prop · H703109 · 2020-03-10 00:00:00 — räknas inte heller trafik som anordnas vid särskilda evenemang, resor där logi eller andra turisttjänster ingår i resan eller resor där det huvudsakliga syftet är något annat än själva persontransporten (jfr prop. 2011/12:76 s. 20 och 27). Undantaget omfattar färdmedel som används i kollektivtrafik. färdmedel inte används i kollektivtrafik omfattas det alltså inte av I fråga om färdmedel som används i kollektivtrafik säsongsvis är undantaget tillämpligt endast under de säsonger som färdmedlet används i kollektivtrafik. Att ett färdmedel som används i kollektivtrafik vid samma tillfälle används för ett annat ändamål, t.ex. skolskjuts eller färdtjänst, påverkar inte undantagets tillämplighet. persontransporter till sjöss omfattar undantaget bl.a. skärgårdstrafik och liknande trafik på svenskt sjöterritorium. Undantaget i punkt 6 b tar sikte på bevakning av ett stations-, terminal- eller hållplatsområde avsett för resande med kollektivtrafik på väg, järnväg, vatten, spårväg eller i tunnelbana. I ett stations- eller terminalområde ingår inledningsvis stations- eller terminalbyggnader, t.ex. järnvägs- eller terminaler för fartygstrafik. Vidare ingår området strax utanför en sådan byggnad, t.ex. området invid en tunnelbaneuppgång. området utanför byggnaden är avsett för resande med kollektivtrafik kan dock ett större område omfattas av undantaget. En station eller terminal består oftast inte enbart av en stations- eller I vissa fall finns ingen sådan byggnad alls. en station eller terminal bestå av t.ex. en eller flera plattformar. skärgårdstrafik och liknade trafik till sjöss kan en terminal i stället bestå av bryggor eller stolpar. Till en station eller terminal finns det dessutom, oberoende av om det finns en byggnad eller inte, kringliggande ytor som är avsedda för det kollektiva resandet. handla om områden för förflyttning mellan ytor för spår- och busstrafik, t.ex. trottoarer, passager, gångstråk och tunnlar. Det kan också handla om ytor för cykel- och bilparkering (s.k. pendlarparkeringar). ytor kan vidare avse taxitrafik till och från en station eller terminal. ofta naturligt att betrakta sådana kringliggande ytor som en del av ett stations- eller terminalområde. Vilka ytor utöver en stations- eller terminalbyggnad som ingår i ett stations- eller terminalområde får bedömas i varje enskilt fall utifrån förhållandena på platsen. Vid den bedömningen ska utgångspunkten vara hur resenärer och andra som utnyttjar platsen rimligen uppfattar området. Sådana anordningar och föremål som är direkt avsedda för det kollektiva resandet som t.ex. plattformar, biljettautomater och busskurer kan vara till hjälp för att avgränsa ett sådant område. Detsamma gäller räcken, upphöjningar eller andra markörer kollektivtrafiken måste dessutom vara placerade på ett sådant sätt att det är naturligt att primärt betrakta dem som en del av stations- eller terminalområdet. När ett stations- eller terminalområde övergår i ett område där syftet med ytan är det kollektiva resandet är gränsen för vad som utgör ett stations- eller terminalområde passerad. Sådana ytor kan således inte bevakas med stöd av undantaget. Öppna ytor som ligger inom ett stations- eller terminalområde omfattas dock av undantaget. Detsamma gäller gångar, tunnlar och passager inom ett stations- eller terminalområde. När gångstråk, tunnlar eller andra passager övergår till att utgöra en del av stads- eller ortsbilden utanför ett stations- eller terminalområde omfattas de inte av undantaget. Undantaget i punkt 6 b avser även hållplatsområden. Liksom beträffande stations- och terminalområden får gränsen för ett sådant område avgöras från fall till fall utifrån anordningar och föremål på platsen och platsens omgivning. Anordningar som utmärker ett hållplatsområde är vanligen hållplatskurer och hållplatsstolpar. Markeringar på marken kan också tjäna som ledning för att avgränsa ett hållplatsområde. Kringliggande ytor, t.ex. parkeringar och