prop · H80328 · 2020-10-21 00:00:00 — hämtad ; , ”Kommunalekonomisk utjämning efter region. –2019” hämtad . På grund av den utjämnande karaktären är dess betydelse för olika kommuner väldigt olika. 10Statistiska centralbyrån, ”Skatteunderlag och skattekraft efter region. –2020”, hämtad: . 11Med inkomstutjämning avses i denna granskning enbart inkomstutjämningen mellan kommuner, det vill säga inte mellan regioner. Se även avgränsningar sist i detta avsnitt. 12Regeringen lämnar förslag till om anslag till den kommunalekonomiska inkomstutjämningen i budgetpropositionen, och förslag om förändringar i systemet, däribland inkomstutjämningen, i propositioner. 8R IK S R IO N EN EN G R A N S K N I N G S R A PPO R T FR Å N R IK S R EV I S IO N EN Granskningen utgår från följande revisionsfråga: Vilken effekt har den kommunala inkomstutjämningen på kommunernas skattekraft? Fokus på effekten på kommunernas skattekraft motiveras av att skattekraften är just det som inkomstutjämningen utjämnar. Om inkomstutjämningen har negativa effekter på kommunernas tillväxt är skattekraften därför det mest relevanta utfallsmåttet för att kvantifiera sådana effekter. Dessutom motiveras skattekraft som utfallsmått av den ekonomiska forskningen på området (se avsnitt 2.2). Utifrån granskningens syfte har skattekraftstillväxt behövts kopplas till kommunernas tillväxt i bredare bemärkelse. Vi har därför undersökt hur kommuner ser på och arbetar med lokal tillväxt, bland annat genom en enkät. Enkäten har gett information om vad det är kommuner gör (eller inte gör) som kan tänkas påverka skattekraftstillväxten. har analyserat effekter av inkomstutjämningen på skattekraften och på olika typer av inkomstmått som ingår däri (exempelvis löneinkomster). Någon analys av effekter på andra utfallsmått på kommuners tillväxt (exempelvis företagande) har inte gjorts. Utöver vad som framkommit i enkäten har vi inte heller analyserat inkomstutjämningens effekter på konkreta tillväxtinsatser (exempelvis byggande). Avgränsningen har motiverats av ovan nämnda skäl, det vill säga att skattekraften är det i sammanhanget mest relevanta måttet. Fokus har varit att granska om graden av utjämning har negativa effekter på kommunernas tillväxt. Granskningen har därmed inte avsett att bedöma inkomstutjämningen som system i sin helhet. Det finns ett system för inkomstutjämning för kommuner och ett för regioner. Granskningen omfattar dock enbart inkomstutjämningen för kommuner. Denna avgränsning har gjorts eftersom analysen bygger på kvantitativa metoder som kräver en relativt stor datamängd. 1.3 Bedömningsgrunder och utgångspunkter bedömningsgrunder ges av de uttalanden som riksdag och regering har gjort, dels om målet för de allmänna bidragen till kommuner, dels om inkomstutjämningens tillväxthämmande effekter. Hur dessa bedömningsgrunder vägs samman till granskningens övergripande utgångspunkter anges sist i avsnittet. R IK S R IO N EN TIL L V Ä X TH Ä M M A N D E IN C T I D E N K O MMU NA L A I NK O MS T U T J Ä M NI NG E N? 1.3.1 Målet för de allmänna bidragen Målet för de allmänna bidragen till kommuner (och för utgiftsområde 25 som helhet) ska ses mot bakgrund av att den kommunala sektorn utgör en betydande del av den offentliga ekonomin och ansvarar för merparten av de skattefinansierade välfärdstjänster som produceras. I samband med budgetproposition ställde sig finansutskottet bakom målet: att skapa goda och likvärdiga ekonomiska förutsättningar för kommuner och landsting (numera regioner) som bidrar till en effektiv verksamhet med hög kvalitet.13 Vid införandet av målet bedömde regeringen att kraven på de kommunala verksamheterna ökar. Detta motiverade att särskilt lyfta behovet av effektivisering. Det kommunala självstyret innebär att det direkta ansvaret ligger på de enskilda kommunerna. Därför är det viktigt att samtliga kommuner ges likvärdiga ekonomiska förutsättningar. I likhet med uttalanden bedömer att det kommunala utjämningsystemet, där inkomstutjämningen utgör en beloppsmässigt och principiellt väsentlig del, är ett viktigt statligt styrmedel för att uppnå målet för de allmänna bidragen till kommuner. 