prop · H703126 · 2020-03-24 00:00:00 — och Arbetsförmedlingen har i en skrivelse (dnr S2017/0203/SF) föreslagit att en försäkrad vid tillfällig sjukfrånvaro ska kunna behålla rehabiliteringsersättningen. Regeringen anser att det finns flera fördelar med en sådan ordning. Det kan då t.ex. regleras att vid kortvarig frånvaro från en arbetslivsinriktad rehabilitering ska det vara förmågan att medverka i rehabiliteringen som ska bedömas. Det finns en bestämmelse om att bedömningen ska ske på detta sätt, men den gäller endast i de fall den försäkrade är frånvarande från ett arbetsmarknadspolitiskt program (se 27 kap. 55 a § SFB). I andra fall, såsom vid en arbetslivsinriktad rehabilitering i form av arbetsträning hos ordinarie arbetsgivare, saknas särskilda bestämmelser om hur prövningen för rätt till sjukpenning vid sjukfrånvaro ska göras. Det är också en fördel för den enskilde och för att inte behöva byta förmån vid kortvarig sjukfrånvaro. Risken minskar att utbetalningen försenas. Ersättningsnivån vid rehabiliteringspenning och sjukpenning är också densamma. har även framfört att förslaget förenklar statliga arbetsgivares administration av de kollektivavtalade ersättningarna. Regeringen har övervägt hur länge rehabiliteringsersättning bör kunna lämnas vid kortvarig sjukfrånvaro. Regeringens bedömning är att en lämplig längsta tid är . En sådan tidsgräns överensstämmer med den som gäller för när en deltagare i ett arbetsmarknadspolitiskt program ska skrivas ut från programmet vid hel sjukfrånvaro (10 § förordningen [2000:634] om arbetsmarknadspolitiska program). Arbetsförmedlingen anser också att det är bra att regelverken harmoniseras på detta sätt. TCO har framfört önskemål om att det ska vara möjligt att i vissa fall lämna rehabiliteringspenning vid sjukfrånvaro från rehabiliteringen under 2019/20:126 en än . Regeringen anser dock att det är en fördel både för individen och myndigheterna att ha en tydlig regel om den tidsperiod under vilken rehabiliteringsersättningen får behållas. bör kunna avbryta rehabiliteringen, och därmed ut- betalningen av rehabiliteringsersättningen, om den planerade rehabilite- ringen på grund av den försäkrades hälsotillstånd kan anses Det är som ska se till att rehabiliterings- ersättning vid sjukfrånvaro från en arbetslivsinriktad rehabilitering inte lämnas utöver och att en försäkrad som fortsatt har nedsatt arbetsförmåga och har rätt till sjukpenning kan få sjukpenning utan dröjs- Inspektionen för socialförsäkringen (ISF) har haft invändningar mot att det saknas förslag om en skyldighet för individen att till anmäla frånvaro från en arbetslivsinriktad rehabilitering på grund av ISF anför att den anmälningsskyldighet som finns i 110 kap. 46 § SFB och som det hänvisas till i promemorian innebär en skyldighet att anmäla ändrade förhållanden som påverkar rätten till ersättning. rätten till ersättning, enligt ISF, inte påverkas förrän bör det kunna innebära att det inte uppkommer någon skyldighet att anmäla på den ISF anser att förutsättningen för att kunna avbryta rehabiliteringen om sjukdomsfallet kan antas pågå längre än blir sämre om skyldighet saknas att anmäla sjukdom Med anledning av ISF:s synpunkter gör regeringen följande bedömning. En försäkrad som vill ha rehabiliteringsersättning under tid för arbetslivsinriktad rehabilitering måste ansöka om denna ersättning och ersättningen kan lämnas först efter det att har upprättat en rehabiliteringsplan, i vilken de aktuella rehabiliteringsåtgärderna ska Om en försäkrad har ansökt om och fått rehabiliteringspenning för att delta i en rehabilitering och sedan på grund av sjukdom inte kan delta i den planerade rehabiliteringen är det rimligt att den försäkrade ska Den försäkrade kan knappast själv avgöra om rätt till rehabiliteringspenning finns på en annan grund än den Rätten att behålla rehabiliteringspenningen vid sjukfrånvaro från rehabiliteringen innefattar en viss bedömning. rehabiliteringen kan således påverka storleken av förmånen, varför