passager, kan i vissa fall ingå i ett hållplatsområde. En förutsättning för att en parkering ska ingå i ett hållplatsområde är att parkeringen ligger i anslutning till hållplatsen. Parkeringen måste också vara avsedd primärt för de som reser med kollektivtrafik från hållplatsen. För att en passage ska ingå i ett hållplatsområde måste den vara avsedd primärt för att resenärer ska kunna ta sig till och från hållplatsen. När passagen övergår i ett område där syftet med passagen är att underlätta för det kollektiva resandet kan den inte bevakas med stöd av undantaget. Av undantaget i punkt 6 b framgår vidare att ett stations-, terminal- eller hållplatsområde ska vara avsett för resande med kollektivtrafik på väg, järnväg, vatten, spårväg eller i tunnelbana för att omfattas av undantaget. Ett område som är avsett för luftfart omfattas alltså inte av tillämpningsområdet. Att även annan trafik, t.ex. turisttrafik eller godstrafik, bedrivs inom ett område som omfattas av undantaget påverkar inte undantagets tillämplighet. Undantaget i punkt 6 c gäller bevakning av en plats vid järnvägs-, spårvägs- eller tunnelbanespår. Undantaget omfattar primärt platser där det av någon anledning finns en risk för olyckor, sabotage eller angrepp på person. Exempel på sådana platser är olycksdrabbade plankorsningar och viadukter över järnväg, tunnelbana eller spårväg där det förekommer sabotage mot spårtrafiken. I punkt 6 d undantas flygplatsområden från tillståndskravet. Med flygplatsområde avses inledningsvis sådana områden som flygplatshavaren har skyldighet att övervaka enligt gällande luftfartsskyddsbestämmelser, t.ex. och rådets förordning (EG) nr 300/2008 av om gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten och om upphävande av förordning (EG) nr 2320/2002. Undantaget omfattar därmed flygplatsbyggnaderna och kringliggande områden som är avsedda för resandet med flyg, t.ex. bevakning av den inhägnade flygsidan, landsidan med terminaler, parkeringar och tillfartsvägar. Med flygsidan avses detsamma som i förordning (EG) nr 300/2008, dvs. rörelseområdet på en flygplats, angränsande mark och byggnader eller delar av dessa dit tillträdet är 2019/20:109 begränsat. Med landsidan avses, i enlighet med samma förordning, de delar av en flygplats, angränsande mark och byggnader eller delar av dessa som inte är flygsida. När ett flygplatsområde övergår till att avse ett sådant område där ytorna är primärt avsedda för luftfart är undantaget från tillståndsplikten inte längre tillämpligt. Undantagen i punkt 6 gäller om bevakningen har till syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller utreda eller lagföra brott. Undantagen gäller alltså för det första om bevakningen behövs för brottsbekämpande ändamål. Det finns inte någon begränsning av vilka brott som avses. Bestämmelsen tar sikte på alla former av brott, t.ex. sexualbrott, våldsbrott, stöldbrott, narkotikabrott, skadegörelse och terrorbrott. Vidare gäller undantagen för kamerabevakning i syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka störningar av allmän ordning och säkerhet eller begränsa verkningarna av sådana störningar. Begreppet störningar av allmän ordning och säkerhet har samma innebörd som i 8 § andra stycket 2. Slutligen gäller undantagen för kamerabevakning som behövs för att förebygga, förhindra eller upptäcka olyckor eller begränsa verkningarna av inträffade olyckor. Detta syfte har samma innebörd som i 8 § andra stycket 4. Bestämmelsen i punkt 10 är ny och innebär att tillstånd till kamerabevakning inte krävs vid bevakning i en butikslokal där det bedrivs apoteksverksamhet. Tillståndsundantaget gäller om bevakningen har till syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller utreda eller lagföra brott. Med butikslokaler avses lokaler där konsumenter kan köpa varor eller tjänster eller hyra varor, dock inte restauranger och andra näringsställen. Med apoteksverksamhet avses framför allt verksamhet som bedrivs av öppenvårdsapotek, dvs. inrättningar för detaljhandel med läkemedel som har tillstånd av enligt 2 kap. lagen (2009:366) om handel med läkemedel. Även verksamhet som bedrivs av apoteksombud enligt 1 kap. 4 § lagen om handel med läkemedel utgör apoteksverksamhet. 