prop · H70395 · 2020-03-10 00:00:00 — Hyres- och arrendenämndernas beslut får i vissa fall överklagas till domstol, se 23 och 23 a §§ lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder, i fortsättningen nämndlagen. För dessa domstolar gäller till skillnad från hos nämnderna inget författningskrav på att registrera de fastighetsbeteckningar som varit aktuella. Fastighetsbeteckningar framgår dock ändå hos domstolarna. Uppgiften finns i hyres- och arrendenämndens akt som följer med till domstolarna efter ett överklagande. Det är inte heller ovanligt att en part hänvisar till uppgiften i sin kommunikation med domstolen. För att sekretessen ska kunna skydda hotade och förföljda personer även i de fall som en hyres- och arrendenämnds beslut överklagas anser regeringen, i likhet med vad som föreslås i promemorian, att sekretessen för fastighetsbeteckningar bör vara direkt tillämplig inte bara hos hyres- och arrendenämnden utan även hos domstol efter att en nämnds beslut överklagats. För att det ska vara tydligt vad som gäller bör en s.k. primär sekretessbestämmelse med detta innehåll tas in i 21 kap. 3 och 3 a §§ OSL, trots att dessa bestämmelser avser att ha ett generellt tillämpningsområde. Det innebär således att undantaget för fastighetsbeteckningar från det sekretesskyddade området enligt dessa bestämmelser inte gäller fastighetsbeteckningar hos en hyres- och arrendenämnd eller hos en domstol efter att en sådan nämnds beslut överklagats. En uppgift om fastighetsbeteckning kan således omfattas av sekretess hos dessa nämnder och domstolar oavsett i vilket sammanhang i ett mål eller ärende som den förekommer, bl.a. om uppgiften, som Lantmäteriet påpekar, finns i anslutning till en tomträttsbeteckning. Rätten att meddela och offentliggöra uppgifter Av 21 kap. 8 § OSL framgår att den tystnadsplikt som följer av bl.a. 3 och 3 a §§ inskränker rätten att meddela och offentliggöra uppgifter enligt 1 kap. 1 och 7 §§ tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 10 §§ yttrandefrihetsgrundlagen. Motsvarande bör enligt regeringen gälla också då det är fråga om fastighetsbeteckning hos en hyres- och arrendenämnd eller hos en domstol efter att en sådan nämnds beslut överklagats. 5En preklusionsregel i mål om ändring av hyresvillkor i Regeringens förslag: I mål om ändring av hyresvillkor i ska en part få åberopa en omständighet eller ett bevis som inte har lagts fram tidigare endast om parten gör sannolikt att han eller hon inte kunnat åberopa omständigheten eller beviset vid hyresnämnden eller annars haft giltig ursäkt att inte göra det. Regleringen ska införas i lagen om rättegången i vissa hyresmål i . Promemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens. I promemorian föreslås dock en annan lagteknisk lösning. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser, bl.a. JO, , Hovrätten för , Justitiekanslern, i , (), Fastighetsägarna , , , och Allmännytta, tillstyrker eller invänder inte mot förslaget i promemorian om att införa en preklusionsregel. Fastighetsägarna , och Allmännytta lämnar dock synpunkter på under vilka omständigheter det ska vara tillåtet att enligt preklusionsregeln åberopa en omständighet eller ett bevis som inte har lagts fram tidigare. , Hovrätten för , och () föreslår en annan lagteknisk lösning. Skälen för regeringens förslag Utgångspunkter för en preklusionsregel i mål om ändring av hyresvillkor i Det är inte ovanligt att parter vill åberopa nytt processmaterial först i ett sent skede av en rättsprocess. Inte minst kan den förlorande parten i en lägre instans efter ett överklagande vilja åberopa ny bevisning för att ge ytterligare stöd för sin talan. Om ett sådant agerande tillåts kan det få till följd t.ex. att en förhandling behöver ställas in eller att ett mål eller ärende måste återförvisas till den lägre instansen så att det nya materialet får sin första bedömning där, dvs. återförvisning med hänvisning till den s.k. instansordningens princip. För att motverka detta och