prop · H70377 · 2020-02-18 00:00:00 — Nettokostnadsavvikelsek = a + b1 × logaritmerad ytak + b2 × logaritmerat antal invånarek +b3 × tätortsgradk + b4 × befolkningsförändringk + b5 × socioekonomik + b6 × utländsk bakgrundk + b7 × externa intäkterk + ek Nettokostnadsavvikelsek = (nettokostnad för all verksamhet som ingår i kostnadsutjämningen per invånare i kommunenk – strukturkostnadenk)/strukturkostnadenk Vi skattar ekvationen dels för samtliga kommuner, dels för de grupper av kommuner som finns listade i bilaga 3. Koefficienterna för yta, antal invånare, befolkningsförändringar och storstädernas socioekonomi är fortfarande signifikanta och ungefär lika stora efter att vi kontrollerat för externa intäkter (jämför tabell A4 med tabell A8). Det innebär att kommuner med stor yta, få invånare och befolkningsminskningar har större nettokostnader oavsett vilka externa intäkter de har. Externa intäkter påverkar inte våra resultat. 90 R I K S R E V I S I O N E N Tabell A8 Nettokostnadsavvikelsens samvariation med olika strukturella variabler, . All¹ verksamhet som ingår i kostnadsutjämningen Större städer och kommuner Mindre städer/tätorter och 2,09*** 2,22*** 2,11*** 2,09** 1,86*** 1,62* 2,27*** 2,26*** 2,09*** 1,41*** 1,60*** 1,49*** -1,90*** -2,09*** -1,889*** -2,47** -2,04** -1,76 -2,33*** -2,51*** -2,30*** -1,68** -1,90** -1,72*** -0,43*** -0,47*** -0,44*** -0,49* -0,74*** -0,60** -0,42** -0,47** -0,48** -0,40** -0,41 -0,42** -0,16 -0,17 -0,17 1,59** 1,60** 1,59** -0,51** -0,50** -0,51** -0,47* -0,47** -0,49** 0,84** 0,07* 0,83* 1,92** 12,79*** 14,29*** 13,18*** -11,26 18,25*** 20,46*** 19,40*** 16,59** 17,76*** 17,27*** Notera: ***/**/** indikerar signifikans på 1/5/10-procentsnivå. Det saknas information om försörjningsstöd för 2 kommuner som tillhör gruppen storstäder och storstadsnära kommuner, 1 kommun i gruppen större städer och kommuner nära större stad samt 2 kommuner i gruppen mindre städer/tätorter och landsbygdskommuner. Resultaten blir snarlika om variabeln för försörjningsstöd utesluts ur regressionen. ¹Eftersom utjämningen för räddningstjänst och politisk verksamhet utjämnas med hjälp av en schablon kan ingen nettokostnadsavvikelse beräknas för dessa två områden. De är därför inte med i regressionerna för hela modellen. Kollektivtrafiken är inte med i utvärderingen. ³SKL:s kommungrupp A, 4 , 5 SKL:S kommungrupp C. 2019/20:77 .Skr Bilaga DET KOMMUNALA UTJÄMNINGSSYSTEMET – BEHOV AV MER UTJÄMNING OCH BÄTTRE FÖRVALTNING Samvariationen mellan de sammanlagda nettokostnaderna för de verksamhetsområden som ingår i kostnadsutjämningen och strukturkostnaden har beräknats enligt följande ekvation med : Total nettokostnadk = a + b1 × strukturkostnadk+ ek Total nettokostnad innehåller inte nettokostnader för kollektivtrafik, räddningstjänst, politisk verksamhet och gator och vägar. Standardkostnaderna för kollektivtrafik, räddningstjänst, politisk verksamhet, gator och vägar samt byggkostnader har subtraherats från strukturkostnaden. Uppgifterna gäller för . Samvariationen (det justerade R2-värdet) mellan den totala nettokostnaden och standardkostnaden är då 0,58. Det innebär att kostnaderna som kommunerna borde ha vid genomsnittlig effektivitet, service- och avgiftsnivå förklarar av variationerna i kommunernas nettokostnader. Genom att inkludera variabler för kommunens yta, invånarantal, befolkningsförändringar och storstads- och de storstadsnära kommunernas socioekonomi i ekvationen ovan kan vi förklara av samvariationen mellan nettokostnaden och kommunernas strukturella faktorer. I regressionen har vi inkluderat andel försörjningsstödsmottagare i kommunen som mått på socioekonomi. Vi får liknande resultat om vi i stället inkluderar andel med inkomst som är lägre än av medianinkomsten eller andel lågutbildade. Med storstadskommuner och storstadsnära kommuner menas SKL:s kommungruppsindelning A1 Storstäder och A2 Pendlingskommun nära storstad. Omfördelning med en kostnadsutjämning som tar