prop · H703117 · 2020-03-17 00:00:00 — Mot denna bakgrund och att det finns bestämmelser i bidragsbrottslagen (2007:612) som skulle kunna tillämpas på arbetsgivare som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakar fara för att ersättning felaktigt betalas ut eller betalas ut med ett för högt belopp är regeringens bedömning att uppgiftsskyldigheten inte bör förenas med sanktioner i form av böter. Regeringen utesluter dock inte att det framöver kan finnas skäl att återkomma i frågan om sanktioner. 2019/20:117 7.2 Arbetsgivarens skyldighet att ge Arbetsförmedlingen tillfälle att granska Regeringens förslag: Arbetsgivare som har eller har haft anställda i etableringsjobb ska ge Arbetsförmedlingen eller den myndighet som Arbetsförmedlingen utser tillfälle att granska den verksamhet som bedrivs och lämna de uppgifter som behövs för att granskningen ska kunna genomföras. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: De remissinstanser som har uttalat sig i frågan tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. Arbetsförmedlingen ställer sig positiv till förslaget. Skälen för regeringens förslag: Av 6 § lagen (2000:625) om arbetsmarknadspolitiska program framgår att en arbetsgivare eller en anordnare av ett arbetsmarknadspolitiskt program som har mottagit stöd ska ge Arbetsförmedlingen eller den myndighet som Arbetsförmedlingen utser tillfälle att granska den verksamhet som bedrivs och lämna de uppgifter som behövs för att granskningen ska kunna genomföras. Skyldigheten är motiverad av att det finns behov av att kunna granska verksamheter som får statligt stöd i syfte att kunna kontrollera och säkerställa att välfärdssystemen inte undergrävs av felaktiga utbetalningar. Samma skäl som motiverar bestämmelsen i 6 § lagen om arbetsmarknadspolitiska program gör sig gällande beträffande den anställning som kommer till stånd enligt den tänkta modellen med etableringsjobb och statlig ersättning. Även om det inte är arbetsgivaren som är tänkt mottagare av stödet är det ändå fråga om en form av subventionerad anställning. Det bör därför finnas en motsvarande skyldighet även för arbetsgivare som har anställda i etableringsjobb. Vissa språkliga justeringar i den nuvarande bestämmelsen bör göras för att tydliggöra att granskning kan ske även som en arbetsgivare mottar stöd. 7.3Partsorganisationernas skyldighet att lämna in kopia av kollektivavtal om etableringsjobb och andra uppgifter Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om skyldighet för arbetstagarorganisationer och arbetsgivarorganisationer som har slutit kollektivavtal om etableringsjobb att till den myndighet som anges i föreskrifterna lämna in en kopia av avtalet och lämna uppgifter som har betydelse för ärenden om statlig ersättning som lämnas för arbete i ett etableringsjobb. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag med undantag för att det i promemorian även föreslås att förena uppgifts- skyldigheten med sanktioner. Remissinstanserna: En övervägande majoritet av remissinstanserna som har uttalat sig i frågan tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. Delegationen för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen vill särskilt lyfta fram förslaget om partsorganisationernas uppgiftsskyldighet som viktigt för att minska risken för fel. Arbetsförmedlingen anför att det är nödvändigt för myndigheten att få in information om kollektivavtal men vill uppmärksamma att det är en administrativ börda för arbetsmarknadens parter. Hotell- och restaurangfacket anför att förslaget är en förutsättning för att säkra kvaliteten i etableringsjobben. är frågande till om sanktioner är nödvändigt, särskilt då det är arbetsmarknadens parter som är initiativtagare till etableringsjobb. och ifrågasätter om den i promemorian föreslagna sanktionsbestämmelsens konstruktion uppfyller de krav på klarhet som måste ställas på strafflagstiftning. LO, Unionen och avstyrker förslaget om att den närmare