den försäkrade kan komma att bli skyldig att anmäla sjukfrånvaron till enligt 110 kap. 46 § SFB. beslut om rehabiliteringsersättning informera den försäkrade om att ska underrättas om eventuell sjukfrånvaro från har enligt 30 kap. 14 § SFB en skyldighet att fort- löpande följa upp rehabiliteringsplanen och vid behov förändra den. och Arbetsförmedlingens ovan nämnda skrivelse till regeringen (s. 30) anger myndigheterna att de inte anser att det behövs en har även fått ta del av ISF:s remissvar och har inte funnit anledning att ändra uppfattning. denna bakgrund anser regeringen att handläggningen inte ska tyngas med en formell anmälningsskyldighet. När det gäller krav på att styrka nedsättningen av arbetsförmågan med läkarintyg så bör i princip samma reglering gälla som vid sjukpenning. ska därför krävas att den försäkrade ska styrka nedsättningen av förmågan Prop. 2019/20:126 att delta i rehabiliteringen på grund av sjukdom genom att lämna in ett läkarintyg till för att han eller hon ska få behålla rehabiliteringsersättningen efter den sjunde dagen i den ovan angivna 30- dagarsperioden. Det innebär att den försäkrade ska styrka sin nedsättning med ett läkarintyg som avser tid från och med den åttonde dagen i perioden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör, på samma sätt som gäller för sjukpenningen, kunna meddela föreskrifter dels om undantag från kravet att lämna läkarintyg när ett sådant inte behövs, dels om att kravet ska gälla från en annan dag än den sjunde dagen. 27 kap. 25 § SFB avseende rätt till sjukpenning.) En upplysningsbestämmelse om detta bör införas i socialförsäkringsbalken. När det gäller sjukpenningen finns ett bemyndigande som ger rätt att meddela sådana föreskrifter som avses ovan i förordningen (1995:1051) om skyldigheten att lämna läkarintyg m.m. i sjukpenningärenden i vissa fall. Ett bemyndigande till i fråga om rehabiliteringsersättningen bör lämpligen regleras på liknande sätt i samma förordning. LO har angett att det finns situationer där den enskilde inte klarar att leva upp till kravet om läkarintyg efter den sjunde dagen. Regeringen är införstådd med det som LO har framfört. Som framgår ovan anser regeringen att kravet på läkarintyg i de nu aktuella fallen bör motsvara den skyldighet att lämna in läkarintyg som gäller i ett sjukpenningärende. För sådana ärenden gäller vissa undantag från skyldigheten att lämna läkarintyg (se 7 och 8 §§ föreskrifter [RFFS 1998:13] om kontroll i sjukpenningärenden och ersättning för merutgifter vid resa till och från arbetet, m.m.). Det är lämpligt att ges rätt att meddela sådana föreskrifter även när det gäller kravet på läkarintyg för att den försäkrade ska få behålla rehabiliteringsersättning vid sjukfrånvaro från arbetslivsinriktad rehabilitering. 5.2Bedömningen av nedsättning av arbetsförmågan vid frånvaro från arbetsmarknadspolitiskt program Regeringens förslag: Den bestämmelse om sjukpenning ska upphävas som anger hur bedömningen av arbetsförmågans nedsättning ska göras för en försäkrad som på grund av sjukdom är frånvarande från ett arbetsmarknadspolitiskt program. Promemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens förslag. I promemorian lämnas förslag till ändringar i 27 kap. 55 a § SFB som är kopplade till vissa ändringar i 31 kap. SFB som föreslås i promemorian men som inte omfattas av förslagen i denna proposition. Förslaget i promemorian innebär dock i praktiken att nu gällande bestämmelse i 27 kap. 55 a § SFB, som reglerar hur bedömningen av arbetsförmågans nedsättning ska göras när en försäkrad på grund av sjukdom är frånvarande från ett arbetsmarknadspolitiskt program, ska upphävas. 2019/20:126 Remissinstanserna: Inga remissinstanser har haft invändningar mot att den nu gällande regeln i 27 kap. 55 a § tas bort. