prop · H80372 · 2020-12-18 00:00:00 — Ersättning för att lämna ut andra uppgifter enligt första stycket 8 än lokaliseringsuppgifter ska vara skälig med hänsyn till kostnaderna för utlämnandet. 2020/21:72 Paragrafen innehåller bestämmelser om tillhandahållares skyldighet att på begäran lämna ut vissa uppgifter som enligt huvudregeln i 6 kap. 20 § första stycket omfattas av tystnadsplikt. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.1. En ny punkt införs i paragrafen, punkt 14. Den nya bestämmelsen innebär att den som tillhandahåller ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst och därvid har fått del av eller tillgång till en uppgift som avses i 6 kap. 20 § första stycket 3 ska vara skyldig att till den myndighet som beslutat om ett föreläggande enligt 27 kap. 16 § lämna ut en uppgift om vilka övriga tillhandahållare som har deltagit vid överföringen av det meddelande som omfattas av föreläggandet. Syftet med den nya uppgiftsskyldigheten är att de brottsutredande myndigheterna ska få möjlighet att identifiera vilka tillhandahållare som deltagit vid överföringen så att ett föreläggande kan riktas även mot dessa. En förutsättning för uppgiftsskyldigheten är att tillhandahållaren har förelagts att bevara en viss uppgift enligt 27 kap. 16 § . Uppgiftsskyldigheten är också begränsad till just information om vilka övriga tillhandahållare av elektroniska kommunikationsnät eller elektroniska kommunikationstjänster som har deltagit vid överföringen av det meddelande som omfattas av föreläggandet. Den myndighet som har beslutat om föreläggandet har alltså endast möjlighet att få reda på från vilken tillhandahållare som meddelandet sändes och, för det fall det har sänts vidare, till vilken tillhandahållare det sändes. Det ankommer på tillhandahållaren att ur den information som avses i 6 kap. 20 § första stycket 3 ta reda på vilka dessa tillhandahållare är. Om trafikuppgifterna inte innehåller informationen kan tillhandahållaren förstås inte heller lämna ut den. Övriga ändringar är redaktionella. 11.4Förslaget till lag om ändring i lagen (2017:1000) om en europeisk utredningsorder 4 § En utredningsåtgärd enligt denna lag ska avse eller motsvara 1.förhör under förundersökning, 2.bevisupptagning vid domstol, 3.förhör genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring, 4.beslag, kvarhållande av försändelse enligt 27 kap. 9 § , en åtgärd enligt 27 kap. 15 § eller ett föreläggande att bevara en viss lagrad uppgift enligt 27 kap. 16 § samma balk, 5.husrannsakan och andra åtgärder enligt 28 kap. , 6.hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning, hemlig rumsavlyssning och hemlig dataavläsning, 7.tillfälligt överförande av en frihetsberövad person, 8.rättsmedicinsk undersökning av en avliden person, 10.bistånd i en brottsutredning med användning av en skyddsidentitet, 11. inhämtande av bevis som finns hos en myndighet, eller 12. andra åtgärder som inte innebär användning av tvångsmedel eller någon Prop. 2020/21:72 annan tvångsåtgärd. I paragrafen finns en uttömmande uppräkning av de utredningsåtgärder som ska avse eller motsvara en utredningsorder. Övervägandena finns i avsnitt 6.1.3. Ändringen i första stycket 4 innebär att ska kunna utfärda eller erkänna och verkställa en utredningsorder för ett föreläggande att bevara en viss lagrad uppgift enligt 27 kap. 16 § . Att föreläggande om bevarande förs in som en ny åtgärd i fjärde punkten innebär att en åklagare kommer att kunna utfärda en utredningsorder för ett sådant föreläggande, vilket framgår av 2 kap. 1 §. Det innebär också att erkännande och verkställighet får vägras om förutsättningarna för det i 3 kap. 7 § är uppfyllda. Föreläggande att bevara en viss lagrad uppgift 16 a § När en utredningsorder för ett föreläggande att bevara en viss lagrad uppgift enligt 27 kap. 16 § har verkställts i den andra medlemsstaten får den som har förelagts åtgärden begära rättens prövning. För rättens prövning gäller 27 kap. 6 § första stycket samma balk. Den tid en uppgift enligt 27 kap. 16 § andra stycket ska bevaras, räknas från den tidpunkt då åtgärden verkställdes i den andra medlemsstaten. Om det finns särskilda skäl får tiden för bevarande förlängas med . Paragrafen, som är ny, anger vad som särskilt ska gälla när en utredningsorder för ett föreläggande att bevara en viss lagrad uppgift har utfärdats. Övervägandena finns i avsnitt 6.1.3. Av första stycket följer att när en utredningsorder för ett föreläggande enligt 27 kap. 16 § har verkställts i den andra medlemsstaten får den som har