prop · H703122 · 2020-03-31 00:00:00 — Av första stycket framgår att med distansförsäljning av varor importerade från ett land utanför EU förstås omsättning av varor som sänds eller transporteras av säljaren eller för dennes räkning från ett land utanför EU till en förvärvare i en medlemsstat. Enligt första stycket punkt 1 a och b ska vidare varorna levereras till en beskattningsbar person, eller en juridisk person som inte är en beskattningsbar person, vars förvärv inte utgör ett unionsinternt förvärv enligt 2 a kap. 2 § eller enligt bestämmelser som i ett annat EU-land motsvarar bestämmelserna om unionsinternt förvärv i mervärdesskattedirektivet, eller till någon annan som inte är en beskattningsbar person. Enligt första stycket punkt 2 omfattar definitionen inte omsättning av nya transportmedel eller s.k. monteringsleverans. Av andra stycket framgår att transporten ska anses utföras av säljaren eller för säljarens räkning även när dennes medverkan i transporten är indirekt. Vad som närmare avses med att transporten utförs av säljaren eller för dennes räkning framgår av artikel 5a i genomförande- förordningen. Ändringen behandlas i avsnitt 6.1. I paragrafen regleras undantag från mervärdesskatteplikt för viss import. Sjätte stycket är nytt och motsvarar artikel 143.1ca i mervärdesskatte- direktivet. Det innebär att distansförsäljning av varor importerade från ett land utanför EU av en beskattningsbar person eller representant som har identifieringsbeslut och identifieringsnummer enligt lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för distansförsäljning av varor 2019/20:122 och för tjänster, kallad lagen om särskilda ordningar, för tillämpningen av importordningen undantas från mervärdesskatt vid import om identifieringsnumret anges till senast i samband med inlämnandet av tulldeklarationen. Definitionen av representant finns i 2 § lagen om särskilda ordningar. Ändringen behandlas i avsnitt 6.5. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 136a i mervärdesskattedirektivet. de fall när en beskattningsbar person som möjliggör leverans av varor inom EU från beskattningsbara personer som är etablerade utanför EU genom användning av ett elektroniskt gränssnitt (plattformsföretag) enligt 6 kap. 10 §, och anses ha förvärvat och omsatt varorna själv, delas omsättningen upp i två; en från den bakomliggande säljaren till plattforms- företaget och en från plattformsföretaget till kunden. innebär att omsättningen i första ledet, från den bakomliggande säljaren till plattformsföretaget, undantas från mervärdesskatt. Ändringen behandlas i avsnitt 6.3. I paragrafen regleras i vilket land en vara eller tjänst är omsatt. stycket är nytt och reglerar (den fiktiva) omsättningen mellan säljaren och den beskattningsbara person som möjliggör distansförsäljning av varor importerade från ett land utanför EU genom användning av elektroniska gränssnitt (plattformsföretag), dvs. fall som omfattas av 6 kap. 9 §. första omsättningen är en leverans av varor utan transport, och sker utanför Ändringen behandlas i avsnitt 6.3. I paragrafen regleras när en vara som enligt avtalet mellan säljare och köpare ska transporteras till köparen, s.k. transportköp, är omsatt inom Paragrafen motsvarar artiklarna 32–34 i mervärdesskattedirektivet. Ändringen i första stycket tredje punkten innebär att vid distansförsäljning av varor importerade från tredjeland, där säljaren är importör i och varan efter importen transporteras till en annan medlemsstat, ska bestämmelsen i 2 f § tredje stycket tillämpas och inte denna punkt. Ändringen i första stycket fjärde punkten innebär en anpassning till ändringar i artikel 33 genom att den nuvarande definitionen ersätts med en hänvisning till unionsintern distansförsäljning av varor där transporten avslutas inom landet. Vad som är unionsintern distansförsäljning av varor framgår av 2 kap. 1 j §. Ändringen i andra stycket innebär att den nuvarande omsättnings- tröskeln för distansförsäljning av