prop · H703122 · 2020-03-31 00:00:00 — betalningsåtagande från kunden tagits emot av den leverantör som säljer varor via det elektroniska gränssnittet eller för dennes räkning, oavsett när den faktiska utbetalningen görs, beroende på vilket som inträffar först. Denna bestämmelse är direkt tillämplig i medlemsstaterna och ska inte genomföras i nationell rätt. Det är alltså inte lämpligt att, som Förvaltningsrätten i önskar, införa den aktuella lydelsen i Det är inte heller lämpligt att i lagtexten hänvisa till i de aktuella bestämmelserna i genomförandeförordningen. Skälet är att det finns ett flertal utfyllande regler i genomförandeförordningen. Om det i varje sådant fall görs en hänvisning till den aktuella bestämmelsen i genomförandeförordningen medför det att lagtexten blir omfattande och När plattformsföretaget anses ha förvärvat och omsatt varan ska det ta ut mervärdesskatt vid köpet och redovisa mervärdesskatt till skattemyndigheten i det EU-land där omsättningen görs. företaget kan då antingen registrera sig till mervärdesskatt i de medlemsstater där omsättningarna görs, eller använda någon av de särskilda ordningarna för redovisning och betalning av mervärdesskatten för varorna, se avsnitt 6.4 och 6.5. Det finns ingen bestämmelse i mervärdesskattedirektivet som anger hur motvärdet i nationell valuta till beloppet ska räknas fram i fråga om distansförsäljning av varor importerade från länder utanför EU. 369zc.1 i mervärdesskattedirektivet är inte tillämplig i detta fall. bestämmelser om omräkning får därför tillämpas. Mot bakgrund av att beloppet ändras är det inte, som FAR önskar, lämpligt att ange beloppet direkt i lagtexten. Det finns ingen bindande definition av termen verkligt värde. Som påpekar pågår diskussioner inom EU om en enhetlig definition av verkligt värde. Det bör därför inte införas någon definition i svensk rätt. Genom propositionen Ändrade mervärdesskatteregler vid gräns- överskridande handel mellan företag (prop. 2018/19:160) infördes bl.a. bestämmelser om omsättningsland vid s.k. kedjetransaktioner. 2019/20:122 Bestämmelserna motsvarar artikel 36a i mervärdesskattedirektivet. artikel 36.4 framgår att artikeln inte ska tillämpas i de situationer som omfattas av artikel 14a. En bestämmelse om detta bör införas i ML. Förslaget föranleder ändring av 5 kap. 1, 2 och 2 e §§ och 10 kap. 11 § samt att fyra nya paragrafer, 1 kap. 5 b §, 3 kap. 33 § och 6 kap. 9–10 §§ införs i ML. 6.4De särskilda ordningarna kan tillämpas för alla tjänster och för distansförsäljning av varor Regeringens förslag: De särskilda ordningarna för mervärdesskatt för beskattningsbara personer som tillhandahåller telekommunikations- tjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster får tillämpas även för andra tjänster och för unionsintern distansförsäljning av varor. De särskilda ordningarna kan också användas för omsättning av varor inom ett EU-land av beskattningsbara personer som möjliggör omsättningarna genom användning av ett elektroniskt gränssnitt. De nya reglerna förs in i lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster. Lagen ska byta namn till lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för distansförsäljning av varor och för tjänster. Bestämmelserna om avdrag och återbetalning ska omfatta även beskattningsbara personer som är etablerade utanför EU och tillämpar unionsordningen, och beskattningsbara personer som är etablerade i men inte är registrerade till mervärdesskatt i för någon annan verksamhet än den som omfattas av unionsordningen. Dessa beskattningsbara personer kan använda den särskilda elektroniska portal som inrättats för detta ändamål. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Promemorian innehöll dock inget förslag om att plattformsföretag som är etablerade i kan få ett identifieringsbeslut för unionsordningen om de möjliggör omsättning av varor i ett annat EU-land och transporten av varorna påbörjas och avslutas inom det EU-landet. Remissinstanserna: , , , Förvaltningsrätten i , Kammarrätten i , , , , Srf konsulterna, och har inga synpunkter på förslagen. och välkomnar möjligheten för fler företag att använda de särskilda ordningarna. föreslår förtydliganden av bestämmelserna i 19 kap. 30 § andra stycket och 19 kap. 31 a § första stycket ML. föreslår också att 7 § lagen om särskilda ordningar ändras så att det framgår att ett identifieringsnummer enligt unionsordningen kan tilldelas även om den beskattningsbara 2019/20:122 personen inte är registrerad till mervärdesskatt enligt skatteförfarande- lagen (2011:1244). () anser att det är viktigt att SCB ges tillgång till data som redovisas i de särskilda ordningarna för att kunna utföra sitt uppdrag att producera officiell statistik, och att det i deklarationerna görs åtskillnad mellan varor och tjänster och handel inom och utanför EU. menar att det hade varit värdefullt med en utvärdering av de särskilda ordningarna innan de utvidgas till att omfatta distanshandel och fler tjänster. Näringslivets Skattedelegation (NSD) framhåller att de problem som tas upp i Europeiska revisionsrättens rapport om uppbörden av mervärdesskatt vid e-handel måste åtgärdas innan utvidgningen sker av de särskilda ordningarna. Skälen för regeringens förslag De särskilda ordningarna kan tillämpas för tjänster Genom ändringarna i mervärdesskattedirektivet utvidgas de särskilda ordningarna för redovisning och betalning av mervärdesskatt till andra tjänster än telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster. Det kan exempelvis röra sig om förmedlingstjänster eller fastighetstjänster. Beskattningsbara personer som är etablerade utanför EU kan alltså välja som identifieringsstat och ansöka om att få ett identifieringsbeslut hos om de tillhandahåller tjänster som ska beskattas i eller i ett annat EU-land, till någon som inte är en beskattningsbar person och denne är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas i eller i ett annat EU-land. Även beskattningsbara personer som är etablerade i EU kan använda ordningarna för att redovisa mervärdesskatt för tjänster (unionsordningen). En förutsättning är att den beskattningsbara personen tillhandahåller tjänster till någon som inte är en beskattningsbar person, och dessa tjänster ska beskattas i ett annat EU-land. Det är inte längre en förutsättning att den som köper tjänsterna är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas i ett annat EU-land. Både för tredjelandsordningen och unionsordningen gäller, som tidigare, att det inte får ha fattats ett motsvarande, gällande identifierings- beslut i ett annat EU-land och att den beskattningsbara personen inte är utesluten från den särskilda ordningen. Det är dock inte längre möjligt att vara utesluten från den särskilda ordningen på grund av att man frivilligt upphört att använda den, artikel genomförandeförordningen. Hänvisningen till denna artikel i 4 a § lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster, kallad lagen om särskilda ordningar, tas därför bort. Ändringar bör ske i lagen om särskilda ordningar så att tredjelands- ordningen och unionsordningen omfattar alla tjänster och så att således kan fatta identifieringsbeslut avseende beskattningsbara personer som tillhandahåller andra tjänster än elektroniska till privatpersoner i andra EU-länder. De särskilda ordningarna kan tillämpas för unionsintern Ändringarna i mervärdesskattedirektivet innebär också att unions- ordningen kan användas för att redovisa och betala mervärdesskatt för unionsintern distansförsäljning av varor. Detta gäller både beskattnings- bara personer som är etablerade inom EU och sådana som är etablerade Bestämmelserna om de särskilda ordningarna i lagen om särskilda ordningar bör alltså ändras, så att kan fatta identifieringsbeslut även beträffande beskattningsbara personer som bedriver unionsintern