förelagts åtgärden begära prövning av beslutet i domstol. För rättens prövning ska samma regler gälla som vid prövningen av ett föreläggande i en nationell situation, det vill säga vad som enligt 27 kap. 6 § första stycket gäller för beslag. Rätten ska därmed hålla förhandling och, om det inte finns något synnerligt hinder mot det, senast fjärde dagen efter det att begäran om prövning har kommit in till domstolen. Av bestämmelsen i andra stycket första meningen följer att tiden för bevarande ska räknas från verkställighetstidpunkten i den andra medlemsstaten. Med verkställighetstidpunkten avses den tidpunkt då en utredningsorder för ett föreläggande om bevarande verkställs, dvs. då den som har förelagts blir tvungen att vidta åtgärder för att en viss uppgift inte ska utplånas. Denna ordning beror av att en utredningsorder för ett föreläggande om bevarande behöver kunna bestå som den andra medlemsstaten har på sig för att erkänna och verkställa dels utredningsordern för att bevara lagrade uppgifter, dels en efterföljande utredningsorder för röjande av uppgifterna. Den andra medlemsstatens behöriga myndigheter har i regel på sig för att fatta beslut om att erkänna och verkställa en utredningsorder och för att 2020/21:72 verkställa utredningsåtgärden (se artikel 12 och rådets direktiv /41/EU av om en europeisk utredningsorder på det straffrättsliga området). Av bestämmelsen i andra stycket andra meningen framgår att samma möjligheter till förlängning av tiden för bevarande finns som i en nationell situation. Att det krävs särskilda skäl innebär att möjligheten till förlängning enbart ska utnyttjas när det på grund av någon särskild omständighet är nödvändigt för att de bevarade uppgifterna inte ska utplånas innan en utredningsorder för en åtgärd om röjande har hunnit verkställas. Se vidare kommentaren till 27 kap. 16 § . Inte heller vid en förlängning ska tiden bestämmas till längre än nödvändigt. Tiden för bevarande kan förlängas vid ett eller flera tillfällen så länge fristerna inte överskrids. 5 § En utredningsorder får inte erkännas och verkställas i om 1.det skulle strida mot bestämmelser om immunitet och privilegier eller om skydd för uppgifter som avses i 36 kap. 5 och 5 a §§ , 2.ordern avser beslag av en skriftlig handling eller ett skriftligt meddelande eller ett föreläggande att bevara en viss lagrad uppgift och det enligt 27 kap. 2 § finns hinder mot att ta handlingen eller meddelandet i beslag eller enligt 27 kap. 16 § fjärde stycket samma balk meddela ett föreläggande, 3.det skulle medföra fara för säkerhet, äventyra enskilda personers säkerhet eller medföra risk för röjande av uppgifter som rör underrättelseverksamhet, 4.den gärning som avses i utredningsordern har begåtts utanför den utfärdande medlemsstatens territorium och helt eller delvis i , och gärningen inte motsvarar ett brott enligt svensk lag, eller 5.utredningsåtgärden inte motsvarar en åtgärd som anges i 1 kap. 4 §. En utredningsorder får inte vägras enligt första stycket 5, om en annan utredningsåtgärd kan vidtas som ger motsvarande resultat som den åtgärd som utredningsordern avser. I paragrafen finns bestämmelser om när en utredningsorder inte får erkännas och verkställas i . Övervägandena finns i avsnitt 6.1.3. Ändringen i första stycket 2 innebär att en utredningsorder för ett föreläggande om bevarande inte får erkännas och verkställas om den som föreläggandet riktar sig mot skäligen kan misstänkas för det brott som utreds. Detsamma gäller om den som föreläggandet riktar sig mot är närstående till den misstänkte på ett sådant sätt som avses i 36 kap. 3 § Föreläggande att bevara en viss lagrad uppgift 33 a § När en utredningsorder för ett föreläggande att bevara en viss lagrad uppgift enligt 27 kap. 16 § har verkställts, tillämpas 32 § första, fjärde och femte styckena. Paragrafen, som är ny, anger vilka bestämmelser som särskilt ska gälla vid verkställighet av en utredningsorder för ett föreläggande att bevara en viss Övervägandena finns i avsnitt 6.1.3. Av paragrafen framgår att när en utredningsorder för ett föreläggande att bevara en viss lagrad uppgift har verkställts i får den som åtgärden har riktats mot begära prövning av verkställbarhetsförklaringen i Prop. 2020/21:72 domstol. Behörig domstol är den tingsrätt inom vars domkrets föreläggandet har verkställts. Om domstolen vid sin prövning finner att verkställbarhetsförklaringen ska upphävas, ska de verkställighetsåtgärder som har vidtagits återgå, så långt det är möjligt (jfr 32 §). Det innebär att föreläggandet inte längre gäller och att de lagrade uppgifterna inte behöver bevaras. Att tiden för bevarande räknas från beslutet om verkställighet följer av 27 kap. 16 § . 