prop · H703178 · 2020-06-16 00:00:00 — Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt om förslaget eller bedömningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: lämnade EU . Vid utträdet trädde en övergångsperiod i kraft som innebär att , med några undantag, i sin helhet är tillämplig på på samma sätt som före utträdet. Om inte parterna kommer överens om en förlängning så kommer övergångs- perioden att löpa ut . Det innebär att författnings- ändringarna behöver vara i kraft . Enligt artikel 19 i utträdesavtalet får en värdstat tillåta att ansökningar om uppehållsstatus lämnas in frivilligt före övergångsperiodens utgång. Beslut som fattas före övergångsperiodens utgång ska dock inte få verkan förrän efter övergångsperiodens utgång. En möjlighet för de enskilda att lämna in ansökningar underlättar hantering av ansökningarna och kan antas medföra att handläggningstiderna blir kortare efter övergångsperiodens utgång. För- fattningsändringarna bör därför träda i kraft något före övergångs- periodens utgång, . Det finns inte något behov av övergångsbestämmelser. 7 Kostnader och andra konsekvenser Regeringens bedömning: Förslaget att de brittiska medborgare och deras familjemedlemmar som uppehåller sig i i enlighet med villkoren i utträdesavtalet ska ansöka om en ny uppehållsstatus enligt artikel 18.1 i utträdesavtalet medför ökade kostnader för och migrationsdomstolarna . Detsamma gäller förslaget att ska utfärda bevis för gränsarbetare enligt artikel 26 i utträdesavtalet. Huruvida det finns behov av att tillföra ytterligare medel för dessa ändamål får regeringen återkomma till i budgetpropositionen. Övriga förslag medför inte några ekonomiska konsekvenser för det allmänna. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har inga synpunkter på Vissa remissinstanser, bl.a. Förvaltningsrätten i , och , framhåller vikten av att de berörda myndigheterna tillförs medel för sin hantering av ansökningarna om uppehållsstatus. Skälen för regeringens bedömning Det utträdesavtal som har förhandlats fram mellan och EU, och de kompletterande bestämmelser som föreslås i denna proposition, innebär att de brittiska medborgare och familjemedlemmar som bor och arbetar i kommer att kunna fortsätta göra det på i princip samma villkor som , trots att de efter utträdet inte kommer att Detta är positivt både för de enskilda, deras arbetsgivare, de berörda myndigheterna och samhället i stort. Förslagen i propositionen innebär bl.a. att de brittiska medborgare som uppehåller sig i i enlighet med unionsrätten vid övergångsperiodens utgång, och som fortsätter att uppehålla sig här, ska ansöka om en ny s.k. uppehållsstatus enligt artikel 18.1 i utträdesavtalet. Av de omkring 18 000 brittiska medborgare som är folkbokförda i kan de flesta antas vistas här i enlighet med unionsrätten. övergångsperiodens utgång kommer sannolikt merparten av dessa att ansöka om uppehållsstatus i . Även de utlänningar som är familjemedlemmar till brittiska medborgare i kan antas ansöka om Det finns inte några uppgifter om hur många sådana familjemedlemmar till brittiska medborgare som vistas i i enlighet med unionsrätten. Det kan dock antas röra sig om ett förhållandevis begränsat antal. Det kan vidare antas att vissa av de brittiska medborgarna och familjemedlemmarna som bott i kommer att ha beviljats svenskt medborgarskap före övergångsperiodens Med hänsyn till dessa omständigheter, och eftersom brittiska medborgare och deras familjemedlemmar kommer att kunna bosätta sig i fram till övergångsperiodens utgång, är det svårt att göra en säker prognos av hur många som kommer att ansöka om uppehållsstatus i . Sammantaget kan det dock antas att omkring 19 000 ansökningar om uppehållsstatus kommer att handläggas under framförallt . Vissa anhöriga som inte befinner sig i vid övergångsperiodens utgång kommer att ha möjlighet att senare ansluta sig till en brittisk medborgare i . Det kan antas att det kommer att handla om ett begränsat antal tillkommande familjemedlemmar . Konsekvenser för det allmänna Förslagen i propositionen innebär att ska välja det s.k. konstitutiva förfarandet för utfärdande av uppehållshandlingar enligt artikel 18.1 i utträdesavtalet, vilket innebär att de som uppehåller sig i i enlighet med villkoren i utträdesavtalet ska ansöka om en ny uppehållsstatus. Prövningen av ansökningar om sådan uppehållsstatus kommer att innebära en ny uppgift för . Den prövning som ska göras motsvarar dock i många avseenden den prövning som verket redan gör vid t.ex. utfärdande av uppehållskort eller permanent uppehållskort. Det är alltså inte fråga om en helt ny typ av prövning. Det stora antalet ansökningar som kan väntas framförallt , uppemot 19 000 ansökningar, kommer dock att innebära ökade kostnader för . Det finns också en risk för undanträngningseffekter och därmed längre handläggningstider inom andra ärendekategorier. Om ett s.k. deklarativt förfarande enligt artikel 18.4 i stället skulle väljas innebär det att de enskilda inte behöver ansöka om en uppehållsstatus. Det skulle kunna tala för att det alternativet skulle innebära ett färre antal ansökningar och därmed lägre kostnader för . Som anges i avsnitt 5.3 kan det dock antas att de allra flesta av de berörda brittiska medborgarna och deras familjemedlemmar kommer att ansöka om att få ett bevis på sina rättigheter, oavsett om det krävs av dem eller inte, eftersom avsaknaden av ett sådant dokument kan medföra praktiska problem för den enskilde. Det kan alltså inte antas att det totala antalet prövningar skulle bli färre om ett förfarande enligt artikel 18.4 skulle väljas. Däremot kan det antas att ett konstitutivt förfarande enligt artikel 18.1kommer att innebära högre kostnader för av det skälet att det rör sig om ett nytt slags förfarande med vissa processuella bestämmelser – bl.a. möjlighet till systematiska kriminalitets- och säkerhetskontroller – som kan bidra till en mer tidskrävande prövning av varje ärende. Den högre kostnaden för prövningen vägs dock upp av de positiva aspekterna, bl.a. ur ett säkerhetsperspektiv, som följer av ett förfarande enligt artikel 18.1, se avsnitt 5.3. I avsnitt 5.5 föreslås att ska utfärda dokument till gränsarbetare enligt artikel 26 i utträdesavtalet. Detta är också en ny uppgift för verket som kommer att medföra ökade kostnader. Det finns inte någon statistik över antalet brittiska medborgare som arbetar i men bor i ett annat land, och det är därför svårt att bedöma hur många som kommer att ansöka om ett dokument enligt artikel 26. Sannolikt handlar det dock om ett begränsat antal personer. 2019/20:178 Kostnadsökningen för denna tillkommande prövning bedöms därför bli begränsad. kostnader för förberedelser och för prövning av ansökningar om uppehållsstatus och dokument till gränsarbetare bedöms landa på som till största delen kommer att belasta . Huruvida det finns behov av att tillföra ytterligare medel för dessa ändamål får regeringen återkomma till i budgetpropositionen. Antalet mål hos migrationsdomstolarna kan också antas öka till följd av utträdet , även om det är osäkert hur många fler överklagade ärenden och mål det kan röra sig om. Med hänsyn till att regleringen i utträdesavtalet motsvarar vad som redan gäller för denna grupp kan det antas handla om ett förhållandevis begränsat antal avslag. Kostnadsökningen för migrationsdomstolarnas prövning bedöms landa på , jämnt fördelat för och . Även i det avseendet får regeringen återkomma till huruvida det finns behov av att tillföra ytterligare medel i budgetpropositionen. För övriga förvaltningsmyndigheter och kommuners del innebär förslagen en tillkommande uppgift som innebär att, i förekommande fall, kontrollera huruvida en person har beviljats uppehållsstatus. Även om den tillkommande kontrollen av uppehållsstatus är förhållandevis enkel kan det inte uteslutas att denna förändring medför vissa kostnader för berörda myndigheter, kommuner och domstolar. Kostnaderna kan dock inte antas vara av sådan storleksordning att de inte ryms inom