prop · H703122 · 2020-03-31 00:00:00 — Ordalydelsen i bestämmelsen motsvarar i huvudsak den i 25 § lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster. Bestämmelsen är dock tillämplig oavsett om plattformsföretaget använder någon av de särskilda ordningarna eller inte. De närmare kraven på dokumentationsskyldigheten framgår av artikel 54c i genomförandeförordningen. Artikel 54c.1 gäller plattformsföretag som anses ha omsatt varorna eller tjänsterna själva, och artikel 54c.2 gäller plattformsföretag som möjliggör omsättning av varor eller tjänster men inte anses ha gjort omsättningen själva. Av fjärde stycket framgår vad som avses med ett elektroniskt gränssnitt. Definitionen är densamma som i 6 kap. 9 och 10 §§. Ändringen behandlas i avsnitt 6.6. I paragrafen, som reglerar redovisningsbestämmelserna, görs en ändring med anledning av att lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster byter namn. Ändringen behandlas i avsnitt 6.4. Paragrafen är ny och motsvarar delvis tidigare 25 § tredje stycket och artiklarna 365 andra stycket, 369g.4 och 369t.2 i mervärdesskatte- Paragrafen har i allt väsentligt utformats i enlighet med I paragrafen regleras redovisningstidpunkten vid ändring av svensk skatt som redovisats genom de särskilda ordningarna. Bestämmelsen är tillämplig när är konsumtionsstat och, i fråga om den som omfattas av ett identifieringsbeslut enligt 4 a, 4 d eller 4 e § lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för distans- försäljning av varor och för tjänster, när är både identifieringsstat Av första stycket framgår att ändring av svensk mervärdesskatt som redovisats genom de särskilda ordningarna ska göras för den ursprungliga perioden, om inte annat följer av 25 eller 28 §. Ändringen får dock tas med i en senare deklaration från den dag då deklarationen för den ursprungliga perioden lämnades. deklaration avses den deklaration som omfattar den period då ändringen bör göras, exempelvis när den händelse sker som föranleder ändringen eller när en felaktighet upptäcks. Efter treårsperioden får ändringar inte längre göras i den särskilda mervärdesskattedeklarationen som lämnas till identifieringsstaten, se artikel 61.2 i genomförandeförordningen. får den beskattningsbara personen vända sig direkt till . Fram till och med den sista redovisningsperioden gäller dock fortfarande att ändringar av sifferuppgifter i deklarationen ska göras genom ändringar av den ursprungliga deklarationen, artikel 61.1 första stycket i genomförandeförordningen. Detta innebär följande. beskattningsbar person som använt de särskilda ordningarna sedan den 1 upptäcker att ändringar behöver göras avseende redovisningsperioderna januari–(Q1 2019), januari– (Q1 2020) och januari–(Q1 2021). Q1 2019 och Q1 2020 ska göras i de ursprungliga deklarationerna avseende dessa perioder. Ändringen avseende Q1 2021 ska dock göras i deklarationen för Q4 2021. Av andra stycket framgår att detta gäller också om skatten redovisats enligt bestämmelser som i ett annat EU-land motsvarar de särskilda Ändringen behandlas i avsnitt 6.6. I paragrafen regleras redovisningstidpunkten vid utfärdande av kreditnota eller konstaterad kundförlust. Paragrafen har utformats i enlighet med Ändringen innebär att tredje stycket, som reglerar redovisningstidpunkten vid ändring av skatt som redovisats genom de särskilda ordningarna, tas bort. I stället införs en särskild bestämmelse, 24 a §, för att reglera ändring av skatt som redovisats genom de särskilda ordningarna. Ändringen behandlas i avsnitt 6.6. I paragrafen regleras ändring av felaktigt debiterad mervärdesskatt. Paragrafen får en ny styckeindelning. Av första stycket framgår redovisningstidpunkten för ändring av felaktigt debiterad mervärdesskatt när kreditnota utfärdas. Ändringen i det nya andra stycket innebär att första stycket gäller också om beloppet har redovisats enligt bestämmelserna i lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för distansförsäljning av varor och för tjänster eller enligt bestämmelser som i ett annat EU-land motsvarar de särskilda ordningarna i mervärdesskatte- direktivet. