prop · H80352 · 2020-11-24 00:00:00 — straffbestämmelsen om grovt bokföringsbrott kvalifikationsgrunden att gärningen ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt (11 kap. 5 § ). Liknande formuleringar beträffande systematik återfinns i straffbestämmelserna om grovt barnpornografibrott (16 kap. 10 a § sjätte stycket ), grovt skattebrott (4 § skattebrottslagen [1971:69]) och grovt penningtvättsbrott (5 § lagen [2014:307] om straff för penningtvättsbrott). Systematik kan emellertid också beaktas inom ramen för den mer allmänna kvalifikationsgrunden att gärningen har varit av särskilt farlig art. Så är exempelvis fallet, som framgår i avsnitt 6.1, när det gäller grov stöld och grovt häleri. Av praxis från framför allt senare år framgår dock en tydlig återhållsamhet när det gäller att bedöma gradindelade brott som grova med hänvisning till att de har skett systematiskt eller föregåtts av särskild planering utan att dessa om- ständigheter anges i straffbestämmelsen. För att sådana förhållanden ska föranleda en gradhöjning bör det enligt normalt krävas att brotten har en frekvens och präglas av en förslagenhet som klart går utöver vad som gäller för annan, i och för sig upprepad och likartad, brottslighet (se rättsfallet NJA 2016 s. 1143 p. uttalat att när en omständighet uttryckligen har angetts som en kvalifikationsgrund för grovt brott bör den tillmätas större betydelse för rubriceringsfrågan än när omständigheten aktualiseras enbart som en straffskärpningsgrund enligt 29 kap. 2 § 6 . domstolen finns det ändå skäl till viss restriktivitet vid bedömningen av vad som utgör ett systematiskt tillvägagångssätt även när den omständigheten utgör en särskild kvalifikationsgrund. (Se rättsfallet NJA 2018 s. 634 p. 19–20.) Vidare är de uppräkningar av försvårande omständigheter som finns för vissa gradindelade brott inte uttömmande utan ska ses enbart som vägledande exempel. Det är alltså inte nödvändigt att bedöma brottet som grovt när dessa omständigheter föreligger. inte heller uteslutet att bedöma brottet som grovt när omständigheterna inte är för handen. För att ett brott ska bedömas som grovt bör det emellertid i princip krävas att omständigheterna i det enskilda fallet framstår som 2020/21:52 försvårande i motsvarande grad som normalt gäller i de fall som anges i lagens exemplifiering. (Se samma rättsfall p. Därutöver förekommer systematik som en försvårande omständighet i 29 kap. 2 § 6 . Av denna bestämmelse framgår att den omständigheten att brottet utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form eller systematiskt eller föregåtts av särskild planering är en allmän straffskärpningsgrund som, vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp, särskilt ska beaktas vid bedömningen av straffvärdet. har uttalat att vid flerfaldig brottslighet är det i regel naturligt att systematiken främst ges betydelse när straffvärdet av den samlade brottsligheten bestäms (se rättsfallet NJA 2018 s. 378 p. Några brottskonstruktioner har tillkommit delvis för att det ska vara möjligt att beakta systematiska inslag vid viss typ av brottslighet. För de grova fridskränkningsbrotten och olaga förföljelse framhölls det i förarbetena att ett systematiskt upprepande av relativt lindriga gärningar sammantaget kan leda till en betydande kränkning av den utsatta personen (se prop. 1997/98:55 Kvinnofrid s. 76–77 och prop. 2010/11:45 Förbättrat skydd mot stalkning s. 67–68). I förarbetena till straffbestämmelsen om grovt fordringsbedrägeri angavs att brottslighetens systematik och samlade negativa effekter för samhället inte i tillräcklig utsträckning beaktats vid rubriceringen av brotten och inte heller fått tillräckligt genomslag vid straffmätningen (se prop. 2016/17:131 s. 25). Även när det saknas särreglering för brott som begås systematiskt uppkommer ibland frågan om det finns ett sådant samband mellan flera gärningar att det är befogat att frångå principerna för hur den typen av brott vanligtvis avgränsas