prop · H703159 · 2020-04-23 00:00:00 — Regleringen i EU:s plattformsförordning Enligt artikel 14.5 i EU:s plattformsförordning får medlemsstaterna utse organisationer eller sammanslutningar som är etablerade i en medlemsstat och som har begärt att bli utsedda och som uppfyller kraven i artikel 14.3, samt offentliga organ som har inrättats i en medlemsstat och som uppfyller kraven i artikel 14.4. Utseendet ska gälla att dessa har beviljats den rätt som avses i artikel 14.1, dvs. att vidta rättsliga åtgärder vid behöriga nationella domstolar i EU för att stoppa eller förbjuda bristande överensstämmelse med kraven i förordningen. Artikel 14.5 reglerar dock inte hur det faktiska beviljandet av rätten att vidta rättsliga åtgärder ska gå till eller vilket organ som ska besluta om det. Medlemsstaterna ska enligt artikel 14.5 underrätta Europeiska kommissionen om namn och uppdrag för utsedda organisationer, sammanslutningar eller offentliga organ. Kommissionen ska enligt artikel 14.6upprätta en förteckning över de organisationer, sammanslutningar och offentliga organ som utsetts. Enligt artikel 14.7 ska domstolarna acceptera denna förteckning som ett bevis för rättskapaciteten för en organisation, sammanslutning eller offentligt organ, utan att det inskränker domstolens behörighet att pröva huruvida kärandens uppdrag motiverar att den väcker talan i det enskilda fallet. I skäl 45 i förordningen anges att när medlemsstaterna lämnar en underrättelse till kommissionen bör de särskilt hänvisa till de relevanta nationella bestämmelser i enlighet med vilka organisationen, sammanslutningen eller det offentliga organet inrättats. I skälet anges även att organisationer, sammanslutningar och offentliga organ som inte har utnämnts av en medlemsstat bör ha möjlighet att väcka talan vid nationella domstolar, med förbehåll för en undersökning av rättskapaciteten i enlighet med de kriterier som anges i förordningen. (Patent- och marknadsöverdomstolen) ifrågasätter slutsatsen i promemorian att det i inte finns några organisationer, sammanslutningar eller offentliga organ som uppfyller kraven i artikel 14. anser att det kan ifrågasättas om uppfyller sina skyldigheter enligt artikel 15.1 i EU:s plattformsförordning om det inte finns några taleberättigade parter. (Patent- och ) och efterfrågar en djupare analys av vilka som har talerätt och hur prövningen av talerätt ska gå till i domstolen. Det är enligt regeringens mening svårt att , innan EU:s plattformsförordning har börjat tillämpas, bedöma i vilken utsträckning det i eller andra medlemsstater finns sådana organisationer eller sammanslutningar som avses i artikel 14.3, dvs. som varaktigt företräder kollektiva intressen hos företagsanvändare eller företagsanvändare av webbplatser och som i övrigt uppfyller kraven i artikel 14.3. Det blir en fråga för den framtida rättstillämpningen att pröva i vilken omfattning talerätt föreligger för organisationer, sammanslutningar och offentliga organ. anför framstår kriterierna för talerätt som mer komplexa än i andra bestämmelser om talerätt för organisationer, bl.a. bestämmelsen i 47 § 3 marknadsföringslagen. Detta är en följd av hur artiklarna 14.3 och 14.4 är utformade. Regeringen håller vidare med om att artikel 14.9 är svårtolkad men instämmer i slutsats att artikeln i sig inte ger rätt för enskilda företagsanvändare eller företagsanvändare av webbplatser att med stöd av artikel 14.1 vidta rättsliga åtgärder vid nationell domstol. Lagbestämmelser om att utse organisationer, sammanslutningar eller offentliga organ Ett alternativ som skulle kunna förenkla prövningen för domstolen är att införa ovan nämnda system för att utse organisationer, sammanslutningar eller offentliga organ och föra upp dem på förteckningen enligt artikel 14.6.Förteckningen skulle sedan enligt artikel 14.7 kunna användas som bevis för att organisationen, sammanslutningen eller det offentliga organet uppfyller kraven i artikel 14.3 respektive artikel 14.4. Införandet