prop · H80336 · 2020-10-20 00:00:00 — 2.ett särskilt kapitalbaskrav som beslutats för andra risker än risken för alltför låg bruttosoliditet, eller 3.det kombinerade buffertkravet. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens förslag. Utredningens förslag har emellertid en annan lagteknisk utformning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. motsätter sig förslaget om att ett institut inom ramen för sin riskhantering ska fastställa tillräckliga kapitalbasnivåer. och Finans- bolagens Förening anser att en underrättelse om skillnaden mellan de lämpliga kapitalbasnivåerna och kapitalbaskraven ska vara ett överklag- bart beslut. Enligt bör ett instituts status som ett offentligt utvecklingskreditinstitut vara en omständighet som ska beaktas vid underrättelser om skillnaden mellan de lämpliga kapitalbas- nivåerna när det gäller risken för alltför låg bruttosoliditet. Skälen för regeringens förslag Fastställande av tillräckliga kapitalbasnivåer Enligt nya regler som har införts i kapitaltäckningsdirektivet ska ett institut inom ramen för sin riskhantering fastställa det internt bedömda kapital- behovet till tillfredsställande kapitalbasnivåer (artikel 104b.1). Bestämmelser om att institut ska upprätthålla ett kapital som till belopp, slag och fördelning är tillräckligt för att täcka arten och nivån på de risker som det är eller kan komma att bli exponerat för finns i svensk rätt i rörelselagstiftningen (6 kap. 2 § LBF och 8 kap. 4 § LVM). För att genomföra de nya reglerna i direktivet om att instituten inom ramen för sin riskhantering ska fastställa tillräckliga kapitalbasnivåer, bör motsvarande bestämmelser införas i svensk rätt. Direktivet ger inte ut- rymme för att, som efterfrågar, underlåta att införa ett sådant krav. Underrättelser om skillnaden mellan de lämpliga kapitalbasnivåerna och kapitalbaskraven Enligt nya regler som har införts i kapitaltäckningsdirektivet ska de be- höriga myndigheterna meddela institut sin uppfattning om vad som är en lämplig nivå på institutets kapitalbas för att t.ex. täcka risker och hantera framtida stresscenarier som inte täcks av minimikraven, de särskilda kapitalbaskraven och det kombinerade buffertkravet eller kravet på en bruttosoliditetsbuffert, s.k. riktlinjer för ytterligare kapitalbas (artikel 104b.2 och 104b.3 första stycket). Det kan t.ex. bli aktuellt när resultatet av ett stresstest visar risker vid eventuell finansiell stress, som inte täcks av andra krav. En riktlinje för särskild kapitalbas ska vara institutsspecifik och får täcka risker som omfattas av beslut om särskilt kapitalbaskrav endast i den mån den täcker aspekter av dessa risker som inte redan täcks av det kravet (artikel 104b.4). Riktlinjen ska motsvara skillnaden mellan den lämpliga kapitalbasnivån och den kapitalbas som omfattas av övriga kapitalkrav (artikel 104b.3 andra stycket). Med övriga kapitalkrav avses det relevanta minimikravet, 2020/21:36 det relevanta särskilda kapitalbaskravet och det kombinerade buffertkravet alternativt bruttosoliditetsbufferten (artikel 104b.5). Underlåtenhet att följa den riktlinje som de behöriga myndigheterna har meddelat ska inte leda till utdelningsrestriktioner (artikel 104b.6). För att genomföra de nya reglerna i direktivet om riktlinjer för ytterligare kapitalbas bör motsvarande bestämmelser införas i svensk rätt. Det innebär i korthet att ska underrätta instituten om skillnaden mellan de lämpliga kapitalbasnivåerna och kapitalbaskraven enligt tillsynsförordningen, tillsynslagen och buffertlagen. och anser att en sådan underrättelse ska vara ett överklagbart beslut. Avsikten med de nya reglerna i direktivet är att ett institut ska fastställa tillräckliga kapitalbasnivåer. ska därefter ge uttryck för sin egen uppfattning om lämpliga kapitalbasnivåer för ett institut och underrätta institutet om skillnaden mellan de lämpliga kapitalbasnivåerna och kapitalbaskraven. Underrättelsen gäller utöver minimikraven