distansförsäljning. Även i detta fall gäller i första hand att företaget ska ha etablerat sätet för sin verksamhet i för att ett identifieringsbeslut ska kunna fattas Om den beskattningsbara personen inte har något säte inom EU krävs att det finns ett fast etableringsställe i för att ett identifieringsbeslut ska kunna fattas här. En sådant val gäller i minst två kalenderår, artikel 369a.2 andra stycket. För beskattningsbara personer som inte är etablerade i EU kan väljas som identifieringsstat om transporten av varorna påbörjas i . Om den beskattningsbara personen har varor i flera medlemsstater varifrån transport av varor påbörjas, varav en av dessa är , får också väljas som identifieringsstat. Ett sådant val gäller i minst två kalenderår, artikel 369a.2 tredje stycket. Vidare krävs att det är fråga om unionsintern distansförsäljning enligt definitionen i ML och att leveranserna ska beskattas i ett annat EU-land. Det kan alltså röra sig om leverans av varor där transporten påbörjas i och avslutas i ett annat EU-land, eller där transporten påbörjas i t.ex. och avslutas i . I övrigt krävs, precis som för identifieringsbeslut avseende tjänster, att det inte redan fattats ett motsvarande, gällande identifieringsbeslut i något annat EU-land och att det inte löper en karensperiod för den beskattningsbara personen enligt artikel 58b.1 i genomförandeförordningen. gäller för beskattningsbara personer som utesluts från den särskilda ordningen på grund av ständiga brott mot reglerna i ordningen och räknas från den redovisningsperiod när den beskattningsbara personen uteslöts. På samma sätt som i fråga om tredjelandsordningen bör hänvisningen till bestämmelsen om genomförandeförordningen i detta fall vara dynamisk, avse EU-förordningen i den gällande lydelsen. Slutligen krävs att den beskattningsbara personen inte är bunden av en karensperiod avseende sitt val av identifieringsstat. Om unionsordningen används för redovisning av unionsintern distans- försäljning av varor behöver faktura inte utfärdas för dessa omsättningar, En ändring bör därför ske i 11 kap. 2 § ML. Vidare bör, eftersom de särskilda ordningarna nu omfattar alla tjänster och distansförsäljning av varor, lagen om särskilda ordningar byta namn till lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för distansförsäljning av varor och för tjänster. Synpunkterna från SCB, och behandlas i konsekvensanalysen, avsnitt 7.4 och 7.6. Omsättning av varor inom en medlemsstat genom ett elektroniskt gränssnitt Beskattningsbara personer som inte är etablerade i EU och säljer varor genom elektroniska gränssnitt till konsumenter i EU kan ha lager med varor i flera olika EU-länder. I situationer som omfattas av artikel 14a.2, när ett plattformsföretag anses förvärva och omsätta varor för att det möjliggör leveransen, kan varorna alltså skickas från olika EU-länder. I vissa fall kan kunden och varorna finnas i samma EU-land, dvs. det är fråga om leverans av varor inom landet och inte unionsintern distans- försäljning. För att underlätta för plattformsföretag som genomför både unionsintern distansförsäljning av varor och omsättning av varor inom ett EU-land kan unionsordningen användas även för omsättningar av varor inom landet. Även denna typ av leveranser bör alltså tas med i lagen om särskilda ordningar. Även i detta fall gäller i första hand att företaget ska ha etablerat sätet för sin verksamhet i för att ett identifieringsbeslut ska kunna fattas här. Om den beskattningsbara personen inte har något säte inom EU krävs att det finns ett fast etableringsställe i för att ett identifieringsbeslut ska kunna fattas här. En sådant val gäller i minst två kalenderår, se artikel 369a.2 andra stycket. För beskattningsbara personer som inte är etablerade i EU kan väljas som identifieringsstat om transporten av varorna påbörjas i . Om den beskattningsbara personen har varor i flera medlemsstater varifrån transport av