ge parterna ett incitament att medverka aktivt tidigt under förfarandet finns s.k. preklusionsregler som begränsar möjligheten för en part att efter en viss tidpunkt åberopa en omständighet eller ett bevis som inte lagts fram tidigare. Sådana bestämmelser, som huvudsakligen syftar till att få till stånd en snabbare handläggning och motverka illojalt beteende, bidrar till att begränsa parternas och samhällets kostnader för förfarandet och möjliggör avgöranden inom rimlig tid. I 50 kap. 25 § tredje stycket (RB) finns en betydelsefull preklusionsregel som begränsar möjligheten för en part att i hovrätten åberopa nya omständigheter eller bevis. Av paragrafen följer att en part i hovrätten i ett mål där förlikning som saken är tillåten, ett s.k. dispositivt tvistemål, får åberopa en omständighet eller ett bevis som inte lagts fram tidigare endast om parten gör sannolikt att han eller hon inte kunde åberopa omständigheten eller beviset vid tingsrätten, eller om parten annars haft giltig ursäkt att inte göra det. Avsikten är att förmå parterna att lägga ned tillräcklig omsorg på processen i första instans, så att de åberopar allt vad de bedömer ha betydelse för att vinna processen redan där, se propositionen om ändringar i m.m. (prop. 1988/89:95 s. 44). Trots att preklusionsregeln i 50 kap. 25 § tredje stycket RB avser handläggning i hovrätt, kan den inte tillämpas av efter överklagande av en hyresnämnds beslut. är ensam överinstans i sådana mål (23 § nämndlagen). Att inte kan använda sig av preklusionsregeln beror på att domstolen vid sin handläggning som utgångspunkt tillämpar förfarandereglerna om överklagade beslut i 52 kap. RB i stället för reglerna om överklagande av domar i tvistemål i 50 kap. RB, se 2 § lagen (1994:831) om rättegången i vissa hyresmål i , i fortsättningen hovrättslagen. Till skillnad från 50 kap. RB finns inga bestämmelser om preklusion i 52 kap. RB. Vid handläggning saknas alltså möjlighet att begränsa att en part åberopar omständigheter eller bevis som inte har lagts fram i hyresnämnden. I promemorian görs gällande att det finns ett stort behov av en sådan regel i mål om ändring av hyresvillkor och det föreslås därför att det för handläggning av sådana mål införs en preklusionsregel som motsvarar bestämmelserna om preklusion vid överklagande av domar i tvistemål. Det bör införas en preklusionsregel som begränsar möjligheten för en part att i åberopa nya omständigheter eller bevis Att det inte finns en preklusionsregel som begränsar möjligheten för en part att åberopa en omständighet eller ett bevis som inte lagts fram i hyresnämnden, innebär att ny bevisning regelmässigt åberopas i mål om ändring av hyresvillkor i . Med mål om ändring av hyresvillkor i avses i praktiken tvister om hyrans storlek, även om vissa andra hyresvillkor också täcks in av detta begrepp (12 kap. 55 § åttonde stycket jordabalken, förkortad JB). När tvisten avser hyrans storlek, ska hyran fastställas till skäligt belopp efter en jämförelse med andra likvärdiga lägenheter (12 kap. 55 § första och andra styckena JB). I mål om ändring av hyresvillkor i utgörs därför i regel den nya bevisningen av andra jämförbara lägenheter, s.k. jämförelseobjekt. När parterna åberopar ny omfattande bevisning skulle en möjlighet för kunna vara att återförvisa målet till hyresnämnden med hänvisning till instansordningens princip, så att den nya bevisningen får sin första bedömning där. Enligt den bedömning som görs i promemorian är det dock inte lämpligt att återförvisa ett mål till hyresnämnden. Eftersom det inte finns någon begränsning för en part att åberopa ny bevisning när målet efter återförvisning och hyresnämndens avgörande på nytt överklagas till , skulle nämligen en återförvisning kunna leda till att målet bollas mellan instanserna . För att undvika detta hanterar normalt sett den nya bevisningen – även omfattande sådan – inom ramen för sin egen process. Inte sällan innebär det att måste hålla förhandling med syn för att ta del av