enligt tillsynsförordningen (pelare 1-krav), särskilda kapitalbaskrav enligt till- synslagen (pelare 2-krav) och kraven enligt buffertlagen (buffertkraven) respektive kravet på en bruttosoliditetsbuffert (artikel 92.1a i tillsyns- förordningen) och innebär att det skapas en tröskel innan underlåtenhet att uppfylla buffertkraven och kravet på en bruttosoliditetsbuffert medför utdelningsrestriktioner. Om institutet vid upprepade tillfällen underlåter att inneha kapital som uppfyller underrättelsen, utgör det en självständig grund för att fatta ett beslut om ett särskilt kapitalbaskrav (se avsnitt 11.2.2). Ett sådant beslut kan medföra att buffertkraven inte är uppfyllda och leda tillutdelningsrestriktioner. Enligt direktivet har en underrättelse om skillnaden mellan de lämpliga kapitalbasnivåerna och kapitalbas- kraven formen av en ”uppmaning”. Den ska motiveras (artikel 64.3 i direk- tivet) men kommissionen har gett uttryck för att en underrättelse om skillnaden mellan de lämpliga kapitalbasnivåerna och kapitalbaskraven inte ska kunna vara föremål för prövning av domstol. Regeringen konstaterar emellertid att frågan om den aktuella underrättelsen ska kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol inte har reglerats i direktivet och att frågan i stället får avgöras i rättstillämpningen. Det ska i det avseendet framhållas att ett beslut om ett särskilt kapitalbaskrav kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol (11 kap. 1 § tillsynslagen). Enligt bör ett instituts status som ett offent- ligt utvecklingskreditinstitut vara en omständighet som ska beaktas vid meddelandet av en riktlinje för särskild kapitalbas för risken för alltför låg bruttosoliditet. Regeringen konstaterar emellertid att direktivet inte gör någon skillnad mellan institut i detta avseende. 11.2.5Skyldigheten att informera resolutionsmyndigheter om ett beslut Regeringens förslag: ska underrätta Riksgälds- kontoret och berörda utländska resolutionsmyndigheter om ett beslut om ett särskilt kapitalbaskrav och om en underrättelse om skillnaden mellan de lämpliga kapitalbasnivåerna och kapitalbaskraven. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens förslag. 2020/21:36 Utredningens förslag har emellertid en annan lagteknisk utformning. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Skälen för regeringens förslag: Enligt nya regler som har införts i kapitaltäckningsdirektivet ska behöriga myndigheter underrätta relevanta resolutionsmyndigheter om de krav på ytterligare kapitalbas som de ålägger institut (artikel 104c). För att genomföra de nya reglerna i direktivet bör det införas ett krav i lag att ska underrätta berörda resolutionsmyndigheter om särskilda kapitalbaskrav och underrättelser om skillnaden mellan de lämpliga kapitalbasnivåerna och kapitalbaskraven. Regeringens förslag: beslut om ett särskilt likviditetskrav ska inte längre täcka de risker som ett institut utsätter det finansiella systemet för. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: I kapitaltäckningsdirektivet finns regler om särskilda likviditetskrav (artikel 105). Enligt den ändring som har gjorts i de reglerna ska systemrelaterade likviditetsrisker som hotar de finansiella marknaderna i den berörda medlemsstaten inte längre vara en av de omständigheter som den behöriga myndigheten ska beakta när den beslutar om ett särskilt likviditetskrav (artikel 105). Direktivets krav på särskilda likviditetskrav har i svensk rätt genomförts i en bestämmelse i tillsynslagen (2 kap. 2 §). Enligt den bestämmelsen ska besluta att ett institut ska uppfylla ett särskilt likviditetskrav, om det är nödvändigt för att täcka de likviditetsrisker som ett institut är eller kan bli exponerat för och de risker som ett institut ut- sätter det finansiella systemet för. För att genomföra den nu aktuella ändringen i direktivet, bör mot- svarande justering göras i bestämmelsen i tillsynslagen. 