prop · H703101 · 2020-04-15 00:00:00 — En sådan garanti är en relation mellan två parter: företaget och staten som utfärdare av garantin. Garantin skyddar i praktiken tredje part, det vill säga företagets långivare, kunder och andra intressenter. En kapitaltäckningsgaranti innebär att staten åtar sig att ovillkorligen tillskjuta kapital till ett bolag i ett utsatt läge. Dessa garantier är obegränsade i belopp eftersom det inte går att ange en gräns för hur stort kapitalbehov som kan uppstå i ett bolag. De är oftast även obegränsade . Det gör att dessa garantier är svåra att prissätta på ett tillförlitligt sätt. Det finns två befintliga kapitaltäckningsgarantier. De har ställts ut till förmån för två statliga bolag inom infrastrukturområdet: och (). redovisar ett värde på kapitaltäckningsgarantierna om för och för . En grundfondsförbindelse liknar en kapitaltäckningsgaranti, men åtagandet är begränsat i belopp och oftast även . har sådana åtaganden på tillsammans till och Fonden för den mindre skeppsfarten. har medlemsåtaganden i elva internationella finansiella institutioner.9 Medlemsåtagandet består av inbetalt kapital och garantikapital. Garantikapitalet innebär att svenska staten, precis som de övriga medlemsländerna, förbinder sig att under vissa omständigheter tillskjuta ett bestämt kapitalbelopp till instituten, utöver det kapital som direkt betalat in. I det fall en internationell finansiell institution skulle vara i behov av ytterligare kapital är det brukligt att medlemsstaterna utökar andelen inbetalt kapital i stället för att infria garantikapitalet. 9 Europeiska investeringsbanken, Nordiska investeringsbanken, Afrikanska , Asiatiska , Asiatiska banken för infrastrukturinvesteringar, , Europeiska , utvecklingsbank, Eurofima samt Världsbanksgruppen (och ). Det totala åtagandet för garantikapitalen uppgick till vid utgången av 2019 jämfört med året innan. har beslutat att ingen garantiavgift ska utgå för garantikapitalet, vilket innebär att garantierna är undantagna från garantimodellen. ombildades ett antal statliga myndigheter till bolag. Ansvaret för att betala den avtalspension som de anställda arbetat upp övertogs av de nybildade bolagen. Regeringen beslutade att staten genom skulle garantera dessa pensionsåtaganden och betala om bolagen inte skulle ha möjlighet att fullgöra sina åtaganden. Merparten av pensionsåtagandena är försäkrade hos Försäkringsbolaget (). För dessa åtaganden har ställt ut en så kallad efterborgen. Det innebär att infrianden sker endast om varken bolaget eller PRI kan betala ut pensionen. Det största pensionsåtagandet ligger i de bolag som var en del av . Pensionsåtagandena uppgick till och avsåg perioden . Av dessa var försäkrade hos PRI. Avsättningar för garantiförluster i statens samlade garantiportfölj De ansvariga myndigheterna värderar löpande de förväntade förlusterna, som utgör ett mått på den kostnad som följer med kreditrisken i de garantiåtaganden som hanteras enligt garantimodellen. Myndigheterna gör avsättningar för garantiförlusterna på skuldsidan i sina balansräkningar. Insättningsgarantin och investerarskyddet omfattas inte av bestämmelserna i budgetlagen utan regleras i särskild lagstiftning. Det görs därför varken någon värdering av eller avsättning för garantiförlusten. I tabell 5.3 redovisas avsättningar för garantiförluster för de garantier som hanteras enligt den statliga garantimodellen. I tabellen framgår också hur avsättningarna står i relation till respektive ansvarig myndighets åtaganden. Tabell 5.3 Avsättning för garantiförluster (Exklusive insättningsgarantin, investeringsskyddet och garantikapital m.fl.) Miljoner kronor 1I engagemang ingår inte insättningsgarantin, investerarskyddet, garantikapital eller andra åtaganden där avsättningar inte görs för förväntade förluster. 2EKN återförsäkrar en del av sitt engagemang. Genom återförsäkringar har EKN reducerat reservering för förväntade garantiförluster med från till . 