prop · H703197 · 2020-09-01 00:00:00 — –identiteten, inklusive stat eller jurisdiktion för hemvist eller, om sådan saknas, för registrering samt, om sådant nummer finns, utländskt skatteregistreringsnummer eller motsvarande, på sökanden, sökandens moderföretag och moderföretaget för den yttersta gruppen av personer som sökanden tillhör samt för andra personer, med undantag för fysiska personer, som sannolikt kan komma att beröras av beslutet i andra stater och jurisdiktioner, och –andra stater och jurisdiktioner som sannolikt kan komma att beröras av beslutet. anför att det är otydligt vad rättsföljden blir om de ytterligare uppgifterna inte lämnas. Regeringen konstaterar att den omständigheten att sådana ytterligare uppgifter inte lämnas inte utgör ett hinder för att fatta beslut om godkännande för tonnagebeskattning, så länge har samtliga uppgifter som behövs för att kunna fatta beslutet. Bland annat av den anledningen lämnas nedan ett förslag om att ska få förelägga sökanden att lämna de ytterligare uppgifter som myndigheten kan behöva för informationsutbytet, se avsnitt 5.6. Upplysningar om ett beslut om godkännande för tonnagebeskattning ska enligt slutrapporten för BEPS åtgärd 5 utbytas med en annan stat eller jurisdiktion när den som omfattas av beslutet har transaktioner som omfattas av beslutet med utländska närstående parter eller som ger upphov till inkomst från utländska närstående parter som omfattas av beslutet (se punkt 103–106 samt punkt 1 i tabell 5.1, i kapitel 5 i slutrapporten för BEPS åtgärd 5). Skyldigheten att lämna de ytterligare uppgifterna bör, liksom när det gäller förhandsbesked i skattefrågor, begränsas till att avse ansökningar om godkännande för tonnagebeskattning när uppgifter om beslutet kan komma att omfattas av informationsutbytet med andra stater och jurisdiktioner. Denna bedömning görs bl.a. mot bakgrund av synpunkter från Näringslivets skattedelegation, med instämmande av Företagarna, och (se vidare under avsnitt 5.2). I enlighet med Lagrådets förslag bör uppgiftsskyldigheten därför endast gälla i fråga om ansökningar när den sökande sannolikt kan komma att ha transaktioner med utländska närstående parter som ger upphov till inkomst som omfattas av tonnagebeskattning. anför att det är viktigt att de föreslagna bestämmelserna tillämpas med försiktighet. Det kan därför påminnas om det som sägs ovan om att det inte får någon direkt rättsföljd för den enskilde om uppgifterna inte lämnas i ansökan. framför även att det bör klargöras att sökandens skyldighet att utreda och beskriva sannolika effekter är begränsad till vad som framkommit i samband med arbetet med ansökan. Regeringen konstaterar att de ytterligare uppgifter som ska lämnas, som redan nämnts, är sådana som går utöver de som behövs för att ett beslut om godkännande för tonnagebeskattning ska kunna meddelas. Dessa ytterligare uppgifter kan dock, såsom Föreningen anför, endast lämnas utifrån de omständigheter som är kända för ansökan. Enligt regeringens mening behöver det sistnämnda dock inte anges i lagtexten. Vidare framför att det inte är rimligt att kräva att den sökande har kunskap om relevant lagstiftning i andra stater och jurisdiktioner. anser också att det bör klargöras att det, när det gäller vilka personer eller andra stater och jurisdiktioner som berörs, är fråga om beskattningskonsekvenser för dem. Med anledning av detta konstaterar regeringen att det är fråga om uppgifter som behövs för att fullgöra förpliktelser i fråga om informationsutbyte på skatteområdet. Informationsutbytet syftar således till att stater och jurisdiktioner ska utbyta upplysningar som är av betydelse för beskattningen. Skyldigheten att utbyta upplysningar är emellertid inte direkt kopplad eller begränsad till situationer då beskattningen i en annan stat eller jurisdiktion faktiskt påverkas av ett beslut om godkännande för tonnagebeskattning eller ett förhandsbesked i skattefrågor. Skyldigheten