prop · H703178 · 2020-06-16 00:00:00 — En utlänning som saknar uppehållsrätt enligt paragrafen får utvisas från (8 kap. 7 a och 10 §§). Beslut om utvisning får överklagas till en migrationsdomstol (14 kap. 3 §). Paragrafen införs med stöd av artikel 20.3 Syftet är att förhindra missbruk av reglerna om Enligt paragrafens andra stycke gäller första stycket endast om det finns synnerliga skäl, om utlänningen har vistats här i landet efter beslutet om uppehållsstatus. Med beslut om uppehållsstatus avses det slutliga beslutet eller domen om uppehållsstatus. omständigheter som kan utgöra synnerliga skäl är att utlänningen visserligen har haft uppehållsstatus och varit folkbokförd i men i realiteten vistats i något annat land under långa perioder och därför inte fått någon närmare anknytning hit, se prop. 1997/98:36 s. 25. En utlänning som är familjemedlem till en medborgare i Förenade kungariket har inte uppehållsrätt enligt utträdesavtalet om ett äktenskap har ingåtts, ett samboförhållande har inletts eller en utlänning har adopterats uteslutande i syfte att ge utlänningen uppehållsrätt. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om när uppehållsrätt enligt utträdesavtalet inte föreligger. Övervägandena finns i avsnitt 5.8. Enligt paragrafen har en utlänning som är familjemedlem till en medborgare i inte uppehållsrätt enligt utträdesavtalet om ett äktenskap har ingåtts, ett samboförhållande har inletts eller en Prop. 2019/20:178 utlänning har adopterats uteslutande i syfte att ge utlänningen uppehålls- En utlänning som saknar uppehållsrätt enligt paragrafen får utvisas från (8 kap. 7 a och 10 §§). Beslut om utvisning får överklagas till en migrationsdomstol (14 kap. 3 §). Paragrafen införs med stöd av artikel Syftet är att förhindra missbruk av reglerna om uppehållsrätt. Med familjemedlem avses i denna bestämmelse sådana familjemedlemmar som anges i 3 a kap. 2 § första stycket. Paragrafen motsvarar vad som gäller för familjemedlemmar till EES-medborgare enligt 3 a kap. 4 § tredje stycket och ska tillämpas på samma sätt, se prop. 2013/14:81 s. 42 f. Utfärdande av bevis för gränsarbetare 9 § ska på ansökan utfärda ett bevis enligt artikel 26 i utträdes- avtalet till en medborgare i som har rättigheter i egenskap av gränsarbetare enligt avdelning II i andra delen av utträdesavtalet. I paragrafen, som är ny, finns en bestämmelse om utfärdande av bevis för gränsarbetare. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. Enligt paragrafen ska på ansökan utfärda ett bevis enligt artikel 26 i utträdesavtalet till en medborgare i som har rättigheter i egenskap av gränsarbetare enligt avdelning II i andra delen av utträdesavtalet. Bestämmelsen innebär att en medborgare i , som är gränsarbetare i den mening som avses i utträdesavtalet, har rätt att få ett bevis om detta utfärdat. Förutsättningarna för att få ett bevis utfärdat regleras i utträdesavtalet. En definition av gränsarbetare finns i artikel 9 b och bestämmelser om gränsarbetare finns, utöver i artikel 26, bl.a. i artiklarna 24 och 25. 8 kap. Avvisning och utvisning Särskilt om vissa medborgare i och deras familjemedlemmar 7 a § För utlänningar som har beviljats uppehållsstatus i eller i övrigt utövar rättigheter enligt avdelning II i andra delen av utträdesavtalet mellan och EU gäller det som sägs i detta kapitel om EES- medborgare och familjemedlemmar till EES-medborgare i stället för 2–7 §§. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om avvisning och utvisning av vissa brittiska medborgare och deras familjemedlemmar. Övervägandena finns i avsnitt 5.7. I paragrafen anges att för de utlänningar som har beviljats uppehållsstatus i eller i övrigt utövar rättigheter enligt avdelning II i andra delen av utträdesavtalet mellan och EU gäller det som sägs i detta kapitel om EES-medborgare och familjemedlemmar till EES-medborgare i stället för 2–7 §§. Den personkrets som omfattas av paragrafen, dvs. de utlänningar som har beviljats uppehållsstatus i eller i övrigt utövar rättigheter enligt avdelning II i andra delen av utträdesavtalet, motsvarar den personkrets som anges i artikel 20.1 och 20.2 i utträdesavtalet. Var gränsen går för när 2019/20:178 en utlänning utövar sådana rättigheter är därför en fråga för rättstillämpningen och ytterst . Kretsen innefattar dock utlänningar som beviljats uppehållsstatus enligt artikel 18.1 i utträdesavtalet. Det kan vidare handla om en person som uppfyller villkoren i utträdesavtalet för att beviljas uppehållsstatus men som – under den inledande ansökningsperioden efter utgången av den övergångsperiod som fastställs i artikel 126 i utträdesavtalet – inte ännu har ansökt om eller beviljats statusen, se artikel 18.2 i utträdesavtalet. Ett annat exempel är en person som har ansökt om uppehållsstatus och efter ansöknings- periodens utgång fortfarande väntar på ett lagakraftvunnet beslut, se artikel 18.3.Det kan också handla om en sådan familjemedlem som har rätt att inleda uppehåll efter övergångsperiodens utgång, dels under familje- medlemmens tre första månader i landet, dels efter den tiden om han eller hon har ansökt om uppehållsstatus men fortfarande väntar på ett beslut, se artikel 18.1 b andra stycket. Ytterligare ett exempel på en kategori som utövar rättigheter enligt utträdesavtalet utan att ha uppehållsstatus är gränsarbetare. Däremot kan bestämmelsen inte anses omfatta sådana brittiska medborgare eller medföljande som har rest in i med stöd av artikel 32.1 b – dvs. personer som har sökt tillstånd till en hälso- och sjukvårdsbehandling före övergångsperiodens utgång men som ska genomgå själva behandlingen helt eller delvis efter övergångsperiodens utgång – eftersom denna rätt till inresa inte följer av avdelning II i utträdesavtalet. Innebörden av paragrafen är att bestämmelserna om avvisning och utvisning av EES-medborgare och deras familjemedlemmar i 8–14 §§, och bestämmelserna om tidsfrist för frivillig avresa och återreseförbud för EES-medborgare och deras familjemedlemmar i 21 § tredje stycket och 23 § andra stycket, gäller på motsvarande sätt för de utlänningar som har beviljats uppehållsstatus eller i övrigt utövar rättigheter enligt utträdesavtalet. De bestämmelser där EES-medborgare och deras familjemedlemmar uttryckligen undantas från tillämpningen, dvs. 2–7 §§, är på motsvarande sätt inte heller tillämpliga för de utlänningar som har beviljats uppehållsstatus eller i övrigt utövar rättigheter enligt utträdesavtalet. En utlänning som har beviljats uppehållsstatus eller som i övrigt utövar rättigheter enligt utträdesavtalet kan alltså avvisas eller utvisas från på samma grunder som en EES-medborgare. 16 § Avslås eller avvisas en ansökan om uppehållstillstånd eller återkallas ett sådant tillstånd och befinner sig utlänningen i , ska det meddelas beslut om avvisning eller utvisning, om inte särskilda skäl talar mot det. Detsamma gäller om en ansökan om uppehållsstatus avslås och utlänningen befinner sig i . Första stycket gäller inte om ansökan avvisas enligt 5 kap. 1 c § andra stycket. Paragrafen innehåller bestämmelser om beslut om avvisning och utvisning. Övervägandena finns i avsnitt 5.9. Ändringen i första stycket innebär att även när en ansökan om uppehållsstatus enligt artikel 18.1 i utträdesavtalet mellan och EU avslås ska det, om utlänningen befinner sig i , meddelas ett beslut om avvisning eller utvisning, om inte särskilda skäl talar emot det. Särskilda skäl kan t.ex. vara om det framstår som sannolikt att sökanden vid ett avslag på ansökan frivilligt kommer att Prop. 2019/20:178 lämna landet utan att något avlägsnandebeslut meddelas (prop. 1994/95:179 s. 69). Utvisning på grund av brott Förutsättningar för utvisning av EES-medborgare och vissa andra utlänningar 5 § En EES-medborgare eller en familjemedlem till en EES-medborgare får utvisas ur om de förutsättningar som anges i 1 § är uppfyllda och det sker av hänsyn till allmän ordning och säkerhet. Det som föreskrivs i 2–4 §§ i fråga om utvisning enligt 1 § gäller även vid utvisning av en EES-medborgare eller en familjemedlem till en EES-medborgare enligt denna paragraf. Även det som föreskrivs i 8 kap. 12–14 §§ i fråga om utvisning enligt 8 kap. 11 § gäller vid utvisning enligt denna paragraf. En medborgare i ett annat nordiskt land får utvisas enligt denna paragraf endast när det finns synnerliga skäl, om han eller hon hade varit bosatt i när åtalet väcktes. Det som sägs om EES-medborgare och familjemedlemmar till EES-medborgare i första och andra styckena gäller även vid utvisning av en utlänning som har beviljats uppehållsstatus i eller i övrigt utövar rättigheter enligt avdelning II i andra delen av utträdesavtalet mellan och EU. Paragrafen innehåller bestämmelser om utvisning på grund av brott för EES-medborgare och vissa andra utlänningar. Övervägandena finns i avsnitt 5.7. I fjärde stycket, som är nytt, anges att det som sägs om EES-medborgare och familjemedlemmar till EES-medborgare i första och andra styckena även gäller vid utvisning av en utlänning som har beviljats uppehållsstatus i eller i övrigt utövar rättigheter i enlighet med avdelning II i andra delen av utträdesavtalet mellan och EU. Det innebär att en sådan utlänning får utvisas på grund av brott om de förutsättningar som anges i 1 § är uppfyllda och det sker av hänsyn till allmän ordning och säkerhet. Även det som föreskrivs i 2–4 §§ i fråga om utvisning enligt 1 § samt det som föreskrivs i 8 kap. 12–14 §§ i fråga om utvisning enligt 8 kap. 11 § gäller för utvisning på grund av brott för dessa utlänningar. Den personkrets som omfattas av stycket är samma som avses i 8 kap. 7 a §, se författningskommentaren till den paragrafen. 9 kap. Kontroll- och tvångsåtgärder 8 b § Vid en kontroll enligt 1 eller 9 § är den som innehar ett uppehållstill- ståndskort, ett bevis om uppehållsstatus eller ett bevis för gränsarbetare skyldig att låta en polisman, en särskilt förordnad passkontrollant eller en tjänsteman vid , eller fotografera honom eller henne och ta hans eller hennes fingeravtryck, för kontroll av att fotografiet och fingeravtrycken motsvarar det fotografi och de fingeravtryck som finns sparade i uppehållstillståndskortet eller beviset. 2019/20:178 När en kontroll enligt första stycket har genomförts, ska det fotografi och de fingeravtryck som tagits för kontrollen förstöras. Detsamma gäller de biometriska data som tagits fram i samband med kontrollen. Paragrafen innehåller bestämmelser om fotografi och fingeravtryck vid vissa kontroller. Övervägandena finns i avsnitt 5.6. Ändringarna i första stycket innebär att utöver den som innehar ett uppehållstillståndskort, är även innehavare av ett bevis om uppehållsstatus enligt artikel 18.1 eller ett bevis för gränsarbetare enligt artikel 26 i utträdesavtalet mellan och EU skyldiga att låta en polisman, en särskilt förordnad passkontrollant eller en tjänsteman vid , eller fotografera honom eller henne och ta hans eller hennes fingeravtryck, för kontroll av att fotografiet och fingeravtrycken motsvarar det fotografi och de fingeravtryck som finns sparade i beviset. 8 e § En utlänning är skyldig att låta fotografera honom eller henne och ta hans eller hennes fingeravtryck, om utlänningen ansöker om 2.bevis om uppehållsstatus, eller 3.bevis för gränsarbetare. Det som sägs om fingeravtryck i 8 a § andra stycket ska gälla även vid tillämpningen av första stycket i denna paragraf. Ett fotografi och två fingeravtryck ska sparas i ett lagringsmedium i beviset. Fingeravtryck som inte sparats i ett sådant medium och de biometriska data som tas fram ur fingeravtrycken och ur fotografiet ska förstöras när beviset har lämnats ut eller ärendet har avgjorts utan att bevis har lämnats ut. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om fotografering och tagande av fingeravtryck. Övervägandena finns i avsnitt 5.6. Enligt första stycket är en utlänning skyldig att låta fotografera honom eller henne och ta hans eller hennes fingeravtryck om utlänningen ansöker om uppehållsstatus, bevis om uppehållsstatus eller bevis för gränsarbetare. Skyldigheten gäller vid en ansökan om uppehållsstatus enligt artikel 18.1 i utträdesavtalet och vid en ansökan om bevis om uppehållsstatus av annan anledning än att utlänningen ansöker om uppehållsstatus, t.ex. därför att giltighetstiden för ett utfärdat bevis löper ut eller beviset av annan anledning ska förnyas. Skyldigheten gäller även vid en ansökan om bevis för gränsarbetare, både vid den inledande ansökan om ett bevis och vid en senare ansökan som görs t.ex. därför att giltighetstiden för beviset löper ut. Enligt andra stycket gäller det som sägs om fingeravtryck i 8 a § andra stycket även vid tillämpningen av första stycket i denna paragraf. Det innebär att de undantag från skyldigheten att lämna fingeravtryck som anges i 8 a § andra stycket även gäller vid en ansökan om uppehållsstatus, bevis om uppehållsstatus och bevis för gränsarbetare, och ska tillämpas på samma sätt, se prop. 2010/11:123 s. 24–25 och prop. 2017/18:108 s. 126–127. Enligt tredje stycket ska ett fotografi och två fingeravtryck sparas i ett lagringsmedium i beviset. Fingeravtryck som inte sparats i ett sådant medium och de biometriska data som tas fram ur fingeravtrycken och ur fotografiet ska förstöras när beviset har lämnats ut eller ärendet har avgjorts utan att bevis har lämnats ut. Bestämmelsen motsvarar vad Prop. 2019/20:178 som gäller i fråga om lagring och förstöring av fingeravtryck och fotografier enligt 9 kap. 8 a § tredje stycket. 12 kap. Verkställighet av beslut om avvisning och utvisning 13 a § Om en EES-medborgare eller hans eller hennes familjemedlem efter inresan i har överklagat beslut om avvisning eller beslut om avvisning eller utvisning och i samband med överklagandet yrkat inhibition av beslutet, får beslutet inte verkställas innan frågan om inhibition har prövats. Detsamma gäller vid avvisning eller utvisning av en utlänning som har beviljats uppehållsstatus i eller i övrigt utövar rättigheter enligt avdelning II i andra delen av utträdesavtalet mellan och EU. Paragrafen innehåller bestämmelser om inhibition av ett beslut om avvisning eller utvisning. Övervägandena finns i avsnitt 5.7. I andra stycket, som är nytt, anges att det som sägs om EES-medborgare och familjemedlemmar till EES-medborgare i första stycket även gäller vid avvisning eller utvisning av en utlänning som har beviljats uppehållsstatus i eller i övrigt utövar rättigheter enligt avdelning IIi andra delen av utträdesavtalet mellan och EU. Det innebär att om en sådan utlänning efter inresan i har överklagat beslut om avvisning eller beslut om avvisning eller utvisning och i samband med överklagandet har yrkat inhibition av beslutet, får beslutet inte verkställas innan frågan om inhibition har prövats. Bestämmelsen ska tillämpas på samma sätt som för EES-medborgare och familjemedlemmar till EES-medborgare, se prop. 2005/06:77 s. 197–198. Den personkrets som omfattas är samma som avses i 8 kap. 7 a §, se författningskommentaren till den paragrafen. När ett beslut om avvisning eller utvisning skall verkställas 15 § Ett beslut om avvisning eller utvisning som inte innehåller någon tidsfrist för frivillig avresa ska verkställas möjligt. Om ett beslut om avvisning eller utvisning innehåller en tidsfrist för frivillig avresa ska utlänningen lämna landet i enlighet med beslutet senast när tidsfristen löper ut. Om utlänningen inte lämnat landet i enlighet med beslutet när tidsfristen löpt ut eller om beslutet om tidsfrist för frivillig avresa upphävts enligt 14 a §, ska beslutet om avvisning eller utvisning verkställas möjligt därefter. Verkställighet av beslut om avvisning eller utvisning av en EES-medborgare eller hans eller hennes familjemedlem som har rest in i får ske tidigast från den dag EES-medborgaren eller familjemedlemmen fick del av beslutet, om det inte finns synnerliga skäl för att verkställa beslutet. Det som anges i tredje stycket gäller även vid avvisning eller utvisning av en utlänning