nya jämförelseobjekt som parterna åberopar. Att det inte finns någon begränsning för parterna att åberopa ny bevisning innebär således att tyngdpunkten för prövningen förskjuts från hyresnämnden till . En sådan förskjutning är till nackdel från kostnads- och effektivitetssynpunkt, både för parterna i det enskilda målet och för samhället. Att hovrättsprocessen i själva verket blir en omprövning i stället för en överprövning kan som konstateras i promemorian också ifrågasättas från ett rättssäkerhetsperspektiv. Att instansordningen iakttas blir särskilt viktigt med tanke på att är slutinstans (10 § hovrättslagen). När tvingas att hantera ny bevisning inom ramen för sin egen process innebär det dessutom att handläggningen drar ut på ett sätt som inte är acceptabelt för vare sig hyresgäster eller hyresvärdar. promemorian anges att handläggningstiderna nu är sådana att det förekom- mer att bestämmer hyra som ligger så långt som sex år tillbaka i tiden. Så långa handläggningstider är inte rimliga. hovrätt till slut fastställer hyrans storlek, ska en hyreshöjning betalas ret- roaktivt från och med det år som tvisten avser. dragit ut kan detta alltså leda till kännbara ekonomiska konse- kvenser för hyresgästen. Om hyrans storlek fastställs snabbare skulle också, som påpekas i promemorian, hyresvärdar kunna förvalta sina fas- tigheter på ett mer ändamålsenligt sätt. En preklusionsregel skulle kunna korta handläggningstiderna betydligt, och det är därför något som hovrätt, Fastighetsägarna och anger skulle vara till fördel för såväl hyresgäster som hyresvärdar. Mot bakgrund av det anförda anser regeringen att det finns starka skäl att införa en preklusionsregel i mål om ändring av hyresvillkor i hov- är preklusion en ingripande åtgärd och det som framför allt skulle kunna tänkas tala emot en sådan regel är en ökad risk för materiellt Det kan dock konstateras att hyresnämnderna har ett långtgående materiellt processledningsansvar och att utgångspunkten är att en part ska klara av att utföra sin talan vid nämnden utan ombud eller biträde (jfr 16 f § nämndlagen). I sammanhanget kan det, som Fastighets- ägarna påpekar, också konstateras att det i de mål om ändring av hyresvillkor som överklagas till är relativt ovanligt att parter företräder sig själva. Styrkeförhållandet mellan parterna i sådana mål är alltså normalt sett förhållandevis jämnt. Det finns alltså ingen större risk för att en svagare part inte förmår ta tillvara sin rätt i processen. uppmärksammas att mål om ändring av hyresvillkor avser förhållanden som tvisten avser, t.ex. ett visst år som hyrans storlek ska Den bevisning som en part åberopar först i hade parten alltså inte varit förhindrad att skaffa sig kännedom om redan under processen i hyresnämnden. Det innebär att det finns goda förutsätt- ningar för att parterna redan i hyresnämnden kan åberopa allt väsentligt Förslaget i promemorian är som framgått inte heller att preklusionsregeln ska vara absolut utan att det i likhet med vad som gäller i fråga om preklusion för överklagade domar i tvistemål i vissa fall bör finnas utrymme för en part att åberopa nya omständigheter eller ny bevis- ning, dvs. om parten gör sannolikt att han eller hon inte kunnat åberopa omständigheten eller beviset vid hyresnämnden eller annars haft giltig ur- säkt att inte göra det. Mot bakgrund av det anförda bedömer regeringen att risken för materi- ellt felaktiga avgöranden är försumbar. Sammanfattningsvis är det därför regeringens uppfattning att det i enlighet med vad som föreslås i prome- bör införas en preklusionsregel i mål om ändring av hyresvillkor i som överensstämmer med vad som gäller för preklusion vid överklagade domar i tvistemål. Fastighetsägarna , och Allmännytta lämnar synpunkter på under vilka omständigheter det ska vara tillåtet att åberopa nya omständigheter eller bevis och särskilt betydelsen av att en part har eller inte har ombud. Som anges i promemorian, vilket Hyresgäst- föreningen särskilt påpekar, kan den