3I engagemangen för Sida ingår inte utfästelser. Beloppet för utfärdade garantier 2018 har ändrats för att även innefatta kreditgarantin avseende EIB:s utlåning inom ramen för IV Bis och . De totala avsättningarna för garantiförluster, i den del av statens garantiportfölj som värderas enligt garantimodellen, minskade från till . EKN:s och avsättningar i relation till utfärdade garantier minskade medan och Sidas avsättningar i relation till utfärdade garantier ökade. Avsättningsbehovet påverkas dels av åtagandenas omfattning och sammantagna kreditrisk, dels av ränte- och valutakursförändringar m.m. Redovisning av åtaganden utanför garantimodellen De garantiåtaganden som inte har prissatts enligt garantimodellen, och för vilka det inte gjorts några avsättningar för garantiförluster, redovisas även i not 56 Garantiförbindelser. Om garantierna består i att tillföra kapital till företag eller institutioner och som vid ett infriande innebär att staten redovisar en finansiell tillgång finns inga förpliktelser som påverkar den finansiella redovisningen. Det gäller exempelvis för garantikapital till internationella finansiella institutioner där eventuella infrianden belastar anslag. Några förpliktelser tas inte heller upp för garantier där medel avsätts till en fond, till exempel insättningsgarantin. Myndigheter rapporterar dock alla garantier och utnyttjande av ramar i sina respektive sammanställningar över garantiverksamheten. De åtaganden som redovisas som garantiförbindelser uppgick per årsskiftet till (se not 56 till balansräkningen). Det avser kapitaltäckningsgarantier till och . Garantiverksamheten finansieras i normalfallet av avgifter som betalas av garantitagarna. I vissa fall täcks avgiften dock av anvisade anslag. Avgiften ska motsvara statens förväntade kostnad för åtagandet. Avgifterna placeras på räntebärande konton i som reserv för framtida infrianden och redovisas som en tillgång i myndigheternas balansräkningar. Staten har även tillgångar i form av regressfordringar från tidigare infriade garantier. Värdepappersinnehav och långfristiga placeringar De avgifter som debiteras för insättningsgarantin placeras i statsobligationer som förvaltas av Kammarkollegiet på uppdrag av . har placeringsinstruktionen förändrats från att Kammarkollegiet placerat inkommande avgifter i statsobligationer som har en löptid alternativt i de statsobligationer som har längst löptid till att fonden får placera i samtliga nominella obligationer utgivna av . Placeringarna utgör den så kallade insättningsgarantifonden, vilken har ett marknadsvärde inklusive konton, repor och upplupen ränta om vid utgången av året. Det motsvarade av de garanterade insättningarna per om . uppfyllde därmed minimikravet, om av garanterade insättningar, på fondens storlek enligt EU-direktivet om insättningsgarantisystemet. För att höja avkastningen på portföljen får Kammarkollegiet bedriva repoverksamhet med portföljens värdepapper. Det innebär att värdepapper lånas ut och likviden placeras i omvända repor på motsvarande löptid i statsskuldväxlar, statsobligationer och reala statsobligationer. En stor del av avgifterna i garantiverksamheten redovisas på räntebärande konton i . Även återvinningar från tidigare infrianden tillförs kontona. Från de räntebärande kontona i , till vilka en obegränsad kredit är kopplad, hämtas medel för skadeutbetalningar. Behållningen på dessa konton konsolideras med statens övriga finanser. Influtna avgifter reducerar statens upplåningsbehov, vilket minskar statsskulden. Ett infriande belastar kontona, men det är enbart en redovisningsmässig hantering. Finansieringen av infrianden sker i praktiken genom statlig upplåning. Förutom värdepappersinnehav och kontobehållningar i har myndigheterna även tillgångar i form av regressfordringar från tidigare infriade garantier. De uppgick till . Större delen av dessa fordringar får betraktas som osäkra. Efter reservering för denna osäkerhet uppskattades värdet på regressfordringarna till . Större delen av det bedömda värdet gäller exportkreditgarantier. EKN 2, 3 1Avser obligationerna som ingår i fonden till marknadsvärde. 