prop · H80372 · 2020-12-18 00:00:00 — Artikel 15 innehåller bestämmelser som syftar till att garantera proportionalitet och rättssäkerheten vid införandet och användningen av tvångsmedel och andra åtgärder. Artiklarna kräver i sig inga lagstiftningsåtgärder men ska beaktas vid genomförandet av övriga processrättsliga bestämmelser. Skyldighet att lämna uppgifter (artikel 18 i konventionen) Det finns en allmän skyldighet för personer att lämna ut särskilt angivna datorbehandlingsbara uppgifter, och en särskild skyldighet för tjänsteleverantörer att lämna ut abonnentuppgifter (se artikel 18). Artikeln gäller enbart befintliga eller redan lagrade uppgifter. De brottsutredande myndigheter kan få tillgång till de uppgifter som avses i artikeln från personer och teleoperatörer genom beslag (se 27 kap. 1 § ), edition (se 23 kap. 14 § och 38 kap. 2 § ), hemlig avlyssning eller övervakning av elektronisk kommunikation (se 27 kap. 18–19 §§) och genom bestämmelsen om utlämnande av vissa uppgifter som gäller misstanke om brott till en myndighet som ska ingripa mot brottet i 6 kap. 22 § första stycket 2 lagen om elektronisk kommunikation. Svensk rätt bedöms därmed uppfylla konventionens krav på skyldighet att lämna uppgifter. Det kan även nämnas att betänkande innehåller förslag som ytterligare ska öka möjligheterna att begära ut elektroniska uppgifter (se betänkandet Beslag och husrannsakan – ett regelverk för dagens behov, SOU 2017:100). Utredningens förslag har remitterats och bereds i . Inom EU pågår också förhandlingar om införande av en europeisk bevarandeorder och en europeisk utlämnandeorder i syfte att underlätta säkrandet och insamlandet av elektroniska bevis som lagras eller innehas av tjänsteleverantörer i en annan jurisdiktion (se förslag till och rådets förordning om europeiska utlämnandeorder och bevarandeorder för elektroniska bevis i straffrättsliga förfaranden /0108 [COD]). Domsrätt (artikel 22 i konventionen) I artikel 22 finns bestämmelser om domsrätt. De svenska reglerna om domsrätt är vidsträckta och det finns generellt goda möjligheter att ingripa även mot brott som har begåtts utomlands (se framförallt 2 kap. ). Regeringen delar utredningens bedömning att de svenska domsrättsreglerna uppfyller konventionens krav i denna del. De processrättsliga bestämmelserna och reglerna om domsrätt i konventionen omfattar även tilläggsprotokollet (del av artikel 8.1 och 8.2 i tilläggsprotokollet) De befogenheter, förfaranden och möjligheter till förbehåll som föreskrivs i konventionens processrättsliga artiklar samt reglerna om domsrätt i artikel 22 i konventionen ska även kunna tillämpas på de brott som omfattas av tilläggsprotokollet (se artikel 8.1 och 8.2). Regeringen delar utredningens bedömning att det inte behövs några andra lagändringar än de som följer av anpassningen till konventionens processrättsliga artiklar för att uppfylla de processrättsliga kraven i tilläggsprotokollet. 8.2Bestämmelserna om internationellt samarbete i konventionen och tilläggsprotokollet Regeringens bedömning: Konventionens övriga bestämmelser om internationellt samarbete, bl.a. bestämmelserna om allmänna principer för internationellt samarbete, utlämning och ömsesidig rättslig hjälp samt om förfarandet, kräver inga lagstiftningsåtgärder. Det behövs inte några andra lagändringar än de som följer av anpassningen till konventionens artiklar om internationellt samarbete för att uppfylla tilläggsprotokollets krav. 2020/21:72 Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna delar eller har inget att invända mot bedömningen. påpekar att , oavsett vad som sägs i konventionen, borde vara så restriktivt som möjligt med vilken information om svenska medborgare och svensk brottsbekämpning som lämnas till andra länder. Skälen för regeringens bedömning Allmänna principer för internationellt samarbete (artikel 23 i konventionen) Utgångspunkten för det internationella samarbetet på det område som konventionen täcker utgörs av allmänt vedertagna principer