varor påbörjas, varav en av dessa är , får också väljas som identifieringsstat. Ett sådant val gäller , se artikel 369a.2 tredje stycket. Vidare krävs att det är fråga om en beskattningsbar person som möjliggör omsättning av varor i enlighet med 6 kap. 10 § ML och att transporten av varorna påbörjas och avslutas i en och samma medlemsstat, artikel 369.b i mervärdesskattedirektivet. För de plattformsföretag som inte är etablerade inom EU innebär det att identifieringsbeslut ska kunna fattas om transporten av varorna påbörjas och avslutas här i landet. För svenska plattformsföretag innebär det att identifieringsbeslut ska kunna fattas antingen om transporten påbörjas och avslutas inom , eller om transporten påbörjas eller avslutas inom ett annat EU-land. I förhållande till lagrådsremissens förslag föreslås därför en ändring i 4 d § lagen om särskilda ordningar så att regleringen i detta avseende överensstämmer med det som föreskrivs i mervärdesskattedirektivet. I övrigt krävs att det inte redan fattats ett motsvarande, gällande identifieringsbeslut i något annat EU-land och att det inte löper en karensperiod för den beskattningsbara personen enligt artikel 58b.1 i genomförandeförordningen. Slutligen krävs att den beskattningsbara personen inte är bunden av en karensperiod avseende sitt val av identifieringsstat. Plattformsföretag som genomför unionsintern distansförsäljning av varor och omsättningar av varor inom landet enligt 6 kap. 10 § ML kan också, genom användning av samma elektroniska gränssnitt, möjliggöra distansförsäljning av varor importerade från länder utanför EU enligt 6 kap. 9 § ML. Om plattformsföretaget inte är etablerat i EU måste det utse en representant för att kunna använda importordningen för dessa omsättningar, se artikel 369m.1 b mervärdesskattedirektivet, om det inte är etablerat i ett sådant tredjeland som EU har ingått avtal med, se artikel 369m.1 c mervärdesskattedirektivet. Det krävs dock ingen representant för att få använda unionsordningen, se artikel 369b första stycket b. I ett sådant fall kommer alltså samma beskattningsbara person (ett plattformsföretag i ett land utanför EU) att vara registrerad i unionsordningen i eget namn för unionsintern distansförsäljning och omsättningar inom landet enligt 6 kap. 10 § ML, och registrerad i importordningen via en representant för distansförsäljning av varor importerade från ett land utanför EU enligt 6 kap. 9 § ML. Även fortsättningsvis gäller att beskattningsbara personer som använder tredjelandsordningen för att redovisa svensk mervärdesskatt saknar avdragsrätt för ingående skatt vid förvärv för verksamheten, 8 kap. 1 a § första stycket ML. I stället får den beskattningsbara personen ansöka om återbetalning av ingående skatt som betalats i enligt reglerna för återbetalning till utländska beskattningsbara personer som inte är etablerade i något EU-land, 10 kap. 4 a § första stycket ML. På motsvarande sätt får beskattningsbara personer som använder unionsordningen i ett annat EU-land för att redovisa svensk mervärdes- skatt inte göra avdrag för ingående mervärdesskatt för verksamheter som omfattas av den särskilda ordningen, 8 kap. 1 a § andra stycket ML. I stället får de ansöka om återbetalning av ingående skatt enligt det elektroniska återbetalningsförfarandet för beskattningsbara personer som är etablerade inom EU (direktiv /9/EG), 10 kap. 4 a § andra stycket ML. Ändringarna i mervärdesskattedirektivet innebär att unionsordningen också kan användas av beskattningsbara personer som är etablerade utanför EU i vissa fall. Därför bör bestämmelserna om avdrag och återbetalning i 8 kap. 1 a § andra stycket och 10 kap. 4 a § andra stycket ML ändras så att de omfattar även beskattningsbara personer som är etablerade utanför EU och omfattas av identifieringsbeslut enligt lagen om särskilda ordningar avseende unionsordningen eller motsvarande bestämmelser i ett annat EU-land. Därutöver