prop · H703122 · 2020-03-31 00:00:00 — speditörer, tullombud och liknande. Det är dock fortfarande mottagaren av varan som är betalningsskyldig för mervärdesskatten, se artikel 369z.1 a i mervärdesskattedirektivet och 1 kap. 2 § första stycket 6 ML. jämföras med importordningen, där det är den beskattningsbara personen eller dennes representant som är betalningsskyldig för mervärdesskatten. detta fall är inte importen undantagen från mervärdesskatt, vilket den är när importordningen används, se artikel 143.1 ca och föreslagna 3 kap. 30 § sjätte stycket ML. Det särskilda förfarandet är tillämpligt vid importer där försändelsen eller transporten av varan avslutas i , dvs. skickas till en köpare i . Det totala mervärdesskattebeloppet som tagits in avseende den aktuella kalendermånaden ska betalas in , senast då tullskulden ska betalas eller skulle ha betalats om varan hade varit belagd med tull. Den mervärdesskatt som samlats in under den aktuella kalendermånaden ska redovisas i en sammanställning som ska ges in till . Av 2 kap. 2 § tullagen framgår att mervärdesskatt inte ska tas ut enligt den lagen utan i enlighet med skatteförfarandelagen (2011:1244), om deklaranten eller, om deklaranten är ett ombud, den för vars räkning ombudet handlar är registrerad till mervärdesskatt i för beslutet om fastställande av tull och agerar i egenskap av beskattnings- bar person enligt mervärdesskattelagen vid importen eller införseln, eller är en juridisk person som inte agerar i egenskap av beskattningsbar person enligt mervärdesskattelagen vid importen eller införseln. är beskattningsmyndighet i dessa fall. hanteringen bör en ändring ske i 2 kap. 2 § tullagen av innebörd att är beskattningsmyndighet när det särskilda förfarandet Skälen för detta, som NSD efterfrågar, är att det kan antas att det huvudsakligen är privatpersoner som är köpare och mottagare av varorna när det särskilda förfarandet används. beskattningsmyndighet när deklaranten inte är registrerad till Vidare framgår det av de aktuella bestämmelserna i mervärdesskattedirektivet att en sammanställning av mervärdesskatten ska ges in till aktuell tullmyndighet. Det framstår därför som lämpligt att är beskattningsmyndighet i samtliga fall när det särskilda I dessa fall gäller alltså det som framgår av 2 kap. 1 § andra stycket tullagen. Som Postnord påpekar kommer också en Prop. 2019/20:122 tulldeklaration fortfarande att behöva upprättas för varorna. som Lagrådet påpekar, en ändring även göras i 3 § lagen om särskilda ordningar. Ändringen innebär att inte fattar beslut när det särskilda förfarandet används eftersom, som framgår ovan, är beskattningsmyndighet avseende det särskilda förfarandet. Förfarandet är frivilligt att tillämpa. Det innebär att Postnord även fortsättningsvis kan utföra tullkontroller enligt 5 kap. 3 § tullförordningen och agera direkt ombud för mottagaren i fråga om varor som transporteras med post. Det är också alltjämt möjligt för andra aktörer som agerar som direkta ombud att fortsätta vara det på samma sätt som . Det är inte helt klart hur det särskilda förfarandet kommer att fungera tillsammans med bestämmelserna i tullagstiftningen, som är föremål för förhandlingar inom EU. Av det skälet, och mot bakgrund av att förfarandet är frivilligt att tillämpa, bör det inte göras någon lagändring på det sätt som Postnord efterfrågar. Av artikel 369za i mervärdesskattedirektivet framgår att medlems- staterna får föreskriva att den normala mervärdesskattesatsen i import- medlemsstaten ska tillämpas när det särskilda förfarandet används. Denna möjlighet bör dock, främst av neutralitetsskäl, inte utnyttjas. Motvärdet i nationell valuta till beloppet ska räknas fram enligt ett visst förfarande, artikel 369zc mervärdesskattedirektivet. Beloppet och förfarandet för omräkning av beloppet motsvarar det som gäller för tullfrihet för varor av ringa värde i tullsammanhang, se artikel 23–24 i rådets förordning (EG) nr 