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Ändringen behandlas i avsnitt 6.6. Paragrafen reglerar förutsättningarna för återbetalning av ingående mervärdesskatt för personer som är etablerade i ett annat EU-land. Ändringen i andra stycket tredje punkten innebär att hänvisning sker till varor och till tjänster i allmänhet, att hänvisningen till de aktuella bestämmelserna i mervärdesskattedirektivet ändras så att den även omfattar importordningen och att en redaktionell ändring görs. Ändringen behandlas i avsnitt 6.4 och 6.5. I paragrafen regleras återbetalning av ingående mervärdesskatt avseende de särskilda ordningarna. Ändringen i andra stycket innebär att ansökan om återbetalning via den elektroniska portal som inrättats för detta ändamål, i de fall sökanden saknar etablering i EU, kan göras i det EU- land där sökanden omfattas av ett identifieringsbeslut för unions- ordningen. Vidare görs en ändring som innebär att det som sägs i 2–21 §§ och i 20 kap. 5 § om etablering i ett annat EU-land även ska gälla för identifieringsbeslut i ett annat EU-land. Ändringen behandlas i avsnitt 6.4 och 6.5. Paragrafen motsvarar delvis artikel 369j och reglerar förfarandet för återbetalning av mervärdesskatt i ett annat EU-land för den som är etablerad i avseende förvärv och import som hänför sig till sådana verksamheter som i det EU-landet omfattas av unionsordningen. Första stycket ändras så att bestämmelsen också omfattar företag som är etablerade utanför EU men som har ett identifieringsbeslut avseende unionsordningen enligt 4 c § 1 b eller 4 d § 1 b lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för distansförsäljning av varor och för tjänster, kallad lagen om särskilda ordningar, eller identifieringsbeslut avseende unionsordningen eller importordningen i ett annat EU-land. Ändringen innebär att dessa kan använda den särskilda elektroniska portal som finns för detta ändamål (e-portalen) för att ansöka om återbetalning. Om den som vill ha återbetalning är etablerad i flera EU-länder kan 2019/20:122 ansökan lämnas via e-portalen i något av de länder där företaget är etablerat (jfr artikel 7 i direktiv /9/EG). Ansökan måste i detta fall inte göras via e-portalen i det land som valts som identifieringsstat. Följande exempel kan ges. Ett företag har sitt säte utanför EU och fasta etableringsställen i och i . Företaget är identifierat i för unionsordningen. Företaget vill få återbetalning av mervärdesskatt som betalats i för omsättningar i det landet som är hänförliga till den särskilda ordningen. Ansökan om återbetalning kan ges in via e-portalen i eller e-portalen i . Andra stycket är nytt och innebär att beskattningsbara personer som använder unionsordningen och beskattningsbara personer som är etablerade i och tillämpar importordningen kan ansöka om återbetalning av svensk mervärdesskatt som hänför sig till omsättningar inom landet via e- portalen. Ändringen behandlas i avsnitt 6.4 och 6.5. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Ändringarna träder i kraft . Enligt andra punkten ska bestämmelserna i 5 kap. 20 och 21 §§ inte tillämpas på beskattningsbara personer som redan använder särskilda ordningar för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster och som omfattas av ett identifieringsbeslut som gällde vid ikraftträdandet . Det innebär att för dessa beskattningsbara personer gäller inte beskattningslandströskeln för unionsintern distansförsäljning av varor och elektroniska tjänster automatiskt från . I stället gäller de vanliga bestämmelserna om omsättningsland för dessa varor och tjänster och identifieringsbeslutet fortsätter att gälla. Om en beskattningsbar person som omfattas av ett identifieringsbeslut vill tillämpa beskattningslandströskeln får den ansöka