prop · H703118 · 2020-03-17 00:00:00 — utdömd påföljd och bestämma ny gemensam påföljd för den samlade brottsligheten ska bara användas i undantagsfall. också mer konsekvent när det gäller hur brott som utgör återfall ska Det ska göras en principiell skillnad mellan brott begångna före en tidigare dom (nyupptäckt brottslighet), och brott begångna efter en Prop. 2019/20:118 tidigare dom men innan påföljden helt har verkställts eller annars upphört (ny brottslighet). Ändringarna innebar bl.a. att gemensam straffmätning endast ska tillämpas vid nyupptäckt brottslighet. Slutligen infördes en ordning som innebär att ungdomstjänst och ungdomsvård omfattas av regleringen om ny påföljdsbestämning efter tidigare dom. Ungdomsövervakning bör behandlas på samma sätt som ungdomsvård och ungdomstjänst när det gäller hanteringen av ny påföljdsbestämning efter tidigare dom. Ungdomsövervakning bör därför i likhet med dessa påföljder omfattas av reglerna i 34 kap. 1, 3 och 6 §§ . Vidare bör, om en dom på fängelse på livstid förekommer till verkställighet som en dom på ungdomsövervakning, livstidsstraffet träda i stället för ungdomsövervakning. Motsvarande gäller när livstidsstraff verkställs som vissa andra påföljder, t.ex. ungdomsvård och ungdomstjänst (se 26 kap. 25 § ). Av 3 § lagen (2018:1250) om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande följer att om någon som har varit frihetsberövad döms till böter eller ungdomstjänst får rätten i vissa fall besluta att påföljden ska anses helt eller delvis verkställd genom frihetsberövandet. Enligt regeringens mening är det rimligt att motsvarande ska gälla när någon har dömts till ungdomsövervakning. En bestämmelse om detta bör därför införas. Regeringens förslag: En uppgift i belastningsregistret om ungdomsövervakning ska gallras ur belastningsregistret efter domen eller beslutet, eller efter domen eller beslutet, om uppgiften avser en person som var för brottet eller brotten. Regeringens bedömning: Det finns inte tillräckliga skäl att ändra rubriken till 32 kap. . Det finns inte behov av en bestämmelse om påföljdspreskription för ungdomsövervakning. Förslaget föranleder inte någon ändring i regleringen om erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder inom EU. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås att rubriken till 32 kap. ska ändras från ”Om överlämnande till särskild vård för unga” till ”Om ungdomspåföljder”. Vidare föreslås i promemorian att ungdoms- övervakning ska bortfalla om verkställigheten av påföljden inte påbörjats innan förflutit från det att domen vann laga kraft. Remissinstanserna: Ett antal remissinstanser, bl.a. Hovrätten för , Attunda tingsrätt, , och , pekar på att det i förslaget till 1 kap. 3 § bör framgå att med påföljd avses även överlämnande till särskild vård enligt 31 kap. . I övrigt har remissinstanserna inga synpunkter på förslaget eller bedömningen. 2019/20:118 Förslaget och bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Datainspektionen konstaterar att utkastet inte presenterar någon egentlig konsekvensanalys som avser skyddet för personuppgifter, och att det därmed inte heller framgår vilka eventuella anpassningar av regelverken som kan behöva ske för att se till att den föreslagna elektroniska övervakningen som avser behandling av personuppgifter omgärdas av lämpliga skyddsåtgärder. Som ett exempel på skyddsåtgärder nämner myndigheten regler om gallring, och konstaterar att det i utkastet inte anges hur länge de uppgifter om den dömde som tas fram vid elektronisk övervakning ska bevaras. Datainspektionen anser att tidsfristen för att bevara den övervakades positioneringsuppgifter som tas fram vid elektronisk övervakning behöver regleras. Det behöver vidare föreskrivas att uppgifter som inte längre får bevaras ska förstöras. Datainspektionen anmärker vidare att ett elektroniskt utlämnande av personuppgifter utgör en form av