varor från ett annat EU-land till slopas, vilket motsvarar slopandet av artikel 34 i mervärdesskatte- I stället införs ett undantag från första stycket 4 som innebär att även om förutsättningarna i första stycket 4 är uppfyllda är varan inte omsatt här om den omfattas av bestämmelser som i ett annat EU-land motsvarar artikel 59c i mervärdesskattedirektivet, dvs. omfattas av omsättningströskeln för bestämmande av beskattningsland för unionsintern distansförsäljning av varor och för elektroniska tjänster i det landet. Ändringen behandlas i avsnitt 6.1 och 6.2. I paragrafen regleras i vilka fall en vara, trots att den finns i landet när transporten påbörjas, inte är omsatt inom landet. I första stycket görs en redaktionell ändring. Ändringen i första stycket punkt 1 motsvarar artikel 33 och 34 (som upphör att gälla) i mervärdesskattedirektivet och behandlar den motsatta situationen jämfört med 2 § första stycket 4 samt 2 § andra stycket, dvs. när det är fråga om unionsintern distansförsäljning från till ett annat EU-land. Bestämmelsen innebär att varan inte anses omsatt inom landet om det är fråga om unionsintern distansförsäljning av varor och transporten av varan avslutas i ett annat land. Detta gäller dock inte om annat följer av 20 §. Hänvisningen till 20 § innebär att om säljaren i väljer att tillämpa omsättningströskeln för bestämmande av beskattningsland i 20 § är varan omsatt inom landet. I första stycket punkt 2 görs en redaktionell ändring. Ändringen behandlas i avsnitt 6.1 och 6.2. Paragrafen motsvarar artikel 36a i mervärdesskattedirektivet och reglerar vilket led i en gränsöverskridande kedjetransaktion som ska tillskrivas den gränsöverskridande transporten. Tredje stycket är nytt och motsvarar artikel 36a.4. Det innebär att bestämmelsen inte ska tillämpas på omsättningar som omfattas av 6 kap. 10 §, dvs. när beskattningsbara personer möjliggör leverans av varor inom EU från beskattningsbara personer som är etablerade utanför EU genom användning av ett elektroniskt gränssnitt. Ändringen behandlas i avsnitt 6.3. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 33b–c i mervärdesskattedirektivet. I paragrafen regleras i vilka fall distansförsäljning av varor importerade från ett land utanför EU anses ske inom landet. Vad som är distansförsäljning av varor importerade från ett land utanför EU framgår av 2 kap. 1 k §. Av första stycket framgår att, vid distansförsäljning av varor importerade från ett land utanför EU till , är varan omsatt inom landet om transporten till köparen avslutas här och mervärdesskatt för varan ska redovisas enligt lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för distansförsäljning av varor och för tjänster, dvs. när säljaren har ett identifieringsbeslut enligt importordningen. Av andra stycket framgår att varan är omsatt här om distansförsäljningen av varor importerade från ett land utanför EU görs till ett annat EU-land än men transporten av varan till köparen avslutas här. Av tredje stycket framgår vad som gäller i motsatt situation jämfört med andra stycket, dvs. när distansförsäljningen av varor importerade från ett land utanför EU görs till men transporten till köparen avslutas i ett annat EU-land. Då är varan omsatt utomlands. Ändringen behandlas i avsnitt 6.1 och 6.5. 2019/20:122 2 g Paragrafen är ny och motsvarar artikel 36b i mervärdesskattedirektivet. Av paragrafen framgår att om en beskattningsbar person möjliggör omsättning av varor genom användning av ett elektroniskt gränssnitt (plattformsföretag) enligt 6 kap. 9 eller 10 §, och anses ha förvärvat och omsatt varan själv, ska transporten av varan hänföras till omsättningen mellan plattformsföretaget och köparen. Förvärvet av varan av plattformsföretaget, alltså den (fiktiva) transaktionen mellan säljaren och plattformsföretaget, är således en omsättning av varor utan transport. Ändringen behandlas i avsnitt 6.3. I paragrafen regleras i vilka fall en vara, förutom i de fall som omfattas av 2–2 d §§, är omsatt inom landet. Ändringen innebär att hänvisning till 2 e § och till nya 2 f § tas med i uppräkningen. Ändringen behandlas i avsnitt 6.1. Av paragrafen, som motsvarar artikel 58.1 i mervärdesskattedirektivet, framgår huvudregeln i fråga om omsättningsland av elektroniska tjänster till någon som inte är en beskattningsbar person. Ändringen i andra stycket innebär att hänvisning görs till artikel 59c.1 i stället för till artikel 58.2 i mervärdesskattedirektivet, eftersom den senare artikeln flyttas till artikel 59c.1. Vidare görs en redaktionell ändring. Ändringen behandlas i avsnitt 6.2. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 59c i mervärdesskattedirektivet. Bestämmelsen innebär att den s.k. omsättningströskeln för bestämmande av beskattningsland för telekommunikationstjänster, radio- och tv- sändningar och elektroniska tjänster (nedan elektroniska tjänster), som tidigare reglerades i den upphävda 16 a §, utökas till att gälla både för unionsintern distansförsäljning av varor och för tillhandahållande av elektroniska tjänster. Vad som är unionsintern distansförsäljning av varor framgår av 2 kap. 1 j §. Detta innebär att dessa varor och tjänster är omsatta inom landet även i andra fall än de som framgår av 2 a § 1 samt 16 §. Villkoren för att beskattningslandströskeln ska få tillämpas framgår av punkterna 1–3. Av första punkten framgår att ett villkor för att få tillämpa beskattnings- landströskeln är att säljaren är etablerad i men inte i något annat EU-land. Med etablering avses att säljaren har sätet för sin ekonomiska verksamhet eller ett fast etableringsställe här. Om säljaren saknar etablering kan beskattningslandströskeln bli tillämplig om säljaren är bosatt eller stadigvarande vistas i men inte i något annat EU-land. Detta motsvaras av artikel 59c.1 a. Det andra villkoret, som framgår av andra punkten, är att tjänsterna förvärvas av någon som inte är en beskattningsbar person och som är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas i ett annat EU-land. För varor är villkoret i stället att varorna transporteras till ett annat EU-land. Denna punkt motsvaras av artikel 59c.1 b. Slutligen framgår av tredje punkten att det sammanlagda värdet av de aktuella varorna och tjänsterna inte får överstiga under innevarande kalenderår och inte heller under det närmast föregående kalenderåret. Beloppet är framräknat enligt artikel 59c.5 där det framgår att det nationella belopp som motsvarar ska beräknas genom den av offentliggjorda växelkursen . Beskattningslandströskeln gäller för både elektroniska tjänster och unionsintern distansförsäljning av varor av en beskattningsbar person. Tröskelbeloppet tillämpas alltså för den beskattningsbara personens totala försäljning av de aktuella varorna och tjänsterna till alla medlemsstater, och inte per medlemsstat. Beskattningslandströskeln är frivillig att tillämpa för de beskattningsbara personerna. Dessa kan alltså välja att i stället registrera sig i de medlemsstater där de har köpare. Ändringen behandlas i avsnitt 6.2. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 59c.2 och 3 i mervärdesskatte- direktivet. Den motsvarar den upphävda 16 b §. Av första stycket framgår att om beloppet som anges i 20 § punkten 3 överskrids är varorna och tjänsterna omsatta utomlands. Bestämmelsen gäller från och med den omsättning som medför att beloppet överskrids. Bestämmelsen motsvaras av artikel 59c.2 mervärdesskattedirektivet. Den beskattningsbara personen ska då börja ta ut mervärdesskatt enligt reglerna i det EU-land där varorna eller tjänsterna är omsatta. Detta kan ske antingen genom att använda de särskilda ordningarna eller genom att registrera sig till mervärdesskatt i det landet. Av andra stycket framgår att säljaren alltid kan välja att tillämpa de vanliga reglerna om omsättningsland för unionsintern distansförsäljning av varor och för elektroniska tjänster. Det innebär, avseende tjänsterna, att omsättningen görs där förvärvaren