befintliga anslag. Bestämmelserna i utträdesavtalet, och förslagen på kompletterande nationella bestämmelser, innebär att risken för störningar är liten när det gäller bl.a. boende, sysselsättning, studier och försörjning för den aktuella gruppen. För företag, och då i synnerhet arbetsgivare, innebär regleringen minskade olägenheter. Förslagen bedöms inte medföra några kostnader för företag. Det finns inte några tillgängliga uppgifter om hur många kvinnor respektive män som i egenskap av brittisk medborgare eller som familjemedlem till en brittisk medborgare är bosatta i med stöd av . Det är därför inte möjligt att bedöma om förslagen får olika konsekvenser för kvinnor och män eller för flickor och pojkar. Vid alla åtgärder som rör barn ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa i enlighet med artikel 3 i FN:s konvention om barnets rättigheter (). innehåller bestämmelser avsedda att tillförsäkra barn grundläggande rättigheter, inklusive rätt att behandlas med respekt och rätt att komma till tals. innehåller vidare bestämmelser om skydd av barn mot övergrepp och utnyttjande. gavs genom inkorporering ställning som svensk lag (se lagen [2018:1197] om konvention om barnets rättigheter). Regleringen i utträdesavtalet riktar sig till de brittiska medborgare och deras familjemedlemmar, däribland barn, som vid övergångsperiodens utgång uppehåller sig i med stöd av unionsrätten. innehåller även särskilda regler för barn som föds eller adopteras utanför efter övergångsperiodens utgång. kompletterande bestämmelser bidrar som helhet till att hålla ihop familjer. 2019/20:178 Sammanfattningsvis bedöms förslagen därför medföra positiva konsekvenser ur ett barnrättsperspektiv. Förslagen bedöms inte ha någon miljöpåverkan. 8.1Förslaget till lag om ändring i utlänningslagen (2005:716) Lagens innehåll, vissa definitioner och allmänna bestämmelser 1 § I denna lag finns föreskrifter om –lagens innehåll, vissa definitioner och allmänna bestämmelser (1 kap.), –villkor för att en utlänning ska få resa in i samt vistas och arbeta i (2 kap.), –visering (3 kap.), –uppehållsrätt (3 a kap.), –uppehållsstatus, uppehållsrätt och bevis för gränsarbetare som kompletterar bestämmelserna i utträdesavtalet mellan och EU (3 b kap.), –flyktingar och andra skyddsbehövande (4 kap.), –uppehållstillstånd (5 kap.), –ställning som varaktigt bosatt i (5 a kap.), –uppehållstillstånd för forskning, studier inom högre utbildning, viss praktik, visst volontärarbete och au pair-arbete (5 b kap.), –arbetstillstånd (6 kap.), –EU-blåkort (6 a kap.), –tillstånd för företagsintern förflyttning, ICT (6 b kap.), –tillstånd för säsongsarbete (6 c kap.), –återkallelse av tillstånd (7 kap.), –avvisning och utvisning (8 kap.), –utvisning på grund av brott (8 a kap.), –kontroll- och tvångsåtgärder (9 kap.), –förvar och uppsikt avseende utlänningar (10 kap.), –hur en utlänning som hålls i förvar ska behandlas (11 kap.), –verkställighet av beslut om avvisning och utvisning (12 kap.), –handläggningen av ärenden hos förvaltningsmyndigheterna m.m. (13 kap.), –överklagande av förvaltningsmyndighets beslut (14 kap.), –nöjdförklaring (15 kap.), –migrationsdomstolar och Migrationsöverdomstolen (16 kap.), –skyldighet att lämna uppgifter (17 kap.), –offentligt biträde (18 kap.), –kostnadsansvar (19 kap.), –bestämmelser om straff m.m. (20 kap.), –tillfälligt skydd (21 kap.), –tribunalvittnen (22 kap.), och –särskilda bemyndiganden (23 kap.). 2019/20:178 I paragrafen finns en innehållsförteckning till lagen. Paragrafen ändras till följd av att ett nytt kapitel, 3 b kap., införs i lagen. 4 c § Med utträdesavtalet mellan och EU avses i denna lag avtalet om Förenade och utträde ur Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen (EUT L 29, 31.1.2020, s.7). Paragrafen, som är ny, anger vad som i lagen avses med begreppet utträdesavtalet mellan och EU. 17 § Bestämmelser om att vissa utlänningar har rätt att resa in i samt vistas och arbeta i finns även i utträdesavtalet mellan och EU. Paragrafen, som är ny, innehåller en hänvisning till bestämmelser i utträdesavtalet mellan och EU. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. I paragrafen anges att bestämmelser om att vissa utlänningar har rätt att resa in i samt vistas och arbeta i finns även i utträdesavtalet mellan och EU. utgör en del av EU:s rättsordning och de bestämmelser som utträdesavtalet innehåller eller hänvisar till och som uppfyller villkoren för direkt effekt enligt unionsrätten kan åberopas av juridiska och fysiska personer, se artikel 4.1 i utträdesavtalet. I vissa avseenden förutsätter eller tillåter utträdesavtalet i denna del nationella bestämmelser som kompletterar avtalet. Sådana kompletterande bestämmelser finns bl.a. i 3 b kap. De bestämmelser som avses i paragrafen finns företrädesvis i avdelning IIi utträdesavtalets andra del. Det handlar t.ex. om bestämmelser i artikel 14 om rätt till utresa och inresa för medborgare i , deras familjemedlemmar och andra personer som uppehåller sig i i enlighet med villkoren i avdelning II i utträdesavtalet. Vidare finns bestämmelser om rätt till utresa och inresa för vissa gränsarbetare i artiklarna 24.3 och 25.3 och en bestämmelse om rätt till inresa och utresa vid planerad hälso- och sjukvårdsbehandling i vissa fall i artikel 32.1 b. Bestämmelser om uppehållsrätt och permanent uppehållsrätt finns bl.a. i artiklarna 13 och 15–17. Särskilda bestämmelser om rätt att vistas i , som gäller en faktisk vårdnadshavare för ett barn som får utbildning i i vissa fall, finns i artiklarna 24.2 och 25.2. Bestämmelser om rätt att arbeta och driva företag finns bl.a. i artiklarna 22, 24.1 och 25.1. 2 kap. Villkor för att en utlänning skall få resa in i samt vistas och arbeta i 3 b § Bestämmelser om att vissa medborgare i och deras familjemedlemmar har uppehållsrätt finns i avdelning II i andra delen av utträdesavtalet mellan och EU. 2019/20:178 bestämmelser till utträdesavtalet finns i 3 b kap. Paragrafen, som är ny, innehåller en hänvisning till bestämmelserna om uppehållsrätt i utträdesavtalet mellan och EU. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. I paragrafen anges att bestämmelser om att vissa medborgare i och deras familjemedlemmar har uppehållsrätt finns i avdelning II i andra delen av utträdesavtalet mellan och . Bestämmelserna om uppehållsrätt och permanent uppehålls- rätt finns bl.a. i artiklarna 13 och 15–17. bestämmelser innebär att även vissa utlänningar, som inte är EES-medborgare eller familjemedlemmar till EES-medborgare, kan ha uppehållsrätt i (jfr 3 a § och 3 a kap.). Bestämmelserna om uppehållsrätt i utträdesavtalet skiljer sig i vissa avseenden från bestämmelserna om uppehållsrätt för EES-medborgare och deras familjemedlemmar. För EES-medborgare och deras familjemedlemmar avser uppehållsrätt en rätt att vistas i mer än utan uppehållstillstånd i enlighet med vad som sägs i 3 a kap. (3 a kap. 1 §). Med uppehållsrätt enligt utträdesavtalet avses även vistelser som är kortare än , i enlighet med villkoren i artikel 6.1och 6.2 i rörlighetsdirektivet (artikel 13 i utträdesavtalet). En annan skillnad är att permanent uppehållsrätt för en EES-medborgare, eller en familjemedlem till en EES-medborgare, upphör att gälla vid bortovaro från i mer än två på varandra följande år (3 a kap. 9 §). För en brittisk medborgare, eller en familjemedlem till en brittisk medborgare, som har permanent uppehållsrätt enligt utträdesavtalet går denna rätt i stället förlorad först vid bortovaro från i mer än fem på varandra följande år (artikel 15.3 i utträdesavtalet). På de ställen i utlänningslagen och i andra författningar där begreppet uppehållsrätt används i generell mening innefattas även uppehållsrätt enligt utträdesavtalet. Det gäller till exempel 4 § folkbokföringslagen (1991:481) och 1 kap. 5 § studiestödslagen (1999:1395). I paragrafen upplyses även om att kompletterande bestämmelser till utträdesavtalet finns i 3 b kap. 3 a kap. Uppehållsrätt för EES-medborgare m.fl. Att behålla uppehållsrätt i vissa fall 9 § Permanent uppehållsrätt för EES-medborgare och deras familjemedlemmar gäller utan villkor och kan endast upphöra om utlänningen har vistats utanför i mer än två på varandra följande år. I paragrafen finns bestämmelser om permanent uppehållsrätt. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Paragrafen förtydligas på så sätt att det uttryckligen anges att den gäller för EES-medborgare och deras familjemedlemmar. Paragrafen ändras till följd av att det i utträdesavtalet mellan och EU finns särskilda bestämmelser om permanent uppehållsrätt som gäller för med- borgare i och deras familjemedlemmar. 2019/20:178 3 b kap. Kompletterande bestämmelser till utträdesavtalet mellan och EU 1 § I detta kapitel finns bestämmelser som kompletterar avdelning II i andra delen av utträdesavtalet mellan och EU (utträdesavtalet). I paragrafen, som är ny, anges att kapitlet innehåller bestämmelser som kompletterar avdelning II i andra delen av utträdesavtalet mellan och EU. utgör en del av EU:s rättsordning och de bestämmelser som utträdesavtalet innehåller eller hänvisar till och som uppfyller villkoren för direkt effekt enligt unionsrätten kan åberopas av juridiska och fysiska personer, se artikel 4.1 i utträdesavtalet. I vissa avseenden förut- sätter eller tillåter utträdesavtalet i denna del nationella bestämmelser som kompletterar avtalet. 2 § Förutom i detta kapitel finns bestämmelser som kompletterar utträdesavtalet i 8 kap. 7 a och 16 §§, 8 a kap. 5 §, 9 kap. 8 b och 8 e §§, 12 kap. 13 a, 15 och 17 §§ och 14 kap. 5 c §. Paragrafen, som är ny, upplyser om ytterligare bestämmelser som kompletterar utträdesavtalet. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. Av paragrafen framgår att det finns ytterligare bestämmelser som kompletterar utträdesavtalet i 8 kap. 7 a och 16 §§ (om avvisning och utvisning), 8 a kap. 5 a § (om utvisning på grund av brott), 9 kap. 8 b och 8 e §§ (om kontroll- och tvångsåtgärder), 12 kap. 13 a, 15 och 17 §§ (om verkställighet av beslut om avvisning och utvisning) och 14 kap. 5 c § (om överklagande av förvaltningsmyndighets beslut), se författnings- kommentaren till respektive paragraf. 3 § En utlänning som uppehåller sig i i enlighet med villkoren i avdelning II i andra delen av utträdesavtalet ska ansöka om uppehållsstatus enligt artikel 18.1 i utträdesavtalet. Beslut om uppehållsstatus meddelas av . Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om ansökan om uppehållsstatus. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Enligt första stycket ska en utlänning som uppehåller sig i i enlighet med villkoren i avdelning II i andra delen av utträdesavtalet ansöka om uppehållsstatus enligt artikel 18.1 i utträdesavtalet. Artikel 18.1 innehåller bestämmelser om ansökningsförfarandet. Förutsättningarna för att beviljas uppehållsstatus regleras i utträdesavtalet. Om förutsättningar för att bevilja uppehållsstatus inte föreligger ska ansökan avslås. Att uppehållsstatus får avslås även under vissa andra förutsättningar följer av 4 §, se vidare författningskommentaren till den paragrafen. Av andra stycket framgår att beslut om uppehållsstatus meddelas av . Att beslut kan överklagas till en migrationsdomstol framgår av 14 kap. 5 c §, se vidare författnings- kommentaren till den paragrafen. 4 § Även om villkoren för att bevilja uppehållsstatus enligt utträdesavtalet är Prop. 2019/20:178 uppfyllda får uppehållsstatus vägras i sådana fall som avses i 8 § eller om det finns grund för avvisning eller utvisning enligt 8 kap. 11–14 §§. I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om när uppehållsstatus får vägras. Övervägandena finns i avsnitt 5.9. I paragrafen anges att även om villkoren för att bevilja uppehållsstatus enligt utträdesavtalet är uppfyllda får uppehållsstatus vägras i sådana fall som avses i 8 § eller om det finns grund för avvisning eller utvisning enligt 8 kap. 11–14 §§. Det innebär att uppehållsstatus får vägras en familjemedlem till en brittisk medborgare om det i samband