personuppgiftsbehandling (se artikel 4.2. dataskyddsförordningen), vilken måste föregås av en noggrann prövning av att utlämnande är förenligt med bestämmelserna i förordningen. Det måste bl.a. säkerställas att tillräcklig säkerhet uppnås för att skydda den enskildes personliga integritet. Kriminalvården uppger att viss lagstiftning, i synnerhet förordningen (2018:1746) om kriminalvårdens behandling av personuppgifter, kan behöva revideras så att den även reglerar de personuppgifter som får behandlas för personer som är dömda till ungdomsövervakning. Övriga remissinstanser yttrar sig inte särskilt över förslaget och bedömningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning Uppgift om ungdomsövervakning i belastningsregistret innehåller bl.a. uppgifter om den som genom dom, beslut, strafföreläggande eller föreläggande av ordningsbot har ålagts påföljd för brott (se 3 § lagen [1998:620] om belastningsregister). Registret kommer således innehålla uppgift om domar där påföljden bestäms till ungdomsövervakning. I likhet med vad som gäller för uppgift om ungdomsvård och ungdomstjänst bör uppgift om ungdomsövervakning gallras ur belastningsregistret efter domen eller beslutet, eller efter domen eller beslutet, om uppgiften avser en person som var för brottet eller brotten. Rubriken till 32 kap. i bör inte ändras I promemorian föreslås att den nuvarande rubriken till 32 kap. ska ändras från ”Om överlämnande till särskild vård för unga” till ”Om ungdomspåföljder”. Förslaget att påföljderna för unga lagöverträdare ska benämnas ungdomspåföljder innebär att de inte längre ska anses innebära överlämnande till särskild vård. Som en följd av det föreslås i promemorian att uttrycket ”överlämnande till särskild vård” i 1 kap. 3 § ska ersättas med ”de påföljder för unga lagöverträdare som anges i 32 kap.” Förslaget i promemorian överensstämmer med förslag i denna del. förslag utgår emellertid från att bestämmelserna om de påföljder som anges i 31 kap. om överlämnande till särskild vård i vissa fall, dvs. överlämnande till särskild vård enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall och överlämnande till rättspsykiatrisk vård, ska upphöra. Några sådana ändringar av 31 kap. genomförs inte i detta lagstiftningsärende. Därigenom blir, som flera remissinstanser pekar på, den i promemorian föreslagna utformningen av 1 kap. 3 § missvisande eftersom de påföljder som anges i 31 kap. utelämnas från definitionen av vad som avses med påföljd för brott enligt . Förslaget får även betydelse för vissa processrättsliga bestämmelser. I promemorian redovisas inte någon konsekvensanalys i detta hänseende. I promemorian Processrättsliga konsekvenser av förslag (Ds 2012:54) föreslås vissa processrättsliga ändringar som utgår från förslag att det inte ska finnas möjlighet att som påföljd för brott överlämna en tilltalad till särskild vård. Bland annat föreslås att förbudet mot s.k. reformatio in pejus, dvs. förbudet mot att ändra en dom till den tilltalades nackdel när endast han eller hon har överklagat (se 51 kap. 25 § första stycket ), till skillnad från , ska omfatta även ungdomspåföljderna. Vidare föreslås att ungdomspåföljderna, som enligt hittillsvarande reglering i stor utsträckning undantas från omröstningsreglerna i 29 kap. 2 och 3 §§ ska omfattas av samma omröstningsregler som de påföljder som i första hand ska tillämpas för vuxna lagöverträdare. Såväl förslaget om att ändra rubriken till 32 kap. som förslagen om processrättsliga ändringar som redovisas ovan är anpassade till det påföljdssystem som har föreslagit. Med beaktande av att förslag att utmönstra möjligheten att som påföljd för brott överlämna den tilltalade till särskild vård inte har genomförts anser regeringen att det inte finns tillräckliga skäl att ändra rubriken i 32 kap. . Av samma anledning bör inte heller de redovisade processrättsliga ändringarna som föreslås i promemorian