1.3.2 Tillväxthämmande effekter i inkomstutjämningen Utifrån finansutskottets uttalanden i samband med förändringar i inkomstutjämningen är det tydligt att det finns en principiell enighet i om att det är viktigt att det kommunala utjämningssystemet inte verkar hämmande på tillväxten, och att negativa marginaleffekter av systemet så långt det är möjligt undviks.14 Tillväxthämmande bieffekter står också i strid med målet om en effektiv verksamhet. Däremot råder viss politisk oenighet om huruvida inkomstutjämningen faktiskt lever upp till effektivitetsmålet och huruvida den motverkar tillväxt. Exempelvis genomförde regeringen i samband med budgetpropositionen vissa justeringar av systemet för att stärka kommunernas incitament till tillväxt. Enligt finansutskottet var det av stor vikt att utjämningssystemet inte motverkar tillväxt och ökad sysselsättning, varför utskottet ansåg att regeringens föreslagna förändringar i inkomstutjämningen är centrala och skapar bättre förutsättningar för att människor ska få tillgång till välfärdstjänster av hög kvalitet oberoende var i landet de bor.15 2008/09:1, utgiftsområde 25, avsnitt 2.3, bet. 2008/09:FiU3, rskr. 2008/09:150. 1999/2000:115, bet 2000/01:FiU9, s. 1, rskr. 2000/01:26. 2013/14:1, utgiftsområde 25, bet. 2013/14:FiU3, s. 18, rskr. 2013/14:69. 2015/16:1, utgiftsområde 25, bet. 2015/16:FiU3, s. 18, rskr. 2015/16:105. 2013/14:1, utgiftsområde 25, avsnitt 3.6.3, bet. 2013/14:FiU3, s. 18, rskr. 2013/14:69. 10R IK S R IO N EN EN G R A N S K N I N G S R A PPO R T FR Å N R IK S R EV I S IO N EN Justeringarna återställdes i budgetpropositionen av den efterföljande regeringen som inte ansåg dem vara nödvändiga för att säkra tillväxten. hade dock samma principiella utgångspunkt som vid justeringen – att det är viktigt att utjämningssystemet inte motverkar tillväxt och sysselsättning.16 1.3.3 Granskningens övergripande utgångspunkter Enligt är det centralt att regeringen beaktar hur inkomstutjämningen kan bidra till målet om likvärdig service för kommunerna oberoende av deras skilda förutsättningar, och specifikt hur detta kan göras utan att ge avkall på effektiviteten i den kommunala sektorn. Om inkomstutjämningen gör att kommunernas tillväxt dämpas minskar det grundförutsättningarna för att upprätthålla effektiviteten i kommunsektorn. Den långtgående inkomstutjämningen gör att alla kommuner i princip garanteras skatteinkomster motsvarande en fastställd andel av genomsnittet. Vi utgår därför ifrån att utjämningen genom sin konstruktion gör att målet om likvärdighet uppnås vad gäller inkomster.17 Enligt behövs välunderbyggda avvägningar mellan likvärdighet och effektivitet vid förändringar av inkomstutjämningens utformning. Detta förutsätter korrekt information om eventuella bieffekter. Givet att det finns ett tillförlitligt faktaunderlag är dock avvägningen i slutändan en politisk prioriteringsfråga som inte tar ställning till. Granskningsfrågan om effekter av inkomstutjämningen på kommunernas skattekraft har besvarats med hjälp av kvantitativa metoder för effektutvärdering.18 Specifikt har metoden som kallas ”difference-in-differences” (DiD) tillämpats. Metoden bygger på att det skett en reform eller regelförändring som omfattat några men inte alla som man vill studera – i detta fall kommuner. Tanken är att skillnader i hur skattekraften utvecklats för de kommuner som omfattats respektive inte omfattats av en förändring i inkomstutjämningen, kan hänföras till själva reformen – det vill säga vara en ”effekt” av reformen. 2015/16:1, utgiftsområde 25, avsnitt 3.6.3, bet. 2015/16:FiU3, s. 18, rskr. 2015/16:105. 17Inkomstutjämningen är långtgående men inte fullständig. Om utjämningen var fullständig skulle spridningen i skattesatser kunna minska med cirka en halv procentenhet, allt annat lika. Se , Det kommunala utjämningssystemet – behov av mer utjämning och bättre förvaltning, 2019. 