prop · H70399 · 2020-04-15 00:00:00 — I paragrafen anges vad som avses med vissa uttryck som förekommer i lagen. Uppräkningen kompletteras med en definition av vad som avses med konsument. Med konsument avses en köpare för vilken köpet inte är en yrkesmässig aktivitet. Detta är en kodifiering av vad som tidigare angavs i förarbetena (prop. 2016/17:1 s. 438 och 439) och det avses således inte någon ändring i förhållande till hur begreppet har använts. Vad som avses med yrkesmässig aktivitet anges i paragrafen. Begreppet utländsk säljare stryks ur uppräkningen. Uppräkningen kompletteras även med en definition av distansförsäljning. Med det avses försäljning där varorna transporteras till från ett annat EU-land av säljaren eller av någon annan för säljarens räkning och där köpet inte är yrkesmässigt för köparen. Det finns alltså tre kriterier som ska vara uppfyllda för att en försäljning ska anses vara distansförsäljning – varorna ska transporteras till från ett annat EU-land, transporten ska utföras av säljaren eller av någon annan för säljarens räkning och köpet ska inte vara yrkesmässig för köparen. Vad som avses med EU-land och yrkesmässigt anges i 2 §. Slutligen kompletteras uppräkningen med en definition av begreppet undantagen säljare. Med detta avses en säljare som inte är godkänd som lagerhållare enligt 10 §, registrerad mottagare enligt 10 a § eller registrerad EU-handlare enligt 10 b § och vars årliga försäljning av skattepliktiga varor till inte överskrider för innevarande eller föregående kalenderår. Definitionen av undantagen säljare täcker in sådana säljare som vid distansförsäljning inte själva är skattskyldiga. avser all försäljning av skattepliktiga varor till och inte enbart försäljning till konsumenter. Försäljningen räknas varje kalenderår för sig, men det är tillräckligt att den överskrider antingen innevarande eller föregående år för att tröskelvärdet ska anses vara överskridet. Vissa ytterligare regler om beräkningen finns i andra stycket (se nedan). Tröskelvärdet behandlas närmare i avsnitt 5.2.6.1. Se även kommentaren till 8 § för ett exempel på hur tröskelvärdet tillämpas. Utöver de kompletterande definitionerna görs en mindre språklig justering av definitionen av import. Det avses ingen ändring i sak. I ett nytt andra stycke anges två ytterligare regler för hur den årliga försäljningen för undantagna säljare enligt första stycket ska beräknas. Mervärdesskatt ska inte beaktas och inte heller fraktkostnader till den del de går att särskilja. Exempel på fall då fraktkostnaderna inte går att särskilja är då säljare erbjuder ”gratis” frakt och kunden indirekt betalar för frakten genom ett högre pris på varan. I sådana fall ska hela priset som anges för elektronikprodukten räknas mot tröskelvärdet , även om delar av priset i praktiken avser fraktkostnader. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitt 5.2.6.1, 5.2.6.2 och 5.2.6.4. I paragrafen regleras vilka som är skattskyldiga. Genom ändringen införs tre nya typer av skattskyldiga i de nya punkterna 3–5. Punkt 3 behandlar den som i egenskap av registrerad EU-handlare yrkesmässigt bedriver distansförsäljning av skattepliktiga varor eller yrkesmässigt förmedlar distansförsäljning av skattepliktiga varor från undantagna säljare. Punkt 4 behandlar den som, utan att vara godkänd lagerhållare, registrerad mottagare eller registrerad EU-handlare, yrkesmässigt säljer skattepliktiga varor genom distansförsäljning. Punkt 5 behandlar den som, utan att vara godkänd lagerhållare eller registrerad EU-handlare, yrkesmässigt förmedlar distansförsäljning av skattepliktiga varor från undantagna säljare. För punkt 4 och 5 finns även krav på att värdet av den årliga försäljningen eller förmedlingen av skattepliktiga varor till ska överskrida för innevarande eller föregående kalenderår. Något sådant krav finns inte i punkt 3. Vad som avses med distansförsäljning, yrkesmässigt och undantagna säljare anges i 2 §, se kommentaren till den paragrafen. En