Processrättsliga konsekvenser av förslag (Ds 2012:54) genomföras i detta lagstiftningsärende. I promemorian föreslås att en utdömd ungdomsövervakning ska bortfalla om verkställigheten inte har påbörjats innan förflutit från det att domen vann laga kraft. En motsvarande ordning gäller för ungdomstjänst. När det gäller ungdomsövervakning får rätten bestämma tiden för ungdomsövervakning till lägst och högst . Som anges i avsnitt 5.3.9 föreslås Kriminalvården när det gäller ungdomsövervakning fastställa dagen för verkställighetens slut. Tiden ska räknas från och med den dag domen eller beslutet i den del som avser ungdomsövervakning har fått laga kraft. Det ska inte finnas inte någon möjlighet att göra ett avbrott i verkställigheten. Om den dömde i väsentlig grad underlåter att göra vad som åligger honom eller henne enligt en dom på ungdomsövervakning eller om de föreskrivna åtgärderna enligt en verkställighetsplan inte kommer till stånd eller om de vidtagna åtgärderna har kommit att i väsentlig grad avvika från 2019/20:118 vad som föreskrivits i verkställighetsplanen ska det kunna medföra att påföljden undanröjs. Mot den bakgrunden förutses den situationen som förslaget tar sikte på, att verkställigheten inte påbörjas innan förflutit från det att domen fick laga kraft, inte bli aktuell. Enligt regeringens bedömning finns det därför inget behov av att reglera frågan om påföljdspreskription i förhållande till ungdomsövervakning. Någon sådan reglering finns inte heller för t.ex. ungdomsvård eller skyddstillsyn. Förslaget om att införa ungdomsövervakning som en ny påföljd innebär att flera myndigheter och andra berörda aktörer åläggs nya arbetsuppgifter som innefattar behandling av personuppgifter. En grundläggande förutsättning för att få behandla personuppgifter är att det finns en rättslig grund för sådan behandling. Regelverket för behandling av personuppgifter har reformerats med anledning av två olika EU-rättsakter: och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/E, i fortsättningen dataskyddsförordningen, och och rådets direktiv (EU) 2016/680 av om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut /977/RIF, i fortsättningen dataskyddsdirektivet. Dataskyddsförordningen, som är direkt tillämplig, utgör en ny generell reglering för behandling av personuppgifter inom EU. Förordningen började tillämpas . I förordningen regleras bl.a. grundläggande principer för behandling av personuppgifter, såsom t.ex. rättslig grund för behandling av personuppgifter, s.k. känsliga personuppgifter och personuppgifter som rör fällande domar i brottmål och lagöverträdelser som innefattar brott, den registrerades rättigheter, personuppgiftsansvar, tillsyn över personuppgiftsbehandling och rätten för enskilda att få tillgång till rättsmedel och sanktioner mot ansvariga som inte lever upp till förordningens krav. Från förordningens tillämpningsområde undantas personuppgiftsbehandling som utförs av behöriga myndigheter i syfte att förebygga, utreda, upptäcka eller lagföra brott eller verkställa straff, inkluderande skydd mot samt förebyggande av hot mot den allmänna säkerheten. Personuppgiftsbehandling som utförs av behöriga myndigheter för dessa syften ligger i stället under som dataskyddsförordningen började tillämpas trädde lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning, i fortsättningen dataskyddslagen, i kraft, (se prop. 2017/18:105 Ny dataskyddslag). Dataskyddsdirektivet har i huvudsak genomförts genom en ny brottsdatalag (se prop. 2017/18:232 Brottsdatalag). Brottsdatalagen (2018:1177) trädde i kraft . I lagen finns de grundläggande bestämmelserna om hur personuppgifter får behandlas inom dataskyddsdirektivets tillämpningsområde. Brottsdatalagen gäller för behandling av personuppgifter som behöriga myndigheter utför för vissa syften. De i lagen angivna syftena är att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller lagföra