att utbyta upplysningar gäller enligt de nu aktuella internationella standarderna i stället när vissa faktiska omständigheter föreligger. Dessa faktiska omständigheter är sådana som typiskt sett innebär att beskattningen i en annan stat eller jurisdiktion kan påverkas. Det är således inte fråga om att göra rättsliga bedömningar av beskattningskonsekvenser i andra stater och jurisdiktioner. Till skillnad från i informationsutbytespromemorian föreslås i denna proposition att bestämmelser ska tas in i lag om att de ytterligare uppgifterna endast behöver lämnas i ansökningar om godkännande för tonnagebeskattning där de faktiska omständigheterna är sådana att uppgifter om beslutet sannolikt kan komma att behöva lämnas till en annan stat eller jurisdiktion, dvs. när den skattskyldige kan komma att ha transaktioner med utländska närstående parter som ger upphov till inkomst som omfattas av tonnagebeskattning. Detta ger även god vägledning för när en annan stat eller jurisdiktion, eller en person i en annan stat eller jurisdiktion, kan anses vara berörd av beslutet. När det gäller det som Föreningen anför om begreppet närstående parter kan det konstateras att det framgår av punkt 122 i slutrapporten för BEPS åtgärd att två parter anses närstående om den ena parten äger av andelarna i den andra parten eller om en tredje part äger av andelarna i båda parterna. En part anses inneha andelar i en annan part om denne, direkt eller indirekt genom innehav i andra parter, har andel av rösterna i den parten eller andel av kapitalet i den parten. Det anges även att det ska bevakas om tröskeln på kan behöva ändras. 2019/20:197 Föreningen framför vidare att en del av uppgifterna i stället bör kunna inhämtas direkt från skattemyndigheterna i andra stater och jurisdiktioner. Regeringen konstaterar dock att slutrapporten för BEPS åtgärd 5 innehåller en minimistandard för informationsutbyte där det på förhand är fastställt vilka uppgifter om beslutet som skattemyndigheten i den stat eller jurisdiktion där beslutet meddelas ska lämna till övriga stater och jurisdiktioner som berörs. Uppgifterna syftar till att den andra staten eller jurisdiktionen ska kunna identifiera företagen och bedöma om beskattningen där påverkas. Det skulle inte vara förenligt med minimistandarden att underlåta att lämna vissa av dessa uppgifter till andra stater eller jurisdiktioner. Standarden innefattar inte heller någon skyldighet för andra stater och jurisdiktioner att lämna delar av de uppgifter som enligt standarden ska lämnas av myndigheterna i den stat eller jurisdiktion där beslutet meddelas. Förslaget innebär en ändring i 13 a kap. 1 § SFL och att det införs en ny paragraf, 13 a kap. 8 a §, i lagen. 5.4 Prissättningsbesked vid internationella transaktioner och svar på externa frågor Regeringens bedömning: Några författningsändringar i fråga om prissättningsbesked vid internationella transaktioner och i fråga om svar på externa frågor är inte nödvändiga. Informationsutbytespromemorians bedömning överensstämmer med Remissinstanserna: anför att det saknas en närmare analys av behovet av författningsändringar när det gäller Skatte- verkets svar på externa frågor. Skälen för regeringens bedömning: Som nämnts under avsnitt 5.1 är enligt DAC 3 skyldigt att utbyta upplysningar om prissättnings- besked vid internationella transaktioner. I 5 § förordningen (2009:1295) om prissättningsbesked vid internationella transaktioner anges att en ansökan om prissättningsbesked bl.a. ska innehålla uppgifter om namn, postadress och, om sådana nummer finns, organisationsnummer, person- nummer, samordningsnummer eller motsvarande registreringsnummer eller motsvarande utländska nummer för berörda parter. lämnas om vilka stater som omfattas av ansökan. lämnas om i utlandet meddelade motsvarigheter till prissättningsbesked som någon av de berörda parterna omfattas av och som avser transaktioner av samma eller liknande slag som de i ansökan samt en beskrivning av de berörda parterna och deras organisation och verksamhet. uppgifter kan den information om vilka andra stater och jurisdiktioner som berörs av beskedet som behöver för att ska kunna leva upp till DAC 3 utläsas. Eftersom uppgift ska lämnas om utländska nummer som motsvarar t.ex. organisationsnummer innebär det för företag att uppgift ska lämnas om utländska skatteregistreringsnummer. 