1186/2009 av om upprättandet av ett gemenskapssystem för tullbefrielse (kodifierad version). En bestämmelse om detta med hänvisning till de relevanta bestämmelserna i förordning 1186/2009 bör införas i lagen om särskilda ordningar. Eftersom beloppet som gäller för tillämpning av det särskilda förfarandet ska följa beloppet för tullfrihet är det ändamålsenligt att hänvisningen till förordningen är dynamisk, dvs. avser EU-förordningen i den gällande lydelsen. Av artikel 369zb.3 framgår att medlemsstaterna själva får bestämma hur underlaget ska bevaras avseende särskilda förfarandet vid import. Av 7 kap. 2 § första stycket bokföringslagen (1990:1078) framgår att räkenskapsinformationen ska sparas fram till och med sjunde året efter utgången av det kalenderår då räkenskapsåret avslutades. Det finns i detta sammanhang inte skäl att införa krav på en längre bevarandetid än det som följer av bokföringslagen. Som NSD påpekar bör tiden för bevarande av underlag för det särskilda förfarandet därför bestämmas till . Förslagen föranleder ändring av 2 kap. 2 § tullagen (2016:253), ändring av 3 § i lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster och att fyra nya paragrafer, 27–30 §§, införs i samma lag. bedömning: Den personuppgiftsbehandling som förslagen ger upphov till är förenlig med EU:s dataskyddsförordning. Den befintliga reglering som finns på personuppgiftsområdet utgör tillräcklig reglering för den personuppgiftsbehandling som kan komma att ske med anledning av förslaget. Någon ytterligare reglering om denna behandling behövs därför inte. Promemorian: Innehöll inte någon särskild bedömning om behandling säkerställas att det på nationell nivå finns stöd för de personuppgiftsbehandlingar som förslaget medför och analyseras om förslaget innebär utökade behandlingar av personuppgifter och om dessa behandlingar är proportionerliga. Skälen för regeringens bedömning: och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), nedan kallad EU:s dataskyddsförordning, är i alla delar bindande och direkt tillämplig i samtliga EU:s medlemsländer och ska tillämpas fr.o.m. . som utgör den generella regleringen av personuppgiftsbehandling inom EU, tillåter och förutsätter ibland att medlemsstaterna kompletterar personuppgiftsbehandling i beskattningsverksamheten finns lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattnings- verksamhet som innehåller bestämmelser som kompletterar EU:s Förutom vid behandling av personuppgifter om enskilda personer gäller vissa bestämmelser i lagen även vid behandling av uppgifter om juridiska personer (se 1 kap. 1 § andra stycket). Regeringen konstaterar att förslagen berör beskattningsbara personer som bedriver mervärdesskattepliktig verksamhet. Merparten av dessa är juridiska personer, men även fysiska personer kan vara beskattningsbara personer i mervärdesskattehänseende och således beröras av förslagen. Förslaget om att de särskilda ordningarna utökas till att gälla fler tjänster och distansförsäljning av varor innebär också att fler företag, däribland fysiska personer, har möjlighet att ansöka om identifieringsbeslut hos för att tillämpa de särskilda ordningarna. registreras till mervärdesskatt av eller ansöker om identifieringsbeslut för att tillämpa de särskilda ordningarna kan det, precis som , medföra att personuppgifter behandlas av myndigheten. rör sig dock om samma uppgifter som behandlas och innebär alltså inte utökade behandlingar av personuppgifter. Beskattningsbara personer som möjliggör omsättning av varor eller tjänster genom användning av ett elektroniskt gränssnitt ska föra räkenskaper över omsättningarna. Räkenskaperna ska bevaras och ska på begäran göras tillgängliga för identifieringsmedlemsstaten och konsumtionsmedlemsstaten på elektronisk väg. Till de uppgifter som Även i detta fall kan det leda till att personuppgifter behandlas av . Den behandling av personuppgifter som sker hos till följd av förslagen är nödvändig