av ett sådant system väcker dock frågor om bl.a. hur förfarandet för godkännande skulle utformas enligt vad som anges ovan och hur förteckningen ska tillämpas inom ramen för domstolsprocessen. Det finns inte tillräckligt beredningsunderlag för att införa ett sådant system. Inom ramen för de pågående förhandlingarna om förslaget till direktiv om grupptalan för att skydda konsumenters kollektiva intressen, och om upphävande av direktiv /22/EG (COM (2018) 184), finns förslag på en liknande ordning. Det finns även skäl att avvakta det arbetet. Som anförts är det enligt regeringens mening inte tydligt i EU:s plattformsförordning hur det faktiska beviljandet av rätten att vidta rättsliga åtgärder ska gå till eller vilket organ som ska besluta om det. Det är även så, vilket även och anför, att den omständigheten att en organisation, sammanslutning eller ett offentligt organ inte har utsetts av en medlemsstat inte står i vägen för att en talan väcks i domstol. Det blir, som tydliggörs i artikel 15.7 och skäl 2019/20:159 45, upp till domstolen att i det enskilda fallet bedöma om talerätt föreligger. Regeringen anser därför, och som även och anför, men i motsats till synpunkten från , och , att det inte är lämpligt att i lagen införa bestämmelser om att utse organisationer, sammanslutningar eller offentliga organ. Det bör även noteras att artikel 14.5 inte ålägger medlemsstaterna en skyldighet att införa ett system för att utse organisationer, sammanslutningar eller offentliga organ: medlemsstaterna får göra detta. Det finns i linje med vad som anförts ingenting som hindrar att frågan tas upp till förnyad bedömning . Vid en sådan bedömning kan det, som , (Patent- och ) och efterfrågar, även analyseras om det finns anledning att inrättar ett sådant offentligt organ som avses i artikel 14.4, och som kan väcka talan enligt artikel 14.1. bestämmelser om överträdelser i lagen. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna har inga invändningar mot bedömningen. anser att frågan om ett korrekt genomförande av artikel 15.2 förutsätter att en myndighet ges särskilda befogenheter för att kunna ingripa vid överträdelser behöver analyseras närmare. genomförandeåtgärder sannolikt kräver någon form av tillsynsverksamhet. I promemorian redovisas inte några överväganden bakom ställningstagandet att tillsyn inte behövs. anser att det bör införas mer kraftfulla sanktioner för överträdelser, t.ex. att den ansvariga myndigheten ska ges rätt att begära in uppgifter från företag. Det kan ifrågasättas om globala digitala plattformsföretag ser förslagen i promemorian om bl.a. samråd som tillräckligt avskräckande för att frivilligt anpassa sig. anser att det bör det utredas vidare om det behövs regler om ytterligare näringsrättsliga eller civilrättsliga sanktioner, inklusive regler om avgift och skadestånd. förslaget i promemorian om samråd i regel kommer att leda till frivillig påpekar att EU:s plattformsförordning i sig innehåller flera mekanismer för att säkerställa att förordningen följs och ifrågasätter om det är nödvändigt att i svensk rätt införa kontrollåtgärder. Skälen för regeringens bedömning: I avsnitt 5.2 föreslås att den myndighet som regeringen bestämmer ska stödja och kontrollera att EU:s Som anges i avsnittet kan det vad gäller det näringsidkare och möjliggöra för dessa att ställa frågor om efterlevnaden av EU:s plattformsförordning. I avsnitt 5.3 lämnas förslag på hur artikel 14 i förordningen ska kompletteras i svensk rätt, bl.a. att en talan om förbud eller åläggande kan väckas vid Patent- och och att ett beslut om förbud eller åläggande får förenas med vite. Förslagen syftar till att säkerställa att leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster och leverantörer av sökmotorer följer de krav som förordningen ställer på dem. Även artikel 11 i EU:s plattformsförordning –som ställer krav på tillhandahållande av ett internt system för hantering av klagomål från företagsanvändare – och artikel 12 (medling) har som syfte att kraven i förordningen ska efterlevas. Det kommer således att finnas ett antal mekanismer på plats för att främja efterlevnad av förordningen och beivra överträdelser. Frågan är, mot denna bakgrund, om och i vilken utsträckning artikel 15.2 kräver ytterligare åtgärder. Enligt artikeln ska medlemsstaterna fastställa regler om tillämpliga åtgärder vid överträdelse av förordningen och säkerställa att åtgärderna genomförs. I skäl 46 anges att förordningen inte bör innebära en skyldighet för medlemsstaterna att sörja för efterlevnadsåtgärder ex officio eller att ålägga böter. Regeringen konstaterar att med flera anser att bestämmelser om tillsyn, ytterligare befogenheter eller möjligheter att påföra sanktioner kan behöva införas i lagen. Remissinstanserna ifrågasätter om de åtgärder som beskrivs i promemorian är tillräckliga för att leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster och leverantörer av sökmotorer frivilligt kommer att vidta rättelse. Regeringen anser att man, vad gäller vilka krav artikel 15.2 ställer på , behöver beakta dels de mekanismer för främjande av efterlevnad som redan finns inbyggda i EU:s plattformsförordning, vilka omnämner, dels de åtgärder som kommer att följa av de lagbestämmelser som regeringen föreslår. Regeringen gör sammantaget bedömningen att artikel 15.2 inte föranleder ytterligare bestämmelser i lagen. Regeringen anser däremot, i likhet med vad som anförs i promemorian, att det är lämpligt att på förordningsnivå fastställa en skyldighet att initiera samråd. Den myndighet som ska stödja och kontrollera att förordningen följs ska utifrån denna skyldighet ta initiativ till att samråd sker med en leverantör av onlinebaserade förmedlingstjänster eller en leverantör av sökmotorer som myndigheten bedömer kan ha överträtt förordningen för att kontrollera att förordningen följs. Vid sådana samråd ska myndigheten informera om de krav som förordningen ställer och redogöra för sin syn på överträdelsen. Myndigheten kan även svara på frågor samt hänvisa till domstolspraxis samt eventuella uppförandekoder eller riktlinjer från Europeiska kommissionen. Myndigheten kan även vidareförmedla kontaktuppgifter. Regeringen anser till skillnad från flera av remissinstanserna att samråd i de flesta fallen kommer att kunna leda till snabb och frivillig rättelse. Som anges i avsnitt 5.2 är inte tanken att den ansvariga myndigheten genom samrådet ska utföra någon regelrätt tillsyn som innefattar tvång gentemot berörda näringsidkare. Sammanfattningsvis finns det enligt regeringens uppfattning inte anledning att införa ytterligare bestämmelser om överträdelser i lagen. 2019/20:159 5.6 Regeringens bedömning: Det finns inte behov av att införa nya sekretessbestämmelser i lag. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inga invändningar mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Enligt 30 kap. 23 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) gäller sekretess, i den utsträckning regeringen meddelar föreskrifter om det, i en statlig myndighets verksamhet som består i utredning, planering, prisreglering, tillståndsgivning, tillsyn eller stödverksamhet med avseende på produktion, handel, transportverksamhet eller näringslivet i övrigt. Sekretessen gäller dels för uppgift om en enskilds affärs- eller driftförhållanden, uppfinningar eller forskningsresultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs, dels för uppgift om andra ekonomiska eller personliga förhållanden för den som har trätt i affärsförbindelse eller liknande förbindelse med den som är föremål för myndighetens verksamhet. Enligt 9 § första stycket offentlighets- och sekretessförordningen (2009:641) gäller sekretess, i den utsträckning som anges i bilagan till förordningen, i statliga myndigheters verksamhet, som består i utredning, planering, prisreglering, tillståndsgivning, tillsyn eller stödverksamhet med avseende på produktion, handel, transportverksamhet eller näringslivet