2019/20:197 Regeringen bedömer därför att det inte finns något behov av författnings- ändringar när det gäller uppgifter som ska lämnas i en ansökan om prissättningsbesked. svar på externa frågor ryms inom handläggning av ärenden. handläggning av ärenden regleras i huvudsak i skatteförfarandelagen. Skatteförfarandelagen är en speciallagstiftning i förhållande till förvaltningslagen (2017:900). I de delar som inte regleras i skatteförfarandelagen eller någon annan speciallagstiftning gäller i stället förvaltningslagen för förfarandet hos . Det finns inte några specifika bestämmelser om förfarandet för svar på externa frågor i lag eller förordning. svar på externa frågor lämnas i stället inom ramen för allmänna serviceskyldighet enligt 6 § förvaltningslagen. Där anges följande. En myndighet ska se till att kontakterna med enskilda blir smidiga och enkla. Myndigheten ska lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta tillvara sina intressen. Hjälpen ska ges i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Den ska ges utan onödigt dröjsmål. Genom att besvara en extern fråga uppfyller sin serviceskyldighet. Svaret lämnas på initiativ av den enskilde. I vissa fall, beroende på vem svaret gäller, svarets innehåll och vilka som berörs av det (jfr avsnitt 5.1), kan det uppstå en skyldighet för att lämna upplysningar om svaret till andra stater och jurisdiktioner och till Europeiska kommissionen, se t.ex. 12 a § lagen om administrativt samarbete eller slutrapporten för BEPS åtgärd 5. Det kan då uppkomma ett behov för att få tillgång till ytterligare uppgifter från den enskilde som behöver för att kunna fullgöra utbytet av upplysningar. Det rör sig i dessa fall endast om enskilda som inte är fysiska personer och uppgifter som avser den enskilde själv eller närstående företag. Enligt regeringens bedömning bör serviceskyldigheten i detta fall inte kunna anses sträcka sig så långt att skulle vara skyldigt att besvara en fråga även om den enskilde underlåter att lämna de uppgifter som behöver för att kunna uppfylla de skyldigheter som uppkommer för i och med att frågan besvaras. bör därför inom ramen för förfarandet för att besvara externa frågor kunna ta ställning till vilka uppgifter som behövs och efterfråga dessa från den enskilde innan svaret kan lämnas. Ärendena skiljer sig således från ärenden om godkännande för tonnagebeskattning eftersom det i de ärendena inte är något hinder för att meddela ett beslut att de ytterligare uppgifter som behövs för informationsutbytet inte kommer in (jfr avsnitt 5.3). Något behov av författningsändringar finns därför enligt regeringens mening inte heller på detta område. 2019/20:197 5.5 Regeringens bedömning: Den personuppgiftsbehandling som förslagen kan ge upphov till är förenlig med EU:s dataskyddsförordning och medför inte behov av någon ändring i befintligt regelverk om personuppgiftsbehandling. Informationsutbytespromemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Datainspektionen anför att även om uppgifter om juridiska personer inte i sig omfattas av definitionen av personuppgifter, måste det beaktas om uppgifterna är sådana att en fysisk person indirekt ändå kan identifieras, t.ex. när namnet på en juridisk person härrör från namnet på en fysisk person. Skälen för regeringens bedömning: I avsnitt 5.2 och 5.3 föreslås att personer som inte är fysiska personer ska lämna vissa ytterligare uppgifter i fråga om förhandsbesked i skattefrågor respektive i ansökningar om godkännande för