prop · H70374 · 2020-02-04 00:00:00 — Regeringen bedömer att det inte föreligger någon skyldighet att efterfråga uppgifter eller informationen för att uppfylla uppgiftsskyldigheten. Uppgifter bör lämnas endast i den utsträckning den uppgiftsskyldige har kännedom om eller tillgång till de föreskrivna uppgifterna. Begränsning av uppgiftsskyldigheten på grund av tystnadsplikten för advokater Som anges i avsnitt 5.3.2 ger artikel 8ab.5 i DAC en möjlighet att ge advokater rätt att avstå från att lämna uppgifter avseende rapporteringspliktiga arrangemang om uppgiftsskyldigheten skulle strida mot tystnadsplikten för advokater. Utredningen föreslår att advokater alltid ska lämna uppgift om vilket kännetecken som gör arrangemanget rapporteringspliktigt. Övriga uppgifter föreslår utredningen att en advokat inte behöver lämna i den utsträckning denne är förhindrad att lämna uppgifterna på grund av tystnadsplikten för advokater. understryker bl.a. att det inte enbart är uppgifter som rör klienters identitet som omfattas av tystnadsplikten för advokater, utan allt som anförtrotts advokaten inom ramen för advokatverksamheten eller som advokaten i samband därmed fått anför också att ingivandet av en rapport från advokaten till förutsätter samtycke från klienten. m.fl. anför att det ur konkurrenssynpunkt är viktigt att reglerna så långt som möjligt är neutrala för samtliga kategorier av rådgivare. menar att undantaget från att lämna vissa uppgifter på grund av advokaters tystnadsplikt bör tas bort. Regeringen konstaterar att advokater har en särskild ställning och ett särskilt ansvar i det svenska rättssamhället. Denna ställning motiveras bl.a. av den lojalitetsplikt som råder mellan advokater och deras klienter och genom att de står under tillsyn av . förhållandet mellan en advokat och en klient omgärdas av skyddsregler. För att såväl rättsutredningar som rättskipning ska kunna bygga på ett riktigt material är det av yttersta vikt att advokaten får fullständiga uppgifter från klienten. Reglerna om en advokats tystnadsplikt grundar sig ytterst på den enskildes behov av skydd för sin integritet och andra grundläggande mänskliga värden. En advokats tystnadsplikt är därmed en skyddsregel av avgörande betydelse för att upprätthålla förtroendet mellan en advokat och dennes klienter (se advokatsamfunds cirkulär 15/2012). Av 8 kap. 4 § följer att en advokat är skyldig att förtiga vad han får kännedom om i sin yrkesutövning när god advokatsed kräver I advokatsamfunds vägledande regler om god advokatsed anges att en advokat har tystnadsplikt avseende det som anförtrotts advokaten inom ramen för advokatverksamheten eller som advokaten i samband därmed fått kännedom om. Undantag från tystnadsplikten gäller bl.a. om klienten samtyckt därtill eller laglig skyldighet att lämna Utredningen föreslår att advokater alltid ska lämna uppgift om vilket kännetecken som gör arrangemanget rapporteringspliktigt. det fallet om en uppgift som har direkt samband med den rådgivning avseende arrangemanget som advokaten gett och den kommunikation som ägt rum mellan advokaten och klienten i samband med det. uppgiften om kännetecknet är på en mer övergripande nivå, bör den uppgiften, vilket även är inne på, kunna komma att omfattas av tystnadsplikten. Eftersom DAC 6 tillåter att advokater ges rätt att inte lämna uppgifter om det skulle strida mot tystnadsplikten för advokater och med hänsyn till det syfte som uppgifterna ska lämnas för, finns det enligt regeringens mening inte tillräckliga skäl att i detta sammanhang inskränka tystnadsplikten för advokater. advokatbyråer som är rådgivare avseende ett rapporteringspliktigt arrangemang bör därför endast vara skyldiga att lämna uppgifter i den utsträckning de inte är förhindrade att lämna uppgifterna på grund av tystnadsplikten för advokater. Den rådgivande advokaten eller advokatbyrån måste således i det enskilda fallet bedöma om det skulle strida mot tystnadsplikten att lämna uppgifter. framför