större hänsyn till yta, antal invånare, befolkningsförändringar och socioekonomi För att beräkna hur stora kommunernas kostnadsutjämningsbidrag respektive kostnadsutjämningsavgifter skulle vara om kostnadsutjämningen utjämnade för yta, antal invånare, befolkningsförändringar och storstadskommunernas och de storstadsnära kommunernas socioekonomi i större utsträckning har vi räknat ut nya standardkostnader med hjälp av regressionsanalys. I ett första steg skattar vi en ny strukturkostnad där vi korrigerar den strukturkostnad som kommunerna fick i kostnadsutjämningen för underkompensation för yta, antal invånare, befolkningsförändringar och storstädernas socioekonomi. Standardkostnaderna som ingår i strukturkostnaden i denna skattning är de för förskola, fritidshem och annan pedagogisk verksamhet, förskoleklass och grundskola, gymnasieskola, individ- och familjeomsorg, äldreomsorg, löner och uppvärmning. 92 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N I ett andra steg skattar vi nya standardkostnader med standardkostnadsmetoden för räddningstjänst och politisk verksamhet. Vi har valt att beräkna standardkostnader separat för dessa verksamheter eftersom standardkostnaderna i dessa modeller inte bygger på standardkostnadsmetoden utan I ett tredje steg summerar vi kommunernas justerade strukturkostnader från steg ett med kommunernas nya standardkostnader från steg två. Sedan multiplicerar vi dessa med antal invånare i respektive kommun för att få kommunernas totala bidrag och avgifter i kostnadsutjämningen. I ett fjärde steg tar vi kommunernas totala avgifter och bidrag de fick 2017 från kollektivtrafikmodellen och komponenterna gator och vägar och byggkostnader i modellen bebyggelsestruktur. Dessa summeras med bidragen och avgifterna från steg 3. Vi får då kommunernas sammanlagda bidrag och avgifter från samtliga delmodeller. Summan av avgifterna blir . Vi har valt att ta med bidragen och avgifterna från kollektivtrafikmodellen, gator och vägar och byggkostnader i vår totala omfördelning för att kunna jämföra med och regeringens förslag trots att vi inte beräknat nya standardkostnader för dessa. I ett femte steg beräknar vi hur mycket bidragskommunerna skulle kunna sänka skatten och avgiftskommunerna skulle behöva höja skatten för att behålla dagens servicenivå, allt annat lika. Nedan följer en mer teknisk beskrivning av stegen 1–5 ovan. I det första steget skattar vi följande ekvation: Total nettokostnadk = a + b1 × strukturkostnadk+ b2 × logaritmerad ytak + b3 × logaritmerat antal invånarek + b4 × befolkningsförändringk + b5 × storstädernas socioekonomik, + ek Total nettokostnaden per invånare är nettokostnader för den verksamhet som ingår i kostnadsutjämningen (exklusive kollektivtrafik, räddningstjänst, politisk verksamhet, gator och vägar). Strukturkostnaden är exklusive standardkostnaden för kollektivtrafik, räddningstjänst, politisk verksamhet, gator och vägar och byggkostnader. Däremot ingår löner och uppvärmning i den nya strukturkostnad som vi räknat fram. Vi använder sedan vikterna som räknats fram genom regressionsanalysen för att beräkna strukturkostnader per invånare för varje kommun. Ekvationen för de nya strukturkostnaderna är: R I K S R E V I S I O N E N DET KOMMUNALA UTJÄMNINGSSYSTEMET – BEHOV AV MER UTJÄMNING OCH BÄTTRE FÖRVALTNING Ny strukturkostnadk = 12224,08 + 0,842852 × strukturkostnad2017k + 911,1628 × ln(kvadratkilometer)k – 949,1242 × ln(antal invånare)k – 201,8695 × befolkningsförändringar 2012–2017k + 161,2345 × andel med försörjningsstöd i städernak Vi beräknar sedan den vägda genomsnittliga standardkostnaden i riket. Den är 36 per invånare. Kommunernas bidrag respektive avgifter per invånare räknas sedan ut som strukturkostnaden minus den vägda genomsnittliga strukturkostnaden. I det andra steget beräknar vi nya standardkostnader för räddningstjänst och politisk verksamhet. Vi skattar först följande ekvation: Nettokostnadk,v -standardkostnadenk,v= a + b1 × logaritmerad ytak + b2 × logaritmerat antal invånarek + b3 × befolkningsförändringk + b4 × storstädernas socioekonomik + b5 × andel med utländsk bakgrundk + ek där k=kommun, v=räddningstjänst, politisk verksamhet och standardkostnadenk = schablonbeloppet från kostnadsutjämningen . Vi baserar därefter den nya standardkostnaderna för räddningstjänst respektive politisk verksamhet på de regressioner som har minst MSE. Vi använder vikterna som räknats fram genom regressionsanalysen för att beräkna strukturkostnader per invånare för varje kommun. Ekvationen för strukturkostnaderna för räddningstjänst respektive politisk verksamhet är: Standardkostnad räddningstjänstk = 1375,899 + 101,3295 × ln(kvadratkilometer)k – 117,7972 × + ln(antal invånare)k Standardkostnad politisk verksamhetk = 1985,679 – 122,487 × ln(antal invånare)k Därefter har den viktade genomsnittliga standardkostnaden för riket räknats ut. Den är per invånare för räddningstjänst och per invånare för politisk verksamhet. Bidragen och avgifterna per invånare räknas sedan fram genom att den vägda genomsnittliga standardkostnaden subtraheras från kommunens standardkostnad. I det tredje steget räknar vi ut de sammanlagda nya bidragen och avgifterna som kommunerna skulle få eller betala genom att multiplicera de nya bidragen och avgifterna per invånare med antal invånare . I det fjärde steget adderar vi de sammanlagda bidragen och avgifterna som lämnas genom delmodellerna för kollektivtrafik, gator och vägar samt byggkostnader till bidragen och avgifterna som räknades fram i det tredje steget. Summan av avgifterna blir , det vill säga nettoomfördelningen är . 94 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N I det fjärde steget tar vi differensen mellan de nya sammanlagda bidragen (avgifterna) och de bidrag (avgifter) de faktiskt fick (betalade) . Vi dividerar sedan differensen med totalt inbetald kommunalskatt dividerat med kommunens skattesats för att få fram hur mycket den utökade utjämningen motsvarar i minskad (ökad) skatt. Totalt inbetald kommunalskatt är hämtad från SCB:s webbplats.154 Även kommunens skattesats är hämtad från SCB:s webbplats.155. För har vi använt oss av den fördelning av skattesatsen mellan kommun och landsting som SCB uppskattat.156 SCB uppskattar att av den totala verksamheten avser verksamhet medan avser landstingsverksamhet. Den totala kommunala skattesatsen var 2017. Vi har använt oss av en skattesats om för för den kommunala verksamheten. Vi utgår i beräkningarna från att kommuner som får mer i bidrag använder hela det extra bidraget till att sänka skatten och att kommuner som får höjda avgifter tar ut skatt för att täcka hela den extra avgiften. I verkligheten skulle troligtvis kommunerna använda en del av de tillkomna (förlorade) medlen till att höja (sänka) servicenivån. För att beräkna hur mycket strukturbidragen motsvarar av respektive kommuns skattesats har vi dividerat kommunens sammanlagda strukturbidrag för utjämningsår med totalt inbetald kommunalskatt 2017 dividerat med den kommunala skattesatsen. De totala strukturbidragen har hämtats från SCB:s webbplats.157. Även totalt inbetald kommunalskatt är hämtad från SCB:s webbplats.158. Kommunens skattesats är också hämtad från SCB:s webbplats.159. För har vi använt oss av den fördelning av skattesatsen mellan kommun och landsting som SCB uppskattat.160 SCB uppskattar att av den totala verksamheten avser verksamhet medan avser landstingsverksamhet. 154SCB ” Resultaträkning för kommuner efter region och resultaträkningsposter. –2018”, hämtad . 155”Redovisning av kommunalskatterna 2017”, hämtad . 156SCB, ”Kommuner och landstings preliminära bokslut . Definitioner och förklaringar”, hämtat . 157SCB, ”Kommunalekonomisk utjämning för kommuner 2017, utfall”, hämtad . 158SCB ” Resultaträkning för kommuner efter region och resultaträkningsposter. –2018”, hämtad . 159”Redovisning av kommunalskatterna 2017”, hämtad . 