för att systemet med de särskilda ordningarna ska fungera. Den rättsliga grunden för personuppgiftsbehandlingen är alltså att den är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i myndighetsutövning (artikel 6.1 e i EU:s dataskyddsför- ordning). Behandlingen kan också anses nödvändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse som åvilar den personuppgiftsansvarige (artikel 6.1 c i EU:s dataskyddsförordning). Den aktuella grunden för behandlingen är vidare fastställd i den nationella rätten på det sätt som krävs enligt artikel 6.3i EU:s dataskyddsförordning. Den rättsliga grunden är fastställd i förordningen (2017:154) med instruktion för , skatte- förfarandelagen och i de föreslagna lagarna. De närmare ändamålen för behandlingen liksom andra specificerade bestämmelser finns i lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet. Vad gäller frågan om personuppgiftsbehandlingen är proportionerlig bör beaktas att det är valfritt att ansöka om mervärdesskatteregistrering och att använda de särskilda ordningarna och att de fysiska personer som ansöker om godkännande agerar yrkesmässigt. De uppgifter som kommer att behandlas är inte sådana känsliga personuppgifter som avses i artikel 9.1 i EU:s dataskyddsförordning. Uppgifterna är antingen sådana som relaterar till verksamheten eller kontaktuppgifter. Intrånget i de registrerades personliga integritet torde därför vara förhållandevis litet. Vid en avvägning mellan den registrerades personliga integritet och behovet av att personuppgiften behandlas anses behandlingen vara proportionerlig. Av 1 kap. 4 § lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet framgår att uppgifter bl.a. får behandlas för att tillhandahålla information som behövs hos för fastställande av underlag för samt bestämmande, redovisning, betalning och återbetalning av skatter och avgifter (punkt 1), revision (punkt 4) och tillsyn samt lämplighets- och tillståndsprövning och annan liknande prövning (punkt 5). Av 2 kap. 2 § framgår vidare att i beskattnings- databasen får uppgifter behandlas om personer som omfattas av verksamhet enligt 1 kap. 4 § 1–9. I 2 kap. 3 § och i förordningen (2001:588) om behandling av uppgifter i beskattnings- verksamhet finns bestämmelser om vilka uppgifter som får behandlas i beskattningsdatabasen. Den behandling av uppgifter som förslagen ger upphov till hos i beskattningsdatabasen är tillåten enligt de angivna befintliga bestämmelserna. Sammanfattningsvis gör regeringen bedömningen att den personuppgiftsbehandling som förslagen ger upphov till är förenlig med EU:s dataskyddsförordning och att den befintliga regleringen på personuppgiftsområdet är tillräcklig för den personuppgiftsbehandling som kan komma att ske hos med anledning av förslaget. Det behöver således inte införas någon ytterligare reglering om denna behandling. 2019/20:122 6.9 Slopande av undantaget från mervärdesskatt vid import av lågvärdeförsändelser Regeringens förslag: Skattebefrielsen vid import av försändelser med ett värde som inte överstiger slopas. Även den särskilda regleringen av skattebefrielse för gåvoförsändelser med ett värde som inte överstiger tas bort. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorian innehöll dock inget förslag om slopande av det särskilda undantaget från mervärdesskatt vid import av s.k. gåvoförsändelser eller slopande av omräkningsbestämmelsen i 2 kap. 4 a § lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, LFS. Remissinstanserna: , , , Förvaltningsrätten i , Kammarrätten i , , , , , , Srf konsulterna, och har inga synpunkter på förslagen. och är positiva till förslaget. föreslår att bestämmelsen i 2 kap. 4 § 3 lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, förkortad LFS, slopas, eftersom det inte längre finns behov av att särskilt reglera frihet från mervärdesskatt vid import av gåvoförsändelser. Vidare anser att 2 kap. 4 a § LFS bör ändras eftersom den innehåller