prop · H703118 · 2020-03-17 00:00:00 — anser att utrymmet att vid undanröjande att välja en annan påföljd än en kortare tids sluten ungdomsvård borde vara begränsat. anser att det finns skäl att överväga en utvidgning av möjligheten att döma ut en frihetsberövande påföljd vid allvarlig misskötsamhet eller betydande avvikelser från verkställighetsplanen. Enligt myndigheten gäller det framförallt när den unge vägrar att rätta sig efter de rörelseinskränkande inslagen i påföljden. anser att påföljden kan jämföras med intensivövervakning med elektronisk kontroll och att den bör kunna användas som ett tydligt alternativ till sluten ungdomsvård. Misskötsamhet av viss grad borde därmed, enligt tingsrätten, leda till sluten ungdomsvård. Attunda tingsrätt anser att det bör övervägas om misskötsamhet, utöver att föranleda en varning eller ett undanröjande, skulle kunna resultera i att övervakningstiden förlängs. (SiS) anser bl.a. att resonemangen bör utvecklas i fråga om hur den unges misskötsamhet ska bedömas och när misskötsamheten ska anses vara så allvarlig att ska underrättas. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, däribland Hovrätten över och , och , uppehåller sig kring vilka åtgärder som kan vidtas vid misskötsamhet, och då i synnerhet vid ett undanröjande av påföljden. () anser att sluten ungdomsvård framstår som det mest naturliga påföljdsvalet efter ett undanröjande, men att det är oklart vad som är avsikten. Det står i vart fall klart att i många fall kommer den påföljd som döms ut efter ett ingripande att framstå som mindre ingripande än den ursprungliga domen på ungdomsövervakning. Vidare torde det finnas en betydande risk för att en dömd som först i väsentlig grad underlåtit vad som ålegat vederbörande enligt en dom på ungdomsövervakning, också kommer att missköta en ungdomstjänst, vilket skulle aktualisera ytterligare ett undanröjande. Här äventyras enligt påföljdens –och i förlängningen hela systemets – trovärdighet. Saco-S betonar att åklagaren får ett stort ansvar genom att fatta beslut om att antingen begära påföljden undanröjd eller meddela varning. Skälen för regeringens förslag Undanröjande på grund av den dömdes misskötsamhet eller av andra skäl Om den dömdes bristande medverkan, även med beaktande av de åtgärder som Kriminalvården kan vidta inom ramen för påföljden vid misskötsamhet, innebär att ungdomsövervakning inte kan genomföras på ett meningsfullt sätt, bör det finnas en möjlighet att undanröja påföljden. I 32 kap. 4 § finns särskilda bestämmelser om undanröjande av ungdomsvård och ungdomstjänst. I första stycket regleras möjligheterna till undanröjande på grund av den dömdes misskötsamhet. Om den dömde i väsentlig grad underlåter att göra vad som åligger honom eller henne enligt en föreskrift vid ungdomsvård om att han eller hon ska följa ett ungdomskontrakt eller enligt en dom på ungdomstjänst, får rätten på talan av åklagare undanröja en annan påföljd än böter som dömts ut för brottet och bestämma en ny påföljd för detta. I stället för att undanröja påföljden får rätten meddela den dömde en varning, om det är en tillräcklig åtgärd. I paragrafens andra stycke regleras möjligheten till undanröjande av ungdomsvård och ungdomstjänst på grund av annat skäl än den dömdes misskötsamhet. Om den planerade vården eller de planerade åtgärderna enligt ett ungdomskontrakt eller en vårdplan inte kommer till stånd eller vården eller åtgärderna kommit att i väsentlig grad avvika från vad som planerats i kontraktet eller vårdplanen får rätten på talan av åklagare undanröja påföljden och bestämma en ny påföljd för brottet. Detsamma gäller om, av annat skäl än den dömdes misskötsamhet, en dom på ungdomstjänst inte till väsentlig del kan fullgöras inom skälig tid. I likhet med promemorians förslag anser regeringen att en motsvarande ordning som den som gäller beträffande varning och undanröjande av ungdomsvård och ungdomstjänst