14 c § Bestämmelserna i 14 a och 14 b §§ gäller inte vid 1.kamerabevakning som bedriver vid automatisk hastighetsövervakning, och 2.kamerabevakning som , , Säkerhetspolisen eller bedriver i de fall som avses i 9 § 2 och 6–10. Paragrafen anger när , , Säkerhetspolisen eller inte behöver tillämpa bestämmelserna i 14 a och 14 b §§ om förutsättningar för kamerabevakning. Övervägandena finns i avsnitt 7. Ändringen i punkt 2 innebär att de angivna myndigheterna kan bedriva kamerabevakning i butikslokaler där det bedrivs apoteksverksamhet utan att göra en dokumenterad prövning av om intresset av bevakningen väger tyngre än den enskildes intresse av att inte bli bevakad. Ändringarna i 9 § 6 medför att området utökas för när de brottsbekämpande myndigheterna enligt punkt 2 inte behöver tillämpa bestämmelserna i 14 a och 14 b §§ om förutsättningar för 16 § Upplysning om kamerabevakning och information om den personuppgiftsbehandling som kamerabevakningen innebär behöver inte lämnas vid 1.bevakning som bedriver vid automatisk hastighetsövervakning, 2.bevakning som bedrivs i brådskande fall från ett luftfartyg av eller Säkerhetspolisen, om det av särskild anledning finns risk för allvarlig brottslighet och syftet med bevakningen är att förebygga, förhindra eller upptäcka sådan brottslig verksamhet eller utreda eller lagföra sådana brott, 3.bevakning som sker för att skydda en byggnad, en annan anläggning eller ett område som enligt 4 § 5 eller 6, 5 § 1–5 eller 6 § första stycket skyddslagen (2010:305) har förklarats vara skyddsobjekt, om bevakningen endast omfattar skyddsobjektet eller ett område i dess omedelbara närhet, 4.bevakning som Försvarsmakten bedriver från ett fordon, fartyg eller luftfartyg som ett led i en militär insats eller militär övning eller som behövs för att prova utrustning för sådan bevakning, 5.bevakning som bedrivs i brådskande fall från ett luftfartyg av eller den som är räddningsledare enligt lagen (2003:778) om skydd mot olyckor, om bevakningen är av vikt för att avvärja en överhängande fara för olycka, begränsa verkningarna av en inträffad olycka eller minska risken för nya olyckor, och 6.bevakning som bedrivs av den som är räddningsledare enligt lagen om skydd mot olyckor, om bevakningen är av vikt för att efterforska en försvunnen person. Undantagen i första stycket gäller inte om ljud ska avlyssnas eller tas upp vid kamerabevakningen. Paragrafen reglerar undantag från kravet på upplysning om kamerabevakning och den rätt till information om den personuppgiftsbehandling som kamerabevakningen innebär. Ändringen i första stycket 3 är endast redaktionell. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Tillstånd till kameraövervakning eller kamerabevakning som har beslutats enligt kameraövervakningslagen (2013:460) eller kamerabevakningslagen (2018:1200) och som avser bevakning som enligt de nya bestämmelserna inte längre omfattas av krav på tillstånd, upphör att gälla vid utgången av . 3.Tillsynsmyndigheten får fortfarande ta ut en sanktionsavgift enligt 25 § 1 eller 2 av den som före ikraftträdandet bedrivit kamerabevakning som enligt de nya bestämmelserna inte längre omfattas av tillstånd och som brutit mot tillståndskravet i 7 § eller inte följt villkor i ett beslut om tillstånd som har meddelats med stöd av 13 eller 14 §. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna behandlas i avsnitt 8. Av punkt 1 framgår att lagen träder i kraft . Av punkt 2 framgår att befintliga tillstånd till kameraövervakning eller kamerabevakning, som har meddelats enligt kameraövervakningslagen (2013:460) eller förevarande lag, och som avser bevakning som inte längre omfattas av krav på tillstånd, upphör att gälla vid utgången av . Av punkt 3 framgår att tillsynsmyndigheten även efter får ta ut en sanktionsavgift av den som före dess bedrivit kamerabevakning som inte längre omfattas av tillstånd och då brutit mot tillståndskravet i 7 § eller inte följt villkor i ett beslut om tillstånd som har meddelats med 2019/20:109 stöd av 13 eller 14 §. Hur i efterhand en sådan avgift får tas ut framgår av 26 §, jämförd med 6 kap. 4 § lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning. Sammanfattning av betänkandet Kamerabevakning i kollektivtrafiken – ett enklare förfarande (SOU 2019:8) 2019/20:109 Bilaga 1 Den här delen vårt uppdrag tar sikte på kamerabevakning av allmänna transportmedel och stationer. Sådan kamerabevakning är , enligt reglering i kamerabevakningslagen (2018:1200), tillståndspliktig. Kamerabevakning av tunnelbanevagnar och tunnelbanestationer omfattas dock av ett undantag från tillståndsplikten, det s.k. tunnelbaneundantaget. I vårt uppdrag ingår att analysera om det bör införas ett utökat undantag från tillståndsplikten för kamerabevakning av allmänna transportmedel och stationer. I uppdraget ingår även att lämna de författningsförslag som bedöms lämpliga. Vi är oförhindrade att ta upp och lämna författningsförslag i frågor som har samband med de frågeställningar som ska utredas särskilt. Kamerabevakning utgör ett intrång i grundläggande fri- och rättigheter. De rättigheter som främst är av intresse för uppdraget är rätten till skydd för privatlivet och den personliga integriteten samt rätten till skydd för personuppgifter. Dessa rättigheter garanteras i , EU:s rättighetsstadga och regeringsformen. Det finns två sidor av enskildas grundläggande rättigheter; dels enskildas rätt att bli fredade från kränkningar från statens sida, dels statens plikt att tillförsäkra enskilda ett skydd mot kränkningar från andra enskilda. Staten är skyldig att upprätta ett ramverk som tillgodoser dessa delvis konkurrerande intressen. För bevakning av allmänna transportmedel och ytor på stationer där allmänheten uppehåller sig gäller ofta kamerabevakningslagens tillståndskrav. Tillståndskravet är avsett att garantera enskilda ett starkt skydd mot bevakning och ge ändamålsenliga möjligheter till kamerabevakning. Tillståndsförfarandet medför flera problem i fråga om bevakning i kollektivtrafiken och av flygplatser I syfte att klarlägga om tillståndsförfarandet i praktiken medför ändamålsenliga möjligheter till bevakning av allmänna transportmedel och stationer har vi genomfört en kartläggning. Inom ramen för kartläggningen har ett frågeunderlag riktats till en rad aktörer som är verksamma inom sektorn. Frågorna har bl.a. tagit sikte på vilka problem som tillståndsförfarandet medför. Kartläggningen visar att tillståndsförfarandet medför flera problem i fråga om bevakning i kollektivtrafiken. 2019/20:109 Bilaga 1 även problem gällande bevakning av flygplatser. Tillståndskravet – som utgör en administrativ pålaga i förhållande till den generella dataskyddsregleringen – innebär ett tids- och resurskrävande förfarande. Tillståndskravet hindrar vidare att bevakning kan användas på ett flexibelt sätt och leder dessutom till gränsdragningsproblem i förhållande till sådan bevakning som inte är tillståndspliktig. I vissa fall söks därför inte tillstånd trots att behov finns. Tillståndskravet motverkar på så sätt en effektiv och ändamålsenlig användning av kamerabevakning i kollektivtrafiken och på flygplatser. Till detta kan läggas att tunnelbaneundantaget framstår som svårt att motivera och medför gränsdragningsproblem. upplevs behovet av bevakning som stort Behovet av ett utökat undantag från tillståndsplikten tar primärt sikte på bevakning i kollektivtrafiken. Kamerabevakning är ett verktyg som används för att öka tryggheten bland resenärer, personal och andra som vistas i kollektivtrafiken. Genom vår kartläggning har det framkommit att behovet av kamerabevakning i kollektivtrafiken är stort. Det finns nämligen, i varierande grad, problem med brottslighet och ordningsstörningar i kollektivtrafiken och på vissa