i övrigt. Sekretess gäller för uppgift om en enskilds affärs- eller driftförhållanden, uppfinningar eller forskningsresultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgifterna röjs. Sekretess gäller även för uppgift om andra ekonomiska eller personliga förhållanden för den som har trätt i affärsförbindelse eller liknande förbindelse med den som är föremål för myndighetens verksamhet. Några bestämmelser om sekretess finns inte i EU:s plattformsförordning. I avsnitt 5.5 föreslår regeringen att det på svensk förordningsnivå ska fastställas en möjlighet till samråd. Sådana ärenden kan komma att innehålla moment av såväl utredning, tillsyn som stödverksamhet med avseende på handel. Inom ramen för ett sådant samråd är det möjligt att uppgifter om enskildas affärs- eller driftförhållanden eller andra ekonomiska eller personliga förhållanden för den som har trätt i affärsförbindelse eller liknande förbindelse med den som är föremål för myndighetens verksamhet kan förekomma. Sådana uppgifter skulle kunna falla inom tillämpningsområdet för 30 kap. 23 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen. I den mån det finns behov av författningsändring för att sekretess ska gälla för uppgifterna kan detta enligt regeringens bedömning åstadkommas på förordningsnivå, genom komplettering av bilagan till offentlighets- och sekretessförordningen. Regeringens förslag: Lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s plattformsförordning ska träda i kraft . Ändringen i lagen om patent- och marknadsdomstolar ska träda i kraft Regeringens bedömning: Det finns inte något behov av Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med Remissinstanserna har inga invändningar. Skälen för regeringens förslag och bedömningar: Enligt artikel 19 i EU:s plattformsförordning träder förordningen i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Förordningen ska tillämpas . med kompletterande bestämmelser till förordningen bör enligt regeringen träda i kraft samma datum som förordningen ska börja tillämpas. Ändringen i lagen (2016:188) om patent- och marknadsdomstolar bör träda i kraft samma datum. Det saknas behov av övergångsbestämmelser. Regeringens bedömning: Förslagen bedöms leda till ökade kostnader för och patent- och marknadsdomstolarna. Kostnaderna kan hanteras inom ramen för befintliga anslagsramar. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna har inga invändningar mot bedömningen. Statskontoret anser att det saknas underlag i promemorian för bedömningen att de nya uppgifterna ryms inom befintliga anslag för eller för någon annan myndighet. (Patent- och marknadsöverdomstolen) delar inte bedömningen att kostnaderna för de tillkommande målen kan hanteras inom ramen för befintliga anslag. Även om antalet mål skulle bli begränsat avser frågorna ett viktigt och växande område med stor betydelse. Målen kan dessutom komma att bli såväl komplexa som omfattande. för europapolitiska studier (Sieps) anser att det kan bli fråga om en stor arbetsbelastning för de berörda svenska domstolarna. Skälen för regeringens bedömning De lagbestämmelser som kompletterar EU:s plattformsförordning innebär att en ansvarig myndighet ska stödja och kontrollera att förordningen följs. Vidare kommer behöriga organisationer, sammanslutningar och offentliga organ att kunna väcka talan om förbud eller åläggande vid Patent- och . Även en talan om utdömande av vite kommer att få föras vid domstolen. Vad gäller talan om förbud eller åläggande på grund av att en leverantör brister i överensstämmelse med kraven i EU:s plattformsförordning har Europeiska kommissionen i sin konsekvensanalys konstaterat att belastningen på medlemsstaternas nationella domstolar förväntas bli begränsad, i och med de övriga verktyg för tvist- och problemlösning som förordningen innehåller (SWD(2018) 138). Enligt kommissionen är möjligheten till en talan ett tillräckligt avskräckande medel för att uppmuntra branschens egen efterlevnad av skyldigheter. Utifrån