från varandra och i stället betrakta samtliga gärningar som ett brott. Avgöranden från senare tid visar dock att fullbordade brott ofta bedöms som separata brott (se rättsfallen NJA 2006 s. 524, NJA 2007 s. 973 och NJA 2012 s. 886). Systematisk brottslighet är inte ett enhetligt begrepp När någon begår upprepade brott av samma eller likartat slag som dessutom har ett visst tidsmässigt samband talar man normalt om s.k. seriebrottslighet (se SOU 2013:85 s. 115). I sådana situationer beskrivs brottsligheten dock ibland även som systematisk. Systematisk brottslighet är inte något enhetligt begrepp. Som regel avses emellertid att det är fråga om brott som upprepas på ett likartat sätt, men det krävs i allmänhet också att brottsligheten har föregåtts av planering eller att gärningsmannen använder en särskild metod för att begå brotten. De vanligaste sätten att beskriva systematisk brottslighet tar sikte på mängden brott, att samma beteende upprepas och att brotten följer en uppgjord plan eller föregås av noggranna förberedelser. (Se rättsfallet NJA 2018 s. 634 p. 14 och SOU 2013:85 s. 116 och 126.) Jämfört med seriebrottslighet kännetecknas systematisk brottslighet enligt denna beskrivning alltså av något ytterligare moment (såsom en särskild metod, en uppgjord plan eller noggranna förberedelser) utöver det upprepade, likartade förfarandet. Systematiska inslag ska, som redovisas ovan, särskilt beaktas som en försvårande omständighet vid straffvärdebedömningen (29 kap. 2 § 6 ). Av förarbetena framgår att med brottslighet som utövats systematiskt avses brottslighet där ett visst tillvägagångssätt upprepats ett flertal gånger av antingen en ensam gärningsman eller av flera personer i samförstånd. Ett exempel är att någon vid upprepade tillfällen förmått annan till utbetalning av en förmån som han eller hon inte har haft rätt till. Ett annat exempel är om flera personer rånat olika butiker eller banker och då gått till väga på ett likartat sätt . (Se prop. 2009/10:147 Skärpta straff för allvarliga våldsbrott m.m. s. Frågan om sammanläggning av flera förmögenhetsbrott har övervägts tidigare Frågan om hur systematik bör beaktas vid flera förmögenhetsbrott, t.ex. vid upprepade stöldbrott, är inte ny. övervägde en regel som gick ut på att rätten – i stället för att döma för flera brott – skulle kunna döma såsom för ett brott av högre svårhetsgrad, om den sammanlagda brottsligheten med hänsyn till ekonomisk skada eller ekonomiskt värde samt övriga omständigheter uppfyllde kraven för sådant brott och det kunde antas att brottsligheten var planmässig eller vanemässig. Utredningen valde emellertid att inte föreslå någon sådan bestämmelse. (Se SOU 1983:50 Översyn av lagstiftningen om förmögenhetsbrott utom gäldenärsbrott s. 122–123.) behandlade frågan om möjligheterna att döma till fängelse vid brottslighet som endast har böter i straffskalan (vilket kommittén föreslog att snatteri, numera ringa stöld, skulle ha) men som begåtts i en serie. Kommittén lade fram ett förslag som innebar att om det med hänsyn till brottens antal, svårhet och inbördes samband förelåg synnerliga skäl, skulle annan påföljd än böter få användas som gemensamt straff för flera brott enligt , även om endast böter finns i straffskalan. Däremot avvisade kommittén tanken på att bedöma flera brott som ett grövre brott. (Se SOU 1986:14 Påföljd för brott –om straffskalor, påföljdsval, straffmätning och villkorlig frigivning m.m. s. 114–116.) resonerade i sitt betänkande kring olika lösningar för hur systematiska inslag vid förmögenhetsbrott skulle kunna beaktas ytterligare. Utredningen övervägde bl.a. en generell bestämmelse om att flera förmögenhetsbrott skulle läggas samman till ett eller flera allvarligare brott. Utredningen framhöll att en sådan regel skulle underlätta bl.a. rubricering och straffmätning i vissa fall, men att det skulle bli svårare att i förväg bedöma straffvärde och preskriptionstid. Rättssäkerhetsskäl ansågs därför tala mot en sådan