bör gälla för ungdomsövervakning. I enlighet med vad som gäller för ungdomsvård och ungdomstjänst bör det endast vara i de fall den unge i väsentlig grad låter bli att göra vad som åligger honom eller henne, som påföljden bör kunna undanröjas. De unga personer som kan komma att dömas till ungdomsövervakning torde i många fall befinna sig i en problematisk situation. Ett krav på fullständig efterlevnad av alla delar i verkställighetsplanen skulle riskera att leda till att en stor andel av de utdömda påföljderna avseende ungdomsövervakning skulle kunna undanröjas. Det skulle vara otillfredsställande dels med hänsyn till det merarbete och kostnader en sådan hantering skulle innebära, dels eftersom det i vissa fall inte skulle finnas någon mer lämplig påföljd att döma ut. () påpekar att det inte framgår exakt vad som krävs i termer av misskötsamhet för att påföljden ska kunna undanröjas, men att det för påföljdens trovärdighet är viktigt att ribban för undanröjande inte läggs för högt. Kravet på att underlåtenheten ska vara av väsentlig grad innebär att inte all form av bristande medverkan bör kunna leda till ett undanröjande, utan det bör vara fråga om misskötsamhet av allvarligt slag (jfr prop. 2005/06:165 s. 88). Som framgår av avsnitt 5.1 föreslås att den dömde ska följa det som anges i verkställighetsplanen. Det är alltså tvingande för honom eller henne att följa planen i dess helhet. Om den dömde inte följer planen måste det emellertid kunna ske en viktning av de olika momenten. Om avvikelsen består i att den dömde inte varit i skolan eller inte deltagit i en fritidsaktivitet bör det inte tillmätas samma vikt som om han eller hon har brutit mot en föreskrift om inskränkning i rörelsefriheten. I författningskommentaren utvecklas vad som kan utgöra underlåtenhet av väsentlig grad när det gäller ungdomsövervakning, se avsnitt 9.2. Eftersom verkställighetsplanen kan innehålla inslag som bygger på samverkan mellan ett flertal myndigheter och aktörer kan det inte uteslutas att de föreskrivna åtgärderna inte kommer till stånd eller att de åtgärder som vidtagits kommit att i väsentlig grad avvika från vad som beslutats i planen utan att det beror på den dömdes bristande medverkan. Regeringen anser därför, i likhet med vad som anförs i promemorian, att den möjlighet som finns i 32 kap. 4 § andra stycket att undanröja en påföljd avseende ungdomsvård eller ungdomstjänst av annat skäl än den dömdes misskötsamhet bör gälla även ungdomsövervakning. Om en dom på ungdomsövervakning undanröjs, bör en annan påföljd bestämmas för brottet. Flera remissinstanser, bl.a. Hovrätten över och och () anser att det bör övervägas om det ska vara möjligt att döma till sluten ungdomsvård i dessa situationer. I den frågan gör regeringen följande bedömning. En grundläggande förutsättning för att döma till sluten ungdomsvård för brott som någon begått innan han eller hon fyllt är, enligt 30 kap. 5 § första stycket , att det finns synnerliga skäl för att bestämma påföljden till fängelse. När bestämmelsen infördes angavs i förarbetena att det främst är ett högt straffvärde som kan medföra att fängelse väljs för en omyndig lagöverträdare och att det är svårt att för åldersgruppen ange situationer där tidigare lagföringar eller brottets art leder till bedömningen att fängelse måste ådömas (se prop. 1987/88:120 om ändring i m.m.