1 § Domstolens beslut enligt 2 kap. 5, 14, 16 och 16 a §§ får överklagas. Vid överklagande gäller vad som är föreskrivet i eller annan författning för beslut om den åtgärd som avses i utredningsordern. Ett beslut i fråga om att utfärda en utredningsorder får inte överklagas. I paragrafen finns bestämmelser om överklagande av domstolens beslut i vissa fall. Övervägandena finns i avsnitt 6.1.3. Ändringen i första stycket innebär att domstolens beslut i fråga om utfärdande av en utredningsorder för ett föreläggande om bevarande enligt 2 kap. 16 a § får överklagas. Vidare görs en ändring av språklig karaktär. 2 § Domstolens beslut enligt 3 kap. 9, 32, 33 och 33 a §§ får överklagas. Vid överklagande gäller vad som är föreskrivet i eller annan författning för beslut om en åtgärd som motsvarar den åtgärd som avses i utredningsordern. Domstolens beslut enligt 3 kap. 25 § får överklagas på det sätt som gäller enligt . Övriga beslut i fråga om erkännande och verkställighet av en utredningsorder får inte överklagas. I paragrafen finns bestämmelser om överklagande av domstolens beslut i vissa fall. Övervägandena finns i avsnitt 6.1.3. Ändringen i första stycket innebär att domstolens beslut om verkställighetsförklaring för en utredningsorder för ett föreläggande om bevarande enligt 3 kap. 33 a § får överklagas. Vidare görs en ändring av språklig karaktär. The member States of other States signatory hereto, Considering that the aim of is to achieve a greater unity between its members; Recognising the value of fostering co-operation with the other States parties to this Convention; Convinced of the need to pursue, as a matter of priority, a common criminal policy aimed at the protection of society against cybercrime, inter alia, by adopting appropriate legislation and fostering international co-operation; Conscious of the profound changes brought about by the digitalisation, convergence and continuing globalisation of computer networks; Concerned by the risk that computer networks and electronic information may also be used for committing criminal offences and that evidence relating to such offences may be stored and transferred by these networks; Recognising the need for co-operation between States and private industry in combating cybercrime and the need to protect legitimate interests in the use and development of information technologies; Believing that an effective fight against cybercrime requires increased, rapid and wellfunctioning international co-operation in criminal matters; Convinced that the present Convention is necessary to deter action directed against the confidentiality, integrity and availability of computer systems, networks and computer data as well as the misuse of such systems, networks and data by providing for the criminalisation of such conduct, as described in this Convention, and the adoption of powers sufficient for effectively combating such criminal offences, by facilitating their detection, investigation and prosecution at both the domestic and international levels and by providing arrangements for fast and reliable international co-operation; ETS 185 – Cybercrime (Convention), 23.XI.2001 Mindful of the need to ensure a proper balance between the interests of law enforcement and respect for fundamental human rights as enshrined in the 1950 for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, the 1966 United Nations International Covenant on Civil and Political Rights and other applicable international human rights treaties, which reaffirm the right of everyone to hold opinions without interference, as well as the right to freedom of expression, including the freedom to seek, receive, and impart information and ideas of all kinds, regardless of frontiers, and the rights concerning the respect for privacy; Mindful also of the right to the protection of personal data, as conferred, for example, by the 1981 for the Protection of Individuals with regard to Automatic Processing of ; Considering the 1989 United Nations Convention on the Rights of the Child and the 1999 Worst Forms of Child Labour Convention; Taking into account the existing conventions on co-operation in the penal field, as well as similar treaties which exist between member States and other States, and stressing that the present Convention is intended to supplement those conventions in order to make criminal