om detta hos . Om förutsättningarna i 20 § är uppfyllda kommer att fatta beslut om att 20 § gäller. Ett sådant beslut gäller direkt. Den beskattningsbara personen behöver alltså inte tillämpa någon karenstid på två kalenderår från ikraftträdandet innan han eller hon kan ansöka om att tillämpa beskattningslandströskeln. När beslut fattas om att 20 § ska tillämpas ska också identifieringsbeslutet återkallas. Detta framgår av 9 a § 3 lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster. Personen uppfyller inte längre kravet i 4 b § 3 eller 4 c § 3 samma lag att omsättningarna ska beskattas i ett annat EU- land, eftersom de ska beskattas i . Den beskattningsbara personen omfattas därmed inte längre av ett identifieringsbeslut som gällde vid ikraftträdandet. Det medför att även 21 § blir tillämplig, dvs. bestämmelsen om vad som händer när tröskelbeloppet överskrids och om karenstiden. Enligt tredje punkten gäller äldre bestämmelser fortfarande för mervärdesskatt för vilken skattskyldighet inträtt före ikraftträdandet. Ändringarna behandlas i avsnitt 6.2 och 6.10. Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import Paragrafen reglerar undantagen från frihet från skatt vid import enligt 2 §, dvs, i vilka fall skatt ska tas ut vid import. Språkliga ändringar görs i punkterna 1 och 3. Ändringen i sjätte punkten innebär att frihet från mervärdesskatt vid import inte ska medges för varor som anses som försändelser av ringa värde enligt artikel 23 i rådets förordning 1186/2009 av om upprättandet av ett gemenskapssystem för tullbefrielse (kodifierad version). Ändringen är en följd av att avdelning IV i direktiv /132/EG, som handlar om import av ringa värde, slopas. Ändringen behandlas i avsnitt 6.9. Paragrafen reglerar frihet från mervärdesskatt vid import. Ändringen innebär att tredje, fjärde och femte punkten tas bort. Ändringarna är en följd av att skattebefrielsen vid import av vissa varor av ringa värde slopas, genom att avdelning IV i direktiv /132/EG utgår. Av 3 kap. 30 § ML framgår att sådan import som medför frihet från skatt enligt lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, m.m. undantas från mervärdesskatteplikt. Ändringen behandlas i avsnitt 6.9. Paragrafen reglerar hur omräkning ska ske av de belopp som anges i 5 §. Ändringen innebär att hänvisningen till 2 kap. 4 a § tas bort och att det i stället införs bestämmelser i första och andra styckena om hur omräkning ska ske i fråga om de belopp som anges i 5 §. Ändringen är en följd av att 4 a § slopas, eftersom den hänvisar till bestämmelserna i 2 kap. 4 § 3–5 som utgår. Bestämmelsen motsvarar därmed tidigare 2 kap. 4 a §. Ändringen behandlas i avsnitt 6.9. 8.3Förslaget till lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244) Av paragrafen framgår att lagen inte gäller för mervärdesskatt som ska redovisas och betalas inom ramen för de särskilda ordningarna. En ändring görs med anledning av att lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster byter namn. Ändringen behandlas i avsnitt 6.4. 8.4Förslaget till lag om ändring i lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för telekommunikationstjänster, radio- och tv- sändningar och elektroniska tjänster I paragrafen behandlas innehållet i lagen och vilka beskattningsbara personer som kan använda de särskilda ordningarna. Paragrafen motsvarar delvis artiklarna 359, 369b och 369m i mervärdesskattedirektivet. Ändringarna i första stycket är en följd av att de särskilda ordningarna utvidgas till varor och andra tjänster än telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster. Vidare ändras första stycket genom att de särskilda ordningarna och de beskattningsbara personer som kan använda ordningarna anges, och hänvisningar till de paragrafer som behandlar de olika ordningarna läggs till. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Ändringen i andra stycket innebär att hänvisningen till genomförandeförordningen ändras. Tredje stycket är nytt och hänvisar till de nya bestämmelserna om ett särskilt förfarande för mervärdesskatt vid import i 27–29 §§. Ändringen behandlas i avsnitt 6.4 och 6.5. Av bestämmelsen framgår dels att termer och uttryck som används i lagen har samma betydelse och tillämpningsområde som i mervärdesskatte- lagen, dels definitioner av särskild mervärdesskattedeklaration och motsvarande bestämmelser i ett annat EU-land. I tredje stycket ändras hänvisningen till de aktuella artiklarna i mervärdesskattedirektivet. Vidare ändras hänvisningen till mervärdesskattedirektivet. Fjärde stycket är nytt och innebär att en definition av representant införs i lagen. Denna motsvarar definitionen av förmedlare i artikel 369l andra stycket 2 mervärdesskattedirektivet. Ändringen behandlas i avsnitt 6.4 och 6.5. Av paragrafen framgår att är beskattningsmyndighet i fråga om mervärdesskatt som redovisas genom de särskilda ordningarna. Ändringen innebär att inte är beskattningsmyndighet avseende det särskilda förfarandet vid import som framgår av 27–29 §§. Vid tillämpning av detta förfarande är i stället beskattningsmyndighet, se det nya tredje stycket i 2 kap. 2 § tullagen (2016:253). Ändringen behandlas i avsnitt 6.7. Av paragrafen framgår att , efter ansökan, ska besluta att den beskattningsbara personen ska redovisa och betala mervärdesskatt enligt bestämmelserna i denna lag (identifieringsbeslut). Av det nya andra stycket framgår att även en representant kan ansöka om ett identifieringsbeslut för tillämpning av den särskilda ordningen i 4 e § (importordningen). Ändringen behandlas i avsnitt 6.5. I paragrafen regleras förutsättningarna för ett identifieringsbeslut avseende ett företag utanför EU som tillhandahåller tjänster till icke beskattningsbara personer som är etablerade i EU (tredjelandsordningen). Ändringen i andra punkten innebär att tredjelandsordningen kan användas även för andra tjänster än telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster. Punkten motsvarar artikel 359 i mervärdesskattedirektivet. Ändringen i sjätte punkten innebär att hän- visningen till artikel tredje stycket genomförandeförordningen, som reglerar karenstid för den som frivilligt upphör att använda de särskilda ordningarna, tas bort. Ändringen behandlas i avsnitt 6.4. I paragrafen regleras förutsättningarna för att ett identifieringsbeslut enligt unionsordningen avseende tjänster ska meddelas. Ändringen i andra punkten, som motsvarar artikel 369b i mervärdesskattedirektivet, innebär att unionsordningen kan användas för andra tjänster än telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster. Ändringen i femte punkten innebär att kravet på att den som köper tjänsterna ska vara etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas i ett annat EU-land slopas. Detta är inte längre ett krav i artikel 369b mervärdes- skattedirektivet. I sjunde punkten ändras hänvisningen till den aktuella artikeln i direktivet och i åttonde punkten slopas hänvisningen till artikel tredje stycket i genomförandeförordningen, som reglerar karenstid för den som frivilligt upphör att använda de särskilda ordningarna. Ändringen behandlas i avsnitt 6.4. Paragrafen är ny. Den innehåller bestämmelser om identifieringsbeslut enligt unionsordningen avseende unionsintern distansförsäljning av varor och motsvarar delvis artiklarna 369a och 369b i mervärdesskattedirektivet. Förutsättningarna för ett sådant beslut framgår av punkt 1–6. Av första punkten a framgår att den beskattningsbara personen ska ha etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet i eller ha ett fast etableringsställe här. Även beskattningsbara personer som inte är etablerade i eller något annat EU-land får enligt första punkten b använda unionsordningen med som identifieringsstat, om de utför unionsintern distans- försäljning av varor och transporten av varorna påbörjas här. Vidare ska mervärdesskatten enligt andra