med en ansökan om uppehållsstatus framkommer att det är fråga om ett skenförhållande, dvs. i den situationen att ett äktenskap har ingåtts, ett samboförhållande har inletts eller en utlänning har adopterats uteslutande i syfte att ge utlänningen uppehållsrätt. Syftet med bestämmelsen är att förhindra missbruk av reglerna om uppehållsstatus (jfr artikel 20.3 i utträdesavtalet). Se även författningskommentaren till 8 §. Hänvisningen till 8 kap. 11 § innebär att uppehållsstatus får vägras av hänsyn till allmän ordning och säkerhet. Begreppet allmän ordning och säkerhet är ett unionsrättsligt begrepp och ska ges den innebörd som följer av unionsrätten. De allmänna principer som anges i 8 kap. 12 § och de personliga omständigheter som anges i 8 kap. 13 § ska beaktas vid bedömningen av om det finns skäl att vägra uppehållsstatus av hänsyn till allmän ordning och säkerhet. Även de särskilda bestämmelserna i 8 kap. 14 § som gäller för vissa EES-medborgare och deras familjemedlemmar ska beaktas på motsvarande sätt. Om det inte finns förutsättningar för att bevilja uppehållsstatus enligt utträdesavtalet ska ansökan avslås, se vidare författningskommentaren till 3 §. Avslås en ansökan om uppehållsstatus och befinner sig utlänningen i ska det meddelas beslut om avvisning eller utvisning, om inte särskilda skäl talar mot det (8 kap. 16 §). 5 § Uppehållsstatus upphör att gälla för en utlänning som avvisas eller utvisas från . Paragrafen, som är ny, innehåller en bestämmelse om vad som sker med uppehållsstatus vid ett beslut om avvisning eller utvisning. Övervägandena finns i avsnitt 5.9. Enligt paragrafen upphör uppehållsstatus att gälla för en utlänning som avvisas eller utvisas från . Det innebär att om en utlänning, som har beviljats uppehållsstatus enligt artikel 18.1 i utträdesavtalet mellan och EU, avvisas eller utvisas från förfaller statusen automatiskt, dvs. utan att ett beslut om detta behövs. Utlänningen har då som regel inte möjlighet att på nytt åberopa rättigheter enligt utträdesavtalet i . Med avvisas eller utvisas avses att det finns ett verkställbart beslut om avvisning eller utvisning enligt lagen eller lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Ett beslut om avvisning eller utvisning är som regel verkställbart när det har fått laga kraft eller utlänningen har lämnat en nöjdförklaring. 2019/20:178 6 § Regeringen får meddela föreskrifter om den tidsfrist som enligt artikel 18.1 b första stycket i utträdesavtalet ska gälla för en ansökan om uppehållsstatus. Paragrafen, som är ny, innehåller ett bemyndigande för regeringen. Övervägandena finns i avsnitt 5.4. Enligt paragrafen får regeringen meddela föreskrifter om den tidsfrist som enligt artikel 18.1 b första stycket i utträdesavtalet ska gälla för en ansökan om uppehållsstatus. I artikel 18.1 b första stycket i utträdesavtalet anges att tidsfristen för att lämna in ansökan ska vara från övergångsperiodens utgång för personer som uppehåller sig i värdstaten före övergångsperiodens utgång. I utträdesavtalet finns det ytterligare bestämmelser som rör tidsfristen för en ansökan om uppehållsstatus, se artikel 18.b–18.d. När uppehållsrätt inte föreligger 7 § En utlänning som medvetet har lämnat oriktiga uppgifter eller medvetet har förtigit omständigheter som har varit av betydelse för att få uppehållsstatus, har inte uppehållsrätt enligt utträdesavtalet. Om utlänningen har vistats här i landet efter beslutet om uppehållsstatus, gäller första stycket endast om det finns synnerliga skäl. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om när uppehållsrätt enligt utträdesavtalet inte föreligger. Övervägandena finns i avsnitt 5.8. Enligt paragrafens första stycke har en utlänning som medvetet har lämnat oriktiga uppgifter eller medvetet förtigit omständigheter som har varit av betydelse för att få uppehållsstatus, inte uppehållsrätt enligt Det kan t.ex. handla om oriktiga uppgifter om identitet eller något av de övriga villkor som krävs för att beviljas uppehållsstatus.