omständigheten att en part inte har ombud ha betydelse för frågan om det ska vara tillåtet att åberopa nya omständigheter eller bevis. På samma sätt som gäller för preklusion vid Prop. 2019/20:95 överklagande av en dom i tvistemål bör alltså en parts underlåtenhet att redan i underinstansen åberopa alla omständigheter och bevis av betydelse i målet bedömas utifrån partens egna förutsättningar att avgöra hur processen ska föras. Underlåtenheten bör således i allmänhet inte bedömas med någon objektiv måttstock. Undantagsvis bör dock detta kunna ske, exempelvis i fall då parten i ett omfattande och svårbedömt mål har underlåtit att anlita biträde (jfr prop. 1988/89:95 s. 45). Genom hänvisning till mål om ändring av hyresvillkor kommer även andra hyresvillkor än sådana som rör hyrans storlek att omfattas av preklusionsregeln. Det skulle t.ex. kunna handla om rätten till ett förråd. Så- dana tvister är enligt promemorian få till antalet. Det är också ovanligt med nytt processmaterial i dessa tvister. Det kan dock förekomma att det åberopas nya omständigheter eller bevis även i ett sådant mål. Det finns därför skäl att låta preklusionsregeln omfatta även dessa tvister. Ingen remissinstans invänder heller mot det tillämpningsområde som föreslås i promemorian. Att preklusionsregeln begränsas till mål om ändring av hyresvillkor beror på att prövningen i andra mål som överklagas från hyresnämnderna till stor del görs utifrån förhållandena vid den tid som målet avgörs. Ett sådant exempel är tvister som avser frågan om en hyresgäst ska förlora sitt hyreskontrakt, s.k. förlängningstvister. I ett sådant mål kan, som anges i promemorian, omständigheter som tillkommit efter hyresnämndens prövning få avgörande betydelse för utgången i målet. Det är därför naturligt att preklusionsregeln inte träffar även dessa mål. Till skillnad från vad som föreslås i promemorian anser regeringen, i likhet med , Hovrätten för , och (), att preklusionsregeln lämpligen bör införas i hovrättslagen i stället för i jordabalken, eftersom det är fråga om en processuell regel som endast tillämpas i . 6Behörighetskrav för ledamöter i hyres- och arrendenämnderna Regeringens förslag: Konkursfrihet ska införas som ytterligare ett behörighetskrav för ledamöter i hyres- och arrendenämnder. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser, bl.a. lern, i , i , i , i , i , , , Fastighetsägarna , , och , tillstyrker eller invänder inte mot förslaget i promemorian. i efterfrågar dock, när det gäller intresseledamöter, bl.a. ett 2019/20:95 klargörande av den närmare innebörden av att ett krav på konkursfrihet införs. Skälen för regeringens förslag: I hyres- och arrendenämnderna är huvudregeln att nämnden ska bestå av en lagfaren ordförande (ett hyresråd) och två andra ledamöter, s.k. intresseledamöter. Grundläggande behörighetskrav för dessa är att de ska vara svenska medborgare, inte får vara underåriga och inte heller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § (2 § första och fjärde styckena och 5 § första och tredje styckena nämndlagen). Däremot finns inget krav på att de inte får vara i konkurs. Som en jämförelse skiljer sig behörighetskraven därmed åt från vad som gäller för ordinarie domare, särskilda ledamöter och nämndemän, där det även ställs krav på konkursfrihet, se t.ex. 4 kap. 1 § andra stycket och 6 § första stycket och 2 kap. 3 § andra stycket lagen (2010:921) om mark- och miljödomstolar, förkortad LOMM. I förarbetena till behörighetsreglerna för hyresråd och intresseledamöter ges ingen förklaring till varför inte konkursfrihet ska gälla som krav även för dessa. Frågan är då om denna skillnad ändå är sakligt motiverad. Som konstateras i avsnitt 4 är hyres- och arrendenämnderna förvaltningsmyndigheter, men med domstolsliknande funktioner. Hyresrådens arbetsuppgifter påminner därmed i stora delar om de uppgifter som en domare i en tingsrätt har. När det gäller intresseledamöter är, trots deras benämning, avsikten inte att de ska uppfattas