2Av utestående värdepappersinnehav är placerade i Riksgälden. 3I de likvida medlen under övriga garantitillgångar kan medel avseende administration ingå gällande 2018. Jämförelse mellan avsättningar för garantiförluster och tillgångar i garantiverksamheten För att ta fram ett resultat för garantiverksamheten analyseras förhållandet mellan avsättningar för garantiförluster och de tillgångar som finns i form av både inbetalda och kommande garantiavgifter. Garantiverksamhetens skuld- och tillgångssida jämförs i tabell 5.5. Jämförelsen görs på myndighetsnivå. Insättningsgarantin, investerarskyddet samt garantikapital till internationella finansiella institutioner ingår inte eftersom garantiförluster för dessa garantier inte har värderats. Tabell 5.5 Jämförelse mellan avsättningar för garantiförluster och tillgångar i garantiverksamheten Exklusive insättningsgarantin, investerarskyddet och garantikapital m.fl. 1Summan motsvarar de totala tillgångarna i garantiverksamheten enligt tabell 5.4 exklusive insättningsgarantins tillgångar på . Nuvärdet av de framtida avgifterna avser avtalade avgifter och anslag, vilka ännu inte inbetalats. De framtida avgifterna diskonteras med riskfri ränta justerad för kreditrisken i respektive engagemang. De framtida anslagen däremot är enbart diskonterade med riskfri ränta. 2EKN återförsäkrar en del av sitt engagemang. Genom återförsäkringar har EKN reducerat reservering för förväntade garantiförluster med från till . 3I engagemangen för Sida ingår inte utfästelser. Beloppet för utfärdade garantier 2018 har ändrats för att även innefatta kreditgarantin avseende EIB:s utlåning inom ramen för IV Bis och . Jämförelsen visar att för den del av garantiportföljen, som omfattas av garantimodellen täcks avsättningarna för garantiförluster väl av de avgifter som redan inbetalats (redovisas som garantitillgångar i tabell 5.5). EKN:s garantiverksamhet utgör en väsentlig andel av överskottet. minskade garantitillgångarna marginellt, vilket även avsättningarna för garantiförluster gjorde. Garantitillgångarna är fortsatt större än avsättningarna. Flöden i garantiverksamheten och dessas påverkan på statens finanser Garantiverksamheten påverkar i flera fall statens lånebehov och därmed statsskulden. Det kan exempelvis vara betalningar av garantiavgifter, skadeutbetalningar och återvinningar. I tabell 5.6 beskrivs dessa flöden. Tabell 5.6 Flöden i garantiverksamheten 1Gällande återvinningar och skadeutbetalningar kan skaderelaterade kostnader ingå. Anm.: Avgifter avser fakturerade avgifter. inkom avgifter för garantiförluster samt övriga avgifter motsvarande , varav huvuddelen var avgifter för insättningsgarantin och exportkreditgarantierna. Från tidigare utbetalningar vid infrianden återvanns . Exportkreditgarantierna svarade för större delen av återvinningarna och då framförallt betalningar från , , och . Skadeutbetalningarna för infriade garantier var , främst rörande exportkreditgarantier. Flöden i garantiverksamheten och dessas påverkan på lånebehovet Posterna avgifter, skadeutbetalningar och återvinningar har i olika grad påverkan på lånebehovet. Flöden i den del av garantiverksamheten som enbart har tillgångar i form av konton i , eller finansiering genom anslag, påverkar direkt statens lånebehov. Däremot har flöden i den del av garantiverksamheten som har tillgångar i form av utomstatliga placeringar inte någon påverkan på lånebehovet. En analys av flödena pekar på att nettoflödet i garantiverksamheten totalt sett innebar att inbetalningarna till garantiverksamheten översteg utbetalningarna med 2019. Statliga anslag i garantiverksamheten I vissa fall kan besluta att subventionera hela eller delar av avgiften för en viss garanti. När detta inträffar anvisar normalt anslag för att betala avgiften. Det finns även några garantiåtaganden som vid infrianden