kan det förekomma att unionsordningen används av beskattningsbara personer som är etablerade i men inte är registrerade till mervärdesskatt här. Även dessa bör omfattas av bestämmelserna om avdrag och återbetalning. Av 19 kap. 30 § andra stycket och 31 a § ML framgår att ansökan om återbetalning avseende unionsordningen görs genom en särskild elektronisk portal som finns för detta ändamål. Bestämmelserna bör ändras så att tredjelandsföretag som använder unionsordningen kan använda den elektroniska portalen för att ansöka om återbetalning. Även svenska företag som har identifieringsbeslut för unionsordningen men inte är registrerade till mervärdesskatt enligt skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL, för annan verksamhet än den som omfattas av unionsordningen bör kunna söka återbetalning av ingående svensk mervärdesskatt via e-portalen i . Det innebär att exempelvis ett svenskt plattformsföretag som har lager i , inte är registrerad enligt SFL och omsätter varor till svenska kunder, kan begära återbetalning via e-portalen. Vidare bör bestämmelsen i 19 kap. 30 § andra stycket ML utformas så att det av sista meningen framgår att den gäller tredjelandsföretag som omfattas av unionsordningen i ett annat EU-land, som föreslår. Även bestämmelsen i 19 kap. 31 a § första stycket ML bör utformas som föreslår, så att det av sista meningen framgår att den bara omfattar den som är etablerad här i landet. Om den beskattningsbara personen är eller ska vara registrerad för mervärdesskatt i enligt bestämmelserna i för annan verksamhet än sådan som omfattas av de särskilda ordningarna får, precis som tidigare, avdrag för ingående skatt hänförlig till de verksamheter i som omfattas av den särskilda ordningen göras enligt bestämmelserna i . Bestämmelserna i 8 kap. 1 a § och 10 kap. 4 a § ML bör ändras i enlighet med detta. Detta innebär att i den deklaration som lämnas till enligt skatteförfarandelagen får avdrag även göras för kostnader som hänför sig till omsättning av varor och tjänster till privatpersoner i . Av 19 kap. 34 och 35 §§ ML följer att i den deklarationen ska också ansökan om återbetalning av ingående skatt enligt 10 kap. 1–3 §§ ML göras. Som tidigare gäller, för både unionsordningen och tredjelands- ordningen, att avdrag aldrig får göras i den deklaration som lämnas till identifieringsstaten enligt den särskilda ordningen. Att avdragsrätt inte föreligger för ingående skatt som avser svenska företags omsättningar av nämnda tjänster till privatpersoner i andra EU-länder följer av 8 kap. 3 § ML. I stället kan mervärdesskatt som betalats i andra EU-länder återfås efter ansökan om återbetalning enligt det elektroniska förfarandet för beskattningsbara personer som är etablerade inom EU. För ingående skatt som har betalats i gäller att rätt till återbetalning kan föreligga enligt 10 kap. 11 § tredje stycket ML. Ansökan och identifieringsbeslut, byte av identifieringsstat m.m. På samma sätt som tidigare gäller att en ansökan om identifieringsbeslut ska göras elektroniskt. Om den beskattningsbara person som ansöker om ett identifieringsbeslut enligt unionsordningen har ett registreringsnummer till mervärdesskatt, ska det numret användas som identifieringsnummer, se 7 § andra stycket lagen om särskilda ordningar. Inga sakliga ändringar sker i fråga om när identifieringsnummer, byte av identifieringsstat eller återkallelse av identifieringsbeslut. Karenstiden för beskattningsbara personer som frivilligt upphör att använda någon av de särskilda ordningarna slopas dock. Detta följer dock av ändringar i genomförandeförordningen, som är direkt tillämplig och inte behöver genomföras i svensk rätt. Förslaget föranleder ändring av 1 kap. 2 och 14 §§, 8 kap. 1 a §, 10 kap. 4 a §, 11 kap. 2 och 12–13 §§, 13 kap. 1 § och 19 kap. 1, 30 och 31 a §§ ML, ändring av 2 kap. 4 § skatteförfarandelagen (2011:1244), att lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster byter namn, ändring av 1 §, 4 a och 4 b §§, 5–7 §§, 9 och 9 a §§ och 22 a § i den lagen samt att nya rubriker och fyra nya paragrafer, 4 c, 4 d, och 12 b §§, införs i samma lag. Importordningen – en ny särskild ordning Regeringens förslag: En ny särskild ordning, importordningen, införs i lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för distansförsäljning av varor och för tjänster. Importordningen tillämpas för att redovisa och betala mervärdesskatt för distansförsäljning av varor importerade från ett land utanför EU. Beskattningsbara personer som har sätet för sin ekonomiska verksamhet eller ett fast etableringsställe i kan ansöka om identifieringsbeslut för tillämpning av importordningen med som identifieringsstat. Samma sak gäller för beskattningsbara personer som är etablerade i ett land med vilket EU har ingått avtal med ett liknande tillämpningsområde som förordningen om administrativt samarbete och indrivningsdirektivet. Slutligen får beskattningsbara personer som är etablerade utanför EU men företräds av en representant som har sätet för sin ekonomiska verksamhet eller ett fast etableringsställe här ansöka om identifieringsbeslut avseende importordningen med som identifieringsstat. Beskattningsbara personer som använder importordningen saknar avdragsrätt för ingående skatt vid förvärv för verksamheten och får i stället ansöka om återbetalning av ingående skatt. Om den beskattningsbara personen är etablerad i EU sker ansökan genom den särskilda elektroniska portal som inrättats för detta ändamål för företag som är etablerade inom EU. Om den beskattningsbara personen är etablerad utanför EU sker ansökan på en blankett. Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna: , , , Kammarrätten i , , , , Srf konsulterna, och har inga synpunkter på förslagen. Förvaltningsrätten i pekar på att det inte framgår av 4 e § 1 b lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster, kallad lagen om särskilda ordningar, att representanten inte får ha säte inom EU för att ska få väljas som identifieringsstat om representanten har ett fast driftställe här. föreslår en språklig ändring i 4 e § 1 c lagen om särskilda ordningar för att den ska stämma överens med artikel 369m.1 c mervärdesskattedirektivet. pekar på att det pågår diskussioner inom EU om definitionen av begreppet verkligt värde, som måste beaktas i det fortsatta lagstiftningsarbetet. (Postnord) påpekar att en tulldeklaration kommer att upprättas för adressatens räkning även om den särskilda ordningen för import används och mervärdesskatten redan är betald. Därför kommer en hanteringsavgift avseende postförsändelser att tas ut även framöver. Skälen för regeringens förslag Ändringarna i mervärdesskattedirektivet innebär att en ny särskild ordning införs för att redovisa och betala mervärdesskatt för distansförsäljning av varor importerade från ett land utanför EU i försändelser med ett verkligt värde som inte överstiger . Bestämmelser om den särskilda ordningen, kallad importordningen, bör föras in i lagen om särskilda ordningar. För beskattningsbara personer som är etablerade inom EU gäller i första hand att den beskattningsbara personen ska ha etablerat sätet för verksam- het i för att ett identifieringsbeslut ska kunna fattas här. Om den beskattningsbara personen inte har något säte inom EU krävs att det finns ett fast etableringsställe i för att ett identifieringsbeslut ska kunna fattas här. En sådant val gäller i minst två kalenderår, se artikel 369l.3 andra stycket. Importordningen får också användas av beskattningsbara personer som är etablerade i ett land utanför EU med vilket unionen har ingått ett avtal om ömsesidigt bistånd som har ett liknande tillämpningsområde som rådets direktiv /24/EU (indrivnings- direktivet) och förordning (EU) nr 904/2010 (förordningen om administrativt samarbete), och som bedriver distansförsäljning av varor från det landet.