kollektivtrafikplatser. Problemen är inte begränsade till storstäder, utan finns även på mindre orter och på landsbygden. Problemen är extra påtagliga i särskilt utsatta områden. Kollektivtrafiken är dessutom ett särskilt mål för terrorattentat. Behov av ett utökat undantag från tillståndsplikten finns även på flygplatser. Nyttan av bevakning upplevs som stor, inte bara för att öka tryggheten, utan i förlängningen även i brottsbekämpningen. Bevakning behövs dessutom för att förhindra olyckor och begränsa verkningar av eventuella terrorattentat. Bevakningsintresset är med andra ord starkt i många fall. Det finns numera, oberoende av ett tillståndskrav, ett långtgående integritetsskydd vid kamerabevakning Mot bakgrund av dels det starka generella bevakningsintresset, dels behovet och nyttan av bevakning, är det viktigt att möjligheterna att bevaka inte försvåras genom ett tillståndsförfarande, såvida inte starka integritetsskäl talar för ett sådant förfarande. Skyddet för den personliga integriteten har dock stärkts, senast genom dataskyddsförordningen. syfte med den regleringen är att skydda grundläggande fri- och rättigheter i samband med personuppgiftsbehandling. Att tillståndsplikten tas bort innebär alltså inte att det är fritt fram att bevaka. Inför en bevakning måste en mängd överväganden göras utifrån regleringen i dataskydds- förordningen, bl.a. i fråga om proportionalitet. förordningen ger, oberoende av ett tillståndskrav, ett långtgående förebyggande och korrigerande integritetsskydd. ger dessutom ett starkt integritetsskydd som en bevakning Vidare står intresset av att skydda den personliga integriteten inte alltid i motsats till intresset av kamerabevakning utan kan tvärtom Slutsatsen är därför att ett utökat undantag från tillståndsplikten nu bör införas. Tunnelbaneundantaget ersätts av ett nytt utökat undantag från tillståndsplikten Vi föreslår att tunnelbaneundantaget ersätts av ett nytt utökat undantag från tillståndsplikten. Det nya undantaget omfattar bevakning av fler fordon och platser än tunnelbanevagnar och tunnelbanestationer. Syftena med bevakningen utökas dessutom till att omfatta även bevakning i ordningshållande syfte. Undantag från tillståndsplikt ska inledningsvis gälla för bevakning i ett fordon som används i kollektivtrafik på väg, järnväg, vatten, spårväg eller i tunnelbana. Vidare ska undantag gälla för bevakning av ett stations-, terminal- eller hållplatsområde avsett för kollektivt resande på väg, järnväg, vatten, spårväg eller i tunnelbana. Var gränserna för ett sådant område går får bedömas i varje enskilt fall utifrån förhållandena på platsen. Platser i direkt anslutning till stationer, terminaler och hållplatser som är avsedda att underlätta för det kollektiva resandet, t.ex. cykel- och bilparkeringar samt passager till och från en sådan plats kan ingå i ett stations-, terminal- eller hållplatsområde. Vidare ska undantag från tillståndsplikten gälla för bevakning av en plats vid järnvägs-, spårvägs- eller tunnelbanespår. Undantaget tar sikte på platser längs spåren där det av någon anledning finns en risk för olyckor, sabotage eller angrepp på person. Slutligen föreslås ett undantag från tillståndsplikten som gäller för bevakning av ett flygplatsområde. Undantaget tar sikte på själva flygplatsen och kringliggande miljöer, som t.ex. parkeringar. Undantagen föreslås gälla om bevakningen har till syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller utreda eller lagföra brott. De föreslås också gälla om bevakningen har till syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka störningar av allmän ordning och säkerhet eller olyckor eller begränsa verkningarna av sådana störningar eller av inträffade olyckor. Det behövs inte någon kompletterande integritetsstärkande reglering i kamerabevakningslagen I vårt delbetänkande Kamerabevakning i brottsbekämpningen – ett enklare förfarande (SOU 2018:62) har vi föreslagit att tillståndsplikten ska tas bort för och andra centrala brottsbekämpande myndigheter. har vi föreslagit en bibehållen proportionalitetsbedömning med överviktsprincip i kamerabevakningslagen för dessa myndigheter. delbetänkandet har vi framhållit flera positiva effekter med en sådan Vi föreslår dock inte att en sådan reglering införs på kollektivtrafikområdet eller för bevakning av flygplatsområden. för att ha en förtydligande integritetsstärkande reglering i kamerabevakningslagen i fråga om bevakning som bedrivs av aktörer i kollektivtrafiken och på flygplatsområden är nämligen betydligt svagare än för de brottsbekämpande myndigheterna. 