som har beviljats uppehållsstatus i eller i övrigt utövar rättigheter enligt avdelning II i andra delen av utträdesavtalet mellan och EU. 2019/20:178 Paragrafen innehåller bestämmelser om när ett beslut om avvisning eller utvisning ska verkställas. Övervägandena finns i avsnitt 5.7. I fjärde stycket, som är nytt, anges att det som sägs om EES-medborgare och familjemedlemmar till EES-medborgare i tredje stycket även gäller vid avvisning eller utvisning av en utlänning som har beviljats uppehållsstatus i eller i övrigt utövar rättigheter enligt avdelning IIi andra delen av utträdesavtalet mellan och EU. Det innebär att verkställighet av beslut om avvisning eller utvisning av en sådan utlänning, som har rest in i , får ske tidigast från den dag utlänningen fick del av beslutet, om det inte finns synnerliga skäl för att verkställa beslutet. Bestämmelsen ska tillämpas på samma sätt som för EES-medborgare och familjemedlemmar till EES-medborgare, se prop. 2005/06:77 s. 198. Den personkrets som omfattas är samma som avses i 8 kap. 7 a §, se författningskommentaren till den paragrafen. Åtgärder vid hinder mot verkställighet 17 § Om en annan myndighet än ska verkställa ett beslut om avvisning eller utvisning och denna myndighet finner att den inte kan verkställa beslutet eller att den behöver ytterligare besked, ska myndigheten underrätta . Detsamma gäller om utlänningen hos myndigheten åberopar att det finns sådana hinder som avses i 1, 2 eller 3 § mot verkställigheten eller det på annat sätt kommer fram att det kan finnas sådana hinder. ska i sådana fall ge anvisningar om verkställigheten eller vidta andra åtgärder. Om en allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott av en EES- medborgare eller en sådan medborgares familjemedlem ska verkställas efter det att avgörandet meddelades, ska innan beslutet verkställs utreda om de omständigheter som låg till grund för beslutet har ändrats. Om det vid utredningen kommer fram att omständigheterna har ändrats på ett sådant sätt att utvisningsbeslutet inte längre bör gälla, ska ärendet lämnas över till som med ett eget yttrande ska lämna över ärendet för prövning enligt 16 d § till den migrationsdomstol till vilken verkets beslut i fråga om upphävande av utvisningsbeslutet hade kunnat överklagas. Utvisningsbeslutet får i sådant fall inte verkställas innan migrationsdomstolen har avgjort ärendet. Det som anges i tredje stycket gäller även efter beslut om utvisning på grund av brott av en utlänning som har beviljats uppehållsstatus i eller i övrigt utövar rättigheter enligt avdelning II i andra delen av utträdesavtalet mellan Paragrafen innehåller bestämmelser om åtgärder vid hinder mot Övervägandena finns i avsnitt 5.7. I fjärde stycket, som är nytt, anges att det som sägs om EES-medborgare och familjemedlemmar till EES-medborgare i tredje stycket även gäller efter ett beslut om utvisning på grund av brott av en utlänning som har beviljats uppehållsstatus i eller i övrigt utövar rättigheter enligt avdelning II i andra delen av utträdesavtalet mellan Det innebär att om en allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott av en sådan utlänning ska verkställas efter det att avgörandet meddelades, ska innan beslutet verkställs utreda om de omständigheter som låg till grund för beslutet har ändrats. Om det vid utredningen kommer fram att omständigheterna har ändrats på ett sådant sätt att utvisningsbeslutet inte längre bör gälla, ska ärendet lämnas över till som med ett eget yttrande ska lämna Prop. 2019/20:178 över ärendet för prövning enligt 16 d § till den migrationsdomstol till vilken verkets beslut i fråga om upphävande av utvisningsbeslutet hade kunnat överklagas. Utvisningsbeslutet får i sådant fall inte verkställas innan migrationsdomstolen har avgjort ärendet. Bestämmelsen ska tillämpas på samma sätt som för EES-medborgare och familjemedlemmar till EES-medborgare, se prop. 2005/06:77 s. 198–199 och prop. 2012/13:151 s. 90. Den personkrets som omfattas är