[straffmätning och påföljdsval m.m.] s. 103). När sluten ungdomsvård infördes angavs i förarbetena att dessa uttalanden alltjämt bör gälla (se prop. 1997/98:96 s. 160). I vissa fall kan det emellertid i praktiken förekomma att även tidigare brottslighet och brottslighetens art leder till fängelse för lagöverträdare under . Särskilt i de fall där straffvärdet är högt – dock inte så högt att det ensamt motiverar en frihetsberövande påföljd – torde det ibland anses finnas synnerliga skäl om det är fråga om en graverande återfallssituation. Motsvarande torde gälla om brottslighetens s.k. artvärde anses vara mycket högt. Det kan enligt regeringens mening antas att påföljden, i en del fall där det visserligen kan finnas synnerliga skäl för en frihetsberövande påföljd, kan komma att bestämmas till ungdomsövervakning om straffvärdet inte är alltför högt. Om den unge missköter verkställigheten och det blir aktuellt att undanröja ungdomsövervakningen, torde det i sådana situationer kunna komma i fråga att döma ut sluten ungdomsvård. I andra fall kan det i stället komma i fråga att döma ut en mycket ingripande ungdomsvård med vårdplan (dvs. Det kan även, beroende på bl.a. den ursprungliga brottslighetens straffvärde, tidigare brottslighet och den unges personliga förhållanden såsom vårdbehov, finnas förutsättningar att bestämma den nya påföljden till ungdomsvård förenad med en förstärkningspåföljd. Om rätten beslutar om undanröjande ska den, när den nya påföljden bestäms, i likhet med vad som gäller enligt hittillsvarande ordning, ta 2019/20:118 skälig hänsyn till vad den dömde har undergått till följd av den undanröjda påföljden. Frågan om en åtgärd enligt 32 kap. 4 § , dvs. talan om undanröjande, ska enligt 38 kap. 3 § första stycket tas upp av den rätt som först avgjort det mål där den ungdomsvård eller ungdomstjänst som avses med undanröjandetalan har dömts ut. I tredje stycket i samma paragraf anges att ett sådant mål också får tas upp av den rätt där ett brottmål mot den dömde är anhängigt eller där mål om åtgärd mot den dömde enligt 32 kap. 4 § redan tagits upp, eller av rätten i den ort där den dömde mera varaktigt uppehåller sig, om rätten med hänsyn till utredningen samt kostnader och andra omständigheter finner det lämpligt. Den redovisade ordningen bör, i enlighet med promemorians förslag, även gälla i förhållande till ungdomsövervakning. I likhet med den ordning som gäller vid frågan om undanröjande av ungdomsvård och ungdomstjänst bör nämndemän delta när en tingsrätt avgör frågor om reaktioner vid misskötsamhet av ungdomsövervakning och undanröjande av andra skäl av en sådan påföljd. Den dömde ska ges tillfälle att yttra sig i mål om sådana frågor. (Se 38 kap. 6 och 8 §§ .) Det finns även finns särskilda bestämmelser i om sammanträde som hålls i målet om undanröjande av påföljd (se 30 a § LUL). Åklagare bör kunna besluta om varning i stället för att väcka talan om undanröjande Av 30 b § första stycket LUL följer att om den som dömts till ungdomsvård eller till ungdomstjänst i väsentlig grad underlåter att göra vad som åligger honom eller henne får åklagaren i stället för att väcka talan om undanröjande av påföljden besluta att varning ska meddelas den unge, om detta bedöms vara en tillräcklig åtgärd. I promemorian föreslås att åklagaren även beträffande ungdomsövervakning ska ha möjlighet att meddela varning i stället för att föra talan om undanröjande. Enligt regeringen är det en god ordning. Med anledning av påpekandet från Saco-S kan det understrykas att det är fråga om bedömningar som åklagaren får anses väl skickad att göra, särskilt som motsvarande redan gäller för andra ungdomspåföljder. Som anges i avsnitt 5.5.1bör bristande medverkan så långt som möjligt åtgärdas inom ramen för verkställigheten och en talan om undanröjande undvikas. I linje med det får det anses lämpligt att åklagaren ges möjlighet att påverka den unge att medverka frivilligt genom att meddela en varning. I 30 b § andra stycket LUL anges att varning som huvudregel ska meddelas den unge vid ett personligt sammanträffande, till vilket företrädare för bör ges tillfälle att närvara. Motsvarande ordning bör gälla beträffande ungdomsövervakning, med den skillnaden att i sådana fall bör i stället företrädare för Kriminalvården ges tillfälle att närvara vid mötet. Kriminalvården bör ha en skyldighet att i vissa fall underrätta åklagare En förutsättning för en talan om undanröjande av en påföljd är att åklagaren har kännedom om den bristande verkställigheten. 