160SCB, ”Kommuner och landstings preliminära bokslut . Definitioner och förklaringar”, hämtat . R I K S R E V I S I O N E N DET KOMMUNALA UTJÄMNINGSSYSTEMET – BEHOV AV MER UTJÄMNING OCH BÄTTRE FÖRVALTNING kommunala skattesatsen var 2017. Vi har använt oss av en skattesats om för för den kommunala verksamheten. I den statistiska analysen beräknade vi först regressioner med nettokostnadsavvikelsen för all verksamhet161 som beroende variabel och yta (loglinjär), antal invånare (loglinjärt), befolkningsförändringar 2012–2017 samt socioekonomi i storstäderna som beroende variabler. Det justerade R2-värdet var 0,49 när alla kommuner inkluderades och 0,34 när endast de kommuner som fått strukturbidrag inkluderas. Nettokostnadsavvikelsek = a + b1 × logaritmerad ytak + b2 × logaritmerat antal invånarek + b3 × befolkningsförändringk + b4 × socioekonomik + ek där k=kommun och nettokostnadsavvikelsek, v = (nettokostnad för all verksamhet per invånare i kommunenk – strukturkostnadk)/ strukturkostnadk. Strukturkostnad = summan av standardkostnaderna. Därefter skapade vi en nettokostnadsavvikelse som även innehöll ersättning från strukturbidrag (det vill säga (nettokostnad – strukturkostnad – strukturbidrag)/strukturkostnad + strukturbidrag). Vi beräknade sedan regressionen igen men använde nettokostnadsavvikelsen som inkluderade strukturbidraget. I regressionen som inkluderar alla kommuner förblir yta, invånare och befolkningsförändringar signifikanta, men storleken på koefficienterna minskar och R2 sjunker från 0,49 till 0,40. I regressionen som enbart inkluderar kommuner som får strukturbidrag så förblir endast yta signifikant och det justerade R2-värdet sjunker från 0,34 till 0,17. Våra tolkningar av resultatet är att strukturbidragen därmed har bidragit till att utjämna för strukturella skillnader som beror på skillnader i yta, antal invånare För att analysera om det finns strukturellt uppkomna kostnadsskillnader i egentlig verksamhet som inte ingår i kostnadsutjämningen har vi utgått från följande grundekvation som skattats med hjälp av minsta kvadratmetoden (): 161Här ingår inte räddningstjänst och politisk verksamhet då dessa verksamheter inte har en standardkostnad som bygger på standardkostnadsmetoden utan på ett schablonbelopp. Det går därför inte att räkna ut en nettokostnadsavvikelse för dessa verksamheter. Gator och vägar ingår inte heller eftersom nettokostnaderna för gator och vägar i RS även innehåller parkering. Byggkostnader ingår inte eftersom det inte finns någon kontopost för dessa i RS. Kollektivtrafik ingår inte i vår granskning. 96 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Nettokostnadk,v = a + b1 × logaritmerad ytak + b2 × logaritmerat antal invånarek + b3 × tätortsgradk + b4 × befolkningsförändringk + b5 × socioekonomik + b6 × utländsk bakgrundk + ek,v där k=kommun och v=verksamhet. Regressionen har skattats separat för de olika verksamheterna. Samtliga regressioner har skattats separat för de kommungrupper som finns listade i bilaga 3. Olika varianter av regressionen, där en del av de oberoende variablerna uteslutits, har skattats för att undersöka hur sambanden mellan de strukturella faktorerna och nettokostnaden ser ut. De verksamheter som vi har undersökt i kapitel 6 är komvux, sfi162, bibliotek, arbetsmarknadsåtgärder, näringslivsfrämjande åtgärder, fritidsverksamhet163, allmän kulturverksamhet, turistverksamhet, fysisk och teknisk planering inklusive bostadsförbättring, konsument och energirådgivning, väg- och järnvägsnät inklusive parkering, parker, miljö- och hälsoskydd – myndighetsutövning, miljö, hälsa och hållbar utveckling, alkoholtillstånd med mera, totalförsvar och samhällsskydd, stöd till studieorganisationer, musik- och kulturskola, idrotts- och fritidsanläggningar, fritidsgårdar, grundsärskola, gymnasiesärskola, särskild utbildning för vuxna (särvux), högskoleutbildning och folkhögskola, insatser till personer med funktionsnedsättning, samt färdtjänst och riksfärdtjänst. När vi