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelsen om hur arbetsförmågans nedsättning ska bedömas för en försäkrad som är sjukfrånvarande från ett arbetsmarknadspolitiskt program – som finns i 27 kap. 55 a § SFB – infördes ursprungligen i lagen (1962:381) om allmän försäkring och trädde i kraft . Enligt bestämmelsen ska det vid bedömningen beaktas om den försäkrade på grund av sjukdomen är ur stånd att delta i programmet. Av förarbetena (prop. 2009/10:45 s. 24 f.) framgår att syftet med bestämmelsen var att ge ett författningsstöd för hur arbetsförmågan skulle bedömas när en person som anvisats till ett arbetsmarknadspolitiskt program och beviljats aktivitetsstöd eller utvecklingsersättning på grund av sjukdom inte kunde delta i programmet. Det krävdes då att sjukdomen hade anmälts till . Vad sjukdomen ska påverka finns numera angivet i förordningen (2017:819) om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser (se 4 kap. 1 § 1), som även omfattar etableringsersättning. Sjukdomen ska hindra personen från att delta i insatser inom programmet. Vidare ska anmälan göras till Arbetsförmedlingen (se 4 kap. 2 § samma förordning). Förutsättningarna för att en deltagare i ett arbetsmarknadspolitiskt program ska få aktivitetsstöd, utvecklingsersättning eller etableringsersättning vid sjukfrånvaro från programmet regleras således i förordning, varför bestämmelsen i 27 kap. 55 a § SFB inte längre fyller någon funktion i de situationerna. Bestämmelsen i 27 kap. 55 a § är även tillämplig när en försäkrad som deltar i ett arbetsmarknadspolitiskt program får rehabiliteringsersättning och inte aktivitetsstöd, utvecklingsersättning eller etableringsersättning. Vid sjukfrånvaro från en sådan rehabilitering ska enligt gällande bestämmelser således den försäkrades förmåga att delta i programmet beaktas. Om den försäkrade medverkar i en rehabilitering som inte ingår i ett arbetsmarknadspolitiskt program, t.ex. hos sin arbetsgivare, finns ingen motsvarande bestämmelse om hur prövningen av arbetsförmågans nedsättning ska göras. Nedsättningen ska därmed i de fallen bedömas enligt bestämmelserna om rehabiliteringskedjan i 27 kap. 46–49 §§ SFB, dvs. i förhållande till ett arbete. Regeringen anser att nedsättningen av den försäkrades förmåga ska bedömas på samma sätt oavsett formen för arbetslivsinriktad rehabilitering. I denna proposition föreslås att vid tillfällig sjukfrånvaro från en arbetslivsinriktad rehabilitering ska rehabiliteringsersättning kunna lämnas om den försäkrade på grund av sjukdom är ur stånd att delta i rehabiliteringen (se avsnitt 5.1). Denna reglering kommer att omfatta alla former av arbetslivsinriktad rehabilitering som rehabiliteringsersättning lämnas för. Bestämmelsen i 27 kap. 55 a § SFB bör därmed tas bort. Bedömningen som ska göras till följd av den föreslagna bestämmelsen i 31 kap. 5 § SFB avser om den försäkrade på grund av sjukdom är ur stånd att delta i rehabiliteringen. I de situationer som omfattas av 27 kap. 55 a § SFB kommer den föreslagna bestämmelsen således inte att medföra att bedömningen av nedsättningen av den försäkrades förmåga görs på ett annat sätt än vad som följer av 27 kap. 55 a § SFB. Enligt den föreslagna bestämmelsen om rehabiliteringsersättning vid Prop. 2019/20:126 sjukfrånvaro från rehabiliteringen ska ersättningen i sådana fall få lämnas Vid längre tids sjukfrånvaro blir det aktuellt att pröva rätten till sjukpenning enligt bestämmelserna i 27 kap. SFB. I och med att 27 kap. 55 a § SFB upphävs, kommer arbetsförmågans nedsättning i en sådan situation att bedömas enligt bestämmelserna om rehabiliteringskedjan i 27 kap. 46–49 §§ SFB, dvs. i förhållande till ett arbete i stället för i förhållande till det arbetsmarknadspolitiska programmet. Förlängning av beslut om vårdbidrag Regeringens förslag: ska ges möjlighet att besluta om förlängning av ett beslut om förmånen vårdbidrag, vilken har Ett sådant beslut ska gälla som längst till . Promemorians förslag: Promemorian innehåller inte något förslag om förlängning av beslut om vårdbidrag. Skälen för regeringens förslag: Regler om förmånerna omvårdnads- bidrag och merkostnadsersättning infördes och finns i 22 kap. SFB. Förmånerna