12.1 Kapitalbuffertarna i huvuddrag Kapitaltäckningsdirektivet ställer krav på att instituten har kapitalbuffertar för att stärka det finansiella systemets motståndskraft mot systemrisker. Kapitalbuffertarna syftar till att undvika att instituten bryter mot tillsyns- förordningens och kapitaltäckningsdirektivets kapitalbaskrav och till att hantera både cykliska och strukturella systemrisker. 2020/21:36 Kapitalkonserveringsbufferten är ett permanent buffertkrav medan den kontracykliska kapitalbufferten varierar beroende på de cykliska system- risker som förknippas med en alltför kraftig kredittillväxt i det finansiella systemet. Kapitalbuffertkraven för systemviktiga institut begränsar de risker som systemviktiga institut utgör för det finansiella systemet. Direk- tivet innehåller också en möjlighet för medlemsstaterna att tillämpa en systemriskbuffert för att hantera strukturella systemrisker i hela eller delar av finanssektorn i en viss medlemsstat. Tillämpliga kapitalbuffertar ska räknas samman till ett kombinerat buffertkrav för varje institut. Om ett institut inte uppfyller det kombinerade buffertkravet, ska det vidta åtgärder för att inom stärka kapital- basen så att den kommer i nivå med buffertkravet. För att stärka kapital- basen finns det därför begränsningar i utrymmet för ett institut i fråga om vinstutdelningar och vissa andra utbetalningar såsom bonusutbetalningar när det kombinerade buffertkravet inte är uppfyllt. Reglerna om kapitalbuffertar i kapitaltäckningsdirektivet har i svensk rätt genomförts i bestämmelser i buffertlagen. Regeringens förslag: Institut ska ha ett kärnprimärkapital som mot- svarar det kombinerade buffertkravet utöver det krav på kärnprimär- kapital som följer av –de riskbaserade kapitalkravrelationerna, –ett beslut om särskilt kapitalbaskrav för andra risker än risken för alltför låg bruttosoliditet, och –en underrättelse om skillnaden mellan de lämpliga kapitalbas- nivåerna och kapitalkraven för andra risker än risken för alltför låg bruttosoliditet. Institut ska inte få använda kärnprimärkapital som används för att upp- fylla det kombinerade buffertkravet för att uppfylla de riskbaserade komponenterna i –kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder för globala system- viktiga institut och icke EU-baserade systemviktiga institut i tillsynsförordningen, och –fastställandet av kravet på kapitalbas och kvalificerade skulder. Regeringens bedömning: Svensk rätt uppfyller redan kapitaltäck- ningsdirektivets förbud mot att institut använder kärnprimärkapital som upprätthålls för att tillgodose en av beståndsdelarna i det kombinerade buffertkravet i syfte att tillgodose andra delar av buffertkravet. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer i sak med regeringens förslag och bedömning. Utredningens förslag har emellertid en annan lagteknisk utformning. Remissinstanserna tillstyrker förslaget och bedömningen eller har inget att invända mot dem. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Enligt kapitaltäck- ningsdirektivet gäller att tillämpliga kapitalbuffertar ska räknas samman till ett kombinerat buffertkrav för varje institut (artikel 128.6). kombinerade buffertkravet ska uppfyllas med kärnprimärkapital. 2020/21:36 får inte använda samma kärnprimärkapital som används för att uppfylla minimikraven i tillsynsförordningen och det särskilda kapitalbaskravet för att också uppfylla det kombinerade buffertkravet (artiklarna 129.5, 130.5, 131.13 och 133.4). Det brukar kallas dubbelräkningsförbudet. De nya regler som har införts i direktivet innebär att bruttosoliditets- kravet, som är ett icke-riskvägt soliditetsmått, har ändrats från ett rapporte- ringskrav till ett parallellt krav till de riskvägda kapitalkraven. Vidare har det införts krav på kapitalbas och kvalificerade skulder i tillsynsförord- ningen och krishanteringsdirektivet. Det medför att dubbelräknings- förbudet i kapitaltäckningsdirektivet har justerats. Enligt kapitaltäckningsdirektivet