för sådant samarbete. Artikeln kräver inte några lagstiftningsåtgärder. Principer för utlämning (artikel 24 i konventionen) I artikel 24 regleras frågor om utlämning och lagföring vid vägrad utlämning. Bestämmelsen ställer bl.a. krav på att utlämning ska kunna ske för brott som omfattas av artiklarna 2–11 i konventionen, om brotten enligt lagstiftningen i båda staterna kan straffas med frihetsberövande och maximistraffet uppgår till lägst . För utlämning gäller de villkor som anges i den anmodade statens lagstiftning eller i gällande utlämningsavtal (se artikel 24.1 och 2). Om en stat vägrar utlämning på grund av att den anser sig behörig att utreda eller lagföra brottet kan den ansökande staten kräva att utredning eller lagföring sker och resultatet återrapporteras (se artikel 24.6). Förutsättningarna för utlämning och överlämnande finns i lagen (1957:668) om utlämning för brott, lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder och lagen (2011:1165) om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder. Samtliga de brott som ska vara utlämningsbara utgör som konstaterats brott enligt svensk lagstiftning och omfattas av nämnda lagar. I de fall krav på dubbel straffbarhet och en nedre gräns för maximistraffets längd uppställs överstiger det inte i något fall (se 4 § lagen om utlämning för brott, 2 kap. 2 § första stycket 1 lagen om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder och 2 kap. 2 § första stycket lagen om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder). eller en åklagare ska, om det finns anledning att anta att ett brott som hör under allmänt åtal har begåtts, fatta beslut om att inleda en förundersökning (se 23 kap. ). En åklagare är också skyldig att åtala brott som hör under allmänt åtal om inte något annat är särskilt föreskrivet (se 20 kap. 6 § ). I ett tidigare lagstiftningsärende har regeringen ansett att dessa bestämmelser är tillräckliga för att uppfylla krav på åtgärder vid vägrad utlämning liknande det i konventionen (se propositionen Straffrättsliga åtgärder till förebyggande av terrorism, prop. 2009/10:78 s. 35–36). Regeringen delar sammanfattningsvis utredningens bedömning att konventionens principer för utlämning inte kräver några lagstiftningsåtgärder. Allmänna principer för ömsesidig hjälp (artikel 25 i konventionen) I artikel 25 anges vilka allmänna principer som ska gälla för rättslig hjälp. Bestämmelserna ger, liksom artikel 23, huvudsakligen uttryck för redan etablerade allmänna principer för internationellt rättsligt samarbete. Utöver dessa allmänna principer anges också att en fördragsslutande stat i brådskande fall ska ha möjlighet att göra framställningar eller sända meddelande genom telefax eller e-post samt att rättslig hjälp inte får vägras (se artikel 25.3). Regeln är förenlig med svenska regler om möjliga kommunikationssätt (se 2 kap. 2 § förordningen om en europeisk utredningsorder och 2 kap. 4 § fjärde stycket lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål). Den svenska regleringen om internationell rättsligt samarbete är anpassad efter de allmänna principer som kommer till uttryck i artikeln. Regeringen bedömer, i likhet med utredningen, att bestämmelsen inte kräver några lagstiftningsåtgärder. Upplysningar som lämnas på eget initiativ (artikel 26 i konventionen) Inom gränsen för nationell rätt får en part på eget initiativ lämna över information till en annan part (se artikel 26). Svenska myndigheter kan frivilligt lämna information till en annan stat, med de begränsningar som gäller med hänsyn till sekretess (se t.ex. 8 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen [2009:400]). De kan då ställa villkor som begränsar den mottagande statens användning av uppgifterna (se bl.a. propositionerna om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål – tillträde till det andra tilläggsprotokollet, prop. 2012/13:170 s. 23 och Straffrättsliga åtgärder till förebyggande av terrorism, prop. 2009/10:78 s. 37). Möjligheten att ställa villkor