brott, verkställa straffrättsliga påföljder eller upprätthålla allmän ordning och säkerhet (se 1 kap. 2 § brottsdatalagen). Behörig myndighet definieras i lagen som 1) en myndighet som har till uppgift att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller lagföra brott, verkställa straffrättsliga påföljder eller upprätthålla allmän ordning och säkerhet, när den behandlar personuppgifter för ett sådant syfte, eller 2) en annan aktör som har anförtrotts myndighetsutövning för ett syfte som anges i 1, när den behandlar personuppgifter för ett sådant syfte (se 1 kap. 6 § brottsdatalagen). Brottsdatalagen är subsidiär i förhållande till annan lag eller förordning som innehåller bestämmelser som avviker från lagen. För flertalet av de myndigheter som tillämpar brottsdatalagen, t.ex. , , de allmänna domstolarna och Kriminalvården, finns särskilda registerförfattningar, som har anpassats till brottsdatalagen och den nya EU-regleringen (se prop. 2017/18:269 Brottsdatalag – kompletterande lagstiftning). De nya lagarna om personuppgiftsbehandling gäller utöver brottsdatalagen och innehåller bestämmelser som innebär preciseringar, undantag eller avvikelser i förhållande till den lagen (se lag [2018:1693] om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område, lag [2018:1697) om åklagarväsendets behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område, lag [2018:1698] om domstolarnas behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område respektive lag [2018:1699] om kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område). De nya lagarna trädde i kraft . Regeringen gör följande överväganden när det gäller den personuppgiftsbehandling som kan aktualiseras genom införandet av ungdomsövervakning som en ny påföljd för unga lagöverträdare. Det kan inledningsvis konstateras att införandet av en ny påföljd främst aktualiserar personuppgiftsbehandling som utförs i syfte att lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder. Sådan personuppgiftsbehandling faller som redovisats ovan under brottsdatalagens tillämpningsområde om den utförs av behöriga myndigheter. , , de allmänna domstolarna och Kriminalvården är behöriga myndigheter när de behandlar personuppgifter för sådana syften. Förutom brottsdatalagen gäller respektive lag om personuppgiftsbehandling på brottsdatalagens område. För och de allmänna domstolarna innebär införandet av ungdomsövervakning som en ny påföljd inte att några nya arbetsuppgifter tillkommer. Redan enligt hittillsvarande ordning behandlar och de allmänna domstolarna personuppgifter vid hantering av brottmål som leder fram till att en straffrättslig påföljd döms ut. Detsamma gäller frågor om ändring av påföljd. De allmänna förvaltningsdomstolarna föreslås enligt förslaget pröva överklaganden av beslut som fattas under verkställighet av ungdomsövervakning. Behandling av personuppgifter i syfte att verkställa straffrättsliga påföljder faller inom brottsdatalagens tillämpningsområde. Det finns således ett 2019/20:118 regelverk för den personuppgiftsbehandling som aktualiseras hos såväl och de allmänna domstolarna som de allmänna ungdomsövervakning som en ny påföljd. Som anges i avsnitt 5.2 föreslås att Kriminalvården ska ansvara för verkställigheten av ungdomsövervakning. flera andra straffrättsliga påföljder, såsom fängelse och skyddstillsyn. Personuppgiftsbehandling som sker i syfte att verkställa straffrättsliga påföljder faller under brottsdatalagens tillämpningsområde. Kriminalvården behandlar personuppgifter för verkställighet av ungdomsövervakning kommer således brottsdatalagen vara tillämplig och därmed även lagen om kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Den senare lagen innehåller bestämmelser om bl.a. personuppgiftsansvar, rättsliga grunder för behandling av personuppgifter, behandling för nya ändamål, längsta tid som personuppgifter får behandlas, säkerhetsregister, administrativa