får därför kärnprimärkapital som an- vänds för att upprätthålla de riskvägda kraven inte användas för att upp- fylla det kombinerade buffertkravet (artikel 128 första stycket). Institut får inte heller använda kärnprimärkapital som upprätthålls för att tillgodose en av delarna i det kombinerade buffertkravet i syfte att tillgodo- se andra tillämpliga delar av det kravet (artikel 128 tredje stycket). Vidare får institut inte använda kärnprimärkapital som används för att uppfylla det kombinerade buffertkravet för att uppfylla vissa riskbaserade kompo- nenter i krav i tillsynsförordningen och i krishanteringsdirektivet (artikel 128 andra stycket i kapitaltäckningsdirektivet). Bestämmelserna om det kombinerade buffertkravet finns i svensk rätt i buffertlagen (2 kap. 1 och 2 §§). För att genomföra de nya reglerna i kapitaltäckningsdirektivet, bör dubbelräkningsförbudet i svensk rätt justeras på motsvarade sätt. Det bör framgå att kärnprimärkapital som används för att upprätthålla de riskvägda kraven inte får användas för att uppfylla det kombinerade buffertkravet och att kärnprimärkapital som används för att uppfylla det kombinerade buffertkravet inte får användas för att uppfylla de riskbaserade kompo- nenterna i kraven på kapitalbas och kvalificerade skulder i tillsyns- förordningen och krishanteringsdirektivet. Det förhållandet att det av buffertlagen (2 kap. 1 §) framgår att institut ska ha kärnprimärkapital som motsvarar det kombinerade buffertkravet innebär i sig att instituten ska uppfylla samtliga delar av det kombinerade buffertkravet . Det krävs därför inte några särskilda åtgärder för att genomföra kapitaltäckningsdirektivet i den delen. 12.3Kapitalbuffertar för systemviktiga institut Regeringens förslag: Begränsningen till av ett instituts totala riskvägda exponeringsbelopp i fråga om kapitalbufferten på gruppnivå för globalt systemviktiga institut ska tas bort. Kapitalbufferten för övriga systemviktiga institut ska Finansinspek- tionen få fastställa till högst av institutets totala riskvägda exponeringsbelopp. En sådan kapitalbuffert ska dock få fastställas till om underrättat Europeiska kommissionen och kommissionen godkänt åtgärden. Den kapitalbuffert för övriga systemviktiga institut som dotterföretag till antingen ett globalt systemviktigt institut eller ett övrigt system- viktigt institut som är ett moderinstitut inom EU, som omfattas av buffert för övriga systemviktiga institut på gruppnivå, kan förpliktas ha på individuell nivå eller undergruppnivå ska inte få uppgå till mer än det lägsta av 1. summan av av institutets totala riskvägda exponerings- belopp och det högsta av antingen –buffertvärdet för globalt systemviktiga institut, eller –det buffertvärde för övriga systemviktiga institut som gäller på , eller den procentsats som har fastställts på gruppnivå, av det totala riskvägda exponeringsbeloppet. Regeringens bedömning: Svensk rätt uppfyller redan kapitaltäck- ningsdirektivets krav i fråga om vilka institut som kan vara globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut. Den nya metoden för identifiering av globalt systemviktiga institut som har införts i direktivet och de justeringar som har gjorts i fråga om när ett globalt systemviktigt institut får flyttas till en kategori med ett högre kapitalbuffertkrav bör genomföras i föreskrifter på lägre nivå än lag. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer i sak med regeringens förslag och bedömning. Utredningens förslag har emellertid en annan lagteknisk utformning. Remissinstanserna tillstyrker förslaget och bedömningen eller har inget att invända mot dem. Skälen för regeringens förslag och bedömning Globala och övriga systemviktiga institut Enligt kapitaltäckningsdirektivet ska behöriga myndigheter genom att an- vända en viss metod identifiera vilka institut som på gruppnivå är globalt systemviktiga (artikel 131.1 och 131.2). Varje globalt systemviktigt insti- tut ska på gruppnivå