samma som avses i 8 kap. 7 a §, se författningskommentaren till den paragrafen. Överklagande av förvaltningsmyndighets beslut Beslut enligt utträdesavtalet mellan och EU 5 c § beslut enligt utträdesavtalet mellan och EU får överklagas till en migrationsdomstol. Paragrafen, som är ny, innehåller en bestämmelse om överklagande. Övervägandena finns i avsnitt 5.10. Enligt paragrafen överklagas beslut enligt utträdesavtalet till en migrationsdomstol. Beslut enligt utträdesavtalet kan vara t.ex. beslut om uppehållsstatus eller beslut om att utfärda bevis för gränsarbetare. En migrationsdomstols beslut kan överklagas till Migrationsöverdomstolen, se 16 kap. 9 § första stycket. Att prövnings- tillstånd krävs vid överklagande till Migrationsöverdomstolen framgår av 16 kap. 11 § första stycket. 8.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap Vissa bestämmelser som rör krav på permanent uppehållstillstånd och uppehållsrätt 20 § Det som föreskrivs i denna lag om krav på permanent uppehållstillstånd gäller inte för den som är medborgare i , , eller . I fråga om medborgare i övriga länder inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och sådana familjemedlemmar som avses i 3 a kap. 2 § utlänningslagen (2005:716) ska vid tillämpningen av denna lag uppehållsrätt likställas med ett permanent uppehållstillstånd. Detsamma gäller för de utlänningar som har beviljats uppehållsstatus i enligt avtalet om Förenade och utträde ur Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen (EUT L 29, 31.1.2020, s.7). Paragrafen innehåller undantag från kravet på permanent uppehållstillstånd för vissa utlänningar. Övervägandena finns i avsnitt För att en utlänning ska kunna förvärva svenskt medborgarskap krävs det som regel, utöver de övriga förutsättningarna, att han eller hon har ett permanent uppehållstillstånd i , se 6–9 och 11 §§. andra stycket innebär att vid tillämpningen av lagen ska uppehållsrätt likställas med ett permanent uppehållstillstånd för de utlänningar som har 2019/20:178 beviljats uppehållsstatus i enligt artikel 18.1 i utträdesavtalet mellan och EU. Ändringen görs med anledning av att de medborgare i och deras familjemedlemmar som uppehåller sig i i enlighet med villkoren i utträdesavtalet inte längre omfattas av det undantag från kravet på permanent uppehålls- tillstånd som gäller för EES-medborgare och deras familjemedlemmar. Det innebär att en utlänning som har beviljats uppehållsstatus och som uppfyller villkoren för uppehållsrätt har möjlighet att förvärva svenskt medborgarskap genom anmälan eller ansökan, under förutsättning att övriga villkor för förvärv av svenskt medborgarskap också är uppfyllda. I likhet med vad som gäller för EES-medborgare och deras familje- medlemmar krävs det inte att uppehållsrätten är permanent, se prop. 2013/14:143 s. 35–36. Europeiska unionens officiella tidning L 29/7 om Förenade och utträde ur Europeiska unionen och EUROPEISKA UNIONEN OCH EUROPEISKA ATOMENERGIGEMENSKAPEN SOM BEAKTAR att Förenade och (nedan kallat ), efter en folkomröstning i och ett suveränt beslut om att utträda ur Europeiska unionen, anmälde sin avsikt att utträda ur Europeiska unionen (nedan kallad unionen) och Europeiska atomenergigemenskapen (nedan kallad Euratom) i enlighet med artikel 50 i fördraget om Europeiska unionen (nedan kallat ), som ska tillämpas på Euratom enligt artikel 106a i fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen (nedan kallat Euratomfördraget), SOM ÖNSKAR fastställa villkoren för utträde ur unionen och Euratom, med beaktande av deras framtida förbindelser, SOM NOTERAR Europeiska rådets riktlinjer av och och av mot bakgrund av vilka unionen ska ingå avtalet om villkoren för utträde ur unionen och Euratom, SOM ERINRAR OM att enligt artikel 50 i , jämförd med artikel 106a i Euratomfördraget, och med förbehåll för de villkor som föreskrivs i detta avtal, upphör unions- och Euratomrätten i sin helhet att vara tillämplig på från och med den dag då detta avtal träder i kraft,