12 kap. 8 § SoL att socialnämnden ska underrätta åklagare om det finns förutsättningar för underrättelseskyldighet bör åläggas Kriminalvården beträffande Underrättelseskyldigheten bör omfatta dels de fall där den unge missköter verkställigheten, dels de fall då åtgärderna enligt verkställighetsplanen inte kommer till stånd eller åtgärderna kommit att i väsentlig grad avvika från vad som beslutats i planen (se vidare avsnitt Regeringens förslag: Sekretess för utbildningsverksamhet, socialtjänstsekretess eller förundersökningssekretess till skydd för enskild ska inte hindra att en uppgift lämnas till Kriminalvården, om uppgiften behövs för att upprätta en verkställighetsplan som gäller en enskild som dömts till ungdomsövervakning och uppgiftslämnandet syftar till att fastställa vilka åtgärder som kan vidtas för att förebygga att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt. Sekretess för utbildningsverksamhet och socialtjänstsekretess ska inte heller hindra att en uppgift lämnas till Kriminalvården, om uppgiften gäller något som omfattas av en verkställighetsplan som gäller en enskild som dömts till ungdomsövervakning. Den sekretessbrytande bestämmelsen avseende sekretess för utbildningsverksamhet ska endast gälla för uppgifter om specialpedagogisk insats enligt första stycket samt för de uppgifter som avses i andra stycket. Sekretess inom kriminalvården för uppgift om enskilds personliga förhållanden ska inte hindra att en uppgift om den som verkställer ungdomsövervakning lämnas av Kriminalvården till en enskild eller till en annan myndighet, om det behövs för att genomföra verkställighetsplanen. Promemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens. Promemorians förslag om sekretessbrytande bestämmelser utgår dock från att det är (SiS) som ska vara huvudman för verkställighet av påföljden. Kommuner och Regioner (SKR) tillstyrker förslaget. att det finns skäl att möjliggöra visst informationsutbyte även gentemot hälso- och sjukvården. Enligt förslaget ska även den dömdes deltagande i vård och behandling regleras i verkställighetsplanen. Då allt som anges i planen utgör en del av påföljden och är obligatoriskt för den enskilde framstår det som nödvändigt att visst informationsutbyte kan ske med verkställighetsplanen ska kunna ske även utan den enskildes samtycke. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor instämmer i promemorians bedömning att det måste finnas möjlighet att utbyta information mellan berörda myndigheter. Vidare anser myndigheten att för att återanpassningen och rehabiliteringen av barn och unga ska bli så framgångsrik som möjligt behöver exempelvis skola och socialtjänst samarbeta för att erbjuda individuellt anpassade alternativ till en fortsatt kriminell karriär där genomgången grundskola och gymnasium är viktiga förutsättningar. kommun bedömer att det krävs ett tydligt samarbete mellan berörda myndigheter och ett snabbt agerande vid överträdelser för att påföljden ska fungera. Förslaget om en ändring i sekretesslagstiftningen är enligt kommunen positivt för att underlätta samverkan mellan berörda verksamheter. Övriga remissinstanser yttrar sig inte särskilt över förslaget. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Kriminalvården menar att en sekretessbrytande bestämmelse bör införas även i förhållande till hälso- och sjukvården. anser att det bör övervägas om inte motsvarande lättnader som de sekretessbrytande bestämmelser som föreslås i utkastet även borde införas i skollagens bestämmelser om tystnadsplikt för den som är eller har varit verksam i enskilt bedriven utbildning eller annan verksamhet enligt skollagen. Avsaknad av motsvarande lättnad skulle komma att innebära att möjligheten för fristående skolor att lämna information till Kriminalvården begränsas och att det därmed uppstår olika möjligheter att utbyta information beroende på om den unga personen har