helt eller delvis belastar anslag. Det gäller åtaganden i form av garantikapital och kapitaltäckningsgarantier. utbetalades i statliga subventioner för garantiverksamheten. Sida har värderat risken i svenska statens åtagande avseende EIB:s utlåning inom ramen för IV bis och och en inbetalning om gjordes till räntebärande konto i enlighet med regleringsbrev . I tabell 5.7 visas vilka anslag som finansierade dessa subventioner samt vilka anslag i övrigt vars ändamål omfattar garantiverksamhet Tabell 5.7 Anslag vars ändamål omfattade garantiverksamhet 2019 , Strategiskt inriktade bidrag samt reform samarbete med Totalt har redovisats mot inkomsttitel för garantiverksamheten jämfört med året innan, se tabell 5.8 Tabell 5.8 Redovisning mot inkomsttitel gällande garantiverksamhet 2019 Inlevererat överskott av garantiverksamhet De statliga subventionerna avseende garantiavgifter har varierat mellan och . De avgifter som garantitagarna själva betalat har uppgått till mellan 2,3 och . Det är främst avgifterna från exportkreditgarantierna som bidragit till variationer över tiden. Skadeutbetalningarna låg på en nivå runt för att till 2019 öka betydligt till nivåer kring . gjordes ett fåtal stora skadeutbetalningar gällande exportkreditgarantier. Återvinningarna har varit stabila med undantag då de var avsevärt högre. Det var främst tidigare infriade exportkreditgarantier som återvanns. Diagram 5.2 Återvinningar, statliga subventioner, avgifter, skadeutbetalningar samt saldot för betalningsflödet 2015–2019 5.2Statlig utlåning med kreditrisk Statliga lån, liksom annat stöd och statliga garantier, ges till verksamheter som staten anser vara angelägna. och regeringen beslutar om all statlig utlåning, antingen genom särskilda beslut för ett enskilt lån eller genom lagar och förordningar om låneprogram, till exempel studielån. Ett lån med kreditrisk innebär samma kreditrisk för staten som en kreditgaranti. Skillnaden är att finansieringen av lånet sköts av staten och vid garantier av en bank eller annat kreditinstitut. Merparten av statens utlåning finansieras via upplåning genom . behandlas garantier och lån enligt samma principer, det vill säga en gemensam statlig garanti- och utlåningsmodell. Det innebär att räntan för ett lån ska motsvara statens finansieringskostnad för ett lån med samma löptid, ett räntepåslag som motsvarar förväntad förlust beräknad utifrån samma principer som gäller för statliga garantier samt ett påslag för administrationskostnaderna. fanns det inte något generellt krav på att en avgift motsvarande statens förväntade kostnad skulle tas ut för lånen eller att en reserv skulle byggas upp för framtida kreditförluster. Hanteringen av studielånen anpassades till utlåningsmodellen . Statens utlåning till privatpersoner, företag och projekt, det vill säga lån med kreditrisk, uppgick till före reservering, vilket är en ökning med jämfört med föregående år. Av dessa finansierades via upplåning i och resterande via anslag. Den dominerande posten var studielånen från () på , vilket motsvarade av statens utlåning med kreditrisk. CSN hade också beviljat hemutrustningslån till utländska medborgare bosatta i , främst flyktingar, på samt körkortslån om . utlåning på går främst till olika infrastrukturprojekt samt flygindustrin. Övriga myndigheter hade en utlåning som tillsammans uppgick till inom bistånd samt till småföretagare, jordbrukare, fiskare med flera. En beskrivning av de större lånen finns i avsnitt 5.2.2. Enligt grundläggande redovisningsregler ska lånefordringar skrivas ned till det värde som förväntas återbetalas. De myndigheter som har utlåning uppskattade reserveringarna för låneförlust till eller av utlånat belopp. CSN:s studielån stod för eller av reserveringarna. Tabell 5.9 Statens utlåning med kreditrisk 1Det utlånade beloppet överstiger utlåningsramen då ramen är exklusive kapitaltjänstkostnader och mervärdesskatt. 