är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas, 16 § första stycket. För unionsintern distansförsäljning av varor innebär det att varorna är omsatta där försändelsen eller transporten till förvärvaren avslutas, 2 a § 1. Den som vill tillämpa de vanliga reglerna måste ansöka om ett beslut om detta hos . Ett sådant beslut blir framåtsyftande. En karenstid gäller för den som fått ett sådant beslut. Karenstiden innebär att beskattningslandströskeln i 20 § inte får tillämpas igen förrän utgången av det andra kalenderåret efter det kalenderår under vilket beslutet fattades. Bestämmelsen motsvarar artikel 59c.3. Ändringen behandlas i avsnitt 6.2. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 14a.1 i mervärdesskattedirektivet. Bestämmelsen innebär att beskattningsbara personer som möjliggör distansförsäljning av varor importerade från ett land utanför EU med ett verkligt värde som inte överstiger genom användning av elektroniskt gränssnitt (plattformsföretag), ska anses ha förvärvat och omsatt varorna. Av första stycket framgår att det ska vara fråga om distansförsäljning av varor importerade från ett land utanför EU. 2019/20:122 Definitionen av distansförsäljning av varor importerade från ett land utanför EU framgår av 2 kap. 1 k §. Om förutsättningarna är uppfyllda anses plattformsföretaget ha gjort distansförsäljningen av varor importerade från ett land utanför EU med ett verkligt värde som inte överstiger , i stället för den bakomliggande säljaren. Transporten av varan ska i så fall hänföras till omsättningen mellan plattformsföretaget och kunden, se 5 kap. §. Bestämmelsen innebär alltså att plattformsföretaget anses ha omsatt och transporterat varorna till den icke beskattningsbara personen, i stället för den bakomliggande säljaren. Omsättningen mellan den bakomliggande säljaren och plattformsföretaget anses då som en omsättning utan transport. Vidare krävs att plattformsföretaget möjliggör försäljningen genom användning av ett elektroniskt gränssnitt. Med elektroniskt gränssnitt avses enligt andra stycket en marknadsplats, en plattform, portal eller liknande. Plattformsföretaget kan bli skattskyldigt för den omsättning som det anses göra, om omsättningen är gjord inom landet enligt bestämmelserna i 5 kap. Eftersom varorna i detta fall finns utanför EU när de omsätts från den bakomliggande säljaren till plattformsföretaget, är den bakomliggande säljarens omsättning gjord utomlands, 5 kap.1 § fjärde stycket. Innebörden av möjliggör framgår av artikel 5 b i genomförande- förordningen. För att fullgöra sina mervärdesskatteskyldigheter kan plattforms- företaget använda importordningen, se avsnitt 6.5. Ändringen behandlas i avsnitt 6.3. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 14a.2 i mervärdesskattedirektivet. Bestämmelsen innebär att beskattningsbara personer som möjliggör leverans av varor inom EU från beskattningsbara personer som är etablerade utanför EU till någon som inte är en beskattningsbar person genom användning av elektroniska gränssnitt (plattformsföretag), ska anses ha förvärvat och omsatt varorna. Av första stycket framgår att den omsättning som plattformsföretaget ska anses ha gjort kan vara en unionsintern distansförsäljning av varor eller annan omsättning av varor inom ett EU-land till en icke beskattningsbar person. Det rör sig alltså i detta fall om varor som redan befinner sig i EU, t.ex. i lager eller liknande. Det finns ingen begränsning avseende varans värde. plattformsföretaget möjliggör försäljningen genom användning av ett Med elektroniskt gränssnitt avses enligt andra stycket en marknadsplats, en plattform, portal eller liknande. Om plattformsföretaget ska anses ha förvärvat och omsatt varan ska transporten av varan hänföras till omsättningen mellan plattformsföretaget 5 kap. §. plattformsföretaget anses ha omsatt och transporterat varorna till den icke beskattningsbara personen, i stället för den bakomliggande säljaren. Omsättningen mellan den bakomliggande säljaren och