att det är ogörligt för en advokat att i Prop. 2019/20:74 varje enskilt ärende utreda i vilken utsträckning han eller hon är förhindrad att lämna uppgifterna och att advokaterna därför i stället helt bör undantas från uppgiftsskyldigheten. Regeringen bedömer dock att advokater bör kunna göra bedömningen om en uppgift omfattas av tystnadsplikten. Av denna anledning och med hänsyn till intresset av att i möjligaste mån upprätthålla konkurrensneutralitet mellan olika rådgivare, anser regeringen att det inte är lämpligt att gå så långt att fastslå att advokater aldrig behöver lämna uppgifter om ett rapporteringspliktigt arrangemang. Rådgivaren kan vara förhindrad att lämna uppgifter på grund av tystnadsplikten för advokater för att rådgivaren är en advokat och uppgifterna omfattas av dennes tystnadsplikt. Om rådgivaren är en juridisk person, i detta fall en advokatbyrå, kan rådgivaren vara förhindrad att lämna uppgifter på grund av att uppgifterna omfattas av den tystnadsplikt för advokater som gäller för en anställd eller en företrädare för advokatbyrån. Det tydligaste exemplet på när tystnadsplikten för advokater inte hindrar att en advokat eller advokatbyrå lämnar uppgifter om ett rapporterings- pliktigt arrangemang är när klienten samtycker till att advokaten eller advokatbyrån lämnar uppgifterna. Om ett sådant samtycke finns är advokaten eller advokatbyrån således inte förhindrad att lämna uppgifterna. Skyldigheten att lämna uppgifterna ligger då kvar på advokaten eller advokatbyrån i stället för att övergå på andra rådgivare eller användaren (dvs. klienten), jfr föreslagna 33 b kap. 13 § SFL. Det är därmed advokaten eller advokatbyrån som kan påföras rapporteringsavgift om föreskrivna uppgifter inte lämnas. Bestämmelser om förutsättningar för uppgiftslämnande och undantag från skyldigheten att lämna vissa uppgifter tas in i två nya paragrafer, 33 b kap. 17 och 18 §§ SFL. Regeringens förslag: Uppgifter om rapporteringspliktiga arrangemang ska lämnas enligt ett fastställt formulär. Regeringens bedömning: Det bör inte införas någon bestämmelse om att uppgifter om rapporteringspliktiga arrangemang behöver undertecknas. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Inga remissynpunkter har lämnats som har anknytning till dessa frågor. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Eftersom uppgifterna om rapporteringspliktiga arrangemang ska utbytas mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter genom registrering i det centrala registret för administrativt samarbete i fråga om beskattning, är det viktigt 2019/20:74 att de lämnade uppgifterna lämnas på ett enhetligt sätt (jfr artikel 20.5 och 21.5i DAC). Uppgifterna bör därför lämnas på fastställt formulär. Regeringen gör bedömningen att uppgifter om rapporteringspliktiga arrangemang, i likhet med vad som gäller för bl.a. kontrolluppgifter, inte behöver undertecknas. En bestämmelse om att uppgifter om rapporteringspliktiga arrangemang ska lämnas enligt ett fastställt formulär tas in i 38 kap. 1 § SFL. 5.9När ska uppgifterna lämnas? Regeringens förslag: De föreskrivna uppgifter som en rådgivare ska lämna om ett rapporteringspliktigt arrangemang ska ha kommit in till från och med dagen efter den av följande dagar som inträffar först: 1.den dag rådgivaren gjorde arrangemanget tillgängligt, 2.den dag arrangemanget blev klart för genomförande, eller 3.den dag rådgivaren påbörjade genomförandet av arrangemanget. Om uppgifter ska lämnas av en rådgivare som endast bidragit till att utforma, marknadsföra, tillhandahålla eller organisera ett rapporterings- pliktigt arrangemang räknas tiden i stället från och med dagen efter den dag då denna rådgivare tillhandahöll sina tjänster avseende arrangemanget. Om uppgifterna ska lämnas av en användare räknas tiden från och med dagen efter den av följande dagar som inträffar först: 1.den dag arrangemanget tillhandahölls användaren, 2.den dag arrangemanget blev klart för genomförande av användaren, eller 3.den dag användaren påbörjade genomförandet av arrangemanget. En rådgivare ska vid utgången av varje kalenderkvartal lämna en sammanställning av vissa uppgifter som har tillkommit sedan uppgifter senast lämnades. Detta gäller endast i fråga om ett arrangemang som inte i väsentlig utsträckning behöver anpassas för att kunna genomföras av en ny användare. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I utredningens förslag anges att uppgifter ska lämnas då det första steget i arrangemanget genomfördes. Av utredningens förslag framgår inte att tiden för uppgiftslämnandet ska börja räknas från och med dagen efter den dag då rådgivaren gjorde arrangemanget redo för genomförande eller då arrangemanget är redo att genomföras av användaren. I utredningens förslag ska även uppgifter om värdet av det rapporteringspliktiga arrangemanget lämnas i sammanställningen som i vissa fall ska lämnas av en rådgivare, vid utgången av varje kalenderkvartal. Remissinstanserna: FAR (med instämmande av ) anför att tidpunkten för uppgiftsskyldighetens uppkomst borde utgå från icke standardiserade arrangemang, vilket inte synes vara fallet. Förvaltningsrätten i , Prop. 2019/20:74 Förvaltningsrätten i och anför att den exakta tidpunkten för uppgiftsskyldigheten är svår att avgöra. Förvaltningsrätten i anför att det bör framgå av lagtexten att uppgifterna ska lämnas senast en viss tidpunkt. Vidare har förslaget en vidare innebörd än vad som föreskrivs i direktivet när det gäller uppgifter om värdet vid uppgiftslämning varje kalenderkvartal. Förvaltningsrätten i och Kammarrätten i anför att det undantag från huvudregeln för tidpunkt för kvartalsvis uppgiftslämning som utredningen redogör för i författningskommentaren bör regleras i lag. anför att förslaget inte överensstämmer med direktivet när det gäller om arrangemanget är redo för genomförande. Näringslivets skattedelegation (med instämmande av AB , Fastighetsägarna , , Föreningen , , , , , Svensk Försäkring, och Byggindustrier) anför att det är angeläget att det klargörs hur förslaget förhåller sig till insiderregleringen och EU:s marknadsmissbruksförordning (596/2014/EU). Skälen för regeringens förslag Det överordnade syftet med det föreslagna regelverket är att skattemyndigheterna inom EU ska få tidig information om potentiellt aggressiva skatteupplägg och vilka som förmedlar och använder dessa upplägg. En fråga som är av betydelse för att uppnå detta syfte är när de uppgifter som ska lämnas om rapporteringspliktiga arrangemang ska ha inkommit till . Den primära uppgiftsskyldigheten för rapporteringspliktiga gränsöverskridande arrangemang ligger på rådgivaren (se avsnitt 5.3.2). I vissa fall ska uppgifterna i stället lämnas av användaren (se avsnitt 5.3.3). Tidpunkt för rådgivares uppgiftsskyldighet Genom DAC 6 regleras tidpunkten för uppgiftslämning för rådgivare avseende rapporteringspliktiga gränsöverskridande arrangemang i artikel 8ab.1 i DAC. Artikeln är uppdelad i två stycken där första stycket avser den första kategorin rådgivare (jfr artikel 3.21 första stycket i DAC) och där det andra stycket avser den andra kategorin rådgivare (jfr artikel 3.21 andra stycket i DAC). Av artikel 8ab.1 första stycket i DAC framgår att en rådgivare ska lämna uppgifter om ett rapporteringspliktigt gränsöverskridande arrangemang räknat från a) dagen efter det att det rapporteringspliktiga arrangemanget tillgängliggörs för genomförande, eller b) efter det att arrangemanget är redo för genomförande, eller c) när det första steget i genomförandet av arrangemanget har tagits, beroende på vilket som inträffar först. Tiden räknas alltså efter den av situationerna (a–c) som inträffar först. Eftersom det kan finnas flera rådgivare för samma arrangemang och då samtliga rådgivare som deltar i ett rapporteringspliktigt arrangemang är skyldiga att lämna uppgifter om arrangemanget är utgångspunkten i direktivet vilka omständigheter (a–c) som träffar den enskilde