18Se kapitel 4 och bilaga 3 för en fullständig metodbeskrivning. Samtliga bilagor är elektroniska och kan laddas ned från : . R IK S R IO N EN TIL L V Ä X TH Ä M M A N D E IN C T I D E N K O MMU NA L A I NK O MS T U T J Ä M NI NG E N? I granskningen har följande tre regelförändringar som minskade omfattningen av utjämningen för ett antal kommuner studerats: •2001 års justering av bidragen respektive avgiften för de kommuner där marginaleffekterna var negativa. Med negativa marginaleffekter menas att en ökning i den egna skattekraften ledde till minskade intäkter. •2005 års sänkning av den så kallade kompensationsgraden för de kommuner som betalar in en avgift till inkomstutjämningssystemet. Sänkningen innebar en minskad utjämning för dessa kommuner genom att de fick behålla 15 i stället för av ökningar i den egna skattekraften (resterande tillförs inkomstutjämningen). •2014 års ytterligare sänkning av kompensationsgraden för en grupp avgiftskommuner som därmed fick behålla 40 i stället för av ökningar i den egna skattekraften. För avgiftskommunerna med allra högst skattekraft innebar sänkningen ingen skillnad på marginalen, utan endast en fast avgiftssänkning. I teorin innebar förändringarna att incitamenten att stimulera den egna skattekraften ökade.19 Huruvida inkomstutjämningen har negativa bieffekter har därför analyserats genom att skatta effekten av regelförändringen på skattekraften i de kommuner som omfattades. Olika metodologiska svårigheter har emellertid gjort att resultaten är svårtolkade. För att få en ytterligare, bredare förståelse av om incitamenten i inkomstutjämningen kan tänkas påverka kommunernas tillväxt har vi undersökt deras lokala tillväxtarbete. Vi har dels sammanställt befintlig forskningslitteratur på området, dels genomfört en enkätundersökning om kommuners arbete med lokal tillväxt och vilka insatser som kan ses som drivande för lokal tillväxt. Enkäten riktade sig till 86 kommuner20 där urvalet täcker både kommuner som omfattades och kommuner som inte omfattades av de regelförändringar som har studerats i den kvantitativa analysen. Granskningen har genomförts av en projektgrupp bestående av (projektledare) och . , senior konsult med bred kunskap om ekonomi, och , professor i nationalekonomi vid , har som referenspersoner gett synpunkter på utkast till granskningsrapporten. Tjänstepersoner vid och Kommuner och Regioner (SKR) har fått tillfälle att faktagranska och i övrigt lämna synpunkter på utkast till granskningsrapporten. 19Se kapitel 2 för en utförligare beskrivning av de studerade regelförändringarna. 2060 kommuner svarade på enkäten, vilket innebär en svarsfrekvens på . 12R IK S R IO N EN EN G R A N S K N I N G S R A PPO R T FR Å N R IK S R EV I S IO N EN I kapitel 2 ges en bakgrundsbeskrivning av inkomstutjämningens syfte och utformning. Kapitlet redogör också för de förändringar som gjorts och som ligger till grund för den kvantitativa analysen. Kapitel 3 redogör för kommuners arbete med lokal tillväxt och kapitel 4 avser besvara granskningsfrågan om inkomstutjämningens effekter på kommuners skattekraft. I kapitel 5 följer slutsatser och rekommendation. R IK S R IO N EN TIL L V Ä X TH Ä M M A N D E IN C T I D E N K O MMU NA L A I NK O MS T U T J Ä M NI NG E N? 2 Systemet för inkomstutjämning Detta bakgrundskapitel redogör inledningsvis för den kommunala inkomstutjämningens syfte och övergripande utformning.21 Därefter beskrivs hur inkomstutjämningen antas påverka lokal tillväxt utifrån ekonomisk teori. Sedan följer en genomgång av de regelförändringar som ligger till grund för den kvantitativa analysen för att besvara granskningsfrågan. en översikt över de utvärderingar som gjorts av inkomstutjämningens effekter. 