regleringen av partsorganisationernas uppgiftsskyldighet ska regleras i förordning. Skälen för regeringens förslag Den handläggande myndigheten behöver tillgång till kollektivavtal om etableringsjobb Eftersom det är viktigt att handläggande myndigheter får tillgång till nödvändig information för att fatta korrekta beslut måste det finnas metoder som gör det möjligt. Handläggande myndighet behöver ha tillgång till kollektivavtalen om etableringsjobb eftersom uppgifter i kollektivavtalen är av väsentlig betydelse för att ersättning med rätt belopp betalas ut. Med hänsyn till uppgiftens vikt och att uppgiften kommer att framgå av kollektivavtalen om etableringsjobb är det av väsentlig betydelse att beslutande myndighet får tillgång till kollektivavtalen om etableringsjobb. Ett möjligt sätt för myndigheten att få tillgång till kollektivavtalen skulle kunna vara att individen själv bifogar kollektivavtalet om etableringsjobb till sin ansökan. Det är dock rimligt att anta att den enskilde individen kommer att ha svårt att få tillgång till kollektivavtalet. Att införa en ordning som bygger på att den enskilde individen i varje enskilt ärende ger in kollektivavtalen om etableringsjobb riskerar att orsaka svårigheter och därmed ineffektivitet vid handläggningen. En väsentligt mer ändamålsenlig och effektiv lösning är att de partsorganisationer som har ingått ett kollektivavtal om etableringsjobb ger in avtalet till den myndighet som ska pröva ansökan. Vid bedömningen av om det är en lämplig ordning bör det även noteras att det finns flera exempel på att partsorganisationerna är skyldiga att lämna in sina kollektivavtal till myndigheter, se t.ex. 47 § tredje stycket lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet och 9 a § lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare. En skyldighet att lämna in ett kollektivavtal kan inte anses särskilt betungande för de berörda organisationerna eftersom det i princip är fråga om en engångshändelse. Regeringens bedömning är därför att denna skyldighet bedöms vara proportionell i förhållande till den stora nytta som uppgiftsskyldigheten bidrar till. Arbetsförmedlingen anför att det är nödvändigt för myndigheten att få in information om kollektivavtal. De vill dock uppmärksamma att det är en administrativ börda för arbetsmarknadens parter att inkomma med dessa och det bör därför övervägas om det är möjligt att framöver samordna skyldigheten att lämna in vissa kollektivavtal till en myndighet, t.ex. , som sedan har att dela informationen alternativt att det digitalt går att inhämta den information som behövs. Regeringen anser att den ökade administrativa bördan bedöms stå i proportion till nyttan av att handläggande myndighet får dessa uppgifter direkt och att det därför saknas anledning att reglera om att kollektivavtalen ska ges in till en annan myndighet än den handläggande myndigheten. Handläggande myndigheters behov av tillgång till uppgifter från partsorganisationerna Det kan även finnas behov för handläggande myndighet att få tillgång till uppgifter som organisationerna är bäst lämpade att lämna, t.ex. hur myndigheten får kontakt med organisationerna, vilka som tecknat ett specifikt kollektivavtal om etableringsjobb och vilka andra villkor som gäller. Utöver skyldigheten att lämna in kollektivavtal bör det därför även finnas en skyldighet för partsorganisationer att lämna uppgifter till myndigheten. Även skyldigheten för partsorganisationer att lämna uppgifter enligt ovan bedömer regeringen är proportionell i förhållande till den nytta som uppgiftsskyldigheten bidrar till. Skyldigheten ska regleras närmare genom föreskrifter meddelade av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer Införandet av en skyldighet för arbetstagarorganisation och arbetsgivarorganisation som sluter kollektivavtal om etableringsjobb att lämna in en kopia av avtalet till Arbetsförmedlingen måste, i likhet med uppgiftsskyldigheten för arbetsgivare, ha