punkten avse unionsintern distansförsäljning som enligt tredje punkten ska beskattas i ett annat EU- land. Av fjärde punkten framgår att det inte får ha fattats ett motsvarande, gällande identifieringsbeslut i ett annat EU-land. Slutligen gäller enligt femte punkten att den beskattningsbara personen inte får vara bunden av sitt val av ett annat EU-land som identifieringsstat och enligt sjätte punkten inte vara utesluten från den särskilda ordningen. Ändringen behandlas i avsnitt 6.4. Paragrafen är ny. Den innehåller bestämmelser om identifieringsbeslut enligt unionsordningen för omsättningar av varor inom landet som omfattas av 6 kap. 10 § ML och motsvarar delvis artikel 369a och 369b i Förutsättningarna för ett sådant beslut framgår av punkt 1–6. Av första punkten a framgår att den beskattningsbara personen ska ha etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet i eller ha ett fast etableringsställe här och att transporten ska påbörjas och avslutas inom eller inom ett annat EU-land. beskattningsbara personer som inte är etablerade i eller något annat EU-land får enligt första punkten b använda unionsordningen med som identifieringsstat, om de gör omsättningar av varor enligt 6 kap. 10 § ML och transporten av varorna påbörjas och avslutas här i Vidare ska mervärdesskatten enligt andra punkten avse omsättning av varor enligt 6 kap. 10 § ML som enligt tredje punkten ska beskattas i eller i ett annat EU-land. Av fjärde punkten framgår att det inte får ha fattats ett motsvarande, gällande identifieringsbeslut i ett annat EU- Slutligen gäller enligt femte punkten att den beskattningsbara personen inte får vara bunden av sitt val av ett annat EU-land som identifieringsstat och enligt sjätte punkten inte vara utesluten från den Ändringen behandlas i avsnitt 6.4. Paragrafen är ny. Den innehåller bestämmelser om identifieringsbeslut enligt importordningen och motsvarar delvis artiklarna 369l, 369m och 369p i mervärdesskattedirektivet. Förutsättningarna för ett sådant beslut framgår av punkt 1–6. Av första punkten a framgår att den beskattnings- bara personen ska ha etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet i eller ha ett fast etableringsställe här. artikel 369m.1 a. Även beskattningsbara personer som inte är etablerade i eller något annat EU-land får enligt första punkten b använda importordningen, om de företräds av en representant som har sätet för sin ekonomiska verksamhet eller ett fast etableringsställe här i landet. punkt motsvaras av artikel 369m.1 b. Definitionen av representant finns i 2 § fjärde stycket. Slutligen får importordningen enligt första punkten c användas av beskattningsbara personer som inte är etablerade i eller något annat EU-land, men är etablerade i ett land utanför EU med vilket EU har ingått ett avtal om ömsesidigt bistånd som har ett liknande tillämpningsområde som rådets direktiv /24/EU (indrivnings- direktivet) och förordning (EU) 904/2010 (förordningen om administrativt samarbete) och som utför distansförsäljning av varor från det landet. Denna punkt motsvaras av artikel 369m.1 c. Vidare ska mervärdesskatten enligt andra punkten avse distans- försäljning av varor som importerats från ett land utanför EU enligt 2 kap. 1 k § ML, i försändelser med ett verkligt värde på högst . punkt motsvaras av 369m.1. Omsättningarna ska enligt tredje punkten beskattas här i landet eller i ett annat EU-land. delvis av artikel 369l.4. Av fjärde punkten framgår att det inte får ha fattats ett motsvarande, gällande identifieringsbeslut i ett annat EU-land. Slutligen gäller enligt femte punkten, som motsvaras av artikel 369l.3 andra stycket, att den beskattningsbara personen inte får vara bunden av sitt val av ett annat EU-land som identifieringsstat och enligt sjätte punkten inte vara utesluten från den särskilda ordningen. Ändringen behandlas i avsnitt 6.5. Paragrafen är ny och motsvarar artikel 369m.2 i mervärdesskatte- direktivet. Av