ersatte det tidigare vårdbidraget, som reglerades i 22 kap. SFB i den äldre lydelsen. sikt handikappersättningen och merkostnadsdelen av vårdbidraget (se Enligt övergångsbestämmelserna till regleringen om omvårdnadsbidrag finns det en möjlighet att fortsätta att lämna tidigare beslutade vårdbidrag. Ett beslut om vårdbidrag som har meddelats enligt äldre bestämmelser i 22 kap. SFB ska enligt andra punkten övergångsbestämmelserna fortsätta att gälla enligt vad som föreskrivs i beslutet, dock längst till dess att beslutet skulle ha upphört att gälla eller skulle ha omprövats om de äldre bestämmelserna i 22 kap. 17 § SFB fortfarande hade varit tillämpliga (prop. 2017/18:190). Nuvarande övergångsbestämmelser för vårdbidrag innebär att bidraget upphör när beslutet skulle ha omprövats enligt de bestämmelser som gällde före ikraftträdandet av de nya bestämmelserna om omvårdnadsbidrag, dvs. Övergångsbestämmelserna innebär att om ett beslut om vårdbidrag inte har omprövats trots att det skulle ha gjorts under tid som de äldre bestämmelserna fortfarande gällde, ska beslutet fortsätta att gälla längst till och med , om det inte har beslutats att det ska upphöra . getts möjlighet att fortsätta att lämna tidigare I de flesta fall innebär det att vårdbidrag lämnas till dess att ett nytt beslut om omvårdnadsbidrag har fattats. har uppmärksammats på att den tid som beslut om vårdbidrag kan fortsätta att gälla inte är tillräcklig för att Försäkrings- kassan ska hinna att fatta beslut i ärenden om omvårdnadsbidrag eller merkostnadsersättning i samma takt som besluten om vårdbidrag upphör En stor mängd ansökningar och omprövningar har inte prövats respektive gjorts i rätt tid vilket har medfört långa handläggningstider. 2019/20:126 Detta innebär att föräldrar som inte längre har rätt till vårdbidrag men som skulle kunna ha rätt till omvårdnadsbidrag eller merkostnadsersättning står När ett beslut om vårdbidrag upphör behöver föräldern kunna förlita sig på att en ansökan om omvårdnadsbidrag eller merkostnadsersättning hanteras inom rimlig tid. Föräldern kan ha planerat omvårdnaden om barnet utifrån beslutet och kan även ha vidtagit en rad andra åtgärder med anledning av beslutet, t.ex. förkortat sin arbetstid. vårdbidrag upphör att gälla och handläggningen av en ansökan om om- vårdnadsbidrag eller merkostnadsersättning tar tid innan det meddelas beslut riskerar det att påverka barnets och förälderns trygghet på ett Regeringen anser därför att det är angeläget att ett beslut om vårdbidrag kan fortsätta att gälla och att det får förlängas till dess att ansökan om omvårdnadsbidrag eller merkostnadsersättning har prövats eller avskrivits. De nuvarande övergångsbestämmelserna behöver därför kompletteras. Syftet med dessa ändringar är att motverka att enskilda som har beviljats vårdbidrag hamnar i en situation där de på grund av en utdragen handläggning varken får vårdbidrag, omvårdnadsbidrag eller merkostnadsersättning trots att de egentligen är berättigade till sådana Ett beslut om rätt till vårdbidrag bör kunna få förlängas endast i de fall en ansökan om omvårdnadsbidrag eller merkostnadsersättning har lämnats Beslutet om förlängning bör dock inte få gälla längre än till dess att ansökan har prövats eller avskrivits. alltså kunna få rätt till ersättning i enlighet med det tidigare vårdbidragsbeslutet då handlägger dennes ansökan om omvårdnadsbidrag eller merkostnadsersättning. ningsbeslutet bör få gälla som längst till , eftersom om- prövning av vårdbidrag normalt skulle ske enligt de äldre Det bör ligga på att i varje enskilt ärende avgöra om beslutet om vårdbidrag ska förlängas och i så fall hur länge det ska gälla. En förlängning av giltigheten av ett beslut om vårdbidrag bör innebära att beslutet fortsätter att gälla enligt bestämmelserna om vårdbidrag i 22 kap. SFB i den äldre lydelsen. Ett beslut om förlängning av vårdbidrag bör kunna upphöra att gälla före det datum som anges i beslutet. Detta är fallet om beviljar omvårdnadsbidrag eller