som begränsar den mottagande statens användning av uppgifterna finns även i annan lagstiftning (se 5 kap. 2 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål). Det finns också bestämmelser om bindande villkor för hur uppgifterna får användas när en svensk myndighet är mottagare av informationen (se 5 kap. 1 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål och för polisiärt samarbete 6 kap. 3 § lagen [2017:496] om internationellt polisiärt samarbete samt 4 kap. 2 § lagen [2000:1219] om internationellt tullsamarbete). Svensk rätt tillåter ett sådant informationsutbyte som avses i artikel 26. Den svenska lagstiftningen om internationellt rättsligt samarbete tillhandahåller också möjligheter att ställa upp villkor för hur informationen får användas för att undvika situationer som de lyfter fram. Regeringen delar därför utredningens bedömning att artikel 26 inte kräver några lagstiftningsåtgärder. Ömsesidig rättslig hjälp när tillämpliga internationella avtal saknas (artikel 27 i konventionen) Om det saknas gällande avtal eller överenskommelse om ömsesidig rättslig hjälp mellan de berörda fördragsslutande staterna finns särskilda regler om detta (se artikel 27). Där regleras bland annat vilken parts lagar som styr förfarandet, vilka skäl som ska vara giltiga för ett avslag och vad som ska gälla vid en begäran om hemlighållande. 2020/21:72 tillämpas om staterna, trots att det finns ett avtal eller en överenskommelse, kommer överens om att tillämpa den. Artikeln innehåller också bestämmelser om att parterna ska utse och anmäla en centralmyndighet. I svensk rätt finns regler om förfarandet, skäl för avslag och sekretess m.m.i ärenden om internationell rättslig hjälp i flera författningar (se lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål, lagen om en europeisk utredningsorder, förordning om en europeisk utredningsorder och offentlighets- och sekretesslagen). Om en konventionsstat som inte har några avtal med begär att reglerna i artikel 27 ska tillämpas på en framställan om rättslig hjälp kan tillmötesgå en sådan begäran med stöd av befintlig lagstiftning och det skulle inte uppstå någon konflikt mellan regelverken. Regeringen delar utredningens bedömning att artikeln därför inte kräver några lagstiftningsåtgärder. Sekretess och begränsningar i fråga om användning (artikel 28 i konventionen) Det finns en möjlighet för den anmodade staten att ställa upp dels krav på sekretess, dels begränsningar i fråga om användningen (se artikel 28). Bestämmelserna är endast tillämpliga om det saknas gällande avtal eller överenskommelse om ömsesidig rättslig hjälp mellan de berörda fördragsslutande staterna, eller om staterna, trots att det finns ett sådant avtal eller en sådan överenskommelse, kommer överens om att tillämpa någon eller några av artikelns bestämmelser. Som framgått finns det bestämmelser om sekretess och bindande villkor i fråga om användningen för uppgift i verksamhet som avser rättsligt samarbete både när är begärande och anmodande stat (se vad som sagts om artikel 26 ovan). Regeringen delar utredningens bedömning att svenska myndigheter kan tillmötesgå en begäran om användningsbegränsningar från en annan fördragsslutande stat med stöd av dessa bestämmelser och det anses därför inte krävas några lagstiftningsåtgärder för att uppfylla kraven i artikel 28. Ömsesidig rättslig hjälp med åtkomst till lagrade datorbehandlingsbara uppgifter (artikel 31 i konventionen) Artikel 31 innehåller bestämmelser om rättslig hjälp med åtkomst till lagrade och säkrade datorbehandlingsbara uppgifter. Det är sådana åtgärder som omfattas av artikel 19 som avses (se den förklarande rapporten p. Den anmodade parten ska besvara framställningen med tillämpning av de internationella instrument, överenskommelser och lagar som avses i artikel 23 och i enlighet med andra tillämpliga bestämmelser enligt kapitel III i konventionen (huvudsakligen artikel 25 och 27). Regeringen gör bedömningen att svensk rätt uppfyller kraven i artikel 19.1–3 