närmare genomgång av vad som avses med förmedla finns i avsnitt 5.2.6.2. För de nya punkterna finns, på motsvarande sätt som för övriga skattskyldiga enligt paragrafen, ett krav på att deras aktiviteter (försäljning eller förmedling) ska vara yrkesmässiga. Med tanke på definitionen av yrkesmässig torde det dock vara extremt sällsynt, om ens möjligt, med situationer där någon bedriver distansförsäljning eller förmedling av sådan utan att det anses vara yrkesmässigt. Eftersom skattskyldigheten för samtliga punkter är kopplad till distansförsäljning krävs att varorna levereras från ett annat EU-land. Om en utländsk handlare (som inte är godkänd som lagerhållare) har ett lager i och säljer varan från det till en svensk konsument har varan således beskattats redan innan försäljningen och omfattas inte av de nya punkterna. För punkt 4 och 5 finns, som angetts ovan, ett krav på att värdet av den årliga försäljningen eller förmedlingen av skattepliktiga varor till ska överskrida tröskelvärdet . Liksom för undantagna säljare enligt 2 § avser tröskel- värdet all försäljning av skattepliktiga varor till och inte enbart försäljning till konsumenter. Försäljningen räknas varje kalenderår för sig, men det är tillräckligt att den överskrider antingen innevarande eller föregående år för att tröskelvärdet ska anses vara överskridet. Vissa ytterligare regler om beräkningen finns i andra stycket (se nedan). Tröskelvärdet behandlas närmare i avsnitt 5.2.6.1. Ett exempel avseende försäljning kan illustrera hur beräkningen fungerar. År 0 (och föregående år) understiger försäljningen av skattepliktiga varor till . Någon skattskyldighet enligt punkt 4 föreligger därför inte. år 1 säljer säljaren en vara som gör att den sammanlagda försäljningen av skattepliktiga varor till år 1 överstiger . Samtliga distansförsäljningar som sker 1 kommer att bli skattepliktiga enligt punkt 4. År 2 föreligger skattskyldighet enligt punkt 4 för distansförsäljningar eftersom försäljningen föregående år (år 1) översteg tröskelvärdet . För förmedlare sker beräkningen på motsvarande sätt förutom att man ser till värdet av förmedlade försäljningar. Detta innebär att värdet av en förmedlad försäljning beaktas både när man ser till om försäljarens årliga försäljning överstiger och när man ser till om förmedlarens årliga förmedling överstiger . De tidigare punkterna 3 och 4 numreras om till punkt 6 och 7. Punkt 7 rör skatt- skyldighet vid införsel eller mottagande av skattepliktiga varor från ett annat EU-land förutom i situationer som täcks av vissa tidigare punkter. Punkten ändras så att situationer som täcks av de nya punkterna 3–5 läggs till bland undantagen då punkt 7 inte är tillämplig. Det anges även att den inte är tillämplig på distansförsäljning. Det innebär exempelvis att om en registrerad EU-handlare säljer en skattepliktig vara genom distansförsäljning och för in varan i är den registrerade EU-handlaren skattskyldig enligt tredje punkten och inte enligt sjunde punkten. I ett nytt andra stycke anges två ytterligare regler för hur den årliga försäljningen respektive förmedlingen enligt första stycket punkterna 4 och 5 ska beräknas. Mervärdesskatt ska inte beaktas och inte heller fraktkostnader till den del de går att särskilja. Exempel på fall då fraktkostnaderna inte går att särskilja är då säljare erbjuder ”gratis” frakt och kunden indirekt betalar för frakten genom ett högre pris på varan. I sådana fall ska hela priset som anges för elektronikprodukten räknas mot tröskelvärdet , även om delar av priset i praktiken avser fraktkostnader. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Ändringen behandlas i avsnitt 5.2.6.1 och 5.2.6.2. Paragrafen är ny och reglerar effekterna av felaktiga uppgifter från konsumenter vid distansförsäljning. Första stycket inleds med ett undantag från skattskyldighet enligt 8 § 3, 4 eller 5 då en konsument har lämnat felaktiga uppgifter. De typer av skattskyldiga som kan bli aktuella för undantaget är de som bedriver distansförsäljning eller förmedlar sådan försäljning, se kommentaren till 8 § för en närmare genomgång av skattskyldigheten enligt 8 § 3, 4 eller 5. För att undantaget ska vara tillämpligt finns tre kriterier som ska vara uppfyllda. För det första krävs att en svensk konsument ska ha köpt en skattepliktig vara genom distansförsäljning. Vad som avses med konsument och distansförsäljning anges i 2 §, se kommentaren till den paragrafen. För det andra krävs att konsumenten på fråga från försäljaren eller förmedlaren felaktigt uppgett att köpet är yrkesmässigt. Konsumenten ska alltså ha påstått att den inte är konsument. Uppgiften ska direkt eller indirekt ha lämnats som svar på en fråga från säljaren eller en aktör som förmedlar köpet, oavsett vem av dem som normalt hade varit skatt- skyldig. Att uppgiften måste ha lämnats som svar på en fråga innebär även att försäljaren eller förmedlaren måste ha ställt en fråga till konsumenten. En generell uppmaning till kunder att upplysa säljaren om de är konsumenter är således inte tillräckligt för att undantaget ska vara tillämpligt. För att undgå skattskyldighet krävs slutligen att den som annars hade varit skattskyldig direkt har upplyst konsumenten om att felaktiga uppgifter kan leda till en skyldighet att betala skatten och en tilläggsavgift. Upplysningen måste aktivt lämnas till kunden och det är inte tillräckligt att kunden själv kan leta upp information om detta bland allmänna avtalsvillkor. Exakt hur detta sker är upp till aktören, men kan exempelvis ske genom att upplysningen lämnas som kunden får en fråga om köpet är yrkesmässigt eller inte. Det behöver inte visas att kunden faktiskt har läst upplysningen i det enskilda fallet, utan endast att den har visats eller på annat sätt aktivt presenterats för kunden på ett sätt som har gjort det möjligt för kunden att ta del av den. Av upplysningen ska framgå innebörden av yrkesmässighet enligt lagen om skatt på kemikalier i viss elektronik samt att felaktiga uppgifter kan leda till en skyldighet för kunden att betala skatten och en tilläggsavgift. Om undantaget är tillämpligt är det i stället konsumenten som ska betala skatten. Sådan skatt beslutas av enligt 15 a §, se kommentaren till den paragrafen. Enligt andra stycket ska det som sägs i första stycket även gälla skattskyldighet enligt 8 § 1, d.v.s. skattskyldighet för lagerhållare, om lagerhållaren har förmedlat en distansförsäljning av en skattepliktig vara från en undantagen säljare till konsumenten. Första stycket blir alltså inte tillämpligt om lagerhållaren själv har sålt den skatte- pliktiga varan till konsumenten. I tredje stycket anges att skatten ska tas ut enligt den skattesats som gällde då varorna fördes in i . Eventuella ändringar av skattesatsen mellan införseln och beslut påverkar således inte den skatt som ska betalas. I fjärde stycket anges att om skatt ska betalas av en konsument enligt första eller andra stycket ska konsumenten även betala en tilläggsavgift om per vara om det inte är uppenbart oskäligt. Tilläggsavgiften överstiger skatten som ska betalas för varan. Avgiftens storlek i förhållande till skattebeloppet kan dock i sig inte innebära att det anses uppenbart oskäligt att ta ut avgiften. Ett exempel på när det skulle kunna vara oskäligt att ta ut avgiften är om en konsument inser att den har kryssat i fel ruta vid beställningen och självmant kontaktar för att betala korrekt skatt. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Ändringen behandlas i avsnitt 5.2.6.4. Paragrafen reglerar skattskyldighet vid import. I första stycket görs en ändring så att reglerna blir tillämpliga för import av skattepliktiga varor som är yrkesmässig för någon av de inblandade parterna. Ändringen innebär, tillsammans med ändringen i 13 §, att även en import som inte är yrkesmässig för den som är skyldig att betala tullskulden kan medföra skattskyldighet om importen är yrkesmässig för någon annan inblandad part. Detta innebär exempelvis att reglerna blir tillämpliga om mottagaren av varan är en privatperson som ska använda varan för personligt bruk, så länge importen är yrkesmässig för avsändaren. Exempel på situationer då importen inte anses vara yrkesmässig för någon av de inblandade parterna är när en fysisk person i tredjeland skickar en skattepliktig vara till en familjemedlem i eller när en fysisk person själv för med sig en skattepliktig vara från tredjeland, under förutsättning att vara är avsedd för dennes eller dennes familjs personliga bruk. En oberoende transportör som enbart fraktar varan på uppdrag av någon annan anses i detta sammanhang inte vara en part som är inblandad i importen. Att en vara skickas med ett transportföretag innebär alltså inte i sig att importen anses yrkesmässig, utan en bedömning får då göras utifrån avsändaren och mottagaren. Vad som avses med yrkesmässig regleras i 2 §, se kommentaren till denna paragraf. Ändringen behandlas i avsnitt 5.2.6.5. I paragrafens första stycke regleras förutsättningarna för att godkännas som lagerhållare. Det läggs till en ny punkt 1 e, enligt vilken den som i avser att yrkesmässigt förmedla distansförsäljning av skattepliktiga varor från undantagna säljare kan god- kännas som lagerhållare om den uppfyller övriga krav. Vad som avses med distans- försäljning och undantagna säljare framgår av 2 §, se kommentaren till den paragrafen. Förmedling av sådana försäljningar har även lagts till i listan i 12 § över när skatt- skyldigheten inträder för lagerhållare, se kommentaren till den paragrafen. I punkt 3 finns ett krav på att sökanden inte får vara godkänd som registrerad mottagare. Denna bestämmelse kompletteras med att sökanden inte heller får vara godkänd som registrerad EU-handlare. Ett godkännande som lagerhållare kan således inte kombineras med något annat godkännande. Om en aktör är godkänd som registrerad mottagare eller registrerad EU-handlare men i stället vill bli godkänd som lagerhållare måste det första godkännandet återkallas. I andra stycket regleras återkallelse av ett godkännande som lagerhållare. Ändringen innebär att stycket tas bort och reglerna flyttas till en ny paragraf, 10 c §. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Ändringen behandlas i avsnitt 5.2.6.3. Paragrafen behandlar godkännande som registrerad mottagare. I andra stycket regleras återkallelse av ett sådant godkännande. Ändringen innebär att stycket tas bort och reglerna flyttas till en ny paragraf, 10 c §. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen är ny och reglerar vem som får godkännas som registrerad EU-handlare. Paragrafen motsvarar i stora delar 10 § om godkännande som lagerhållare och 10 a § om godkännande som registrerad mottagare. I första stycket uppställs tre krav för godkännande. Enligt punkt 1 krävs att sökanden avser att yrkesmässigt bedriva distansförsäljning av skattepliktiga varor eller förmedla distansförsäljningar av skattepliktiga varor från undantagna säljare. Yrkesmässig aktivitet, distansförsäljning och undantagna säljare definieras i 2 §, se kommentaren till den paragrafen. avses generellt att en aktör samlar erbjudanden från olika säljare, visar dem för potentiella kunder och sedan förmedlar en försäljning mellan säljaren och köparen. För en närmare beskrivning av vad som innefattas i begreppet, se avsnitt 5.2.6.2. Det är tillräckligt att ett av kraven är uppfyllda. Sökanden ska alltså avse att antingen bedriva distansförsäljning eller förmedla distansförsäljning från undantagna säljare. Det bör observeras att det inte finns något krav på att värdet av försäljningen eller förmedlingen ska överskrida tröskelvärdet (se kommentaren till 2 §). Exempelvis kan alltså en säljare vars försäljning av skattepliktiga varor till underskrider tröskelvärdet ansöka om att bli godkänd som registrerad EU-handlare om den uppfyller övriga krav. Det medför dock att säljaren blir skattskyldig för distans- försäljning av skattepliktiga varor som registrerad