merkostnadsersättning för barnet. fall träder dessa förmåner in i stället för den äldre förmånen vårdbidrag som därefter inte längre ska lämnas. Även i det fallet att har prövat en ansökan om omvårdnadsbidrag eller merkostnadsersättning och då avslagit ansökan bör beslutet om förlängning upphöra att gälla och vårdbidrag kan inte längre lämnas. Detsamma bör bli konsekvensen om en ansökan om omvårdnadsbidrag eller merkostnadsersättning avskrivs utan prövning i sak, t.ex. om en ansökan har återkallats. Förlängningsbeslutet kommer således att gälla i avvaktan på att har handlagt ett ärende som rör de förmåner som ersätter det avskaffade vårdbidraget. Det kan finnas situationer där de förhållanden som grundat rätt till vårdbidrag har förändrats så att en omprövning enligt 22 kap. 17 § SFB i den äldre lydelsen skulle ha gjorts. Den bestämmelsen innebär att Prop. 2019/20:126 självmant ska ompröva rätten till vårdbidrag under de förutsättningar som anges i bestämmelsen, nämligen att förhållanden som påverkar behovet av vårdbidraget har ändrats. Om förhållanden som påverkar behovet av vårdbidrag ändras borde rätten till vårdbidrag egentligen omprövas enligt 22 kap. 17 § SFB i den äldre lydelsen. Uppstår en sådan situation bör någon omprövning emellertid inte göras utan i stället upphör förlängningen och något vårdbidrag kan inte längre lämnas. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . De nya bestämmelserna om rätt att behålla rehabiliteringsersättning vid sjukfrånvaro från en arbetslivsinriktad rehabilitering ska inte till- lämpas när frånvaron avser tid före ikraftträdandet. Den upphävda bestämmelsen om bedömning av nedsättningen av arbetsförmågan för en försäkrad som på grund av sjukdom är frånvarande från ett arbetsmarknadspolitiskt program ska fortfarande gälla när frånvaron avser tid före ikraftträdandet. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. I promemorian föreslås ett annat ikraftträdandedatum och en delvis annan språklig utformning av ikraftträdandebestämmelsen som avser 31 kap. 5 § SFB. Därutöver föreslås i promemorian en annan övergångsbestämmelse som avser 27 kap. 55 a § SFB. Remissinstanserna: Inga remissinstanser har haft synpunkter på den föreslagna övergångsbestämmelsen till 31 kap. 5 § SFB. De synpunkter som har lämnats när det gäller den föreslagna övergångsbestämmelsen till bl.a. 27 kap. 55 a § SFB avser i huvudsak sådant som förhåller sig till förslag i promemorian som inte behandlas i denna proposition. Arbetsförmedlingen anser att det är angeläget att bestämmelserna införs möjligt. noterar att det föreslås att de nya föreskrifterna i 31 kap. 5 § ska tillämpas som inträffar efter ikraftträdandet. Myndigheten anser att ett alternativ till övergångsbestämmelsen till bl.a. 27 kap. 55 a § som föreslås i promemorian är att tillämpningen av de nya bestämmelserna i den paragrafen anpassas till det som föreslås gälla för 31 kap. 5 §. Naturvetarna anser att de nya bestämmelserna från bör omfatta samtliga försäkrades ersättningsdagar som inträffar efter ikraftträdandet, även för dem som påbörjat arbetslivsinriktad rehabilitering före ikraftträdandet. Skälen för regeringens förslag: De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft , vilket bedöms vara . 2019/20:126 gäller såväl förslagen om rehabiliteringsersättning som förslaget om förlängd utbetalning av vårdbidrag. De föreslagna bestämmelserna i 31 kap. 5 § SFB om rätt att behålla rehabiliteringsersättning vid tillfällig frånvaro från en arbetslivsinriktad rehabilitering på grund av sjukdom bör endast tillämpas för tid från och med ikraftträdandet, dvs. vid sjukfrånvaro från rehabilitering eller . För tid bör den nuvarande regleringen gälla, vilket innebär att det är sjukpenning som kan komma i fråga vid sjukfrånvaro från rehabilitering före . De föreslagna bestämmelserna i 31 kap. 5 § bör tillämpas från och med ikraftträdandet oavsett hur många dagar som den försäkrade har varit frånvarande från rehabiliteringen på grund av