sanktioner, skadestånd och överklagande. Regeringen har i avsnitt 5.3.2 gjort bedömningen att utformningen av de rörelseinskränkande inslagen i påföljden är förenlig med regeringsformen (2 kap. 8, 20 och 21 §§) och (artikel 5). utgångspunkt övervakas elektroniskt, vilket innebär att uppgifter om var den dömde befinner sig kommer att behandlas elektroniskt. instämmer i Datainspektionens bedömning att det av integritetsskäl bör regleras hur länge sådana positioneringsuppgifter får bevaras och att uppgifter som inte längre används ska förstöras. med sådana bestämmelser bör meddelas i förordning. För del kan det bli aktuellt med verkställighetsplanering och vid bistånd till Kriminalvården genom Även detta kan anses utgöra ett led i verkställigheten av en straffrättslig påföljd och faller därför inom brottsdatalagens Även andra myndigheter och aktörer kan emellertid behöva behandla personuppgifter som en följd av de förslag som lämnas när det gäller den närmare utformningen av påföljden. Som anges i avsnitt 5.3.1 föreslås att Kriminalvården vid verkställighetsplaneringen ska samverka med socialnämnden och vid behov även med andra aktörer såsom t.ex. huvudmän för utbildning. Vidare föreslår regeringen, som anges i avsnitt 5.6.1, att det ska införas särskilda sekretessbrytande bestämmelser i . Bestämmelserna ska syfta till att möjliggöra ett informationsutbyte mellan Kriminalvården och respektive skolan (26 kap. 9 b § och 23 kap. 2 a § OSL). Det föreslås att uppgifter ska få lämnas till Kriminalvården, om uppgiften behövs för att upprätta en ungdomsövervakning och uppgiftslämnandet syftar till att fastställa vilka åtgärder som kan vidtas för att förebygga att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt. Vidare föreslås att sekretess inte heller ska hindra att uppgift om en enskild eller någon närstående till denne lämnas till Kriminalvården, om uppgiften gäller något som omfattas av en Såväl samverkan som informationsutbytet ingår som ett led i verkställigheten av ungdomsövervakning. Det innebär dock inte att socialnämnden och huvudmän för utbildning anses som behöriga myndigheter i dataskyddsdirektivets och brottsdatalagens mening (jfr prop. 2017/18:232 s. 430). När det gäller den personuppgiftsbehandling som utförs av dem med stöd av den föreslagna lagen gäller i stället dataskyddsförordningen. Den personuppgiftsbehandling som och huvudmän för utbildning föreslås utföra inom ramen för den samverkan som föreskrivs med Kriminalvården är nödvändig för fullgörande av en rättslig förpliktelse eller för utförandet av en arbetsuppgift av allmänt intresse (jfr artikel 6.1 c och e dataskyddförordningen). Den rättsliga grunden för personuppgiftsbehandlingen fastställs genom den reglering av påföljden som föreslås dels i 32 kap. 3 a § och i 10–16 §§ i den nya verkställighetslagen, dels i de sekretessbrytande bestämmelserna som föreslås införas i OSL (jfr avsnitt 5.6.1). Genom de villkor som ställs upp i OSL och 29 kap. skollagen (2010:800) för att uppgifter ska få lämnas ut av och huvudmän för utbildning får lagstiftningen vidare anses proportionell mot de mål som eftersträvas (jfr artikel 6.3). Behandlingen är således tillåten enligt artikel 6.1 och 6.3 dataskyddsförordningen. I vissa fall kan det informationsutbyte som aktualiseras genom den föreskrivna samverkan innefatta känsliga personuppgifter om t.ex. hälsa. Som anförs ovan är en sådan behandling nödvändig av hänsyn till ett viktigt allmänt intresse på grundval av medlemsstatens nationella rätt. Stöd för den personuppgiftsbehandling som utförs av socialnämnden och skolhuvudmän enligt den föreslagna lagen finns i artikel i dataskyddsförordningen, som för myndigheternas del kompletteras av 3 kap. 3 § dataskyddslagen. Genom såväl de villkor som gäller för uppgiftslämnande som det sekretesskydd och den reglering för behandling av personuppgifter som gäller hos får kraven