rådgivaren, och som medför att denne rådgivares 30-dagarsfrist påbörjas. anför att förslaget inte överensstämmer med direktivet när det gäller att arrangemanget är ”redo” för genomförande. delar inte utredningens bedömning att denna utlösande omständighet för uppgiftsskyldigheten inte behöver framgå av lagtexten. vad framför vill regeringen anföra följande. I DAC 6 finns tre olika omständigheter som påbörjar beräkningen av 30-dagarsfristen för uppgiftsskyldigheten för den första kategorin rådgivare. arrangemanget tillgängliggörs för genomförande, är redo för genomförande och när det första steget i genomförandet har gjorts. Utredningen gör bedömningen att det i svenskt språkbruk är svårt att se någon stor skillnad mellan när ett arrangemang tillgängliggörs eller är redo I utredningens förslag sammanfogas därför dessa båda tidpunkter i en enda utlösande tidpunkt, dvs. när en rådgivare gör Regeringen har förståelse för utredningens bedömning att det torde vara svårt att fastslå en tidsskillnad mellan när ett arrangemang tillgängliggörs och när det är redo för genomförande. regeringen kan det dock inte uteslutas att det i vissa fall kan föreligga en tidsskillnad mellan de olika situationerna, som inte är obetydlig. uppgifterna ska lämnas som underlag för utbyte av upplysningar med andra medlemsstater kan det därför var en fördel att använda sig av alla led som anges i direktivet i denna del. Utredningen har till synes inte avsett att göra någon skillnad i sak mellan ordalydelsen i DAC 6 och den För att undvika att det uppstår en tidsskillnad i uppgiftsskyldigheten mellan svensk rätt och direktivet, anser regeringen att regleringen bör utformas så att den bättre överensstämmer med ordalydelsen i direktivet. Regeringen gör därför bedömningen att omständigheten ”tillgängliggör” (punkt a) och ”redo för genomförande” (punkt b) bör utgöra två skilda tidpunkter som utlöser uppgiftsskyldighet (jfr avsnitt 5.3.3). I enlighet med vad Lagrådet föreslår bör dock uttrycket ”klart för genomförande” användas i stället för ”redo för genomförande”. Den tredje omständigheten som medför att tidsfristen börjar löpa är när det första steget i genomförandet av det rapporteringspliktiga arrangemanget har tagits (artikel 8ab.1 c i DAC). förståelsen av att en person ”genomfört det första steget” i ett rapporteringspliktigt arrangemang gör regeringen i avsnitt 5.3.1 bedömningen att det av lagtexten i stället bör framgå att en person har påbörjat genomförandet av arrangemanget. I detta fall bör påpekas att det är den aktuella rådgivaren som ska ha påbörjat genomförandet, av den aktuella rådgivarens del, av arrangemanget. Det saknar således betydelse om någon annan som på något sätt medverkar i ett rapporteringspliktigt arrangemang redan har utfört en del av arrangemanget. kan flera rådgivare vara inblandade i ett arrangemang och samtliga rådgivare är uppgiftsskyldiga för arrangemanget, om de inte kan visa att någon annan lämnat de föreskrivna uppgifterna (se avsnitt 5.3.5). rådgivares tidsfrist kan med andra ord påbörjas då de olika rådgivarna kan träffas av olika omständigheter som påbörjar Exempelvis kan en rådgivare vara den som tillhandahåller arrangemanget medan en annan rådgivare är den som påbörjar genomförandet av arrangemanget. Detta leder till att de två rådgivarna har olika tidpunkter inom vilket de ska lämna uppgifterna om det rapporteringspliktiga arrangemanget som de har kännedom om, äger eller kontrollerar till . Av artikel 3.1 andra stycket Rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1182/71 av om regler för bestämning av perioder, datum och frister framgår att om en tidsfrist uttryckt ska räknas från det ögonblick då en händelse eller handling äger rum, ska den dag då händelsen eller handlingen äger rum inte ingå i tidsfristen. Eftersom artikel 8ab.1 c i DAC anger att tidpunkten ska börja beräknas från ”det första steget” medför förordningen att tidsfristen ska börja beräknas efter dagen då