2Utlåningen är inte anslagsfinansierad utan ska ske inom ramen för affärsverkets generella förutsättningar och finansiella befogenheter. Anm.: I denna tabell redovisas statens utlåning med kreditrisk varför beloppet inte stämmer överens med posten Utlåning i balansräkningen. Skillnaden utgörs av RGK:s utlåning till , vilken uppgick till . Denna utlåning betraktas inte som lån med kreditrisk. Anm.: , , Länsstyrelserna och Kammarkollegiet finansierar sin utlåning med anslag varför utlåningsramar saknas. Utlåning efter reservering för låneförlust har haft en uppåtgående trend och uppgick till . Den främsta förklaringen till ökningen är CSN:s utlåning i form av studielån. Diagram 5.3 Statens utlåning med kreditrisk efter reservering för låneförlust 2015–2019 I tabell 5.10 redovisas CSN:s och utlåning uppdelad per lånekategori. Tabell 5.10 Statens utlåning med kreditrisk efter lånekategori De olika lånen med kreditrisk Studielånen utgör en betydande del av statens lån med kreditrisk. Studielånen regleras i studiestödslagen (1999:1395) och särskilda förordningar. Omkring 1,6 miljoner personer hade studieskulder till CSN på tillsammans . CSN bedömde reserveringarna för låneförluster till , vilket motsvarade av det utlånade beloppet. CSN administrerar flera olika typer av lån, vilka skiljer sig åt ur finansierings- och redovisningssynpunkt. Lånen kan delas in i två huvudkategorier. –Lån som beviljats och som har finansierats genom anslag på statens budget. Låntagarnas återbetalningar redovisas mot inkomsttitel på statens budget. –Lån som beviljats finansieras genom upplåning i Riksgälds- kontoret. CSN:s låntagare betalar en ränta som motsvarar av CSN:s upplåningsränta i . Denna ränta fastställs av regeringen och baseras på den ovägda genomsnittsräntan för emission av statsskuldväxlar och statsobligationer . När studielån skrivs av på grund av dödsfall, uppnådd åldersgräns eller av andra skäl amorterar CSN av sin skuld till med motsvarande belopp. Förluster på utlåning finansieras med anslag då kostnaden uppkommer, det vill säga när förlusten är konstaterad, medan förluster avseende lån finansieras från kreditreserven i enlighet med utlåningsmodellen. beviljar CSN lån till utländska medborgare, främst flyktingar, för inköp av hemutrustning. De utestående lånen var varav betraktas som reservering för låneförlust. Hemutrustningslånen finansierades genom lån i , men finansieras denna utlåning med anslag. Utlåningen belastar anslaget 1:4Hemutrustningslån inom Utgiftsområde 13 Integration och jämställdhet. Regeringen fastställer vilken ränta som låntagarna ska betala till CSN. Låntagarnas räntebetalningar till CSN redovisas mot inkomsttitel Övriga ränteinkomster hemutrustningslån. För vissa infrastrukturprojekt har regeringen, med stöd av särskilda bemyndiganden från , gett i uppdrag att ställa ut lån till statliga eller privata företag. Det gäller byggandet av och de svenska landanslutningarna till . var totalt utlånade till dessa projekt. Lånet till , för finansiering av de svenska landanslutningarna till , uppgick till . Återbetalningen av lånet, liksom Konsortiets egna obligationslån, ska finansieras med intäkter från . gör numera inga reserveringar för låneförluster gällande utan risken i åtagandet redovisas i stället av . Detta beror på att eventuella förluster är säkrade genom en kapitaltäckningsgaranti, som ansvarar för. Lånet till , det privata företag som driver , är ett lån med villkorad återbetalning på . I stället för vanlig återbetalning äger staten rätt till en årlig vinstdelning när de privata ägarna fått en viss, i låneavtalet reglerad, avkastning på sitt insatta kapital. betalar årlig royalty för lånet. Betalningen uppgick till och totalt har royalty om närmare 135 miljoner betalats till staten. och , ägare till , enades om en förlängning av koncessionen för , vilket bland annat medför att kommer att betala utifrån en högre royaltynivå . har bemyndigat regeringen att bevilja AB () en låneram i för finansiering av långfristiga krediter. Låneramen uppgick till och får endast