2019/20:109 Bilaga 1 reglering i kamerabevakningslagen är det visserligen rimligt att tro att det kommer att råda viss osäkerhet kring hur motsvarande proportionalitetsbedömningar enligt dataskyddsförordningen närmare ska gå till. Aktörer på kollektivtrafikområdet har dock inte de befogenheter gentemot enskilda som de brottsbekämpande myndigheterna har. Detsamma gäller de aktörer som bevakar flygplatser. Att det råder en viss osäkerhet i rättstillämpningen bedöms därför inte påverka enskildas fri- och rättigheter på samma sätt som när osäkerhet råder för de brottsbekämpande myndigheterna. Det har varit vår utgångspunkt att inga tvivel får råda när det gäller hur de brottsbekämpande myndigheterna får hantera kamerabevakning. En lösning utan en bibehållen proportionalitetsbedömning med överviktsprincip i kamerabevakningslagen svarar dessutom bäst mot en enhetlig reglering inom aktuell sektor. Lösningen innebär också att bevakning i tunnelbana inte kommer att omfattas av en mer omfattande administration än , vilket får anses vara en förutsättning för vårt uppdrag. Betydelsen av tillsyn och intern kontroll ökar Även utan ett tillståndsförfarande finns en typ av förhandsgranskning av tillsynsmyndigheten genom dataskyddsförordningens reglering om förhandssamråd. Den regleringen aktualiseras vid höga integritetsrisker. Datainspektionen har långtgående befogenheter inom ramen för ett förhandssamråd. I yttersta fall kan en tänkt bevakning förbjudas. I de fall ett förhandssamråd har genomförts är vår bedömning att den korrigerande tillsynen inte kommer att förändras nämnvärt i förhållande till om tillståndsplikt gäller. I de fall regleringen om förhandssamråd inte aktualiseras kommer emellertid berörda aktörer på egen hand att få bedöma om en bevakning är förenlig med regleringen i dataskyddsförordningen. Möjligheterna att bedriva en effektiv korrigerande tillsyn kommer att bli viktigare i dessa fall. Dataskyddsförordningens bestämmelser ger emellertid goda möjligheter för en effektiv korrigerande tillsyn. kan t.ex. besluta om föreläggande, begränsningar eller förbud. Den som ansvarar för kamerabevakningen riskerar dessutom att drabbas av administrativa sanktionsavgifter. Utöver att Datainspektionen bedriver en effektiv tillsyn är det, mot bakgrund av de lättnader vi föreslår, av stor vikt att aktörer på området bedriver en effektiv och omfattande intern kontroll. Vidare är det angeläget att branscherna, i samråd med Datainspektionen, arbetar fram uppförandekoder på kamerabevakningsområdet. På så sätt skapas goda förutsättningar för en korrekt tillämpning av dataskyddsförordningen i fråga om kamerabevakning i kollektivtrafiken och av flygplatsområden. Förslagen förenklar för berörda aktörers arbete med kamerabevakning, eftersom de inte längre behöver ansöka om tillstånd innan de påbörjar en bevakning. Förslagen innebär ett ökat ansvarstagande för aktörerna, som i högre grad får göra bedömningar av en bevaknings rättsenlighet på egen Förslagen innebär att kamerabevakning kommer att kunna användas på ett mer flexibelt sätt i kollektivtrafiken och på flygplatsområden än i Förslagen kommer sannolikt leda till ökad bevakning i kollektivtrafiken och av flygplatsområden. Förslagen förväntas få positiva effekter för det trygghetsskapande arbetet i kollektivtrafiken. I förlängningen medför förslagen dessutom positiva effekter i brottsbekämpningen och för rättssäkerheten.