rådgivaren påbörjade genomförandet. FAR (med instämmande av ) anför att tidpunkten för uppgiftsskyldighetens uppkomst borde utgå från icke standardiserade arrangemang, vilket inte synes vara fallet. Tidpunkten för inträdet av uppgiftsskyldigheten måste utgå från den skattskyldiges perspektiv och dennes möjlighet att kunna genomföra arrangemanget på grundval av den lämnade rådgivningen och utsikterna för att kunna åtnjuta en skattefördel. Enligt FAR:s uppfattning är det först efter detta skede som det går att hävda att arrangemanget kan anses tillhandahållet i den mening som avses i direktivet. En sådan tolkning står även i överrensstämmelse med utredningens uttalande att ett i princip fullständigt beslutsunderlag ska föreligga. Med anledning av vad FAR m.fl. framför vill regeringen förtydliga följande. Det överordnade syftet med det föreslagna regelverket är att skattemyndigheterna inom EU ska få så tidig information som möjligt om potentiellt aggressiva skatteupplägg. För att uppnå en avskräckande verkan bör informationen nå skatte- myndigheterna i ett tidigt skede, dvs. innan sådana arrangemang genomförs i praktiken (se skäl 7 i DAC 6). För att uppnå dessa syften kan både marknadsförbara och anpassade arrangemang bli föremål för rapportering (jfr artikel 3.24 och 25 i DAC och avsnitt 5.4.4). Detta medför att uppgiftsskyldigheten för rapporteringspliktiga arrangemang, i vissa fall, inträffar i ett skede när ännu ingen användare finns till arrangemanget. För att ett arrangemang ska anses ha tillhandahållits krävs att det finns en i det närmaste färdig lösning, men alla detaljer behöver inte vara klara. Det ska finnas ett i princip fullständigt beslutsunderlag. Om en person tar fram och presenterar tre olika alternativ för en potentiell klient och samtliga dessa är färdiga att användas medför det att personen har tillhandahållit samtliga tre arrangemang (se avsnitt 5.3.1). Regeringen bedömer att förslaget överensstämmer med direktivet i denna del. Förvaltningsrätten i anför att det bör framgå av lagtexten att uppgifterna ska lämnas senast en viss tidpunkt. Av utredningens förslag framgår att uppgifter ska lämnas . I skatteförfarandelagen används både uttrycket inom och senast när det gäller tidpunkter för uppgiftsskyldigheter av olika slag. Vanligtvis används dock uttrycket senast när uppgifter eller liknande ska lämnas ett visst datum (jfr 32 kap. 1 och 2 §§ SFL) medan uttrycket inom används när uppgifter ska lämnas inom (jfr 33 a kap. 11 och 12 §§ SFL). Regeringen gör bedömningen att begreppet inom bör användas i detta sammanhang. I artikel 8ab.1 andra stycket i DAC regleras tidpunkten för uppgifts- skyldigheten avseende den andra kategorin rådgivare (se avsnitt 5.3.1). Av det andra stycket framgår att en rådgivare som endast bidrar till att utforma, marknadsföra, tillhandahålla eller organisera ett rapporteringspliktigt gränsöverskridande arrangemang, ska lämna uppgifter om arrangemanget räknat efter det att denne tillhandahöll hjälp, bistånd eller rådgivning. Tidpunkt för användares uppgiftsskyldighet Om det inte finns någon rådgivare, rådgivaren finns i en stat utanför EU eller rådgivaren inte kan lämna vissa uppgifter med anledning av tystnadsplikt för advokater, åvilar uppgiftsskyldigheten användaren (se avsnitt 5.3.3). Av artikel 8ab.7 i DAC 6 framgår att om uppgifts- skyldigheten åvilar användaren ska användaren lämna upplysningar med början dagen efter det att det rapporteringspliktiga arrangemanget gjorts tillgängligt för genomförande, är redo för genomförande eller när det första steget av genomförandet har tagits. Tidpunkten beräknas utifrån den av situationerna som inträffar först. Som framgår ovan, under tidpunkt för rådgivares uppgiftsskyldighet, har regeringen förståelse för utredningens bedömning att det torde vara svårt att fastslå en tidsskillnad mellan att arrangemanget görs tillgängligt för genomförande och när det är redo för genomförande. Det kan dock inte uteslutas att