stöd i lag eftersom det är fråga om skyldigheter för enskilda, se 8 kap. 2 § första stycket 2 regeringsformen. Detsamma gäller för en skyldighet att till Arbetsförmedlingen lämna uppgifter som har betydelse för ett ärende om statlig ersättning. har möjlighet att bemyndiga regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter på området (8 kap. 3 § första stycket och 10 § regeringsformen). När det gäller regleringen av vilka uppgifter som arbetstagarorganisationer och arbetsgivarorganisationer ska lämna och till vilka myndigheter uppgifterna ska lämnas kan det konstateras att det finns ett behov för myndigheterna att kunna komma i kontakt med organisationerna samt få uppgift om vilka som tecknat ett specifikt kollektivavtal om etableringsjobb och vilka andra villkor som gäller. Det kan även finnas behov av andra upplysningar. Det kan således bli fråga om en reglering av sådan detaljerad art att den lämpligen bör utformas i regeringens förordningar eller myndighetsföreskrifter. Det bör även finnas möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva om en mer detaljerad reglering kring på vilket sätt de aktuella uppgifterna ska lämnas till myndigheten. LO, Unionen och avstyrker förslaget om att den närmare regleringen av vilka uppgifter som ska omfattas av partsorganisationernas skyldighet att lämna uppgifter ska utformas i Regeringens bedömning är dock som det ovan redogörs för att Prop. 2019/20:117 regleringar av sådan detaljerad art som uppgiftsskyldigheten bör utformas i förordning eller myndighetsföreskrifter. Det kan inte anses lämpligt att i lag ange en sådan utförlig skyldighet. En alltför begränsad utformning av lagtexten komplicerar dessutom en senare förändring av systemet om ett sådant behov skulle uppstå. Regeringens slutsats är därför att bestämmelsen om skyldighet att lämna uppgifter bör utformas som ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om partsorganisationernas skyldighet att lämna uppgifter som har betydelse för ärenden om statlig ersättning som lämnas för arbete i etableringsjobb. Även skyldigheten att lämna in kollektivavtal till handläggande myndighet bör regleras på samma sätt för att på så sätt hålla samman bestämmelserna om skyldigheterna för arbetstagarorganisationer och arbetsgivarorganisationer. Som framgår av avsnitt 7.1 föreslås att bemyndigandebestämmelsen om arbetsgivares skyldighet att lämna uppgifter placeras i lagen om arbetsmarknadspolitiska program som dessutom föreslås få ett ändrat tillämpningsområde och en ny författningsrubrik. Även om skyldigheterna för arbetsgivare delvis avser något annat än skyldigheterna för arbetstagarorganisation och arbetsgivarorganisation finns det ett naturligt samband mellan bestämmelserna. Båda skyldigheterna syftar till att handläggande myndigheter ska få tillgång till uppgifter som är nödvändiga för att kunna handlägga ett ärende om statlig ersättning som lämnas för arbete i ett etableringsjobb. Det är därför lämpligt och ändamålsenligt att reglera båda bemyndigandena i lagen om arbetsmarknadspoliska program. Det finns inte behov av sanktioner Enligt promemorians förslag ska partsorganisationernas uppgiftsskyldighet till viss del förenas med sanktioner. är frågande till om sanktioner är nödvändigt, särskilt då det är arbetsmarknadens parter som är initiativtagare till etableringsjobb. LO, Unionen och avstyrker förslaget om att uppgiftsskyldigheten ska vara straffrättsligt sanktionerad för partsorganisationer då det framstår som mycket främmande inom ramen för den svenska arbetsmarknadsmodellen att föreslå straffsanktioner gentemot parterna. Både och påtalar att bötesbestämmelsens konstruktion kan ifrågasättas, dvs. om den uppfyller de krav på klarhet som måste ställas på strafflagstiftning. Mot bakgrund av det och att partsorganisationerna får anses ha ett egenintresse, som initiativtagare, av att etableringsjobben kommer till stånd är regeringens bedömning att det inte finns något behov av sanktioner. 