genom bestämmelserna om husrannsakan och beslag i 27 och 28 kap. . Rättslig hjälp med husrannsakan och beslag av lagrade datorbehandlingsbara uppgifter omfattas av lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål och en utredningsorder kan avse dessa åtgärder (se 1 kap. 2 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål och 1 kap. 4 § lagen om en europeisk utredningsorder). Regeringen delar utredningens bedömning att svensk rätt uppfyller kraven i artikel 31 och att det inte krävs några ytterligare lagstiftningsåtgärder. Gränsöverskridande åtkomst till lagrade datorbehandlingsbara uppgifter med samtycke eller i de fall de är allmänt tillgängliga (artikel 32 i konventionen) En fördragsslutande stat får utan tillstånd av en annan sådan stat bereda sig åtkomst till lagrade datorbehandlingsbara uppgifter i vissa fall (se artikel 32). Bestämmelsen är i det närmaste att betrakta som en överenskommelse om att tillåta en annan fördragsslutande stat att utan underrättelse eller tillstånd ta del av datorbehandlingsbara uppgifter som tekniskt sett finns på det egna territoriet. De situationer som avses är sådana som alla parter var eniga om redan är folkrättsligt tillåtna (se den förklarande rapporten p. Regeringen delar utredningens bedömning att artikeln inte kräver några lagstiftningsåtgärder. Ömsesidig rättslig hjälp med insamling i realtid av trafikuppgifter (artikel 33 i konventionen) och med avlyssning av innehållsuppgifter (artikel 34 i konventionen) Artikel 33 innehåller bestämmelser om rättslig hjälp med insamling av trafikuppgifter i realtid. För denna hjälp ska gälla de villkor och förfaranden som anges i den nationella lagstiftningen. Staterna ska emellertid lämna sådan hjälp åtminstone med avseende på brott för vilka insamling i realtid av trafikuppgifter skulle vara möjlig i ett motsvarande nationellt fall. De fördragsslutande staterna ska, i den utsträckning det är tillåtet enligt gällande avtal och nationell lagstiftning, lämna varandra rättslig hjälp i fråga om insamling eller upptagning i realtid av innehållsuppgifter i särskilt angivna meddelanden som överförs med hjälp av ett datorsystem, se artikel 34. Ytterst är det alltså nationell rätt och andra internationella instrument än konventionen som en stat tillträtt som bestämmer utrymmet för rättslig hjälp med avlyssning av innehållsuppgifter. Regeringen har ovan gjort bedömningen att svensk rätt genom bestämmelserna om hemlig övervakning och avlyssning av elektronisk kommunikation uppfyller konventionens krav på insamling av trafik- och innehållsuppgifter i realtid enligt artikel 20 och 21, om ett visst förbehåll lämnas. Rättslig hjälp med såväl hemlig övervakning som hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation kan lämnas med stöd av lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål och en utredningsorder kan avse dessa åtgärder (se 1 kap. 2 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål och 1 kap. 4 § lagen om en europeisk utredningsorder). Rättslig hjälp lämnas huvudsakligen under de förutsättningar som gäller för en motsvarande åtgärd under en svensk förundersökning (se 2 kap. 1 § första stycket lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål och 3 kap. 4 § lagen om en europeisk utredningsorder). Sammanfattningsvis bedöms svensk rätt uppfylla kraven i artikel 33 och 34 om ett sådant förbehåll enligt artiklarna 20 och 21 som föreslagits ovan lämnas. Några lagstiftningsåtgärder krävs inte. 2020/21:72 Nätverk (artikel 35 i konventionen) Varje fördragsslutande stat ska utse en kontaktpunkt med tillgång till utbildad personal och utrustning (se artikel 35). Kontaktpunkten ska vara tillgänglig dygnet runt alla veckans dagar för att vid behov ge omedelbar hjälp vid utredning och lagföring av brott som är relaterade till datorsystem och datorbehandlingsbara uppgifter eller för insamling av bevis i elektronisk form om ett brott. Regeringen delar utredningens bedömning att artikel 35 inte kräver några