tonnagebeskattning. När sökandena har lämnat de ytterligare uppgifterna behandlas de av i beskattningsdatabasen. Med anledning av det som Datainspektionen anför konstaterar regeringen att de ytterligare uppgifter som kan behöva lämnas innefattar t.ex. identiteten på vissa företag. Dessa uppgifter skulle direkt eller indirekt kunna hänföras till en fysisk person. Det kan därför inte uteslutas att de uppgifter som med anledning av förslagen kommer att behandlas hos i vissa fall inkluderar personuppgifter på det sätt som Datainspektionen anför. och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), nedan kallad EU:s dataskyddsförordning, är i alla delar bindande och direkt tillämplig i samtliga EU:s medlemsländer och ska tillämpas fr.o.m. . Förordningen utgör den generella regleringen av personuppgiftsbehandling inom EU. För personuppgiftsbehandling i beskattningsverksamheten finns lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet som innehåller bestämmelser som kompletterar dataskyddsförordningen. Den rättsliga grunden för behandlingen är i första hand att den är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i myndighetsutövning (artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen). Det kan även vara fråga om en rättslig förpliktelse för att behandla personuppgifterna på det sätt som anges i artikel 6.1 c i dataskyddsförordningen. Den aktuella grunden för behandlingen är vidare fastställd i den nationella rätten på det sätt som krävs enligt artikel 6.3 i dataskyddsförordningen. Den rättsliga grunden fastställs i 13 a kap. och 33 b kap. skatteförfarandelagen. Det rör sig här inte om sådana känsliga personuppgifter som avses i artikel 9.1 i dataskyddsförordningen. Det legitima mål som eftersträvas med att dessa ytterligare person- uppgifter lämnas är att ska kunna leva upp till sina åtaganden inom internationellt informationsutbyte på skatteområdet och att de upplysningar som utbyts ska kunna användas på ett administrativt effektivt sätt i det land som tar emot upplysningarna för att kunna fastställa en korrekt beskattning. Enligt regeringens mening får behandlingen anses stå i proportion till det eftersträvade målet och ett eventuellt integritetsintrång. I lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet finns bestämmelser som specifikt reglerar behandling av uppgifter i beskattningsdatabas. Enligt den lagen är personuppgiftsansvarigt med avseende på den aktuella behandlingen. Av 1 kap. 4 § 7 den lagen framgår att uppgifter får behandlas för att tillhandahålla information som behövs hos för fullgörande av ett åliggande som följer av ett för bindande internationellt åtagande. Av 2 kap. 3 § andra stycket samma lag framgår att i beskattningsdatabasen får uppgifter behandlas som behövs för fullgörande av ett åliggande som följer av ett för bindande internationellt åtagande. Dessa bestämmelser gäller även vid behandling av uppgifter om juridiska personer (1 kap. 1 § andra stycket). Den ytterligare personuppgiftsbehandlingen syftar i detta fall till att ska kunna fullgöra åligganden som följer av ett för bindande internationellt åtagande (se avsnitt 5.1). Behandlingen i beskattningsdatabasen är därför tillåten. Regeringen bedömer sammanfattningsvis att den personuppgiftsbehandling som förslagen kan ge upphov till är förenlig med dataskyddsförordningen och inte föranleder behov av någon ändring i befintligt regelverk om personuppgiftsbehandling. 