2019/20:117 8 Några frågor om utbetalning och kontroll 8.1Arbetsförmedlingen ska ges rätt att begära in uppgifter från företag som hanterar betalningar och företag som erbjuder försäkringar 8.1.1Arbetsförmedlingen får möjlighet att begära in uppgifter för att kontrollera om förutsättningarna för utbetalning av stöd till arbetsgivare är uppfyllda Regeringens förslag: Arbetsförmedlingen ska få rätt att begära in uppgifter från företag som hanterar betalningar och företag som erbjuder försäkringar för att kunna kontrollera om förutsättningarna för utbetalning av ersättning som lämnas för en anställning med ekonomiskt stöd är uppfyllda. Bestämmelserna ska placeras i en ny lag. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. I promemorian föreslås dock en inledande paragraf om vad som behandlas i kommande bestämmelser. Remissinstanserna: En övervägande majoritet av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inte någon invändning mot det. Arbetsförmedlingen delar bedömningen att det finns ett behov av utökade möjligheter att inhämta uppgifter från företag som hanterar betalningar och erbjuder försäkring för att säkerställa att ersättning inte utgår på felaktiga grunder. Delegationen för korrekta utbetalningar från välfärdssystemet anför att förslaget kommer skapa bättre förutsättningar för korrekta utbetalningar. Samhällsvetenskapliga fakulteten vid för fram att det är angeläget med de kontrollmöjligheter som föreslås för att ett överutnyttjande av etableringsjobben ska motverkas. har i grunden en positiv inställning till förslaget men påtalar att risken finns att etableringsjobb utnyttjas som en papperskonstruktion, där något arbete i verkligheten inte utförs. Även ställer sig positiv till förslaget men anser att det även fortsättningsvis kommer att finns risk för att den lön som betalas från arbetsgivaren till den anställde förs tillbaka. Svensk Försäkring anser att det vore olyckligt om försäkringsföretagen behöver göra omfattande investeringar för att uppfylla uppgiftsskyldigheten. avstyrker förslaget eftersom det innebär en administrativ och kostnadsmässig börda för förbundets medlemmar och anför att det vore mer ändamålsenligt om kontrollen skedde genom ett informationsutbyte mellan berörda myndigheter, dvs. Arbetsförmedlingen, och . Även Datainspektionen avstyrker förslaget och anser att det krävs en tydligare analys av de integritetsrisker som det innebär. Skälen för regeringens förslag Arbetsförmedlingen saknar tillförlitligt underlag för att kontrollera löneutbetalningar och försäkringar ställs krav på att alla uppgiftsskyldiga arbetsgivare utom vissa pensionsbetalare, löpande och som huvudregel ska lämna uppgifter på individnivå i arbetsgivardeklarationer till . Arbetsförmedlingen har direktåtkomst till dessa uppgifter hos . Uppgifterna visar endast vilken lön arbetsgivaren har redovisat till och behöver inte överensstämma med den lön som faktiskt har betalats ut till den anställde. De redovisade uppgifterna styrker därför inte på ett tillförlitligt sätt vilken lön som har betalats ut. För subventionerade anställningar ska arbetsgivaren intyga att lön och, förutom vad gäller nystartsjobben, andra anställningsförmåner följer av kollektivavtal eller i väsentliga delar är likvärdiga med förmåner enligt kollektivavtal inom branschen. I kollektivavtal finns ofta villkor om olika typer av försäkringar. Arbetsgivare som inte omfattas av kollektivavtal kan hos försäkringsbolag teckna försäkringsavtal med villkor som i väsentliga delar motsvarar de som följer av kollektivavtal. Arbetsförmedlingen bedömer, innan beslut om rätt till en subventionerad anställning fattas, om anställningsförmånerna i väsentliga delar är likvärdiga med förmåner enligt kollektivavtal inom branschen. Arbetsförmedlingen kan för att kontrollera detta begära in försäkringsbrev för att styrka försäkringsskyddet. Detta hindrar dock inte att arbetsgivare säger upp försäkringsavtalet eller