EU-handlare. Syftet med detta skulle exempelvis kunna vara att själv hantera deklaration och betalning av skatt vid försäljning genom förmedlare. Enligt andra punkten ska sökanden med hänsyn till sina ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt vara lämplig som registrerad EU-handlare. I tredje punkten uppställs ett krav på att den sökande inte ska vara godkänd som lagerhållare enligt 10 §. Om en aktör som har ett sådant godkännande i stället vill bli godkänd som registrerad EU-handlare måste godkännandet som lagerhållare återkallas. Regler om återkallande av ett godkännande som registrerad EU-handlare finns i 10 c §. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Ändringen behandlas i avsnitt 5.2.6.3. Paragrafen är ny och reglerar återkallelse av godkännanden som lagerhållare, registrerad mottagare och registrerad EU-handlare. För lagerhållare och registrerade mottagare fanns motsvarande regler tidigare i de andra styckena i 10 respektive 10 a §§. Godkännanden ska återkallas om förutsättningarna för godkännande inte längre finns eller om den som fått godkännandet begär det. Ett beslut om återkallelse gäller , om inte något annat anges i beslutet. Bestämmelsen har fått sin utformning efter synpunkter från Lagrådet. I paragrafen regleras vad som händer om en godkänd lagerhållare eller registrerad mottagare försätts i konkurs. Paragrafen ändras så att samma regler gäller även då registrerade EU-handlare försätts i konkurs. Godkännandet övergår till konkursboet, som även blir skattskyldigt för varor för vilka skattskyldighet inträder efter konkurs- beslutet. Det krävs inte att konkursen sker enligt svensk lagstiftning. Bestämmelserna ska även tillämpas på motsvarande förfaranden enligt andra länders lagstiftning. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 5.2.6.3. I paragrafen regleras när skattskyldighet inträder. Avseende lagerhållare görs två förändringar med anledning av att lagerhållaren nu även kan förmedla försäljningar av varor. Dels förtydligas punkt 1 a så att det framgår att den enbart avser leveranser efter att lagerhållaren har sålt en vara, och inte förmedlade försäljningar. Dels införs en ny punkt 1 e som reglerar när skattskyldigheten inträder vid sådana förmedlade försäljningar där lagerhållaren blir skattskyldig, alltså förmedlade distansförsäljningar från undantagna säljare. Skattskyldigheten inträder i dessa fall då varan förs in till , snarare än vid leverans. Eftersom bestämmelsen enbart blir aktuell då en vara har sålts till en konsument och transporteras från ett annat EU-land är dock varan då den förs in i alltid på väg till kunden vilket innebär att tidsskillnaden mellan införsel och leverans i de flesta fall borde vara liten. Hänvisningarna i punkt 3 kompletteras så att skattskyldigheten inträder då en vara förs in till även för de övriga aktörer som kan bli skattskyldiga i samband med distansförsäljning. Slutligen uppdateras befintliga hänvisningar till 8 § på grund av punkternas nya numrering. Ändringen föranleds av förslagen i avsnitt 5.2.6.1–5.2.6.3. I paragrafen regleras generella undantag från skattskyldighetens inträde. Ändringen innebär att första stycket tas bort. Det tidigare andra stycket blir därmed första stycket. Enligt bestämmelsen inträder inte skattskyldighet för en skattepliktig vara som skattskyldighet enligt denna lag har inträtt för. I ett tillägg anges att det inte gäller om skatten har återbetalats enligt 13 a §. Det spelar ingen roll till vem skatten har återbetalats. En återbetalning gör att den skattskyldighet för vilken skatten har återbetalats inte längre hindrar framtida skattskyldigheters inträde. Om skattskyldighet sedan inträder igen för varan innebär dock det att skattskyldighet inte kan inträda ytterligare en gång, såvida inte även denna skatt återbetalas. Ett exempel kan illustrera detta. En skattepliktig vara förs in till , vilket innebär att skattskyldighet inträder. flyttas varan till ett annat EU-land och det sker en