5.6Ny möjlighet för att förelägga en sökande att lämna uppgift Regeringens förslag: ska få förelägga den som ansökt om godkännande för tonnagebeskattning att lämna de ytterligare uppgifter som skulle ha lämnats i ansökan. Föreläggandet får inte förenas med vite innan beslutet om godkännande för tonnagebeskattning har fått laga kraft och det är klarlagt att behöver uppgifterna för att kunna fullgöra åtaganden att lämna upplysningar till andra stater och jurisdiktioner om beslutet. Regeringens bedömning: När det gäller ansökningar om förhandsbesked i skattefrågor ska någon bestämmelse inte införas om att får uppmana sökanden att lämna de ytterligare uppgifter som kan komma att behöva för att kunna fullgöra sina skyldigheter att lämna upplysningar om förhandsbeskedet till andra stater och jurisdiktioner. Det behövs inte heller någon särskild bestämmelse om att får förelägga den som ansökt om förhandsbesked att lämna de uppgifter som behöver för att kunna fullgöra dessa skyldigheter. Informationsutbytespromemorian saknar förslag om en möjlighet för att förelägga en sökande att lämna uppgift. I promemorian föreslås i stället att ska ges möjlighet att uppmana den sökande att komma in med uppgifter som kan komma att behöva för informationsutbyte. Remissinstanserna: avstyrker förslaget att uppdraget att hämta in uppgifter med anledning av informationsutbytet läggs på nämnden och anser att är bäst lämpat för detta. Det anges inte i promemorian vad rättsföljden blir om inte får in uppgifterna. Det är som ytterst har att göra bedömningen vilka förhandsbesked som ska bli föremål för utbytet. Det blir svårt för att ta ställning till vilka uppgifter som ska lämnas. Den mest effektiva ordningen bör enligt mening vara att på lämpligt sätt hämtar in de aktuella uppgifterna i en separat ordning. tillstyrker förslaget i promemorian. Den kompletterande informationsutbytespromemorians förslag och bedömning överensstämmer delvis med regeringens förslag och bedömning. I promemorian föreslås att möjligheten för att förelägga den sökande även ska gälla i fråga om förhandsbesked i skattefrågor. I promemorian föreslås ingen bestämmelse om att föreläggandet inte får förenas med vite innan beslutet har fått laga kraft och det är klarlagt att behöver uppgifterna för att kunna fullgöra sina skyldigheter att lämna upplysningar om beslutet till andra stater och jurisdiktioner. Remissinstanserna: välkomnar förslaget. tillstyrker att förslaget genomförs. Föreningen , , Näringslivets Skattedelegation (med instämmande av och ) och instämmer i att det är lämpligt att ges möjlighet att inhämta de uppgifter som inte lämnas i ansökan och som behövs för informationsutbyte. Föreningen ställer sig dock frågande till behovet av att ska kunna förelägga ett företag som ansökt om godkännande för tonnagebeskattning att inkomma med de uppgifter som myndigheten behöver, särskilt att föreläggandet ska kunna förenas med vite. Näringslivets Skattedelegation m.fl. framför att föreläggandemöjligheten bör begränsas till situationer där det finns skäl att tro att beslutet eller beskedet ska omfattas av informationsutbyte. Vidare anser de, liksom , att ett föreläggande inte bör kunna förenas med vite förrän beslutet eller beskedet har fått laga kraft, eftersom det är först då som det uppstår en skyldighet att utbyta uppgifter om beslutet eller beskedet. anför att också i fråga om svar på externa frågor bör få möjlighet att förelägga den enskilde att lämna de uppgifter som myndigheten behöver för det aktuella informationsutbytet. Skälen för regeringens förslag och bedömning Det kan konstateras att den vanligaste lagstiftningsmetoden i de fall behöver få tillgång till på förhand fastställbara uppgifter för att ska kunna leva upp till sina skyldigheter i fråga om informationsutbyte med andra stater och jurisdiktioner (dvs. vid automatiskt eller, som i detta fall, tvingande spontant utbyte av upplysningar som inte redan har tillgång till) har varit att en uppgiftsskyldighet för enskilda tagits in i 15–35 kap. SFL (se t.ex. 22 a, 22 b och 33 a kap. SFL). Till uppgiftsskyldigheten kopplas det då automatiskt en möjlighet för att förelägga den som inte fullgjort uppgiftsskyldigheten att fullgöra den (se 37 kap. 2 § SFL). I avsnitt 5.2 föreslås, i fråga om förhandsbesked i skattefrågor, att det ska tas in bestämmelser i 33 kap. SFL om att sökanden ska lämna särskilda uppgifter i fråga om vissa förhandsbesked till . Därmed blir