tilldelas ett buffertkrav enligt den riskkategori det har placerats i (artikel 131.9). Buffertkravet kan variera mellan 1 och 3,5 pro- cent. De behöriga myndigheterna ska även identifiera övriga institut som på individuell, grupp- eller undergruppsnivå är systemviktiga (artikel 131.1). Myndigheten får ålägga sådana övriga systemviktiga institut, på individu- ell, grupp- eller undergruppsnivå ett buffertkrav på av det totala riskvägda exponeringsbeloppet (artikel 131.5). Reglerna om globala och övriga systemviktiga institut har i svensk rätt genomförts i bestämmelser i buffertlagen (5 kap.). Vilka företag som kan vara globala systemviktiga institut och vilka som kan vara övriga systemviktiga institut I kapitaltäckningsdirektivet räknas de företag upp som kan vara globala och övriga systemviktiga institut (artikel 131). Enligt nya regler som har införts i direktivet utökas uppräkningen av vilka företag som kan vara övriga systemviktiga till att även omfatta ett moderinstitut i en medlemsstat, ett finansiellt moderholdingföretag i en medlemsstat eller ett blandat finansiellt moderholdingföretag i en medlemsstat. Även uppräkningen av vilka företag som kan vara globala systemviktiga institut har ändrats (artikel 131.1). ska enligt gällande rätt besluta om vilka institut som på gruppnivå ska ha en kapitalbuffert för globalt systemviktiga institut, men det gäller inte för dotterföretag till antingen ett moderinstitut, ett finansiellt moderholdingföretag eller ett blandat finansiellt moderholding- företag inom EES (5 kap. 1 § buffertlagen). får också besluta att institut på individuell nivå, undergruppsnivå eller gruppnivå ska ha en kapitalbuffert för övriga systemviktiga institut (5 kap. 3 § buffert- lagen). De ändringar som gjorts i de nu aktuella reglerna i direktivet med avseende på vilka företag som kan vara övriga systemviktiga institut omfattas därmed av gällande rätt. Uppräkningen i direktivet av vilka företag som kan vara globalt system- viktiga innebär inte en ändring i sak. Det behöver därför inte vidtas några särskilda åtgärder för att genomföra direktivet i den delen. Storleken på bufferten för globala systemviktiga institut Enligt kapitaltäckningsdirektivet får bufferten för globalt systemviktiga institut högst uppgå till . Enligt nya regler som har införts i direktivet tas den begränsningen bort (artikel 131.9). Motsvarande justering bör göras i buffertlagen (5 kap. 2 §). Alternativ metod för identifiering av globala systemviktiga institut Enligt kapitaltäckningsdirektivet ska de behöriga myndigheterna använda en speciell metod när det identifierar globalt systemviktiga institut (artikel 131.2). Metoden har specificerats i kommissionens delegerande för- ordning (EU) nr 1222/2014 av om komplettering av och rådets direktiv /36/EU vad gäller tekniska tillsynsstandarder för specificering av metoden för att identifiera globala systemviktiga institut och för att fastställa underkategorier av globala systemviktiga institut. Enligt nya regler som har införts i kapitaltäckningsdirektivet har det införts en alternativ metod. Metoden utgår ifrån den ursprungliga metoden men gör det möjligt att i fråga om en konsoliderad situations gränsöver- skridande verksamhet undanta verksamheter i medlemsstater som ingår i bankunionen (artikel 131.2a). Reglerna om den ursprungliga metoden har i svensk rätt genomförts i föreskrifter på lägre nivå än lag (10 kap. 1 § buffertlagen). De nya regler om en alternativ metod som har införts i direktivet bör genomföras på motsvarande sätt med stöd av befintliga bemyndiganden och kräver därmed inte några lagändringar. Höjd nivå på kapitalbufferten för övriga systemviktiga institut Enligt kapitaltäckningsdirektivet får kapitalbufferten för övriga system- viktiga institut uppgå till högst (artikel 131.5). Storleken på bufferten begränsas emellertid ytterligare om den gäller ett institut som är dotterföretag till antingen ett globalt systemviktigt institut eller ett övrigt systemviktigt institut som är ett moderinstitut inom EU, som omfattas av buffert för övriga systemviktiga institut på gruppnivå (artikel 131.8). 