det i vissa fall kan föreligga en tidsskillnad mellan de olika situationerna, som inte är obetydlig. Eftersom uppgifterna ska lämnas som underlag för utbyte av upplysningar med andra medlemsstater kan det därför var en fördel att använda sig av alla led som anges i direktivet i denna del. Utredningen har till synes inte avsett att göra någon skillnad i sak mellan ordalydelsen i DAC 6 och den föreslagna bestämmelsen. För att undvika att det uppstår en tidsskillnad i uppgiftsskyldigheten mellan svensk rätt och direktivet, anser regeringen att regleringen bör utformas så att den bättre överensstämmer med ordalydelsen i direktivet. Regeringen gör därför bedömningen att omständigheten ”görs tillgängligt för genomförande” och ”redo för genomförande” bör utgöra två skilda tidpunkter som utlöser uppgiftsskyldigheten för en användare (se även avsnitt 5.3.3). I enlighet med vad Lagrådet föreslår bör dock uttrycket ”klart för genomförande” användas i stället för ”redo för genomförande”. Som framgår ovan under tidpunkten för rådgivares uppgiftsskyldighet bedömer regeringen att en person som ”genomfört det första steget” i ett rapporteringspliktigt arrangemang bör motsvaras av att personen påbörjat genomförandet av arrangemanget (jfr även avsnitt 5.3.1). Kvartalsvis sammanställning av tillkommande uppgifter i vissa fall Förutom de ovan redovisade tidpunkterna för uppgiftslämnande framgår av DAC 6 att vissa uppgifter ska rådgivare även lämna . Uppgifterna som ska lämnas avser endast uppgifter som avser s.k. marknadsförbara arrangemang (se artikel 3.24 i DAC). Uppgiftslämnandet avser uppdatering av uppgifter som inte var tillgängliga vid den första rapporteringen. Av artikel 8ab.2 i DAC följer att vad gäller marknadsförbara arrangemang ska rådgivaren upprätta en rapport med en uppdatering som innehåller vissa nya rapporteringspliktiga uppgifter som har blivit tillgängliga sedan den senaste rapporteringen. De uppgifter som avses är nödvändiga identifikationsuppgifter för rådgivare och användare och, när det är lämpligt, även för personer som är anknutna till användaren, det datum då det första steget i arrangemanget genomfördes (enligt regeringens förslag, datumet då genomförandet påbörjades) eller ska genomföras, uppgift om den medlemsstat i vilken användaren eller användarna har hemvist och andra medlemsstater som sannolikt kommer att beröras av arrangemanget, och nödvändiga identifikationsuppgifter för andra personer än rådgivare och användare, som sannolikt kommer att beröras av arrangemanget (se artikel 8ab.14 a, d, g och h i DAC). DAC 6 delar in gränsöverskridande arrangemang i två kategorier, dels marknadsförbara arrangemang (eng. marketable arrangements), dels anpassade arrangemang (eng. bespoke arrangements). Med marknadsförbart arrangemang avses ett gränsöverskridande arrangemang som utformas, marknadsförs, är klart för genomförande eller tillgängliggörs för genomförande utan att behöva anpassas i väsentlig omfattning. Ett anpassat arrangemang är varje gränsöverskridande arrangemang som inte är ett marknadsförbart arrangemang. Rådgivaren ska enligt DAC 6 upprätta en rapport över nytillkomna uppgifter. Detta bör tydliggöras genom att skyldigheten knyts till utgången av varje kalenderkvartal. Begreppet kalenderkvartal används redan i andra bestämmelser i skatteförfarandelagen (se bl.a. 35 kap. 3 och 4 §§ SFL angående periodiska sammanställningar). I utredningens förslag framgår att utöver vad som följer av direktivet bör även uppgifter om värdet på de arrangemang som har tillhandahållits lämnas kvartalsvis. Förvaltningsrätten i anför att utredningens förslag har en vidare innebörd än vad som föreskrivs i direktivet och att detta medför komplikationer både för de uppgiftsskyldiga och för . Regeringen gör bedömningen att det inte finns någon anledning att gå längre än vad direktivet anger i denna del. Värdet av ett rapporteringspliktigt arrangemang ska därför inte ingå i den kvartalsvisa redovisningen.