bestämmelserna i 37 kap. SFL om att får förelägga den som är uppgiftsskyldig enligt 15–35 kap. SFL att fullgöra skyldigheten eller lämna de uppgifter som behöver för att kunna kontrollera skyldigheten tillämpliga på uppgiftslämnandet. Även bestämmelsen i 44 kap. 2 § SFL om när föreläggandet får förenas med vite blir tillämplig. Enligt regeringens bedömning saknas det därför skäl att ta in ytterligare bestämmelser om möjligheter att förelägga sökanden att lämna uppgifter i fråga om förhandsbesked i skattefrågor. Mot denna bakgrund och med beaktande av vad anför bedömer regeringen att det inte ska införas någon bestämmelse om att får uppmana sökanden att komma in med de aktuella ytterligare uppgifterna. Beslut om godkännande för tonnagebeskattning Även när det gäller beslut om godkännande för tonnagebeskattning behöver ytterligare uppgifter för att kunna avgöra till vilka stater och jurisdiktioner som uppgifter om besked och beslut ska lämnas. behöver också ytterligare uppgifter för att kunna leva upp till de krav som ställs på innehållet i den information som myndigheten ska lämna till andra stater och jurisdiktioner. Dessa tillkommande uppgifter är i viss mån desamma som de uppgifter som redan ska lämnas i ansökningar om godkännande för tonnagebeskattning. I avsnitt 5.3 föreslås det därför att även sådana tillkommande uppgifter ska lämnas i ansökningarna. En bestämmelse bör tas in i 37 kap. SFL som ger möjlighet att förelägga den som ansökt om ett beslut om godkännande för tonnagebeskattning att lämna uppgift som skulle ha lämnats i ansökan enligt 13 a kap. 8 a § SFL. Om uppgifterna kan komma att behövas för att uppfylla de krav som ställs när det gäller informationsutbyte kan förelägga sökanden att lämna uppgifterna till myndigheten. Som anges i avsnitt 9.2 bedöms dock antalet fall vara mycket begränsat då det kan komma att bli aktuellt för att förelägga sökanden att lämna ytterligare uppgifter, eftersom antalet beslut där uppgifterna kan komma att behövas torde vara begränsat. Det saknas dessutom skäl att förelägga i de fall uppgifterna, i enlighet med förslagen i avsnitt 5.3, lämnas redan i ansökan. Föreningen ifrågasätter behovet av en möjlighet för att förelägga den som ansökt om godkännande för tonnagebeskattning att lämna de ytterligare uppgifterna. Eftersom de ytterligare uppgifterna som behöver, som nämnts i avsnitt 5.3, emellertid ofta torde sakna betydelse för den sakliga prövningen av en ansökan om förhandsbesked i skattefrågor respektive om godkännande för tonnagebeskattning, bör frånvaron av dem inte hindra att sådana besked lämnas eller sådana beslut fattas. Enligt regeringens mening finns det därför ett behov av en möjlighet för att förelägga sökanden att lämna de ytterligare uppgifterna även i fråga om ansökningar om godkännande för tonnagebeskattning. Genom att bestämmelsen om föreläggande tas in i 37 kap. SFL får föreläggandet, med stöd av 44 kap. 2 § SFL, även förenas med vite om det finns anledning att anta att föreläggandet annars inte följs. svar på externa frågor Med hänsyn till det som anförs under avsnitt 5.4 om att inom ramen för förfarandet för att besvara externa frågor bör kunna ta ställning till vilka uppgifter som behövs och efterfråga dessa från den enskilde innan svaret kan lämnas, anser regeringen, i motsats till vad anför, att det saknas skäl att införa en möjlighet i 37 kap. SFL för att förelägga den enskilde att lämna de uppgifter som myndigheten behöver för informationsutbyte när det gäller svar på externa frågor. Tidpunkten för föreläggande vid ansökningar om godkännande för tonnagebeskattning Av 12 a § lagen om administrativt samarbete följer att ska lämna uppgifter om vissa förhandsbesked i skattefrågor till andra medlemsstater från utgången av det kalenderhalvår då beskedet utfärdats, ändrats eller förnyats. Det anges även att förhandsbesked i skattefrågor anses ha utfärdats, ändrats eller förnyats när det fått laga kraft.