ordning. Inte heller ansåg utredningen att behovet av att kunna lägga samman flera tillgreppsbrott till ett grovt brott var så framträdande att det fanns skäl att överväga en särskild bestämmelse av detta slag, bl.a. eftersom de flesta tillgreppsbrott som begås systematiskt – såsom fickstölder och inbrottsstölder – redan bedöms som grova brott. I undantagsfall borde det enligt utredningen dock inte vara uteslutet att införa nya brottskonstruktioner som gör det möjligt att avgöra vad som är ett brott på ett annat sätt än vad som är normalt för brottstypen i fråga. Utredningen föreslog också en bestämmelse som tog sikte på bedrägerier med hjälp av s.k. bluffakturor, vilket resulterade i regleringen om grovt fordringsbedrägeri. (Se SOU 2013:85 s. 129–141 och prop. 2016/17:131 s. 22–36.) 2020/21:52 Systematiska inslag vid stöld- och häleribrott bör beaktas i större utsträckning Organiserade tillgreppsbrott är ett betydande problem. Internationella brottsnätverk står för en stor del av tillgreppsbrottsligheten i och uppvisar en hög organisationsgrad. Även enklare brott som butiksstölder och snatterier begås på ett systematiskt och omfattande sätt. (Se Nationella operativa avdelnings [] . Erfarenhetsberättelse 2011–2015, 2016 s. När det gäller stölder av bilar, bildelar, båtmotorer och jordbruksmaskiner begås uppskattningsvis av dessa brott av internationella brottsnätverk (se NOA:s rapport brottsnätverk inom organiserad tillgreppsbrottslighet. Erfarenhetsberättelse 2016–, 2019 s. 3). Att begå ett flertal brott är som utgångspunkt mer klandervärt än att begå endast ett brott. Om brottsligheten dessutom t.ex. ingår i en plan eller på annat sätt är systematisk bör den anses som mer straffvärd än om sådana inslag saknas. Det finns alltså anledning att se särskilt strängt på brott av detta slag. Stöld och häleri utgör några av de mest centrala förmögenhetsbrotten och begås inte sällan systematiskt. Sådana inslag vid dessa brott måste därför kunna hanteras på ett adekvat sätt. Genom att se till att det systematiska inslaget vid organiserade tillgreppsbrott får genomslag vid den straffrättsliga bedömningen av brotten kan det också bli mindre attraktivt för bl.a. internationella brottsnätverk att verka i . I straffbestämmelserna om grov stöld och grovt häleri anges det inte uttryckligen att det vid bedömningen av om brottet är grovt särskilt ska beaktas om det begåtts systematiskt. Som framgår ovan finns det i praxis en tydlig återhållsamhet att utan sådana kvalifikationsgrunder ge systematiken genomslag vid rubriceringen. Det finns inte heller någon särskild straffbestämmelse som gör det möjligt att lägga samman flera enklare brott, såsom butiksstölder, som begås på ett systematiskt sätt till ett allvarligare brott. Det kan mot denna bakgrund ifrågasättas om den straffrättsliga regleringen på området är lämpligt avpassad efter systematiska inslag i brottsligheten. Sammantaget finns det enligt regeringen anledning att överväga på vilket sätt det kan säkerställas att det som systematiska inslag vid stöld- och häleribrottslighet förtjänar beaktas i större utsträckning än vad som sker . Bestämmelser om sammanläggning av stölder respektive hälerier införs inte Regeringens bedömning: Det bör inte införas nya straffbestämmelser som ger möjlighet att lägga samman flera stölder respektive hälerier till ett allvarligare brott. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. enlighet med uppdraget lämnas dock författningsförslag till två nya straffbestämmelser som innebär att den som begår flera stölder respektive hälerier ska dömas för grov systematisk stöld respektive grovt systematiskt häleri, om var och en av gärningarna har utgjort ett led i ett systematiskt förfarande. Remissinstanserna: En klar majoritet av de remissinstanser som yttrar sig i frågan ansluter sig till eller har inte något att invända mot promemorians bedömning, däribland , Hovrätten för , Hovrätten över och , , , , , , , ombudsmän, , och . Några av dessa