lagstiftningsåtgärder. Regeringen avser att i förordning återkomma med en närmare reglering av den svenska kontaktpunktens placering. Bestämmelser om internationellt samarbete i tilläggsprotokollet (del av artikel 8.2 i tilläggsprotokollet) Konventionens bestämmelser om internationellt rättsligt samarbete ska även kunna tillämpas på de brott som omfattas av tilläggsprotokollet (se artikel 8.2). De analyser som gjorts i avsnitten 6 och 8 med utgångspunkt i konventionens bestämmelser om internationellt samarbete äger motsvarande tillämpning i förhållande till brotten i tilläggsprotokollet. De svenska bestämmelser om rättslig hjälp som beskrivs där, kan tillämpas även i förhållande till de brott som upptas i tilläggsprotokollet. I den utsträckning konventionens kräver lagändringar är detta av relevans även för tilläggsprotokollet. Regeringen delar alltså utredningens bedömning att det inte behövs några andra lagändringar än de som följer av anpassningen till konventionens artiklar om internationellt samarbete för att uppfylla tilläggsprotokollets krav. Regeringens förslag: De föreslagna ändringarna ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Det finns inte något behov av övergångsbestämmelser. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår en annan tidpunkt för ikraftträdandet. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna delar eller har inget att invända mot förslaget och bedömningen. önskar ett tidigare ikraftträdande än som föreslagits av utredningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: De lagändringar som har föreslagits bör träda i kraft för att möjliggöra ett svenskt tillträde till Budapestkonventionen och tilläggsprotokollet. Regeringen bedömer att så kan ske tidigast . Utgångspunkten är att ny processrättslig lagstiftning ska tillämpas Prop. 2020/21:72 genast efter ikraftträdandet. Några övergångsbestämmelser behövs därför Regeringens bedömning: De marginella kostnadsökningarna för rättsväsendet och kan hanteras inom beräknade Förslagen kan antas medföra positiva effekter för det brottsförebyggande och brottsbekämpande arbetet. Förslagen kan komma att medföra vissa kostnader för företag som får ett föreläggande om bevarande riktat mot sig. generellt bli små. Förslagen förväntas inte få betydelse för miljön eller för jämställdheten mellan kvinnor och män. Utredningens bedömning överensstämmer huvudsakligen med Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna delar eller har inget att invända mot bedömningen. bedömningen om kostnadskonsekvenser är rimlig men vill påpeka att även om antalet mål inte kan förväntas öka i någon större utsträckning så kan ett flertal mindre resurskrävande reformer av nu aktuellt slag sammantaget medföra att ett resurstillskott till Domstolar är nödvändigt. påpekar att införandet av ytterligare straffprocessuella tvångsmedel kan komma att öka arbetsbelastningen för såväl domstolarna anser att det kan uppstå kostnader vid föreläggande om bevarande av lagrade uppgifter. Rättighetsalliansen påpekar att kostnaderna för den som åläggs att bevara information tenderar att överskattas. En alltför frikostig ersättningsmodell innebär i praktiken en inkomstkälla för exempelvis ett företag med många kunder som är misstänkta för kriminalitet. Därför förordas en restriktiv Skälen för regeringens bedömning Regeringen lämnar förslag till ett nytt straffprocessuellt tvångsmedel, föreläggande att bevara en viss lagrad uppgift. Det är svårt att med någon säkerhet uppskatta hur många beslut om föreläggande om bevarande som kommer att fattas. Förslaget förväntas bidra till en mer effektiv bekämpning av såväl brottslighet som är direkt it-relaterad som annan brottslighet där det finns bevisning i elektronisk form. Detta innebär i sin tur att fler brottsutredningar sannolikt kommer att leda till åtal och Även om det är svårt att bedöma hur många mål det kommer att röra sig om bör det med en grov uppskattning inte vara fråga om mer än ett femtiotal. 