförändringar. Bestämmelser om ägarförändringar finns i 40 kap. 10–14 §§ IL. Med en ägarförändring avses exempelvis att någon annan får det bestämmande inflytandet över ett underskottsföretag, vilket bl.a. avser ett företag som hade ett underskott det föregående beskattningsåret (40 kap. 4 § IL). Med bestämmande inflytande avses att det uppkommer ett koncernförhållande enligt associationsrätten, t.ex. att ägandet uppgår till av rösterna i företaget. Definitionen utgår ifrån att det ska vara ett företag som äger ett annat företag, men spärrarnas räckvidd har utsträckts även till andra ägarförhållanden. Beloppsspärren inträder bl.a. när det bestämmande inflytandet erhålls av ett företag, en fysisk person, ett dödsbo, en utländsk juridisk person eller ett handelsbolag med sådana delägare. Det gäller även om sådana personer gjort förvärv genom ett företag som de äger, direkt eller indirekt. Beloppsspärren gäller inte om det företag som får det bestämmande inflytandet redan före ägarförändringen ingick i samma koncern som underskottsföretaget. Beloppsspärren innebär att underskottsföretaget bara får behålla underskott som uppgår till dubbla köpeskillingen för att förvärva det bestämmande inflytandet (40 kap. 15–16 §§ IL). Utgiften för förvärvet ska minskas med kapitaltillskott som har lämnats till underskottsföretaget eller till ett annat företag i samma koncern före ägarförändringen. Detsamma gäller kapitaltillskott som i sig har medfört ägarförändringen. Själva beslutet om att försätta ett företag i resolution innebär bl.a. att tar över ägarnas rösträtt vid bolagsstämman. En myndighet är inte ett företag enligt 40 kap. inkomstskattelagen. Det innebär att kontrolltagandet i sig inte utgör en sådan ägarförändring som innebär att belopps- eller koncernbidragsspärren inträder (se även avsnitt 5.2.3). Vid en avyttring av aktierna i ett företag i resolution kommer spärrarna för befintligt underskott att aktualiseras. Eftersom syftet med en försäljning i första hand är att hitta en långsiktig ägare som kan säkerställa den fortsatta driften av det fallerande finansiella företaget torde det i princip alltid vara fråga om en ägarförändring. Förvärv av en kontrollpost av den storleken att ett reellt ägarinflytande kan säkerställas kommer sannolikt alltid att innebära förvärv av det bestämmande inflytandet. En ägarförändring kan uppkomma vid användning av såväl försäljningsverktyget som broinstitutsverktyget. Det är även teoretiskt möjligt att användandet av skuldnedskrivningsverktyget genom konvertering av skulder till aktier kan innebära en ägarförändring, om konverteringen är tillräckligt omfattande. Konvertering av vissa skulder, s.k. relevanta kapitalinstrument, till aktier kan enligt lagen om resolution även ske utanför resolution som en förebyggande åtgärd. För ett företag som försatts i resolution finns det även möjlighet för staten att tillfälligt föra över ägandet av företaget till ett statligt bolag genom de statliga stabiliseringsverktygen (verktyget för tillfälligt offentligt ägande). Åtgärder som vidtas i resolution syftar till att hitta en lösning som innebär att verksamheten kan fortgå med minsta möjliga störningar i ekonomin som helhet (se avsnitt 5.1). Ett företag som försätts i resolution kan vara i en sådan finansiell situation att det inte går att sätta ett positivt värde på företaget. Om köpeskillingen för aktierna är noll innebär beloppsspärren att hela underskottet försvinner i samband med förvärvet. I utkastet föreslås ett undantag från beloppsspärren för att inte försämra möjligheterna att hitta en långsiktig lösning på resolutionsförfarandet. En viktig princip i resolution är att behålla prioritetsordningen och en avgörande del av detta är principen om att ägarna ska bära förluster först och fullt ut. påpekar att en ordning där företagets underskott inte reduceras i situationer där andra företags underskott ska reduceras i vissa fall kan komma att innebära att staten i stället kommer att stå för en del av dessa förluster genom minskad framtida beskattning. anför att om beloppsspärren i underskottsavdragsreglerna inte kommer att gälla vid överlåtelser av aktier i samband med resolution, kan det, i vart fall teoretiskt, innebära att en köpare är beredd att betala mer för