sin skolgång i en eller fristående skola. Liknande synpunkter förs fram av Skolinspektionen, som anför att uppgifter om psykologiska eller psykosociala insatser som förekommer i den särskilda elevstödjande verksamheten skulle kunna komma att lämnas ut med stöd av den föreslagna sekretessbrytande bestämmelsen. Också Kammarrätten i och SKR yttrar sig över de föreslagna sekretessbestämmelserna. Övriga remissinstanser yttrar sig inte särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag Det finns behov av informationsutbyte under verkställigheten För att verkställighetsplaneringen ska kunna genomföras och syftet med påföljden uppnås är det viktigt att det finns goda möjligheter för Kriminalvården att få tillgång till relevanta uppgifter om den dömde. En förutsättning för det är att Kriminalvården kan samverka med andra myndigheter som har kunskap om den dömde och hans eller hennes förhållanden. I vissa fall kan de vara huvudmän för tänkbara åtgärder som kan ingå i verkställighetsplaneringen. Samverkan bör normalt ske med , skolan och polisen. I förekommande fall kan det även bli aktuellt med samverkan med andra myndigheter och aktörer som varit i kontakt med den unge. Sekretessregleringen i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, kan dock innebära att myndigheter och andra aktörer är förhindrade att lämna ut sådana uppgifter till Kriminalvården som myndigheten kan behöva för att utarbeta en meningsfull Såväl vid upprättande och ändring av Prop. 2019/20:118 verkställighetsplanen som vid själva verkställigheten aktualiseras således vissa frågor om sekretess. I syfte att säkerställa att informationsutbyte kan ske utan hinder av sekretess anser regeringen, i likhet med bedömningen i promemorian, att det bör införas särskilda sekretessbrytande bestämmelser i . I det följande behandlas i vilka fall sådana bestämmelser bör införas och skälen för det. Det bör införas sekretessbrytande bestämmelser för Vid framtagandet av verkställighetsplanen kommer det vara nödvändigt för Kriminalvården att samverka med (se avsnitt 5.3.1 och 5.3.3). Vad gäller information om den dömdes förhållanden och hans eller hennes behov av stöd och hjälp kan det yttrande som socialnämnden ska upprätta enligt 11 § LUL ge viss vägledning. Vid verkställighetsplaneringen kan det dock även finnas behov av andra uppgifter. Det kan gälla dels uppgifter om tidigare insatser enligt SoL eller LVU som den unge eller hans eller hennes familj varit föremål för, dels uppgifter som ligger i tiden efter upprättandet av socialnämndens yttrande. Uppgifter inom om den dömde omfattas som huvudregel av sekretess. Enligt 26 kap. 1 § OSL gäller sekretess inom för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Det är fråga om sträng sekretess eftersom det s.k. omvända skaderekvisitet gör sekretess till huvudregel. Sekretessen gäller enligt 8 kap. 1 § OSL även i förhållande till andra myndigheter. Med hänsyn till sekretessregleringen har – utan en ny sekretessbrytande bestämmelse – begränsade möjligheter att lämna uppgifter till Kriminalvården under verkställighetsplaneringen om inte den unge, och eventuellt dennes vårdnadshavare, enligt 12 kap. 2 och 3 §§ OSL samtycker till att uppgifter lämnas ut. I första hand bör det, som anges i promemorian, eftersträvas att lämnar ut uppgifter som omfattas av sekretess i samförstånd med den dömde och i förekommande fall med dennes vårdnadshavare. Det kan dock antas att ett sådant samtycke inte alltid kommer att lämnas. Det är inte heller säkert att det i det enskilda fallet är lämpligt att fråga efter samtycke. Regeringen delar därför promemorians bedömning att det är motiverat – för att verkställighetsplanen ska kunna bygga på en allsidig belysning av den dömdes personliga och sociala förhållanden – att kan lämna uppgifter till Kriminalvården utan hinder av Regeringen delar också bedömningen att de integritetsskyddsaspekter som gör sig gällande, och