ändrar villkoren i avtalet efter det att stöd har beviljats. Det finns myndigheter som, till skillnad från Arbetsförmedlingen, har möjlighet att begära in underlag för kontroll från andra än den person som ett ärende avser. Exempelvis har lagstöd för att begära in uppgifter från olika parter som kan ha information som behövs för bedömningen av ett ärende, se bl.a. 110 kap. 14 § socialförsäkringsbalken. Enligt 110 kap. 31 § samma balk ska myndigheter, arbetsgivare och uppdragsgivare, anordnare av personlig assistans samt försäkringsinrättningar på begäran lämna bl.a. uppgifter som avser en namngiven person när det gäller förhållanden som är av betydelse för tillämpningen av balken. Enligt samma paragraf är arbetsgivare och uppdragsgivare även skyldiga att lämna sådana uppgifter om arbetet och arbetsförhållandena som behövs i ett ärende om arbetsskadeförsäkring. Vidare ska banker och andra penninginrättningar enligt 110 kap. 33 § socialförsäkringsbalken på begäran lämna uppgifter enligt 31 § till bl.a. i ärenden om äldreförsörjningsstöd, bostadsbidrag och bostadstillägg. Arbetsförmedlingen har behov av att kunna begära in ytterligare uppgifter Den nya ordningen med arbetsgivardeklarationer räcker inte för att tillförlitligt styrka en utbetalning. Det bör därför införas ytterligare verktyg för Arbetsförmedlingens kontroll. Ett sådant verktyg är att Arbetsförmedlingen direkt från t.ex. en bank kan begära in underlag som visar vem ett bankkonto tillhör och kontohändelser för bankkontot. På så sätt kan Arbetsförmedlingen kontrollera om de uppgifter som arbetsgivaren har lämnat i en arbetsgivardeklaration stämmer. Det finns en risk att 2019/20:117 arbetsgivare inte har ett försäkringsskydd för sina anställda. får rätt att begära in uppgifter från företag som erbjuder försäkring för att kontrollera om en viss försäkring fortfarande gäller för en anställd, skulle det bli betydligt mer riskfyllt för arbetsgivare att intyga ett försäkringsskydd som sedan inte finns. Flera remissinstanser, bl.a. Arbetsförmedlingen, Delegationen för korrekta utbetalningar från välfärdssystemet och Samhällsvetenskapliga fakulteten vid , ställer sig positiva till promemorians förslag att införa en utökad möjlighet för Arbetsförmedlingen att inhämta uppgifter från kreditinstitut, försäkringsföretag och tjänstepensionsföretag. Som skäl lyfter remissinstanserna bl.a. att det finns ett behov av utökade kontrollmöjligheter för att förhindra felaktiga utbetalningar och att ett överutnyttjande ska motverkas. Genom att införa en möjlighet för Arbetsförmedlingen att begära in uppgifter från företag som hanterar betalningar och företag som erbjuder försäkring ökar kontrollmöjligheten eftersom det blir möjligt för myndigheten att säkerställa att ersättning till arbetstagaren verkligen har betalats, med det belopp som anges, och att den försäkring som påstås gälla fortfarande gäller. Det bör införas en reglering som ger Arbetsförmedlingen möjlighet att inhämta uppgifter från kreditinstitut och försäkringsgivare Som påpekar finns med en möjlighet för Arbetsförmedlingen att inhämta uppgifter från kreditinstitut och försäkringsgivare även fortsättningsvis en risk för att vissa subventionerade anställningar enbart är en konstruktion där pengar förs över till den person som påstås vara arbetstagare, men utan att något arbete utförs. påpekar att kontrollmöjligheterna inte skulle hindra att löneutbetalningen efterföljs av att pengarna sedan förs tillbaka från den anställde till arbetsgivaren. Utredningen om organiserad och systematisk ekonomisk brottslighet konstaterar i sitt betänkande Kvalificerad välfärdsbrottslighet – förebygga, förhindra, upptäcka och beivra (SOU 2017:37) att det förekommer systematisk och organiserad brottslighet i syfte att utnyttja välfärdssystemet i . I betänkandet görs bedömningen att Arbetsförmedlingen är föremål för sådan brottslighet och att den systematiska välfärdsbrottsligheten ofta riktar in sig