återbetalning av skatten enligt 13 a §. Om varan sedan åter förs in till kommer en ny skattskyldighet att inträda. Den skattskyldighet som inträffade hindrar inte detta eftersom den skatten har återbetalats. säljs sedan till en lagerhållare som säljer och levererar varan till en icke-lagerhållare. Skattskyldighet inträder då inte eftersom skattskyldighet har inträtt och den skatten inte har återbetalats. För ytterligare exempel av hur reglerna i 13 § och 13 a § förhåller sig till varandra, se kommentaren till 13 a §. Ändringen behandlas i avsnitt 5.2.6.1, 5.2.6.2, 5.2.6.5 och 5.2.6.6. Paragrafen är ny och reglerar återbetalning av skatten i vissa fall. Enligt första stycket kan, om skatt har betalats i för en skattepliktig vara som sedan flyttas till ett annat EU-land eller exporteras till tredjeland, återbetalning av skatten ske efter skriftlig ansökan hos . I andra stycket finns tre punkter med förutsättningar som den som begär återbetalning ska visa är uppfyllda. För att återbetalning ska beviljas ska samtliga punkter vara uppfyllda vid tiden för beslut. Enligt punkt 1 ska sökanden visa att den skatt som ansökan avser har betalats. Det finns inget krav på att sökanden ska ha betalat skatten, utan enbart att den ska ha betalats. Enligt punkt 2 ska sökanden visa att skattskyldigheten inträdde före den tidpunkt då varan lämnade svenskt territorium. Enligt punkt 3 ska sökanden visa antingen att undantaget i 13 § inte har tillämpats på varan eller att den flyttning eller export ansökan grundar sig på skedde efter den tidpunkt då undantaget senast tillämpades. Undantaget i 13 § anses ha tillämpats då skattskyldighet skulle ha inträtt om undantaget inte hade varit tillämpligt. Hur reglerna i 13 och 13 a §§ förhåller sig till varandra kan illustreras genom ett exempel. En skattepliktig vara förs yrkesmässigt in från till . Skattskyldighet inträder och skatt betalas. förs sedan tillbaka till (eller något annat land) den Återbetalning av skatten kan då ske eftersom skatten har betalats, flytten till skedde från den tidpunkt då varan fördes in till och undantaget i 13 § aldrig har tillämpats på varan. förs sedan yrkesmässigt in i igen . Om återbetalning skedde kommer en ny skatt- skyldighet att inträda. Undantaget i 13 § blir i så fall inte tillämpligt eftersom skatten har återbetalats. Om återbetalning i stället inte begärdes, eller nekades av någon anledning, kommer undantaget i 13 § att vara tillämpligt och någon ny skattskyldighet inträder inte. Återbetalning av skatten kan då inte längre ske på grund av flytten till eftersom undantaget i 13 § har tillämpats och flyttningen ansökan grundar sig på skedde före den tidpunkt då undantaget senast tillämpades Om varan sedan flyttas till kan återbetalning ske på grund av den flyttningen. Undantaget i 13 § har visserligen tillämpats, men den flyttning som ansökan nu grundar sig på skedde efter den tidpunkt då undantaget senast tillämpades. Om varan i stället hade flyttats till hade återbetalning inte kunnat ske, eftersom det då har gått mer än mellan skattskyldighetens inträde () och flyttningen ansökan grundar sig på (). Tidpunkten då skattskyldigheten inträdde är fortfarande den tidpunkt då varan första gången fördes in i . inträdde ingen skattskyldighet på grund av undantaget i 13 §. Utöver vad som anges i punkterna 1–3 ska sökanden även visa att varan har flyttats till ett annat EU-land eller exporterats till tredjeland eftersom det är grundförutsättningen för återbetalning. I tredje och fjärde styckena finns vissa regler kring förfarandet. Ansökan ska omfatta en period om ett kalenderkvartal och ges in till efter kvartalets utgång. Ansökan ska vara undertecknad av sökanden eller av den som är ombud eller annan behörig företrädare för sökanden. En ansökan som lämnats för en sökande som är en juridisk person anses ha lämnats av sökanden, om det inte är uppenbart att den som lämnade begäran saknade behörighet att företräda sökanden. Ändringen behandlas i avsnitt 5.2.6.6.