2020/21:36 Enligt nya regler som har införts i direktivet har nivån höjts till (artikel 131.5). De behöriga myndigheterna får bestämma en högre buffert än , förutsatt att det har anmälts till Europeiska systemrisk- nämnden (ESRB) och att kommissionen godkänner den högre bufferten enligt ett särskilt förfarande (artikel 131.5a). De nya reglerna innebär även att det har gjorts justeringar i metoden för beräkning av den högsta kapitalbuffert för övriga systemviktiga institut som ett institut får ha om det är dotterföretag till ett globalt systemviktigt institut eller till ett moderinstitut inom EES som ska ha en kapitalbuffert för övriga systemviktiga institut på gruppnivå. En sådan buffert får inte överstiga det lägsta av av institutets totala riskvägda expone- ringsbelopp beräknat enligt tillsynsförordningen (artikel 92.3) och det buffertvärde som gäller på gruppnivå enligt tillämplig kapitalbuffert för systemviktiga institut. Bestämmelserna om storleken på kapitalbufferten för övriga system- viktiga institut regleras i svensk rätt i buffertlagen (5 kap. 4 och 5 §§). För att genomföra de nya reglerna i kapitaltäckningsdirektivet behöver bestämmelserna i lagen ändras på motsvarande sätt. Regeringens förslag: Kravet på att en systemrisk ska vara strukturell för att kunna ligga till grund för ett beslut om en systemriskbuffert ska tas bort. Systemriskbufferten ska inte få användas för att täcka makro- tillsyns- eller systemrisker som redan täcks av ett kapitalkrav enligt tillsynsförordningen, en kontracyklisk kapitalbuffert eller en kapital- buffert för systemviktiga institut. Systemriskbufferten ska uppgå till ett visst belopp. Till grund för beräkningen av beloppet ska fastställa ett system- riskbuffertvärde för de exponeringar som är aktuella. Om en exponering omfattas av flera värden, ska dessa läggas ihop till ett kombinerat buffertvärde. Systemriskbuffertvärdet ska beslutas i enlighet med för- farandet i artikel 133.9–133.12 i kapitaltäckningsdirektivet. Om beslutar om en systemriskbuffert för expone- ringar i andra länder inom EES, ska samma buffertnivå gälla för insti- tutets alla exponeringar utanför men inom EES. Det ska dock inte gälla om systemriskbufferten grundas på ett beslut om erkännande av ett systemriskvärde som fastställts i ett annat land inom EES. En systemriskbuffert, som grundar sig på ett erkänt systemrisk- buffertvärde, ska få gälla utöver systemriskbufferten som sätts för systemrisker i om buffertarna avser att täcka olika risker. Om buffertarna avser att täcka samma risker ska bara den högre av dem gälla. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om vilka exponeringar som en systemriskbuffert får gälla. Regeringens bedömning: Reglerna i kapitaltäckningsdirektivet om de principer som ska beaktas vid fastställandet av ett systemriskbuffert- värde och den information som ska offentliggöra bör genomföras i föreskrifter på lägre nivå än lag. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer i sak med regeringens förslag och bedömning. Utredningens förslag har emellertid en annan lagteknisk utformning. Remissinstanserna tillstyrker förslaget och bedömningen eller har inget att invända mot dem. Skälen för regeringens förslag och bedömning Enligt kapitaltäckningsdirektivet får varje medlemsstat besluta att införa en systemriskbuffert för förhindra och minska långsiktiga strukturella systemrisker eller makrotillsynsrisker som inte täcks av tillsynsförordningen och som kan få allvarliga negativa effekter på det finansiella systemet och den reala ekonomin i en viss medlemsstat (artikel 133.1). Systemriskbufferten får tillämpas på individuell nivå samt på grupp- och undergruppsnivå. Reglerna om systemriskbufferten har i svensk rätt genomförts i bestäm- melser i buffertlagen (4 kap.).