2.1Inkomstutjämningens syfte och utformning Inkomstutjämningen är den del av det kommunala utjämningssystemet22 som jämnar ut inkomster. Syftet är att jämna ut skattekraften (den beskattningsbara inkomsten per invånare) i kommunerna så att samtliga kommuner (och regioner) garanteras i stort sett lika stora skatteinkomster per invånare. Det sker genom att kommunerna garanteras en viss skattekraft (beskattningsbar inkomst), medan avvikelser i den egna skattekraften därifrån jämnas ut mellan kommunerna genom bidrag från dem med högre skattekraft respektive avgifter till dem med lägre skattekraft. Bidraget/avgiften bestäms genom att tillämpa en så kallad länsvis skattesats (se faktaruta s. 16) på den utjämnade skattekraften. Denna skattesats är fastställd på förhand baserat på bland annat historiska kommunala skattesatser.23 är den garanterade skattekraften satt till av medelskattekraften i riket. Det innebär att utjämningen sker vid av genomsnittsinkomsten (se nedan). var medelskattekraften i riket cirka 215 000 kronor.24 Som namnet antyder har systemet en starkt utjämnande karaktär. i enskilda kommuners skattekraft fördelas över hela kommunkollektivet enligt den så kallade kompensationsgraden (se faktaruta). Kompensationsgraden avgör hur stor del av förändringar i den egna skattekraften som går till inkomstutjämningen. är kompensationsgraden för kommuner med en skattekraft av rikets medelskattekraft (bidragskommuner). För kommuner med en skattekraft av rikets medelskattekraft 21Det nuvarande utjämningssystemet infördes och regleras i lagen (2004:773) om kommunalekonomisk utjämning (prop. 2003/04:155, bet. 2004/05:FiU7, rskr. 2004/05:13). Se även förordningen (2004:881) om kommunalekonomisk utjämning. Vissa förändringar har därefter gjorts, de senaste ändringarna trädde i kraft (prop. 2015/16:1, bet. 2015/16:FiU3, rskr. 2015/16:46). 22Se (2019) för en beskrivning av det kommunala utjämningssystemet som helhet. 23En teknisk beskrivning av hur bidraget från/avgiften till inkomstutjämningen beräknas ges i bilaga 1. 24Statistiska centralbyrån, ”Skatteunderlag och skattekraft efter region. –2020”, hämtad Beloppet för ett givet år baseras på inkomsterna enligt taxeringen året innan, som i sin tur avser inkomster . För att beloppet ska återspegla det aktuella årets inkomster justeras det upp med så kallade uppräkningsfaktorer som fastställs av regeringen. 14R IK S R IO N EN EN G R A N S K N I N G S R A PPO R T FR Å N R IK S R EV I S IO N EN (avgiftskommuner) är kompensationsgraden . Kompensationsgraden på innebär alltså att bidragskommuner får behålla och avgiftskommuner av ökningar i den egna skattekraften. 2.1.1 Finansiering och storlek Trots att skillnader mellan kommuner i hög grad utjämnas inom kommunsektorn har staten ett stort finansieringsåtagande. uppgick statens utgifter för inkomstutjämningen till enligt anslaget för kommunalekonomisk utjämning inom utgiftsområde 25.25 Det statliga åtagandet följer främst av att inkomstutjämningsunderlaget är satt till över medelskattekraften. Därutöver kräver den asymmetriska kompensationsgraden (att den är lägre för avgiftskommuner) statlig finansiering. Inkomstutjämningens storlek, och därmed betydelse för att bidra till likvärdiga förutsättningar för kommuner, kan illustreras med siffror års utjämning. Antalet avgiftskommuner var då 11. Tillsammans bidrog de med till inkomstutjämningen.26 Den genomsnittliga avgiften var per invånare. var den kommun som hade allra högst skattekraft, , och som alltså betalade den högsta avgiften, Avgiften kan jämföras med de egna skatteintäkterna (innan utjämning) som för uppgick till per invånare. I den andra ändan av inkomstfördelningen återfinns med en skattekraft på per invånare. fick ett bidrag på per invånare, medan de egna skatteintäkterna uppgick till per invånare.27 28 2019/20:1 utgiftsområde 25, s. 19. omsatte inkomstutjämningen således drygt 75 (7,4 + 68) miljarder kronor. 27Statistiska centralbyrån, ”Skatteunderlag och skattekraft efter region. –2020”, hämtad ; ”Resultaträkning för kommuner efter region och resultaträkningsposter. –2019”, hämtad . 