användas för finansiering av utlåning inom systemet för statsstödda exportkrediter (CIRR-systemet). Låneramen har inte utnyttjats –2019. har lämnat royaltylån till och (tidigare ) för delfinansiering av utvecklingskostnaderna för vingbalkar respektive komponenter till flygmotorer. , jämfört med . Minskningen beror på inbetald royalty och subventioner från anslag. har bedömt att det inte finns något reserveringsbehov i utlåningen. Övriga lån med kreditrisk Övrig utlåning med kreditrisk omfattar lån från Sida, , samt länsstyrelserna. Totalt uppgick dessa lån till , vilket låg på ungefär samma nivå som året innan. Av utlånat belopp 2019 bedömdes som reservering för låneförlust, motsvarande Dessa lån har finansierats via anslag på statens budget. Framtida kreditförluster är därmed redan finansierade. Låntagarnas betalningar av räntor och amorteringar redovisas mot inkomsttitel. var utlåning störst om , för vilka reserveringar gjordes med . Jämförelse mellan reserveringar för låneförluster och avsatta medel i kreditreserver För de engagemang som hanteras enligt den svenska utlåningsmodellen ska statens förväntade kostnad uppskattas och avgifter i form av räntepåslag tas ut. Avgifterna samlas på räntebärande konton i som reserver. Studielån som ställts ut hanteras i enlighet med utlåningsmodellen genom att anslagsmedel motsvarande reserveringar för låneförluster förs till en reserv. Totalt av CSN:s utlåning mellan 2014–2019 innefattas av utlåningsmodellen. För utlåning har inga reserveringar gjorts . För att ta fram ett resultat för utlåningsverksamheten analyseras förhållandet mellan reserveringar för låneförluster och de medel som avsatts i kreditreserverna, se tabell 5.11. Jämförelsen pekar på att placerade medel i kreditreserverna väl motsvarar uppskattade reserveringar för låneförluster. Tabell 5.11 Jämförelse mellan reserveringar och tillgångar i utlåningsverksamheten 1För den utlåning som finansierats med anslagsmedel finns ingen reserv för att finansiera bland annat kreditförluster för dessa lån, se tabell 5.12. Tabell 5.12 Anslag vars ändamål omfattade utlåningsverksamheten 1:13 Lån till körkort 1:3 Avsättning för kreditförluster 1:4 Statens utgifter för studiemedelsräntor 1:1 24:2 Samverkansorgan i län 1:4 Forskning, utveckling och innovation Inkomna amorteringar och räntebetalningar redovisas mot inkomsttitel i enlighet med tabell 5.13. Tabell 5.13 Redovisning mot inkomsttitel gällande utlåningsverksamhet Inlevererat överskott av garantiverksamhet 5.3Analys av väsentliga risker i statens utlåning och utställda garantier Utfallen i garanti- och utlåningsverksamheten kan bli både bättre och sämre än det som förväntansmässigt beräknats, även om det samlade utfallet över en mycket antas röra sig mot det förväntade. Sämre utfall brukar benämnas oförväntade förluster. Med liten sannolikhet kan utfallet bli mycket sämre än förväntat, vilket innebär stora oförväntade förluster. Därför är det intressant att komplettera redovisningen med en analys av risken för stora oförväntade förluster. gör , i samverkan med EKN, CSN, Sida, och övriga berörda myndigheter, en samlad riskanalys av statens garanti- och utlåningsportfölj (förordning (2007:1447) med instruktion för ). Uppdraget redovisas i en separat rapport. Analysen omfattar dels den så kallade ordinarie portföljen med garantier och lån till företag och privatpersoner, dels insättningsgarantin. Risken för stora förluster bedöms sammantaget som låg för den ordinarie portföljen och måttlig för insättningsgarantin. Nedan följer en sammanfattning av analysen i rapporten och utlåning –En riskanalys som lämnades till regeringen (Fi2020/01079/BATOT). En central del i riskanalysen är att identifiera riskfaktorer, det vill säga omständigheter som utgör möjliga orsaker till stora förluster i portföljen. definierar i riskanalysen stora förluster som uppgående till minst under en tidshorisont . Med förluster avses infrianden av garantier eller avskrivningar av lån.