paragrafen framgår att en beskattningsbar person får företrädas av endast en representant åt gången. Definitionen av representant finns i 2 § fjärde stycket. Ändringen behandlas i avsnitt 6.5. Paragrafen betecknades tidigare 4 c §. Den är ändrad och motsvarar artikel 369a.2 andra och tredje styckena samt artikel 369l.3 andra stycket i mervärdesskattedirektivet. Den är tillämplig på unionsordningen och importordningen. Första stycket innebär att en beskattningsbar person eller en representant som har flera fasta etableringsställen i skilda EU- länder, och omfattas av ett identifieringsbeslut här i landet, är bunden av detta beslut under det kalenderår då beslutet fattades och under de två närmast följande kalenderåren. Av det nya andra stycket framgår att samma sak gäller för beskattningsbara personer som varken har säte eller fast etableringsställe i EU men har ett identifieringsbeslut enligt 4 c, 4 d eller 4 e §, dvs. unionsordningen eller importordningen. Ändringen behandlas i avsnitt 6.4 och 6.5. Paragrafen reglerar den som har ett identifieringsbeslut enligt tredjelandsordningen. Ändringen görs med anledning av att de särskilda ordningarna utvidgas och innebär att den som ska redovisa mervärdesskatt för omsättning av varor eller tjänster inom landet i en särskild mervärdesskattedeklaration enligt denna lag inte ska redovisa och betala mervärdesskatt enligt skatteförfarandelagen (2011:1244) för dessa omsättningar. Detta är en följd av att lagen utgör lex specialis i förhållande till skatteförfarandelagen. Ändringen behandlas i avsnitt 6.4. Av paragrafen följer att den som har ett identifieringsbeslut i ett annat EU- land ska redovisa och betala svensk mervärdesskatt enligt bestämmelserna i det landet. Bestämmelsen ändras med anledning av att de särskilda ordningarna även omfattar varor. Ändringen behandlas i avsnitt 6.4. Paragrafen motsvarar delvis artiklarna 362, 369d och 369q i mervärdes- skattedirektivet. Första stycket reglerar identifieringsnummer för såväl tredjelandsordningen som unionsordningen. Ändringen i andra stycket, som motsvarar artikel 369d i mervärdesskattedirektivet, innebär att om den beskattningsbara personen har ett registreringsnummer till mervärdesskatt ska det användas som identifieringsnummer för unionsordningen. 2019/20:122 stycket är nytt och motsvarar artikel 369q. Det innebär, avseende import- ordningen, att en beskattningsbar person ska tilldelas ett särskilt identifieringsnummer avseende importordningen. För importordningen ska alltså inte den beskattningsbara personens registreringsnummer till mervärdesskatt användas som identifieringsnummer. Om den beskattningsbara personen företräds av en representant ska representanten ges dels ett eget identifieringsnummer, dels ett individuellt registrerings- nummer för varje beskattningsbar person som han företräder. Ett identifieringsnummer enligt importordningen (s.k. IOSS-nummer) får bara användas för användning av importordningen. Detta gäller både numret som tilldelats en beskattningsbar person som använder importordningen själv, och för representantens nummer. Av artikel 57e andra stycket i genomförandeförordningen framgår vidare att representantens identifieringsnummer inte kan användas för att redovisa mervärdesskatt för beskattningsbara transaktioner som representanten gör i eget namn. Ändringen behandlas i avsnitt 6.4 och 6.5. Paragrafen motsvarar artiklarna 360, 361.2, 369c, 369o och 369p.4 i mervärdesskattedirektivet (se även artikel 57h.1 i genomförande- Paragrafen reglerar den underrättelseskyldighet som den som omfattas av ett identifieringsbeslut i har i förhållande till Ändringen innebär att en representant kan underrätta om ändringar avseende den beskattningsbara personen som tillämpar Ändringen behandlas i avsnitt 6.4 och 6.5. Paragrafen motsvarar artikel 363 i mervärdesskattedirektivet. förutsättningarna för att återkalla ett identifieringsbeslut enligt tredjelands-