remissinstanser, nämligen och , anser att det inte finns något behov av särskilda straffbestämmelser. påpekar att de grova fridskränkningsbrotten, som utgjort förebild för de föreslagna straffbestämmelserna, har tillkommit för att kunna beakta den samlade effekten av att en och samma målsägande utsätts för systematisk press och kränkningar och att dessa skäl inte gör sig gällande när det gäller tillgreppsbrottslighet. Enligt bör det, för att uppnå en enhetlig och harmoniserad straffrätt, vid lagstiftning rent allmänt undvikas att bryta ut särskilda gärningsmoment, som närmast är att hänföra till bedömningen av hur allvarligt ett brott är, till helt nya straffbestämmelser. Flera av de remissinstanser inom rättsväsendet som anser att straffbestämmelserna inte bör införas tar upp att dessa riskerar att leda till tillämpnings- och avgränsningssvårigheter. Exempelvis anför att de förefaller leda till beaktansvärda tillämpningssvårigheter och att ändamålsenligheten dessutom kan ifrågasättas. framhåller att det torde finnas en överhängande risk för såväl avgränsningssom tillämpningsproblem, bl.a. vid bedömningen av vilka gärningar som skulle omfattas av straffbestämmelserna. anser att bestämmelserna skulle leda till bedömnings- och tillämpningssvårigheter för polis och åklagare. uppger att de föreslagna bestämmelserna skulle kunna leda till stora avgränsningssvårigheter och skapa en betydande osäkerhet i rättstillämpningen. tar upp brister i förutsebarhet liksom rättssäkerhetsaspekter. Myndigheten framhåller vidare att det framstår som otillfredsställande om uppdelningen i två olika brott, ett för systematiska stöldbrott och ett för systematiska häleribrott, skulle få till följd att systematiken vid ”blandbrottslighet” som i övrigt uppfyller kraven på att vara ett systematiskt förfarande, inte fullt ut skulle beaktas. Därutöver påpekas att det kan leda till konkurrensproblem och även till vissa tillämpningssvårigheter att också grov stöld respektive grovt häleri föreslås kunna ingå i de nya brotten. saknar en analys av vilka eventuella effekter förslaget om nya straffbestämmelser kan komma att få för möjligheten att besluta om förundersökningsbegränsning för mindre allvarliga fall av stöld eller häleri och framhåller att denna fråga måste utredas och analyseras. är inne på en liknande linje. De remissinstanser som anser att det bör införas nya straffbestämmelser om grov systematisk stöld och grovt systematiskt häleri är Företagarna och Butikerna och . Därutöver ifrågasätter promemorians uppfattning att nackdelarna med en 2020/21:52 brottskonstruktion som tillåter sammanläggning av flera stölder eller hälerier överväger fördelarna och framhåller att det är viktigt att konsekvenserna för personer som begår multipla brott blir mer kännbara. Skälen för regeringens bedömning Det finns skäl som talar för att införa nya straffbestämmelser som ger möjlighet att lägga samman flera stölder respektive hälerier… Att förmögenhetsbrott ofta upprepas av samma gärningsmän gör att rättssystemet på ett adekvat sätt måste kunna hantera ett flertal gärningar av samma slag som har visst samband med varandra. Av praxis och doktrin framgår att detta ibland är svårt, bl.a. utifrån de bedömningar som måste göras om vad som ska anses utgöra en brottsenhet, hur ett brott ska rubriceras och vilket straffvärdet är. De förslag till nya straffbestämmelser som lämnas i promemorian har de grova fridskränkningsbrotten som förebild och innebär att varje enskild gärning, exempelvis varje stöld eller ringa stöld, fortfarande skulle betraktas som ett brott. Om de olika gärningarna utgjort ett led i ett systematiskt förfarande skulle de dock läggas samman och tillsammans skapa ett nytt brott, med en strängare straffskala. Under förutsättning att minimistraffet för brottet är högre än vad som i allmänhet blir utfallet vid straffmätningen av t.ex. flera stölder av normalgraden, skulle brottslighetens systematiska inslag därmed kunna få ett större genomslag