aktierna än annars och att en större del av underskottet kan dras av. 2020/21:19 Därmed minskar ägarnas ekonomiska skada på bekostnad av kollektivet skattebetalare. Ett undantag från beloppsspärren skulle kunna innebära ett avsteg från prioritetsordningen i de fall resolutionsmyndigheten väljer att tillämpa en åtgärd för ett företag i resolution som innebär en ägarförändring. Som framgår ovan och av avsnitt 5.1 bör ägarna i första hand svara för den uppkomna situationen. Det bör dock beaktas att syftet med resolution är att antingen rekonstruera företaget eller att överföra delar av dess systemviktiga verksamhet till en aktör som kan driva den vidare (prop. 2015/16:5 s. 442). Ett undantag från beloppsspärren skulle således underlätta resolutionsförfarandet och bidra till möjligheten att ett förfarande får en framgångsrik utgång. Vid bedömningen av om det bör införas ett undantag från beloppsspärren bör det även beaktas att det främsta skälet till att det finns avdragsbegränsningar för underskottsföretag vid förluster i samband med ägarförändringar är att det anses oacceptabelt man ska kunna ”handla med förluster”. Vidare bör systemet för förlustutjämning vara neutralt med avseende på ägarförändringar (prop. 1993/94:50 s. 260). Med hänsyn till beloppsspärrens mekaniska utformning, resolutionsförfarandets strikta ramverk och att resolutionsmyndigheten kontrollerar vilka transaktioner som kommer att genomföras gör regeringen bedömningen att det inte bör finnas risk för att resolutionsregelverket kan användas som ett medel för skatteplanering med förlustbolag. och för fram liknande synpunkter. Sammantaget gör regeringen bedömningen att skälen för att införa ett undantag från beloppsspärren väger tyngre än de skäl som talar emot ett sådant undantag, när det rör sig om ägarförändringar inom ramen för ett resolutionsförfarande. Regeringen föreslår således att ett sådant undantag införs. För att undantaget ska gälla ska företaget ha varit försatt i resolution före ägarförändringen. I avsnitt 5.3. behandlas vissa ytterligare förutsättningar som ska var uppfyllda. Vid en ägarförändring på grund av åtgärder utanför resolution, det vill säga för företag som inte försatts i resolution, anser regeringen att det dock inte bör införas något särskilt undantag från beloppsspärren. Som en åtgärd för att förhindra att ett företag riskerar att försättas i resolution kan relevanta kapitalinstrument konverteras till aktier utanför resolution i den omfattningen att det sker en ägarförändring. I dessa fall finns det dock normalt ett anskaffningsvärde för aktierna, vilket antingen motsvarar de kapitalinstrument som skrivs ned eller har sin grund i den värdering av företaget som ska göras innan konvertering får ske. FAR anser att de nuvarande reglerna om underskottsbegränsningar bör ses över och ersättas med regler som är speciellt riktade mot handel med förluster. Frågan om en generell översyn av reglerna som rör underskottsavdrag ligger utanför detta lagstiftningsärende. Resolution ska inte likställas med konkurs I 40 kap. 20 § IL anges att om den skattskyldige är eller har varit försatt i konkurs, får underskott som uppkommit före konkursen inte dras av. Om konkursen läggs ned på grund av att borgenärerna har fått full betalning, ska avdrag göras för underskott som på grund av konkursen inte har kunnat Prop. 2020/21:19 dras av tidigare. Till skillnad från konkurs så finns en uttalad målsättning att verksamheten i företaget under resolution ska kunna fortgå som normalt och befintliga underskott bör få behållas och utnyttjas . Regeringen anser därför att resolution inte ska likställas med konkurs vid tillämpningen av 40 kap. 20 § IL. Förslaget föranleder ändringar i 40 kap. 10 § IL. Regeringens bedömning: Vid en ägarförändring i ett företag i resolution bör koncernbidragsspärren tillämpas. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som har yttrat sig tillstyrker eller har inget att invända mot förslaget. anför att koncernbidragsspärren föreslås gälla även om den nye ägaren är ett statligt ägt broinstitut. Vid överlåtelse av kritisk verksamhet till ett statligt ägt broinstitut är det inte fråga om en skattebetingad ägar- Det bör analyseras om koncernbidragsspärren kan göra det mer kostsamt för ett broinstitut att rekonstruera den övertagna verksamheten. Om så är fallet bör ett undantag övervägas. Utkastets bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har kommenterat utkastets Skälen för regeringens bedömning: Bestämmelser om koncern- bidragsspärren finns i 40 kap. 15–18 §§ IL. ska bli tillämplig krävs det att det har skett vissa former av ägar- Bestämmelser om ägarförändringar finns i 40 kap. 10–14 § Med en ägarförändring avses exempelvis att någon annan får det bestämmande inflytandet över ett underskottsföretag, vilket bl.a. avser ett företag som hade ett underskott det föregående beskattningsåret (40 kap. 4 § IL). Med bestämmande inflytande avses att det uppkommer ett koncernförhållande enligt associationsrätten, t.ex. att ägandet uppgår till av rösterna i företaget. Definitionen utgår ifrån att det ska vara ett företag som äger ett annat företag, men koncern- bidragsspärrens räckvidd har utsträckts även till andra ägarförhållanden. Koncernbidragsspärren inträder bara när det är ett företag som får bestämmande inflytande över underskottsföretaget, eller om ett under- skottsföretag eller ett moderföretag till ett underskottsföretag får bestämmande inflytande över ett annat företag. Koncernbidragsspärren innebär inte något hinder för underskottsföretag att ge eller ta emot koncernbidrag utan reglerar i stället möjligheten för företaget att dra av spärrat underskott mot vissa mottagna koncernbidrag. Belopp som inte har kunnat dras av ska dras av det följande beskattningsåret, om det inte finns någon begränsning då. bidragsspärren gäller till och med det femte beskattningsåret efter det 2020/21:19 beskattningsår då spärren inträdde. Den tillämpas bara på det underskott som kvarstår efter tillämpning av beloppsspärren. Underskott får dock dras av mot koncernbidrag från företag som ingick i samma koncern som underskottsföretaget redan före ägarförändringen. I en sådan situation inträder således inte koncernbidragsspärren. Koncernbidragsspärren hindrar att underskott utnyttjas mot vissa koncernbidrag vid en ägarförändring. Den innebär således endast att ett fullständigt utnyttjande av underskotten skjuts och medför inte, som beloppsspärren, en definitiv begränsning av möjligheten att utnyttja tidigare års underskott. För att inte befintliga underskott ska få alltför stor betydelse vid bedömningen av ett förvärv av ett företag i resolution gör regeringen bedömningen att koncernbidragsspärren bör tillämpas även i dessa fall. Med tanke på att det är resolutionsmyndigheten som kontrollerar vilka transaktioner som kommer att genomföras kan det enligt ifrågasättas om risken för enbart skattebetingade transaktioner i en resolution är stor. Vid överlåtelse av en kritisk verksamhet till ett statligt ägt broinstitut är det inte fråga om en skattebetingad ägarförändring. anser att det bör analyseras om koncernbidragsspärren kan göra det mer kostsamt för ett broinstitut att rekonstruera den övertagande verksamheten och i sådant fall bör ett undantag övervägas. Som ovan anges innebär koncernbidragsspärren att ett fullständigt utnyttjande av underskotten skjuts och innebär inte att vissa underskott faller bort. Värdet av underskotten finns således kvar för bolaget i och med undantaget från beloppsspärren. Regeringen anser att ett undantag från koncernbidragsspärren därför inte kan motiveras utifrån syftet att undvika onödig värdeförstörelse. Ett undantag från koncernbidragsspärren skulle i stället kunna verka värdehöjande, i och med att underskotten i så fall kan användas i (den nya) koncernen. Underskotten skulle därmed kunna ges ett ekonomiskt värde för hela koncernen. Det bör vidare påpekas att om ägarförändringen föranleds av att företaget i resolution har överlåtits till ett statligt ägt broinstitut innebär koncernbidragsspärren endast att underskottet inte får utnyttjas mot koncernbidrag från broinstitutet. Om verksamheten visar överskott kommande år kan underskottet utnyttjas mot det överskottet, även under pågående resolution. Mot denna bakgrund anser regeringen att det inte bör införas ett undantag från koncernbidragsspärren. 5.2.4Kvarstående underskott vid fusion och fission Regeringens förslag: Om ett överlåtande företag är försatt i resolution före en kvalificerad fusion eller fission, ska kvarstående underskott inte begränsas av beloppsspärren. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har haft något att invända mot förslaget. Utkastets förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har kommenterat utkastets Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om beskattningen vid Prop. 2020/21:19 fusion och fission finns i 37 kap. IL. Med fusion avses att ett företags samtliga tillgångar och skulder tas över av ett annat företag varpå det överlåtande företaget upplöses, 37 kap. 3 § IL. Med fission avses i stället att det överlåtande företagets tillgångar och skulder tas över av två eller flera andra företag, 37 kap. 5 § IL. Om vissa villkor som anges i 37 kap. 11–15 §§ IL är uppfyllda anses fusionen eller fissionen som kvalificerad. Det övertagande företaget ska då i princip inträda i det överlåtande företagets skattemässiga situation. Bestämmelser om hur det ska gå till finns i 37 kap. 17–29 §§ IL. I 37 kap. 21–26 §§ IL finns regler om hur befintligt underskott ska hanteras. Av dessa regler framgår att kvarstående underskott hos det överlåtande företaget ska begränsas av beloppsspärren enligt reglerna i 40 kap. IL. Med kvarstående underskott avses det överlåtande företagets underskott som kvarstår från beskattningsår före fusions- eller fissionsåret. Regeringen anser att det inte kan uteslutas att fusion eller fission aktualiseras i ett resolutionsförfarande. Regeringen föreslår därför att det bör införas ett undantag från beloppsspärren om en överlåtelse som sker i ett resolutionsförfarande, med stöd av t.ex. försäljningsverktyget, genomförs på ett sådant sätt att den utgör en kvalificerad fusion eller fission enligt inkomstskattelagens regler. Om ett företag i resolution är det överlåtande företaget i en kvalificerad fusion eller fission bör det kvarstående underskottet således inte begränsas av beloppsspärren. Syftet med förslaget är att möjligheterna att hitta en långsiktig lösning på resolutionsförfarandet inte ska försämras. För att undantaget ska gälla ska företaget ha varit försatt i resolution före fusionen eller fission. I avsnitt 5.3. behandlas vissa ytterligare förutsättningar som ska vara uppfyllda. Förslaget föranleder ändringar i 37 kap. 22 § IL. 5.3Kommissionens granskning av vissa stödåtgärder Regeringens förslag: Undantag från beloppsspärren vid resolution, som innebär att tidigare års underskott inte ska begränsas, ska endast gälla om kommissionen har funnit att åtgärden är förenlig med reglerna om statligt stöd i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Detta ska gälla för ägarförändringen respektive för fusionen eller fissionen. Motsvarande gäller undantaget från begränsning av rätten att utnyttja kvarstående negativt räntenetto vid ägarförändringar eller vid fusion eller fission. Promemorians bedömning överensstämmer inte med regeringens förslag. I promemorian saknades en bedömning av förslagens förhållande till . Remissinstanserna: saknar en analys av förslagens förhållande till mot bakgrund av att delar av 2020/21:19 förslagen innebär en ur ett skatteperspektiv förmånlig behandling av vissa företag. Utkastets förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har haft något att invända mot förslaget. Skälen för regeringens förslag Artikel 107.1 EUF-fördraget innehåller ett generellt förbud mot statligt stöd. I artikeln anges att, om inte annat föreskrivs i fördragen, stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, är oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Åtgärder som uppfyller kriterierna i artikel 107.1 ska enligt artikel 108.3 anmälas av medlemsstaten för att förhandsgranskas och godkännas av Europeiska kommissionen. Medlemsstaten får inte genomföra åtgärden innan kommissionen bedömt om åtgärden är förenlig med fördraget. Lagen (2015:1016) om resolution, som är ett genomförande av krishanteringsdirektivet, är en selektiv lagstiftning som kan tillämpas som ett alternativ till konkurs för kreditinstitut och värdepappersföretag med osunda finanser om en konkurs skulle medföra stora samhällsekonomiska kostnader. Lagen ger resolutionsmyndigheten rätt att använda sig av vissa resolutionsåtgärder och använda sig av resolutionsverktyg (12 kap. 1 § lagen om resolution).