28De egna skatteintäkterna ges av den kommunala beskattningen på den egna skattekraften, medan avgiften till/bidraget från inkomstutjämningen beräknas så som beskrivet i faktarutan på s. 16. Att nettointäkterna från den egna beskattningen och inkomstutjämningen är högre i än i förklaras av att skattesats är högre. R IK S R IO N EN TIL L V Ä X TH Ä M M A N D E IN C T I D E N K O MMU NA L A I NK O MS T U T J Ä M NI NG E N? Inkomstutjämningen mellan kommuner sker genom att varje kommuns skattekraft sätts i relation till det så kallade skatteutjämningsunderlaget, som är satt till av medelskattekraften i riket (se definitioner nedan). Bidraget/avgiften beräknas genom att en så kallad länsvis skattesats tillämpas på avvikelsen mellan den egna skattekraften och skatteutjämningsunderlaget. Något förenklat får kommuners vars skattekraft är lägre än skatteutjämningsunderlaget ett bidrag på av skillnaden. Kommuner vars skattekraft är högre betalar i stället en avgift på av skillnaden. Procentsatserna 85 respektive 95 anger den så kallade kompensationsgraden. Kompensationsgraden avgör hur stor del av förändringar i den egna skattekraften som går till inkomstutjämningen. Endast den resterande delen, , ger förändrade skatteintäkter till den egna kommunen (via den kommunala beskattningen). Kommuner som får bidrag från inkomstutjämningen benämns bidragskommuner. Kommuner som betalar avgift till inkomstutjämingen benämns avgiftskommuner. var kommuner med en skattekraft över medelskattekraften avgiftskommuner. är endast kommuner med en skattekraft på över medelskattekraften avgiftskommuner. Se vidare avsnitt 2.3 som redogör för förändringar i systemet. •Skattekraft: Kommunens beskattningsbara inkomst i kronor per invånare. •Medelskattekraft: Rikets beskattningsbara inkomst i kronor per invånare. •Skatteutjämningsunderlag: Det belopp som kommunens skattekraft jämförs med. •Länsvis skattesats: En på förhand fastställd skattesats baserad på historisk genomsnittlig kommunalskatt i riket liksom på skatteväxling mellan kommun och region. Definieras på länsnivå. •Kompensationsgrad: Den del av förändringar i den egna skattekraften som går till inkomstutjämningen. för kommuner som får bidrag och för kommuner som betalar avgift. •Bidragskommun: Kommun som får bidrag från inkomstutjämningen. samtliga kommuner med en skattekraft av medelskattekraften. •Avgiftskommun: Kommun som betalar avgift till inkomstutjämningen. samtliga kommuner med en skattekraft av medelskattekraften. 2.1.2 Styrning och ansvarsfördelning Regeringen har ansvaret för att ta fram förslag på finansiering och förändringar i det kommunala utjämningssystemet. Det är som ansvarar för beredning av förslag på förändringar. Förslag om anslag till den kommunala utjämningen lämnas till i budgetpropositionen, och förslag om förändringar i systemets utformning lämnas i propositioner. Sedan utjämningssystemet infördes har ett antal statliga utredningar tillsatts för att lägga förslag på förändringar (se avsnitt 2.3). Inför stora förändringar av utjämningssystemet har utredningarna varit parlamentariskt tillsatta. Utredningsarbetet och efterföljande förändringar har oftast rört kostnadsutjämningen, och endast till viss del inkomstutjämningen. 16R IK S R IO N EN EN G R A N S K N I N G S R A PPO R T FR Å N R IK S R EV I S IO N EN Regeringen beslutar genom förordning om de länsvisa skattesatser och om de uppräkningsfaktorer som tillämpas vid beräkning av bidrag och avgifter () ansvarar enligt förordningen (2004:881) om kommunalekonomisk utjämning för själva beräkningarna och lämnar uppgifter om utfallen till kommuner, regioner och . Utifrån SCB:s beräkningar beslutar sedan enligt lagen (2004:773) om kommunalekonomisk utjämning om bidrag respektive avgift till varje kommun och region. har Statskontoret enligt sin myndighetsinstruktion i uppdrag att ”redogöra för utvecklingen av statens styrning av kommuner och regioner”.29 Detta uppdrag ersatte det tidigare uppdraget att explicit följa upp det kommunala utjämningssystemet. 