som kan tala mot att ska kunna lämna ut uppgifterna oavsett samtycke, vägs upp av syftet med uppgiftslämnandet, nämligen att åstadkomma en verkställighetsplan som kan bryta kriminella och destruktiva mönster hos den unge. Under förutsättning att sekretessen endast kan brytas för att uppnå syftet att få till stånd en fungerande och meningsfull verkställighetsplan och att uppgifterna endast får lämnas till Kriminalvården, får regleringen anses vara godtagbar från integritetssynpunkt. Utarbetandet av verkställighetsplaner är vidare en sådan verksamhet som omfattas av sekretess hos kriminalvården enligt 2019/20:118 35 kap. 15 § OSL, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående lider men eller att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs. Sammanfattningsvis instämmer regeringen i promemorians bedömning att det bör införas en sekretessbrytande bestämmelse som möjliggör att kan lämna en uppgift till Kriminalvården, om uppgiften behövs för att upprätta en verkställighetsplan gällande en enskild som dömts till ungdomsövervakning och uppgiftslämnandet syftar till att fastställa vilka åtgärder som kan vidtas för att förebygga att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt. Under verkställigheten ska, som framgår av avsnitt 5.3.5, den av Kriminalvården förordnande koordinatorn verka för att verkställighetsplanen följs genom kontroll, stöd och hjälp. Verkställighetsplanen kan innehålla inslag som sköts av . Det innebär att koordinatorn i vissa fall måste ha kontakt med för tillsyn av att planen följs av den unge och av de aktörer som ska tillhandahålla insatsen. Sekretessreglerna kan dock innebära att kan vara förhindrad att lämna uppgifter om hur verkställighetsplanen följs. Om har kunnat lämna uppgifter för att upprätta en verkställighetsplan, bör det även vara möjligt att lämna uppgifter till Kriminalvården gällande åtgärder som omfattas av en verkställighetsplan i syfte att möjliggöra kontroll av att den följs. Regeringen instämmer i promemorians bedömning att det bör införas en sekretessbrytande bestämmelse för också i detta avseende. Även i detta fall får den sekretessbrytande bestämmelsen anses godtagbar från integritetssynpunkt med hänsyn till syftet med utlämnandet, som här är att verkställighetsplanen följs. Det bör införas en sekretessbrytande bestämmelse för skolan Som anges i avsnitt 5.3.2 bör målsättningen alltid vara att verkställighetsplanen ska inkludera den dömdes skolgång eller annan utbildning. I vissa fall kan det behövas mer ingående kontakter med skolan. För att bidra till att den unge får en fungerade utbildning kan det bedömas nödvändigt att i verkställighetsplanen ange att han eller hon ska följa ett åtgärdsprogram eller en individuell studieplan som har beslutats av skolan. Skolans kunskaper om den dömde och hans eller hennes särskilda behov eller förhållanden i övrigt kan också vara av betydelse för att utforma en meningsfull verkställighetsplan. I 23 kap. 2 § OSL regleras vilken sekretess som gäller inom bl.a. och gymnasieskolan. Första stycket i paragrafen gäller elevhälsa och har en strängare sekretess än andra stycket som handlar om skolans särskilda elevstödjande verksamhet i övrigt. Sekretess enligt första stycket gäller för uppgift om en enskilds personliga förhållanden i sådan elevhälsa som avser psykologisk, psykosocial eller specialpedagogisk insats, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Sekretess enligt andra stycket gäller dels i särskild elevstödjande verksamhet i övrigt för uppgift om enskilds personliga förhållanden, dels för uppgift som hänför sig till ärende om tillrättaförande av en elev eller om skiljande av en elev från Sekretessen gäller dock endast om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs. Av betydelse för upprättandet av en verkställighetsplan torde i första hand vara uppgifter om den dömdes skolgång och sådant som är knutet till skolgången.