hänvisningar till 2 kap. 4 § 4–5 samma lag, som föreslås slopas. Slutligen menar att konsekvenserna av ändringen i 2 kap. 4 § 5 LFS inte har analyserats tillräckligt. Skälen för regeringens förslag: Från slopas möjligheten i direktiv /132/EG att vid import skattebefria varor med lågt värde (artikel 23). har dock valt att undanta försändelser som utgör ett led i en postorderförsäljning från undantaget från mervärdesskatt vid import, bortsett från försändelser som består av utländska periodiska publikationer. En stor del av de försändelser som importeras till är att anse som postorderförsändelser, och har alltså varit mervärdesskatte- pliktiga vid import, se 2 kap. 3 § 6 och 4 § 4–5 LFS. För att anpassa de svenska reglerna till ändringen föreslås att bestämmelserna om skattebefrielse i LFS ändras. Ändringen kommer i första hand att påverka import av utländska periodiska publikationer i försändelser som inte överstiger , som kommer att bli skattepliktiga vid import. Vidare kommer, som påpekar, varor som en beskattningsbar person köper från en annan beskattningsbar person för att använda i den egna verksamheten att bli mervärdesskattepliktiga vid import, om inget annat undantag är tillämpligt. Dessa beskattningsbara personer har dock i allmänhet avdragsrätt för mervärdesskatten. Även varor som köps av en privatperson via distanshandel från en annan privatperson kommer att bli mervärdesskattepliktiga vid import, om inget annat undantag blir tillämpligt. Samma sak gäller för kvarglömda personliga ägodelar som skickas tillbaka till ägaren inom EU, men inte uppfyller förutsättningarna för returtullbefrielse enligt artikel 203 i förordning (EU) nr 952/2013 och returskattefrihet enligt 2 kap. 5 § LFS. synpunkt om konsekvenserna av att 2 kap. 4 § 5 LFS slopas Prop. 2019/20:122 behandlas vidare i konsekvensanalysen, se avsnitt 7.3 och 7.6. Av 2 kap. 2 § LFS framgår att frihet från skatt vid import ska medges för en vara som övergår till fri omsättning under sådana omständigheter som för en tullpliktig vara medför tullbefrielse, om inte annat följer av 2 kap. 3 §. Enligt artikel 23.1 i rådet förordning (EG) nr 1186/2009 av om upprättandet av ett gemenskapssystem för tullbefrielse (kodifierad version), ska varje försändelse som består av varor av ringa värde som sänds direkt från ett tredjeland till en mottagare i gemenskapen vara befriad från importtull. Varor av ringa värde är enligt artikel 23.2 samma förordning varor vars sammanlagda verkliga värde inte överstiger per försändelse. Bestämmelsen i 2 kap. 3 § 6 bör därför ändras så att frihet från mervärdesskatt inte medges för försändelser av ringa värde enligt förordning 1186/2009. Det är ändamålsenligt att hänvisningen till förordningen i detta fall är dynamisk, dvs. avser EU- förordningen i den gällande lydelsen. Av artiklarna 25–26 i förordning 1186/2009 framgår att varor i försändelser som skickas från ett tredjeland av en privatperson till en annan privatperson som är bosatt i unionens tullområde få införas tullfritt under förutsättning att importen inte är av kommersiell natur. Befrielsen är begränsad till ett värde av per försändelse. Av artikel 1 i rådets direktiv /79/EG av om befrielse från införselskatter på varor i småförsändelser av icke-kommersiell karaktär från tredjeländer, förkortat direktiv /79/EG, framgår att varor i småförsändelser av icke-kommersiell karaktär, som skickas från ett tredjeland av enskilda personer till andra enskilda personer i en medlemsstat, vid införsel ska vara befriade från omsättningsskatt och punktskatt. Även i detta fall gäller en beloppsgräns om per försändelse. Rätten till frihet från skatt enligt direktiv /79/EG stämmer alltså överens med rätten till tullbefrielse enligt förordning 1186/2009. Som påpekar finns det därför inte längre behov av att i 2 kap. 4 § 3 LFS särskilt reglera gåvoförsändelser, eftersom skatte- befrielsen för dessa redan följer av 2 kap. 2 § LFS. I 2 kap. 4 a § LFS anges hur beloppen för skattefrihet fastställs som de belopp i kronor som motsvarar beloppen i 2 kap. 4 § 3–5 LFS. Eftersom 2 kap. 4 § 3–5 LFS slopas bör, som påpekar, 2 kap. 4 a § LFS utgå. En motsvarande bestämmelse, som bara är tillämplig i fråga om 3 kap. 5 § LFS, bör i stället införas i 3 kap. 6 § LFS. Förslaget föranleder upphävande av 2 kap. 4 a § LFS och ändringar av 2 kap. 3 och 4 §§ och 3 kap. 6 § lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, m.m. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft Bestämmelserna om omsättningströskeln för bestämmande av beskattningsland, som utökas till att även gälla för unionsintern distans- försäljning av varor, ska inte tillämpas på beskattningsbara personer som vid ikraftträdandet omfattas av ett gällande identifieringsbeslut enligt lagen om särskilda ordningar för mervärdesskatt för tele- kommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster som meddelats före ikraftträdandet. Dessa personer behöver inte ansöka om att de vanliga beskattningslandsreglerna ska gälla eller tillämpa en karenstid . I stället fortsätter identifieringsbeslutet att gälla. Om dessa beskattningsbara personer vill tillämpa beskatt- ningslandströskeln får de ansöka om detta. När det gäller de föreslagna ändringarna i mervärdesskattelagen, lagen om frihet från skatt vid import, m.m. och tullagen ska äldre bestämmelser fortfarande gälla för mervärdesskatt för vilken skattskyldighet inträtt före ikraftträdandet. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har haft några synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Av artikel 1 i rådets direktiv (EU) 2017/2455 och artikel 2.1 i rådets direktiv (EU) 2019/1995 framgår att de nya bestämmelserna ska tillämpas av medlemsstaterna från och med den Mot denna bakgrund bör de lagförslag som föreslås i denna lagrådsremiss träda i kraft . När det gäller bestämmelserna i mervärdesskattelagen (1994:200), förkortad ML, lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, m.m., lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för tele- kommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster, kallad lagen om särskilda ordningar, och tullagen (2016:253) bör äldre bestämmelser fortfarande gälla för mervärdesskatt för vilken skattskyldighet inträtt före ikraftträdandet. En motsvarande övergångs- reglering för bestämmelsen i skatteförfarandelagen (2011:1244) bedöms inte behövas. Som redogjorts för i avsnitt 6.2 bör beskattningsbara personer som omfattas av ett gällande identifieringsbeslut inte automatiskt avregistreras från den särskilda ordningen. Skälet är att tillämpningen av beskattningslandströskeln är frivillig. Att beskattnings- landströskeln också kommer att omfatta unionsintern distansförsäljning av varor ändrar inte denna bedömning. Det bör därför införas en bestämmelse som innebär att de föreslagna 5 kap. 20 och 21 §§ ML inte tillämpas på den som omfattas av ett identifieringsbeslut enligt lagen om särskilda ordningar som gällde vid ikraftträdandet . Därmed behöver dessa personer inte ansöka om att de vanliga beskattningslands- bestämmelserna ska tillämpas i stället för beskattningslandströskeln, och inte heller tillämpa de vanliga reglerna i minst två kalenderår innan de kan tillämpa beskattningslandströskeln. För dessa personer gäller att de i stället får ansöka om att beskattningslandströskeln ska tillämpas. Om förutsättningarna för att tillämpa beskattningslandströskeln är uppfyllda ska då fatta beslut om detta. Bestämmelserna i rådets genomförandeförordning (EU) nr 282/2011, kallad genomförandeförordningen, och rådets förordning (EU) nr 904/2010 är direkt tillämpliga och ska inte genomföras i svensk rätt. De ska tillämpas från . Av artikel 2 i rådets genomförandeförordning (EU) 2019/2026 av om Prop. 2019/20:122 ändring av genomförandeförordning (EU) nr 282/2011 vad gäller leveranser av varor eller tillhandahållanden av tjänster som förmedlas genom