som företrädare för endera partens intresse. Intresseledamöterna tillför nämnden sakkunskap t.ex. när det gäller hyresnivåer och i frågor som rör byggnadsteknik och fastighetsekonomi. Deras uppgifter påminner därför om den som särskilda ledamöter har i t.ex. mark- och miljödomstolar (2 § andra stycket LOMM). Intresseledamöternas medverkan har också stor betydelse vid de skälighetsavvägningar som är kännetecknande för nämndernas verksamhet. Mot bakgrund av detta är det relevant att jämföra behörighetskraven för hyresråd och intresseledamöter med kraven för ordinarie domare, särskilda ledamöter och nämndemän. Det går inte att se några egentliga sakliga skäl till varför lägre krav skulle gälla för hyresråd och intresseledamöter. Med tanke på deras uppdrag framstår det också som fullt rimligt att kräva att hyresråd och intresseledamöter inte är i konkurs. Sammantaget anser därför regeringen, i likhet med samtliga remissinstanser, att konkursfrihet bör införas som ytterligare ett behörighetskrav för ledamöter i hyres- och arrendenämnderna. i efterfrågar, när det gäller intresseledamöter, ett klargörande av den närmare innebörden av att det införs ett krav på konkursfrihet. Innebörden av kravet skiljer sig inte från vad som gäller i fråga om befintliga behörighetskrav, t.ex. att en intresseledamot inte får ha förvaltare enligt . Kravet på konkursfrihet innebär således att en person som är försatt i konkurs inte är behörig att vara ledamot i nämnden. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Det behövs inte några övergångsbestäm- Promemoriornas förslag och bedömning överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian med förslag om sekretess för fastighetsbeteckningar och konkursfrihet som ytterligare ett behörighetskrav för ledamöter i hyres- och arrendenämnderna, föreslås ett tidigare ikraftträdande. I promemorian med förslag om att införa en preklusionsregel i mål om ändring av hyresvillkor i , finns inget förslag om när lagändringarna ska träda i kraft och ingen bedömning av behovet av övergångsbestämmelser. Remissinstanserna: invänder mot det föreslagna ikraftträdandet när det gäller förslaget om sekretess för fastighetsbeteckningar med hänsyn till de tekniska förberedelser som behöver göras. Skälen för regeringens förslag och bedömning: De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft så snart det är möjligt. Förslaget om sekretess för fastighetsbeteckningar (se avsnitt 4) kräver vissa förberedande insatser för att säkerställa att även fastighetsbeteckningar kan sekretessmarkeras i domstolarnas verksamhetsstöd . Enligt behövs i allmänhet från det att förslaget beslutas för att hinna utveckla och lansera sådana förändringar. I övrigt krävs inte några omfattande förberedelser. Den tidigaste tidpunkt som lagändringarna kan träda i kraft bedömer regeringen därför är . Utgångspunkten när det gäller processrättslig lagstiftning är att nya regler blir tillämpliga genast efter ikraftträdandet. Det saknas behov av att avvika från den ordningen när det gäller nu föreslagna processuella lagändringar. Något behov av övergångsbestämmelser för dessa fall finns inte. Inte heller i övrigt finns behov av övergångsbestämmelser. Regeringens bedömning: Förslaget om sekretess för fastighetsbeteckningar stärker skyddet och även rättssäkerheten för personer som lever med en hotbild och är parter i hyres- och arrendenämnderna och i domstolar efter överklagande av en sådan nämnds beslut. Förslaget att införa en preklusionsregel i mål om ändring av hyresvillkor i medför en snabbare och mer ändamålsenlig handläggning. Förslagen kan även antas leda till ökat förtroende för nämnderna och domstolarna. Förslagen innebär inga ökade kostnader på anslagen för vare sig Domstolar eller . Promemoriornas bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Nästan samtliga remissinstanser instämmer i eller invänder inte mot regeringens bedömning. att förslaget att införa en preklusionsregel i mål om ändring av hyresvillkor