kommissionens konsekvensanalys kan man enligt regeringens mening dra slutsatsen att det sannolikt inte kommer att vara särskilt vanligt förekommande att leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster eller leverantörer av sökmotorer inte uppfyller kraven i EU:s plattformsförordning. Därmed kommer sannolikt antalet mål om förbud eller åläggande att vara begränsat. Vidare kommer arbetet med att stödja och kontrollera att förordningen följs att vara av relativt begränsad omfattning. Statskontoret anser att det saknas underlag för att de nya uppgifterna ryms inom befintliga anslagsramar. Vad gäller denna synpunkt konstaterar regeringen att det ligger närmast till hands att utses till ansvarig myndighet för att stödja och kontrollera att EU:s plattformsförordning följs. Kollegiet har mycket god erfarenhet av att arbeta med frågor som rör den inre marknaden, plattformsekonomi och villkor för näringsidkare. Myndigheten har även deltagit aktivt i förhandlingarna om plattformsförordningen. Myndigheten är därmed väl förberedd för ett eventuellt uppdrag som ansvarig myndighet. De ökade kostnader som uppstår kan därmed antas vara relativt begränsade. Regeringen anser därför att kostnaderna ska hanteras inom ramen för befintliga anslagsramar för om kollegiet utses till ansvarig myndighet. (Patent- och marknadsöverdomstolen) anser inte att de ökade kostnaderna för patent- och marknadsdomstolarna ryms inom befintliga anslag. Sieps anser att det kan bli fråga om en stor arbetsbelastning för domstolarna. Regeringen bedömer dock att de ökade kostnaderna ryms inom befintliga anslagsramar för Domstolar eftersom även om vissa mål kan komma att innefatta komplexa frågeställningar och även bli omfattande så kommer antalet mål sannolikt att vara förhållandevis begränsat. Leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster och leverantörer av sökmotorer Efterlevnaden av EU:s plattformsförordning i sig kommer att medföra vissa kostnader för leverantörer av onlinebaserade förmedlingstjänster och leverantörer av sökmotorer. Utöver dessa kostnader kan det tillkomma Prop. 2019/20:159 kostnader med anledning av förslagen till kompletterande bestämmelser Dessa kostnader är framför allt kostnader för att efterleva domar om förbud eller åläggande gällande bristande överensstämmelse med kraven i förordningen. Sådana kostnader bör dock, som konstaterat, uppstå sällan och vara begränsade med tanke på det begränsade antalet mål som förväntas. Företagsanvändare och företagsanvändare av webbplatser Företagsanvändare och företagsanvändare av webbplatser förväntas gynnas av de åtgärder för information och efterlevnad av förordningen som den ansvariga myndigheten vidtar. De kommer även att gynnas av den möjlighet till talan vid Patent- och som skapas genom lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s plattformsförordning. Regeringen bedömer att lagförslagen inte medför några övriga konsekvenser. 8.1Förslaget till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s plattformsförordning 1 § Denna lag kompletterar och rådets förordning (EU) 2019/1150 av om främjande av rättvisa villkor och förmedlingstjänster, här benämnd EU:s plattformsförordning. I paragrafen anges att lagen kompletterar EU:s plattformsförordning. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. 2 § Den myndighet kontrollera att EU:s plattformsförordning följs. I paragrafen anges att den myndighet som regeringen bestämmer ska stödja och kontrollera att EU:s plattformsförordning efterlevs. stödjande verksamheten kan t.ex. handla om att myndigheten lämnar information till näringsidkare, skapar företagsnätverk eller möjliggör för berörda näringsidkare att ställa frågor om efterlevnad. verksamheten kan handla om att myndigheten tar initiativ till samråd med en leverantör av onlinebaserade förmedlingstjänster eller en leverantör av 2019/20:159 sökmotorer som myndigheten bedömer kan ha överträtt förordningen för att kontrollera att förordningen