elektroniska gränssnitt och de särskilda ordningarna för beskattningsbara personer som tillhandahåller tjänster till icke beskattningsbara personer, som utför distansförsäljning av varor och vissa inhemska leveranser av varor framgår dock att beskattningsbara personer och representanter från får lämna in den information som krävs för registrering i någon av de särskilda ordningarna. Syftet är att underlätta den praktiska hanteringen i samband med ändringarna av de särskilda ordningarna. En elektronisk ansökan om identifieringsbeslut kan alltså lämnas in till redan från och med detta datum. Denna bestämmelse är direkt tillämplig och kräver inget genomförande i svensk rätt. Som framgår av avsnitt 6.6 ska ändringar av en särskild mervärdes- skattedeklaration efter inlämnandet göras i en efterföljande deklaration. Detta gäller från och med den första redovisningsperioden , se artikel 61.1 andra stycket i genomförandeförordningen. Fram till och med den sista redovisningsperioden gäller fortfarande att ändringar av sifferuppgifter i deklarationen ska göras genom ändringar av den ursprungliga deklarationen, artikel 61.1 första stycket samma förordning. Eftersom bestämmelsen i genomförandeförordningen är direkt tillämplig i nationell rätt bör det inte införas någon särskild övergångsbestämmelse avseende rättelser av deklarationer för redovisningsperioder innan . I detta avsnitt redogörs för förslagets effekter i den omfattning som är nödvändig i det aktuella lagstiftningsärendet och avseende de aspekter som ska belysas enligt 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Det sker mot bakgrund av tillgängliga uppgifter och i den omfattning som är möjlig. Av flera skäl är det svårt att uppskatta effekterna av förslaget. Exempelvis är det svårt att bedöma hur många företag som kommer att välja att tillämpa omsättnings- tröskeln för bestämmande av beskattningsland. Det är också svårt att bedöma effekten av att beskattningsbara personer som använder elektroniska gränssnitt, s.k. plattformsföretag, blir skattskyldiga för vissa försäljningar som görs via plattformen. 7.1Syfte, alternativa lösningar och förslagets förenlighet med Syftet med e-handelspaketet är bl.a. att förenkla för företagen, förbättra konkurrensen och minska skattebortfallet. De föreslagna ändringarna i lagrådsremissen syftar till att införa ändringarna i mervärdesskatte- 2019/20:122 direktivet och direktiv /132/EG i svensk rätt. Reglerna måste genomföras i nationell lagstiftning. Förslaget medför således att reglerna i dessa lagar blir förenliga med . Några alternativ till lagändringarna finns inte om de svenska reglerna ska bli förenliga med direktiven. De avsedda effekterna med harmoniserade regler kan också utebli om direktiven inte genomförs i nationell lagstiftning. 7.2Ikraftträdande och särskilda informationsinsatser Ändringarna föreslås träda i kraft . Tidpunkten för ikraftträdandet överensstämmer med den tidpunkt som gäller för genomförande av rådets direktiv (EU) 2017/2455 och 2019/1995. Genom förslagen införs förändringar och förenklingar för företag som ägnar sig åt e-handel. De största skillnaderna jämfört med gällande rätt är slopandet av skattefriheten för import av lågvärdeförsändelser, införandet av skattskyldighet för plattformsföretag i vissa fall och att de särskilda ordningarna kan användas för fler typer av tjänster samt för varor, även importerade sådana. Flera av åtgärderna är avsedda att förenkla för företagen. När det gäller bestämmelserna om skattskyldighet för plattformsföretag kan ett visst behov av information uppstå, något som pekar på i sitt remissvar. Det kan också behövas information till beskattningsbara personer som ska använda de särskilda ordningarna för sådana tjänster som inte omfattas av de särskilda ordningarna, samt för varor. Regeringen bedömer dock att inga speciella informationsinsatser är nödvändiga utöver det informationsmaterial som tar fram till berörda företag.