på proportionalitet samt lämpliga och särskilda åtgärder för att säkerställa den registrerades grundläggande rättigheter och intressen anses uppfyllda (artikel ). När det gäller personuppgifter om fällande domar i brottmål finns stöd för socialnämndens och kommunala skolhuvudmäns behandling i 3 kap. 8 §dataskyddslagen, enligt vilken personuppgifter som rör fällande domar i brottmål och lagöverträdelser som innefattar brott får behandlas av myndigheter. I fråga om enskilda skolhuvudmän är sådan behandling tillåten enligt den reglering om samverkan med Kriminalvården som föreslås i den nya verkställighetslagen. Genom såväl de villkor som gäller för uppgiftslämnande (i 29 kap. 14 § skollagen) som det sekretesskydd och den reglering för behandling av personuppgifter som gäller hos får kraven på lämpliga skyddsåtgärder för den registrerades rättigheter och friheter anses uppfyllda. Behandlingen är således tillåten enligt artikel 10. Mot den redovisade bakgrunden bedöms införandet av ungdomsövervakning inte kräva ytterligare reglering i lag beträffande den personuppgiftsbehandling som följer med förslagen. Föreskrifter med bestämmelser om bl.a. gallring bör som anges ovan meddelas i förordning. 2019/20:118 Erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder inom Europeiska unionen trädde lagen (2015:650) om erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder inom Europiska unionen i kraft. Syftet med lagstiftningen är att en frivårdspåföljd ska kunna verkställas i den medlemsstat där den dömdes sociala återanpassning kan förväntas ske bäst. Enligt lagen ska Kriminalvården pröva om en utländsk dom ska erkännas och verkställas i eller om en svensk dom ska skickas till en annan medlemsstat för att verkställas i den staten. I lagen definieras vad som avses med en svensk respektive en utländsk dom på frivårdspåföljder. Med en svensk dom avses en av svensk domstol meddelad dom som avser fängelse i de fall den dömde villkorligt frigetts, villkorlig dom och skyddstillsyn. Ungdomsvård och ungdomstjänst omfattas inte av definitionen. När det gäller ungdomsvård angavs i förarbetena att det torde vara mycket ovanligt att denna påföljd överhuvudtaget aktualiseras och därefter döms ut för en ung person som är bosatt i ett annat land eller i vart fall har en svag anknytning till . Vidare angavs att det dessutom i praktiken torde vara omöjligt för myndigheter i andra medlemsstater att genomföra innehållet i kontraktet eller planen som bifogas domen. Regeringen ansåg därför att ungdomsvård inte skulle omfattas av lagens tillämpningsområde. Beträffande ungdomstjänst konstaterades att behovet av att överföra påföljden kunde antas vara mycket begränsat. Att låta ungdomstjänst omfattas av lagens tillämpningsområde skulle också medföra en invecklad reglering som enligt regeringens bedömning inte stod i paritet med behovet. Av dessa skäl kom inte heller ungdomstjänst att omfattas av lagen (se prop. 2014/15:138 Erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder inom Europeiska unionen s. 38 f.) Regeringen delar promemorians bedömning att samma skäl som redovisats i ovan angivna lagstiftningsärende gör sig gällande när det gäller ungdomsövervakning. Ungdomsövervakning bör därför inte omfattas av lagens tillämpningsområde. Regeringens bedömning: Förslagens genomförande bör inte föregås av en försöksverksamhet. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna uttalar sig inte särskilt över bedömningen. Kriminalvården anför att fördelarna med en inledande försöksverksamhet är flera, främst eftersom det tillåter att de många oprövade momenten som ingår i ungdomsövervakning prövas, justeras och utvärderas innan påföljden införs. Mot bakgrund av att införandet av ungdomsövervakning kan antas innebära en minskning av antalet ungdomar som döms till sluten ungdomsvård skulle en försöksverksamhet, enligt Kriminalvårdens uppfattning, i vart fall för