följs. Hänvisningen till EU:s plattformsförordning är dynamisk. Övervägandena finns i avsnitt 5.1, 5.2 och 5.5. Talan om förbud eller åläggande 3 § De organisationer, sammanslutningar och offentliga organ som anges i artikel 14.1 i EU:s plattformsförordning kan vid Patent- och väcka talan om sådant förbud eller åläggande som anges i artikeln. I paragrafen anges att de organisationer, sammanslutningar och offentliga organ som anges i artikel 14.1 kan väcka talan om sådant förbud eller åläggande som anges i artikeln. Talan väcks vid Patent- och och ska avse ett förbud eller ett åläggande riktat mot en leverantör av onlinebaserade förmedlingstjänster eller en leverantör av sökmotorer som brister i överensstämmelse med kraven i förordningen. De krav som avses är de som förordningen ställer på en leverantör av onlinebaserade förmedlingstjänster respektive en leverantör av sökmotorer, bl.a. i artikel 5.1, 7.2, 8 a) och 11.3. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Även underrubriken ”Talan om förbud eller åläggande” har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Hänvisningen till artikel 14.1 i paragrafen är dynamisk. Ett exempel på en talan om åläggande är att en organisation, en sammanslutning eller ett offentligt organ anser att en leverantör av onlinebaserade förmedlingstjänster bryter mot artikel 5.1 i EU:s plattformsförordning. Organisationen, sammanslutningen eller det offentliga organet kan då i en stämningsansökan till Patent- och yrka att domstolen ska ålägga leverantören att i sina allmänna villkor ange de huvudparametrar som bestämmer rangordningen samt skälen för parametrarnas relativa betydelse jämfört med andra parametrar. En talan om förbud eller åläggande handläggs som tvistemål där förlikning om saken inte är tillåten (indispositivt tvistemål). Övervägandena finns i avsnitt 5.3.1. 4 § Ett beslut om förbud eller åläggande får förenas med vite. I paragrafen anges att ett beslut om förbud eller åläggande får förenas med vite. Vitesbestämmelsen är fakultativ vilket innebär att patent- och marknadsdomstolarna själva avgör om det i det enskilda fallet finns anledning att förena ett beslut med vite. Paragrafen har fått sin utformning efter synpunkter från Lagrådet. Allmänna bestämmelser om vite finns i lagen (1985:206) om viten. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.2. 5 § En talan om utdömaynde av vite förs vid Patent- och av den som har väckt talan om förbudet eller åläggandet. I paragrafen anges att en talan om utdömande av vite förs vid Patent- och Prop. 2019/20:159 av den som har väckt talan om förbudet eller Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Av 3 kap. 5 § lagen (2016:188) om patent- och marknadsdomstolar framgår att talan handläggs enligt reglerna i om åtal för brott för vilket svårare straff än böter inte är föreskrivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.3. 6 § Delgivning av domar och beslut som innefattar ett vitesföreläggande får ske enligt 34–37 §§ delgivningslagen (2010:1932) endast om det med beaktande av vad som har framkommit i det enskilda delgivningsärendet eller vid andra delgivningsförsök med delgivningsmottagaren finns anledning att anta att han eller hon har avvikit eller på annat sätt håller sig undan. I paragrafen anges att delgivning genom att en dom eller ett beslut som innefattar ett vitesföreläggande lämnas till en annan person än delgivningsmottagaren får ske endast om det med beaktande av vad som har framkommit i det enskilda delgivningsärendet eller vid andra delgivningsförsök med delgivningsmottagaren finns anledning att anta att han eller hon har avvikit eller på annat sätt håller sig undan. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.4. Ikraftträdandebestämmelsen anger att lagen träder i kraft . Övervägandena finns i avsnitt 6. 8.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2016:188) om patent- och marknadsdomstolar 4 § Patent- och handlägger mål och ärenden enligt det som föreskrivs i