plattformsföretaget anses då som en omsättning utan transport. Plattformsföretaget kan vara skattskyldigt för den omsättning som det anses göra, om den är gjord inom landet enligt bestämmelserna i 5 kap. från den bakomliggande säljaren till företaget, som alltså anses ske utan transport, är gjord inom landet är den undantagen från skatteplikt med rätt till återbetalning, se 3 kap. 33 § och 10 kap. 11 §. Innebörden av möjliggör framgår av artikel 5 b i genomförandeförordningen. För att fullgöra sina mervärdesskatteskyldigheter kan plattforms- företaget använda unionsordningen både för unionsintern distans- försäljning av varor och omsättningar av varor inom landet, se avsnitt 6.4, eller registrera sig i de EU-länder där köparna finns. Ändringen behandlas i avsnitt 6.3. I paragrafen behandlas avdragsrätten för ingående mervärdesskatt för beskattningsbara personer som använder de särskilda ordningarna. Dessa har som huvudregel inte avdragsrätt för ingående mervärdesskatt, utan får i stället ansöka om återbetalning av den ingående skatten enligt direktiv /560/EEG eller direktiv /9/EG. Ändringen i första stycket, som delvis motsvarar artikel 369w i mervärdesskattedirektivet, innebär att hänvisning sker även till 4 e § 1 b och 1 c lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för distansförsäljning av varor och för tjänster, kallad lagen om särskilda ordningar, eller motsvarande bestämmelser i ett annat EU-land. Genom ändringen omfattar bestämmelsen alla företag som är etablerade utanför EU och använder tredjelandsordningen eller importordningen. Vidare ändras hänvisningen till lagen om särskilda ordningar, eftersom lagen byter namn, och hänvisningen till de aktuella artiklarna i mervärdesskattedirektivet. Ändringen i andra stycket, som delvis motsvarar artiklarna 369j och 369w i mervärdesskattedirektivet, innebär att företag som använder unionsordningen i eller ett annat EU-land, svenska företag som använder importordningen enligt ett identifieringsbeslut här och företag som är etablerade i andra EU-länder och använder importordningen enligt ett identifieringsbeslut där omfattas av bestämmelsen. Vidare görs en redaktionell ändring genom att hänvisningen till mervärdesskattedirektivet ändras. Tredje stycket är nytt och motsvarar i sak det som tidigare framgick av andra stycket andra ledet. Det omfattar nu både första och andra styckena och innebär att den som är eller ska vara registrerad till mervärdesskatt i för annan verksamhet än sådan som omfattas av bestämmelserna i första och andra styckena får göra avdrag för ingående skatt inom ramen för den verksamheten avseende förvärv eller import avseende de särskilda ordningarna. Fjärde stycket motsvarar det tidigare tredje stycket. Ändringen behandlas i avsnitt 6.4 och 6.5. Paragrafen reglerar rätten till återbetalning av ingående mervärdesskatt för den som omfattas av avdragsförbudet i 8 kap. 1 a §. Ändringen i första stycket, som delvis motsvarar artikel 369w i mervärdesskattedirektivet, innebär att hänvisning sker även till 4 e § 1 b och 1 c lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för distansförsäljning av varor 2019/20:122 och för tjänster, kallad lagen om särskilda ordningar, eller motsvarande bestämmelser i ett annat EU-land. Det innebär att bestämmelsen omfattar alla företag som är etablerade utanför EU och använder tredjelandsordningen eller importordningen. Vidare ändras hänvisningen till lagen om särskilda ordningar, eftersom lagen byter namn, och hänvisningen till de aktuella artiklarna i mervärdesskattedirektivet. Ändringen i andra stycket, som delvis motsvarar artiklarna 369j och 369w i mervärdesskattedirektivet, innebär att företag som använder unionsordningen i eller i ett annat EU-land, svenska företag som använder importordningen enligt ett identifieringsbeslut här och företag som är etablerade i andra EU-länder och använder importordningen enligt ett identifieringsbeslut där omfattas av bestämmelsen. Vidare görs en redaktionell