skattar regressionen finner vi att de egentliga verksamheter där kommunernas nettokostnadsskillnader till störst del förklaras av strukturella förutsättningar är bibliotek, komvux, sfi, arbetsmarknadsåtgärder, fritidsverksamhet, allmän kulturverksamhet, turism och näringslivsfrämjande åtgärder. Det justerad R2-värdet ligger mellan 0,18 och 0,35 för de nämnda verksamheterna. Det justerade R2-värdet är störst för näringslivsfrämjande åtgärder och minst för arbetsmarknadsåtgärder. Inom några verksamheter finns det inga signifikanta samband mellan nettokostnaden och någon av de strukturella variablerna. Det gäller till exempel fysisk och teknisk planering inklusive bostadsutveckling, konsument- och energirådgivning, totalförsvar och samhällsskydd samt miljö, hälsa och hållbar utveckling. Kostnadsskillnaderna kan alltså inte förklaras av strukturella faktorer inom dessa verksamheter. Men inom de flesta skattefinansierade verksamheter kan någon del av nettokostnaden förklaras av strukturella faktorer. Det vill säga när vi skattar regressionen med nettokostnadsavvikelse som beroende variabel och olika 162Sfi ingår i komvux, men eftersom sfi:s målgrupp skiljer sig från övriga komvux målgrupper har vi analyserat verksamheterna separat. 163I fritidsverksamhet ingår allmän fritidsverksamhet, idrotts- och fritidsanläggningar samt fritidsgårdar. R I K S R E V I S I O N E N DET KOMMUNALA UTJÄMNINGSSYSTEMET – BEHOV AV MER UTJÄMNING OCH BÄTTRE FÖRVALTNING strukturella faktorer som oberoende variabler är någon av de strukturella variablerna oftast signifikant. Vi har beräknat kostnadsutjämningsbidrag och kostnadsutjämningsavgifter separat för komvux, sfi och bibliotek. Vi har använt oss av standardkostnadsmetoden. Vikterna som används för att räkna ut standardkostnaden för komvux har beräknats genom att vi har skattat följande regression: Nettokostnadk,v = a + b1 × logaritmerad ytak + b2 × logaritmerat antal invånarek + b3 × tätortsgradk + b4 × befolkningsförändringk + b5 × socioekonomik + b6 × utländsk bakgrundk + ek,v där k=kommun och v=verksamhet. Olika varianter av regressionen, där en del av de oberoende variablerna uteslutits, har skattats för att undersöka hur sambanden mellan de strukturella faktorerna och nettokostnaden samvarierar. I den regression som fick högst förklaringsgrad (justerat R2-värde) använde vi nettokostnaden för komvux per invånare som beroende variabel och antal invånare i åldern 20–(logaritmerat), andel arbetslösa och andel lågutbildade oberoende variabler. Det justerade R2-värdet är 0,20. Med hjälp av vikterna som räknades fram i regressionen räknade vi sedan ut standardkostnaden per invånare för de olika kommunerna. Standardkostnad komvuxk= –258,1051 + 37,46628 × ln(antal invånare 20–)k + 19,50491 × andel arbetslösa 25–64 årk + 9,293127 × andel lågutbildadek Därefter har den viktade genomsnittliga standardkostnaden för riket räknats ut. Den är per invånare. Bidragen och avgifterna per invånare räknas sedan fram genom att den vägda genomsnittliga standardkostnaden subtraheras från kommunens standardkostnad. För att beräkna standardkostnaden för biblioteksverksamhet och sfi har samma metod använts. De oberoende variablerna som ingår i regressionen för biblioteksverksamhet är kommunens yta (logaritmerad), antal invånare (logaritmerat) samt andel ekonomiskt utsatta (de med en inkomst som är lägre än av medianinkomsten). Det justerade R2-värdet är 0,25. De oberoende variablerna som ingår i regressionen för sfi är kommunens yta (logaritmerad), antal invånare (logaritmerat), antal utrikes födda, andel med försörjningsstöd samt andelen utrikes födda utanför EFTA och EU. Det justerade R2-värdet är 0,21. 