än vad som är fallet. Den strängare straffskalan skulle även vid ringa brott återspegla det straffvärda i brottslighet med systematiska inslag. …men nackdelarna med sådana straffbestämmelser överväger fördelarna Det finns dock ett flertal nackdelar med att införa bestämmelser som ger möjlighet till en sammanläggning av flera stölder respektive hälerier. I de flesta fall skulle det troligen inte vara samma målsägande som drabbats av de enskilda brotten. Rekvisit motsvarande de som finns vid de grova fridskränkningsbrotten, dvs. att var och en av gärningarna utgjort led i en upprepad kränkning av målsägandens integritet och gärningarna varit ägnade att allvarligt skada dennes självkänsla, skulle därmed inte hålla ihop brotten (jfr 4 kap. 4 a § ). Att formulera rekvisit för stöld- och häleribrottslighet som skulle fylla motsvarande funktion är svårt. Det avgörande kriteriet för när sammanläggning av flera brott får ske skulle således vara brottslighetens systematik. Detta ställer emellertid högre krav på precision avseende vad systematik innebär än vad som gäller vid exempelvis gradindelning och straffvärdebedömning. I begreppet systematik ligger att ett förfarande upprepas. Som framgår i avsnitt 6.2 är emellertid upprepningen i sig, även om brotten har skett på ett likartat sätt, oftast inte tillräcklig för att det ska vara fråga om ett systematiskt förfarande. En utgångspunkt bör i stället vara, på sätt som framgår av promemorian och i linje med vad som i allmänhet motiverar sammanläggning av flera brott, att det framstår som naturligt att betrakta den samlade brottsligheten som en enhet. Så kan exempelvis vara fallet om gärningarna föregåtts av planering eller kan betraktas som en avgränsad närmast yrkesmässig eller organiserad verksamhet. sådana kriterier för när systematik föreligger och sammanläggning får ske kan det emellertid antas att gränsdragningsproblem kan uppstå. Att de föreslagna straffbestämmelserna riskerar att leda till tillämpnings- och avgränsningssvårigheter är också något som flera remissinstanser, exempelvis , och , tar upp. Det är vidare troligt att flera fall av stölder respektive hälerier som utförts i en serie skulle falla utanför ramen för när sammanläggning kan ske. Av rättssäkerhetsskäl är det inte heller lämpligt att tillämpa mindre precisa kriterier för sammanläggning. De två bestämmelserna som föreslås i promemorian är utformade för att tillämpas på stöldrespektive häleribrott. Straffbestämmelsen om grov systematisk stöld ska enligt förslaget omfatta ringa stöld, stöld och grov stöld samt försök, förberedelse och stämpling till sådana gärningar i den mån det är kriminaliserat. På motsvarande sätt ska den föreslagna straffbestämmelsen om grovt systematiskt häleri omfatta häleriförseelse, häleri och grovt häleri samt kriminaliserade förstadier till sådana gärningar. Bestämmelserna har således – jämfört med de grova fridskränkningsbrotten och olaga förföljelse – mycket korta brottskataloger och omfattar endast ett brott vardera om än i olika svårhetsgrader. Det kan ifrågasättas om det är ändamålsenligt med ett sammanslaget brott när så få brott skulle omfattas. Därtill kan det, med hänsyn till straffskalans utformning, ifrågasättas om grova brott verkligen bör ingå. Som påpekar kan man dessutom tänka sig situationer där ett relativt litet antal stölder men också ett antal hälerier har begåtts och dessa brott tillsammans ingår i en systematisk brottslighet. Vid sådan ”blandbrottslighet”, som i övrigt uppfyller kravet att var och en av gärningarna har utgjort ett led i ett systematiskt förfarande, riskerar uppdelningen i två straffbestämmelser på sätt som föreslås leda till att systematiken i brottsligheten inte fullt ut beaktas. Utöver de ovan nämnda betänkligheterna aktualiserar de föreslagna straffbestämmelserna praktiska problem. Medan de gärningar som kan ligga till grund för de grova fridskränkningsbrotten ofta kommer till rättsväsendets kännedom i ett sammanhang i samband