ändring. Tredje stycket är nytt och motsvarar det som tidigare framgick av andra stycket andra ledet. Det omfattar nu både första och andra styckena och innebär att den som är eller ska vara registrerad till mervärdesskatt i för annan verksamhet än sådan som omfattas av bestämmelserna får avdrag för förvärv eller import avseende de särskilda ordningarna göras inom ramen för den verksamheten. Fjärde stycket motsvarar det tidigare tredje stycket. Ändringen behandlas i avsnitt 6.4 och 6.5. Paragrafen reglerar rätten till återbetalning av ingående skatt avseende omsättningar som är undantagna från skatteplikt, och där avdragsrätt för ingående skatt saknas. Ändringen i första stycket, som motsvarar artikel 169 b i mervärdesskattedirektivet, innebär att en hänvisning görs till nya 3 kap. 33 §, som undantar den (fiktiva) omsättningen mellan den bakomliggande säljaren och den beskattningsbara person som möjliggör omsättningen av varan genom användning av ett elektroniskt gränssnitt (plattformsföretaget) från mervärdesskatt i fall som omfattas av 6 kap. 9 §. Det innebär att den bakomliggande säljaren har rätt till återbetalning av ingående skatt för sådana omsättningar. Ändringen behandlas i avsnitt 6.3. Paragrafen reglerar undantagen från faktureringsskyldigheten enligt ML. Andra stycket är nytt, motsvarar artikel 220.1 andra ledet i mervärdesskattedirektivet och innebär att det inte finns någon faktureringsskyldighet avseende unionsintern distansförsäljning av varor för den som omfattas av ett identifieringsbeslut enligt unionsordningen. Ändringen behandlas i avsnitt 6.4. I paragrafen regleras tillämpningsområdet för faktureringsbestämmelserna Bestämmelsen i tredje stycket innebär att beskattningsbara personer som omfattas av ett identifieringsbeslut i ett annat EU-land inte ska tillämpa faktureringsbestämmelserna som gäller här. ändring görs i det stycket genom att hänvisning görs till mervärdesskatte- direktivets bestämmelser om de särskilda ordningarna i stället för till de svenska bestämmelserna om identifieringsbeslut i lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster Ändringen behandlas i avsnitt 6.4. I paragrafen regleras tillämpningsområdet för faktureringsbestämmelserna i kapitlet. Bestämmelsen i tredje stycket innebär att beskattningsbara personer som omfattas av ett identifieringsbeslut i ska tillämpa faktureringsbestämmelserna som gäller här. Ändringen innebär att hänvisning görs till varor och till tjänster i allmänhet, inte bara till elektroniska tjänster. Även hänvisningen till lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster ändras eftersom lagen byter namn. Ändringen behandlas i avsnitt 6.4. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 242a i mervärdesskattedirektivet. Paragrafen reglerar dokumentationsskyldigheten för beskattningsbara personer som möjliggör omsättningar av varor eller tjänster genom användning av ett elektroniskt gränssnitt (plattformsföretag). Av första stycket framgår att en beskattningsbar person som genom användning av ett elektroniskt gränssnitt möjliggör omsättning av varor eller tjänster till någon som inte är en beskattningsbar person ska se till att det finns underlag för dessa omsättningar. Bestämmelsen gäller således även omsättningar som plattformsföretaget har möjliggjort men inte anses ha gjort själv, dvs. förutsättningarna i artikel 14a i mervärdesskattedirektivet eller artikel 9a i genomförandeförordningen (som gäller elektroniska tjänster) är inte uppfyllda. Det kan röra sig om ett plattformsföretag som möjliggör tillhandahållande av tjänster som inte är elektroniska eller ett plattformsföretag som möjliggör omsättning av varor från en bakom- liggande säljare som är etablerad i EU. Av andra stycket framgår att den beskattningsbara personen ska göra underlaget tillgängligt på elektronisk väg om begär det. Av tredje stycket framgår att underlaget ska bevaras efter utgången av det år då den transaktion som underlaget avser utfördes.