2.2Inkomstutjämningens påverkan på tillväxten enligt ekonomisk teori Inom nationalekonomin finns ett relativt väletablerat forskningsfält som studerar hur inkomstutjämning mellan kommuner/regioner påverkar ekonomin.30 Detta avsnitt redogör för de huvudsakliga mekanismer som enligt den teoretiska forskningen gör att inkomstutjämningen förväntas påverka tillväxten.31 2.2.1Kompensationsgraden avgör hur inkomstutjämningen påverkar skattekraftstillväxten Enligt ekonomisk teori är det kompensationsgraden som avgör hur stora bieffekter som kan förväntas av inkomstutjämningen på en kommuns tillväxt. Specifikt avses tillväxten i det som utjämnas, vilket är skattekraften i det svenska systemet. Teorin går ut på att en högre kompensationsgrad innebär att en mindre andel av den egna skattekraftstillväxten tillfaller kommunen, vilket försvagar incitamenten att öka skattekraften via tillväxtfrämjande åtgärder.32 Vad sådana åtgärder skulle kunna vara lämnas däremot öppet i den ekonomiska forskningen. Däremot spelar det i teorin ingen större roll för bieffekterna om systemet finansieras mellan kommuner eller i huvudsak via statliga medel (som i det svenska systemet ). Själva bidragen/avgifterna som fördelas inom systemet (alternativt som tillförs av staten) påverkar visserligen kommunernas inkomst, men det är en ren inkomsteffekt som enligt grundläggande ekonomisk teori inte har några snedvridande effekter.33 29Se 1 b § förordningen (2007:827) med instruktion för Statskontoret. 30Se exempelvis och ”Tax Financing and Tax Equalization: Incentives and Distribution in the Welfare State”, 2015; Esteller-Moré och Solé-Ollé, ”Tax Setting in a : The Case of Personal Income Taxation in ”, 2002; Smart, “Raising Taxes Through Equalization”, 2007. 31En utförligare redogörelse ges i bilaga 1. Där sammanfattas också den internationella 32Dahlby, “The Incentive Effects of Fiscal Equalization Grants”, 2002. 33Se exempelvis , Microeconomic Analysis, 1992. R IK S R IO N EN TIL L V Ä X TH Ä M M A N D E IN C T I D E N K O MMU NA L A I NK O MS T U T J Ä M NI NG E N? Skillnader mellan avgifts- och bidragskommuner Det kan tyckas råda en principiell skillnad mellan att vara avgiftskommun och bidragskommun i ett system för inkomstutjämning. Men enligt ekonomisk teori är det alltså kompensationsgraden som är avgörande för de bieffekter som kan förväntas. I det nuvarande svenska systemet är kompensationsgraden högre för bidragskommuner. Det innebär att de tillväxthämmande effekterna potentiellt är som störst bland dessa kommuner. är det möjligt att det finns en ”psykologisk” effekt bland kommuner som är nettobetalare till systemet. De kan anse att det är fel att de ska dela med sig av sin relativt höga skattekraft. Systemets legitimitet riskerar därmed att undergrävas om vissa kommuner betalar relativt stora avgifter. Denna risk var en av anledningarna till att det huvudsakliga statliga anslaget i de allmänna bidragen till kommuner 2005 slogs ihop med inkomstutjämningen34 – se avsnitt 2.3.2. 2.2.2 Inkomstutjämningens påverkan på skatterna Förutom att inkomstutjämningen innebär svaga incitament för kommunerna att stimulera den egna skattekraften kan den enligt ekonomisk teori också göra att den kommunala skattesatsen sätts för högt.35 Utjämningen av skattekraften gör nämligen att den snedvridande resursallokering som inkomstskatten ger upphov till inte drabbar den enskilda kommunen. Enligt forskningen antas för höga skatter i sin tur påverka skattekraftens tillväxt negativt.36 En komplicerande faktor är att det kan råda så kallad skattekonkurrens, där kommuner konkurrerar om medborgarna genom för låga skatter. En inkomstutjämning mellan kommuner kan då korrigera för de samhällsekonomiska kostnader som en sådan skattekonkurrens ger upphov till.37 Specifikt för svenska kommuner är att även jobbskatteavdraget som infördes kan spela roll för hur skatterna sätts. Jobbskatteavdraget för kommuninvånarna är högre ju högre skattesatsen är, vilket kan leda till för höga skatter.39 34Statskontoret, Det kommunalekonomiska utjämningssystemets historik 1993–2017, s. 16.