98 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Vikterna för att räkna fram standardkostnaden för biblioteksverksamheten är: Standardkostnad bibliotekk = 842,9323 + 13,16825 × ln(kvadratkilometer)k – 50,19845 × ln(antal invånare)k + 8,756115 × andel ekonomiskt utsattak Den viktade genomsnittliga standardkostnaden för biblioteksverksamheten är per invånare. Vikterna för att räkna fram standardkostnaden för sfi är: Standardkostnad SFIk = 357,494 + 15,00467 × ln(kvadratkilometer)k –44.64088 × ln(antal invånare)k + 0,0020522 × antal utrikesföddak + 22,99611 × andel med försörjningsstödk + 9,693685 × andel födda utanför EU/EFTAk Den viktade genomsnittliga standardkostnaden för sfi är per invånare. De bidrag och avgifter per invånare som har räknats fram separat för komvux, sfi och biblioteksverksamhet har sedan summerats till ett belopp per invånare. Detta belopp har sedan multiplicerats med antal kommuninvånare för att få fram kommunens totala bidrag eller avgift. Vi får då att omfördelningen skulle öka netto med (= summan av alla avgifter). För att få fram omfördelningen för komvux och sfi summeras standardkostnaderna för dessa verksamheter och summan multipliceras sedan med antal kommuninvånare. På motsvarande sätt görs för biblioteksverksamheten. De totala bidragen och avgifterna har sedan dividerats med totalt inbetald kommunalskatt 2017 dividerat med skattesatsen 2017 för att få fram hur mycket de nya bidragen och avgifterna motsvarar i skatt. Vi har beräknat kostnadsutjämningsbidrag och kostnadsutjämningsavgifter separat för arbetsmarknadsåtgärder, näringslivsfrämjande åtgärder, fritidsverksamhet, allmän kultur och turistverksamhet. Vi har använt oss av standardkostnadsmetoden. Vikterna som används för att räkna ut standardkostnaden för arbetsmarknadsåtgärder har beräknats genom att vi har skattat följande regression: Nettokostnadk,v = a + b1 × logaritmerad ytak + b2 × logaritmerat antal invånarek + b3 × tätortsgradk + b4 × befolkningsförändringk + b5 × socioekonomik + b6 × utländsk bakgrundk + ek,v där k=kommun och v=verksamhet. Olika varianter av regressionen, där en del av de oberoende variablerna uteslutits, har skattats för att undersöka hur sambanden mellan de strukturella faktorerna R I K S R E V I S I O N E N DET KOMMUNALA UTJÄMNINGSSYSTEMET – BEHOV AV MER UTJÄMNING OCH BÄTTRE FÖRVALTNING och nettokostnaden samvarierar. I den regression som fick högst förklaringsgrad (justerat R2-värde) använde vi nettokostnaden för arbetsmarknadsåtgärder per invånare som beroende variabel och antal invånare i åldern 20–(logaritmerat), andel arbetslösa och andel lågutbildade som oberoende variabler. Det justerade R2-värdet är 0,18. Med hjälp av vikterna som räknades fram i regressionen räknade vi sedan ut standardkostnaden per invånare för de olika kommunerna. Standardkostnad arbetsmarknadsåtgärderk = 0,3387894 + 33,53999 × ln(kvadratkilometer)k + 15,63924 × andel arbetslösa 25–64 årk + 31,87969 × andel med försörjningsstödk Därefter har den viktade genomsnittliga standardkostnaden för riket räknats ut. Den är per invånare. Bidragen och avgifterna per invånare räknas sedan fram genom att den vägda genomsnittliga standardkostnaden subtraheras från kommunens standardkostnad. För att beräkna standardkostnaden för näringslivsfrämjande åtgärder, fritidsverksamhet164, allmän kultur och turistverksamhet har samma metod använts. De oberoende variablerna som ingår i regressionen för näringslivsfrämjande är kommunens yta (logaritmerad), befolkningsförändringar 2012–2017 och andel ekonomiskt utsatta (de med en inkomst som är lägre än av medianinkomsten). Det justerade R2-värdet är 0,35. De oberoende variablerna som ingår i regressionen för fritidsverksamhet är kommunens yta (logaritmerad), befolkningsförändringar 2012–2017 och tätortsgrad. Det justerade R2-värdet är 0,20. De oberoende variablerna som ingår i regressionen för allmän kultur är kommunens yta (logaritmerad), befolkningsförändringar 2012–2017, tätortsgrad och andel arbetslösa i åldern 25–. Det justerade R2-värdet är 0,24. De oberoende variablerna som ingår i regressionen för turistverksamhet är kommunens yta (logaritmerad), antal invånare (logaritmerat), befolkningsförändringar 2012–2017 samt andel arbetslösa i åldern 25–.