i förutsätter att hyres- och arrendenämnderna tillförs mer re- Skälen för regeringens bedömning: Genom förslagen åtgärdas några brister som har framkommit i hyres- och arrendenämnderna och i hovrätt i mål om ändring av hyresvillkor, bl.a. efter att verksamheterna påpekat det själva. Förslaget om sekretess för fastighetsbeteckningar mins- kar risken att det blir känt var hotade och förföljda personer har sin bostad när de är parter i nämnderna, och i domstolar efter överklagande av en sådan nämnds beslut. Därmed behöver de inte på samma sätt som känna att de måste avstå från att göra sin rätt gällande hos nämnderna, vilket stärker deras rättssäkerhet. Förslaget att införa en preklusionsregel för i mål om ändring av hyresvillkor innebär förutom en snabbare även en mer ändamålsenlig handläggning, eftersom en preklusionsregel motverkar dagens ordning där tyngdpunkten för pröv- ningen i vissa fall ligger i i stället för i hyresnämnden. bakgrund av det sagda, och då det även föreslås att behörighetskraven för ledamöter i hyres- och arrendenämnderna ska skärpas, kan förslagen antas öka allmänhetens förtroende för hyres- och arrendenämndernas och dom- Att fastighetsbeteckningar ska kunna omfattas av sekretess kan medföra en ökning av arbetsbelastningen för hyres- och arrendenämnderna och domstolarna när dessa beteckningar begärs ut. Det är dock endast i ett be- gränsat antal fall en prövning kan behöva göras innan en fastighetsbeteck- ning lämnas ut. För del kan förslaget innebära att ett visst utvecklingsarbete behöver vidtas för att möjliggöra sekretessmarkering av fastighetsbeteckningar i verksamhetsstödet . detta förutsätter är dock begränsad, även om det tar innan änd- ringen kan vara genomförd (se avsnitt 7). Införande av en preklusionsregel i mål om ändring av hyresvillkor i hovrätt förutsätter enligt Fastighetsägarna att hyres- och arrende- nämnderna tillförs mer resurser, eftersom hyresnämnderna får en viktigare roll när det kommer till att processleda i dessa mål. staterar i avsnitt 5 har dock hyresnämnderna redan i den nuvarande ord- ningen ett långtgående materiellt processledningsansvar. inte någon förändring av hyresnämndernas verksamhet i detta avseende, och därmed kräver inte detta förslag några ytterligare resurser. Att införa konkursfrihet som ett krav för ledamöterna i hyres- och arren- denämnderna kan medföra en viss ökning av det administrativa arbetet vid och , som på olika sätt deltar i att förordna och utnämna ledamöterna. Det merarbete som kan bli aktuellt är dock av mycket begränsad omfattning. Sammantaget är det regeringens uppfattning att förslagen inte bör leda till ökade kostnader på anslagen för vare sig Domstolar eller Do- utsätts ett stort antal personer för våld, hot och trakasserier i sin Ofta sker det i nära relationer där det huvudsakligen är kvinnor som riskerar att utsättas för våld, hot eller förföljelse av en man som de har eller har haft ett förhållande med. Ett starkare sekretesskydd för personer som lever med en hotbild bör därmed enligt regeringen kunna bidra till det Prop. 2019/20:95 jämställdhetspolitiska delmålet att mäns våld mot kvinnor ska upphöra ge- nom att förebygga mäns våld mot kvinnor, vilket Roks särskilt instämmer i, och ha en positiv inverkan på jämställdheten (jfr prop. Förslagen bedöms inte i övrigt medföra några konsekvenser för miljön eller få några andra konsekvenser som bör redovisas. 9.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder 2 § ska bestå av en lagfaren ordförande och två andra ledamöter, om inte något annat följer av andra eller tredje stycket. Av de senare ledamöterna ska den ena ha förvärvat erfarenhet av arrendeförhållanden, såsom ägare av en jordbruksfastighet eller på liknande sätt. Den andra ska vara jordbruksarrendator eller, när ärendet gäller bostadsarrende, bostadsarrendator. kan bestå av ordföranden ensam vid 2.prövning av en fråga om avvisning av en ansökan eller avskrivning av ett ärende, 3.handläggning av ett överklagande,