2020/21:72 Att fler brottsutredningar leder till åtal innebär, som , och påpekar, i viss mån ökade kostnader för framförallt polis-, åklagar- och domstolsväsendet. Den förväntat ökade lagföringen kan leda till fler fängelse- eller frivårdspåföljder vilket kan leda till ökade kostnader för Kriminalvården. De kostnader som förväntas uppkomma för rättsväsendet bedöms emellertid, med hänsyn till det begränsade antal mål det kan bli fråga om, bli små och rymmas inom beräknade anslag. Ett föreläggande om att bevara vissa lagrade uppgifter kan underställas rättens prövning. Möjligheten förväntas utnyttjas i ett fåtal fall. Kostnaderna för domstolarna och hänförliga till möjligheten att överklaga bedöms därför bli mycket begränsade. Den nya regleringen förväntas också innebära effektivitetsvinster för polis-, åklagar- och domstolsväsendet eftersom föreläggande om bevarande bedöms kunna ersätta andra, mer resurskrävande tvångsmedel i viss utsträckning. De kostnadsbesparingar som förslaget innebär bedöms emellertid bli begränsade. De tillkommande arbetsuppgifter konventionsåtagandet innebär för den myndighet som genom bestämmelser i förordning ges funktionen att vara kontaktpunkt enligt artikel 35 förväntas inte ge upphov till annat än begränsade kostnader. Sammanfattningsvis delar regeringen utredningens bedömning att ett konventionstillträde inte kommer att leda till mer än begränsade kostnadsökningar för rättsväsendet. Dessa ökningar bör kunna finansieras inom ramen för beräknade anslag. Den myndighet som utöver rättsväsendet kan komma att påverkas av regeringens förslag är . Post- och tillsynsansvar och ansvar för att meddela föreskrifter om ersättning kommer även att omfatta de föreslagna bestämmelserna i lagen om elektronisk kommunikation. Regeringen bedömer, i likhet med utredningen, att denna utvidgning av ansvaret är mycket begränsad. De tillkommande arbetsuppgifter konventionsåtagandet innebär blir inte mer resurskrävande än att det ryms inom Post- och beräknade anslag. Konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet De förslag som lämnas kommer att göra det möjligt för att tillträda konvention om it-relaterad brottslighet med tilläggsprotokoll. Ett tillträde till konventionen och tilläggsprotokollet kommer att underlätta möjligheter att få hjälp och hjälpa andra stater antingen genom rättslig hjälp eller en europeisk utredningsorder på området för it-relaterad brottslighet och att aktivt delta i det internationella brottsförebyggande och brottsbekämpande arbetet. Förslagen kan därför antas medföra positiva effekter för det brottsförebyggande och brottsbekämpande arbetet både nationellt och internationellt. Förslagen kan också förväntas bidra till det jämställdhetspolitiska delmålet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Ett föreläggande om bevarande ska kunna riktas mot såväl fysiska som kommunikationsnät och elektroniska kommunikationstjänster. att med någon säkerhet uppskatta hur många beslut om förelägganden som kommer att fattas men det kommer med stor sannolikhet inte att vara särskilt många . Föreläggandet ska avse en viss lagrad uppgift, vilket innebär dels att uppgiften redan måste finnas lagrad hos den som föreläggandet riktar sig mot, dels att det i föreläggandet måste anges vilken specifik elektronisk uppgift som ska bevaras. Föreläggandet kan varken innebära att uppgifter som inte är lagrade ska bevaras eller gälla hela servrar hos företag. Föreläggandet kan tänkas bli uppfyllt på olika sätt. Ett alternativ är att den som föreläggandet riktar sig mot kopierar uppgiften. Ett annat alternativ är att uppgiften lämnas orubbad på sin ursprungliga plats, som åtgärder vidtas så att den inte kan raderas eller ändras på något sätt. Dessa åtgärder kan inte förväntas medföra mer än begränsade kostnader för ett företag. Mot den bakgrunden kan förslagen få en högst marginell påverkan på berörda företags kostnader. Detsamma gäller den skyldighet att lämna ut uppgifter om vilka övriga leverantörer som har deltagit vid överföringen som föreslås.