sjukdom. Regeringen anser, i likhet med , att övergångsbestämmelsen till 27 kap. 55 a § SFB bör anpassas till vad som ska gälla övergångsvis för 31 kap. 5 §. Förslagen avseende de två paragraferna hör samman och i och med att de föreslagna bestämmelserna i 31 kap. 5 § SFB införs bör bestämmelsen i 27 kap. 55 a § samma balk inte längre gälla (se skälen till upphävandet av 27 kap. 55 a § i avsnitt 5.2). För sådan sjukfrånvaro som inte omfattas av de föreslagna bestämmelserna i 31 kap. 5 § SFB om rätt att behålla rehabiliteringsersättning, dvs. sjukfrånvaro från rehabilitering före ikraftträdandet, bör däremot 27 kap. 55 a § SFB fortfarande gälla, oavsett när bedömningen av arbetsförmågans nedsättning görs. En samordning av övergångsbestämmelserna innebär att det, i linje med vad Naturvetarna framfört, är när de specifika dagarna infaller som är avgörande, inte när den försäkrade har påbörjat sin arbetslivsinriktade rehabilitering. 8 Konsekvenser av förslagen Förslaget att rehabiliteringsersättning ska kunna lämnas vid tillfällig sjukfrånvaro från arbetslivsinriktad rehabilitering är till fördel för indi- viden eftersom denne vid tillfällig sjukdom fortsätter få rehabiliterings- ersättning och därigenom inte behöver ansöka om sjukpenning. förmån medför alltid en risk för att utbetalningen av ersättningen fördröjs, vilket är särskilt besvärande för personer som fått sin försörjning via sjukförsäkringen. Regeringens förslag om förlängd utbetalning av vårdbidrag innebär att ska kunna fortsätta att betala ut vårdbidrag under en övergångsperiod, längst fram till . Detta gäller i de fall det annars skulle uppstå ett glapp i utbetalningarna när den enskilde ska byta från vårdbidrag till de nya förmånerna omvårdnadsbidrag och merkost- Förslaget innebär i princip att man kan få vårdbidrag i av- vaktan på att ska pröva en ansökan om de nya för- När ett beslut om vårdbidrag upphör och det tar tid innan beslut med- delas om omvårdnadsbidrag eller merkostnadsersättning, riskerar det att påverka barnets och förälderns trygghet på ett negativt sätt Förslaget Prop. 2019/20:126 innebär att denna risk minskar betydligt då det motverkar de negativa konsekvenserna för de enskilda av den uppkomna situationen. När det gäller övriga konsekvenser av reformen om att införa omvårdnadsbidrag och merkostnadsersättning och dess övergångsbestämmelser hänvisas till beskrivningar i den proposition som föregick reformen (se prop. 2017/18:190, s.149 f). För innebär förslaget om rehabiliteringsersättning en förenklad handläggning då myndigheten inte behöver administrera byte av förmåner om individen på grund av sjukdom är tillfälligt frånvarande från en arbetslivsinriktad rehabilitering. Det minskade resursbehovet på grund av denna förändring är dock marginell. får kostnader för att ändra i informationsmaterial samt i styr- och stöddokument. Dessa kostnader är dock marginella och bör rymmas inom befintligt anslag till myndigheten. Förslaget om vårdbidrag innebär att ges möjlighet att förlänga tidigare beslut om vårdbidrag innan en ansökan om omvårdnadsbidrag och merkostnadsersättning prövas av myndigheten. Någon påverkan på Arbetsförmedlingens anslag förväntas inte till följd av förslagen i denna proposition. De allmänna förvaltningsdomstolarna kan komma att tillämpa de föreslagna bestämmelserna om rehabiliteringsersättning i situationer när inte lämnar rehabiliteringsersättning i den omfattning som den försäkrade har begärt. Detta kan dock inte antas bli vanligt förekommande och i vart fall inte mer frekvent än vad som sker när nekar sjukpenning i liknande situationer. Förslaget om vårdbidrag bedöms inte påverka de allmänna förvaltningsdomstolarna i någon nämnvärd omfattning men eventuellt kan antalet överklaganden komma att bli färre. Förslagen bedöms inte få konsekvenser för statens sammanlagda utgifter. Däremot kommer utgifterna för rehabiliteringsersättning att öka något och utgifterna för sjukpenning att minska i motsvarande omfattning. 2019/20:126 8.4