på svaga punkter som brister i kontrollen (se t.ex. s. 24 och 201–205). Grundläggande för att säkerställa att ersättningar inte utgår felaktigt är enligt regeringen att de myndigheter som beslutar om ersättningar har möjlighet att inhämta uppgifter för att kontrollera att underlaget som ligger till grund för ersättningarna är korrekt. I betänkandet konstateras att det i vissa fall saknas tillräckliga möjligheter att inhämta sådana uppgifter, vilket särskilt gäller uppgifter från företag (se bl.a. s. 273). påtalar att det finns fall där arbetsgivare som inte är bundna av kollektivavtal har tecknat försäkringar för att uppfylla kraven om kollektivavtalsliknande villkor, men sedan inte har betalat in till försäkringsbolaget, vilket får till följd att arbetstagaren står utan skydd. Regeringens bedömning är att en utökad kontrollmöjlighet när det gäller inhämtande av uppgifter från kreditinstitut och försäkringsgivare inte helt kan förhindra att felaktiga utbetalningar görs, däremot göra det svårare för företag att handla oärligt och använda sig av systemet på ett sätt som inte Prop. 2019/20:117 är tänkt. Det bör därför leda till att oriktiga utbetalningar minskar. finns det ett motstående intresse, skyddet för den enskildes personliga integritet. Regeringen har i flera tidigare lagstiftningsärenden bedömt att syftet att förbättra utredningsmöjligheterna vid misstanke om felaktiga utbetalningar överväger det intrång i den personliga integriteten som det innebär för enskilda. En effektiv brottsbekämpning är ett grundläggande samhällsintresse och även av stor vikt för den enskildes tilltro till välfärdssystemet. Regeringens bedömning är att de intressen som talar för en möjlighet för Arbetsförmedlingen att inhämta uppgifter från kreditinstitut och försäkringsgivare väger tyngre än de integritetsskäl som talar emot. Datainspektionens synpunkter i dessa frågor hanteras vidare i avsnitt 8.1.7. Mot bakgrund av detta anser regeringen att det bör införas en reglering som ger Arbetsförmedlingen möjlighet att i sin kontrollverksamhet inhämta uppgifter från företag som hanterar betalningar och företag som erbjuder försäkringar. Är det rimligt att uppgiftsskyldigheten läggs på privata aktörer? anför att förslaget innebär kostnader och en administrativ börda för de företag som ska lämna efterfrågade uppgifter. Svensk Försäkring för fram att det vore olyckligt om försäkringsföretagen behöver göra omfattande investeringar för att uppfylla uppgiftsskyldigheten. I propositionen Finansiella företags uppgifter till brottsutredande myndigheter (prop. 2017/18:291 s. 40) gjorde regeringen bedömningen att förslaget om att finansiella företags uppgifter till de brottsutredande myndigheterna ska lämnas utan dröjsmål och i elektronisk form medför en begränsad ökning av de administrativa kostnaderna för de företag som träffas av detta sett . Regeringen bedömer att samma resonemang gäller även för de företag som omfattas av den nu aktuella uppgiftsskyldigheten. På kort sikt kan förslaget komma att medföra en viss ökning av de administrativa kostnaderna för företagen, eftersom visst material kan behöva digitaliseras samt gemensamma standarder och rutiner behöva utarbetas. Den närmare kostnaden, tidsåtgången och påverkan på företagens övriga verksamhet är i hög grad beroende av de olika företagens organisation och befintliga rutiner. Att uppgiftslämnandet kommer att ske på ett standardiserat och förutsebart sätt ökar emellertid möjligheterna till automatiserad hantering, vilket bör kunna medföra en viss minskning av de administrativa kostnaderna för flertalet aktörer, även för mindre företag. Regeringen anser inte att det skulle vara möjligt att hämta in de uppgifter som omfattas av förslaget genom ett informationsutbyte mellan berörda myndigheter, eftersom uppgifterna inte finns tillgängliga där. Regeringens uppfattning är därför att det saknas mindre ingripande alternativ för att åstadkomma den önskade förändringen.