med anmälan, är förhållandet vid förmögenhetsbrott såsom stöld annorlunda. Anmälningarna sker inte sällan fortlöpande av olika målsägande i anslutning till att gärningarna begås och åtal kan då komma att väckas allteftersom. Det kan alltså uppstå situationer där åtal hunnit väckas, och dom kanske meddelas, även för gärningar som hade kunnat ingå i ett senare åtal enligt de föreslagna straffbestämmelserna. Även om en del av dessa situationer sannolikt skulle gå att lösa finns det fortfarande en risk att gärningar i alltför stor utsträckning skulle falla utanför straffbestämmelsernas tillämpningsområde. En sådan ordning framstår varken som tillfredsställande eller önskvärd. Sammantaget anser regeringen att de skäl som talar mot att införa straffbestämmelser om grov systematisk stöld och grovt systematiskt häleri väger tyngre än de skäl som talar för. Sådana bestämmelser bör därför inte införas. 6.4En ny kvalifikationsgrund för grov stöld och grovt häleri införs Regeringens förslag: I straffbestämmelserna om grov stöld och grovt häleri ska det införas en ny kvalifikationsgrund som innebär att det vid bedömningen av om brottet är grovt särskilt ska beaktas om gärningen ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås att kvalifikationsgrunden ska formuleras ”om gärningen utövats systematiskt”. Remissinstanserna: En stor majoritet av de remissinstanser som yttrar sig i frågan tillstyrker eller har inte några synpunkter på promemorians förslag att det införs en ny kvalifikationsgrund för grov stöld respektive grovt häleri som tar sikte på brott som utövats systematiskt. Bland dessa återfinns bl.a. , Hovrätten för , Hovrätten över och , , , , , , ombudsmän, , Bil , , , Svensk Försäkring, och . Några av dessa framför dock vissa synpunkter. När det gäller effekten av den föreslagna kvalifikationsgrunden uppger att ett framhållande av systematik kan förväntas leda till att sådana inslag i större utsträckning kommer göra att stöldrespektive häleribrott bedöms som grova, men påpekar att systematik särskilt ska beaktas inom ramen för kvalifikationsgrunden att gärningen varit av särskilt farlig art och att det därför kan vara tveksamt om de avsedda förändringarna i praxis verkligen kommer att uppnås. Även enligt finns det anledning att ifrågasätta om ett nytt kvalificerande rekvisit om systematik kommer att få något större genomslag i rättstillämpningen, mot bakgrund av den restriktivitet som finns i praxis när det gäller frågan om ett brott ska anses begånget systematiskt. anser emellertid att lagändringen kan leda till att fler gärningar rubriceras som grova brott och instämmer, precis som Svensk Försäkring och , i promemorians bedömning att genomslaget kan bli större än om man lägger samman flera brott till ett allvarligare brott. Flera remissinstanser har synpunkter på kvalifikationsgrundens utformning och den innebörd som promemorian har gett begreppet systematik. Exempelvis anser att, för att stöld- och häleribrott ska bedömas som grova i större utsträckning än och även när endast ett brott har begåtts, detta tydligare bör framgå av lagtexten, t.ex. genom att samtliga de försvårande omständigheter som enligt 29 kap. 2 § 6 ska beaktas vid bedömningen av straffvärdet införs som kvalifikationsgrunder. Enligt myndigheten skulle då såväl syftet med de föreslagna lagändringarna som legalitetsaspekter tillgodoses i större utsträckning. Hovrätten för anser att det är tveksamt om alla de omständigheter som tas upp i författningskommentaren ryms i begreppet systematiskt. är inne på en liknande linje och anser att uttryckssättet även ger intryck av att det avgörande är själva sättet på vilket gärningen genomförs, men påpekar att avsikten inte är att begreppet ska tolkas så snävt och att uttrycket ur tydlighetssynpunkt därför kan vara mindre lyckat. ifrågasätter om den valda formuleringen rent semantiskt tydliggör att det inte krävs upprepade gärningar och föreslår i stället lydelsen ”utövats på ett systematiskt sätt”.