investigations and proceedings concerning criminal offences related to computer systems and data more effective and to enable the collection of evidence in electronic form of a criminal offence; Welcoming recent developments which further advance international understanding and cooperation in combating cybercrime, including action taken by the United Nations, the , Union and the G8; R (85) 10 concerning the practical application of Convention on Mutual Assistance in Criminal Matters in respect of letters rogatory for the interception of telecommunications, No. R (88) 2 on piracy in the field of copyright and neighbouring rights, No. R (87) 15 regulating the use of personal data in the sector, No. R (95) 4 on the protection of personal data in the area of telecommunication services, with particular reference to telephone services, as well as No. R (89) 9 on computer-related crime providing guidelines for national legislatures concerning the definition of certain computer crimes and No. R (95) 13 concerning problems of criminal procedural law connected with information technology; Having regard to Resolution No. 1 adopted by Ministers of at their 21st Conference (, 10 and 11 1997), which recommended that support the work on cybercrime carried out by () in order to bring domestic criminal law provisions closer to each other and enable the use of effective means of investigation into such offences, as well as to Resolution No. 3 adopted at the 23rd Conference of Ministers of (, 8 and 9 2000), which encouraged the negotiating parties to pursue their efforts with a view to finding appropriate solutions to enable the largest possible number of States to become parties to the Convention and acknowledged the need for a swift and efficient system of international co-operation, which duly takes into account the specific requirements of the fight against cybercrime; Having also regard to the Action Plan adopted by the Heads of State and Government of on the occasion of their Second Summit (, 10 and 11 October 1997), to seek common responses to the development of the new information technologies based on the standards and values of ; agreed as follows: ETS 185 – Cybercrime (Convention), 23.XI.2001 Chapter I – Use of terms Article 1 – Definitions For the purposes of this Convention: a"computer system" means any device or a group of interconnected or related devices, one or more of which, pursuant to a program, performs automatic processing of data; b"computer data" means any representation of facts, information or concepts in a form suitable for processing in a computer system, including a program suitable to cause a computer system to perform a function; c"service provider" means: i any public or private entity that provides to users of its service the ability to communicate by means of a computer system, and iiany other entity that processes or stores computer data on behalf of such communication service or users of such service. d"traffic data" means any computer data relating to a communication by means of a computer system, generated by a computer system that formed a part in the chain of communication, indicating the communication’s origin, destination, route, time, date, size, duration, or type of underlying service. Chapter II – Measures to be taken at the national level Section 1 – Substantive criminal law Title 1 – Offences against the confidentiality, integrity and availability of computer data and systems Article 2 – Illegal access Each Party shall adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as criminal offences under its domestic law, when committed intentionally, the access to the whole or any part of a computer system without right. A Party may require that the offence be committed by infringing security measures, with the intent of obtaining computer data or other dishonest intent, or in relation to a computer system that is connected to another computer system. Article 3 – Illegal interception Each Party shall adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as criminal offences under its domestic law, when committed intentionally, the interception without right, made by technical means, of non-public transmissions of computer data to, from or within a computer system, including electromagnetic emissions from a computer system carrying such computer data. A Party may require that the offence be committed with dishonest intent, or in relation to a computer system that is connected to another computer system. ETS 185 – Cybercrime (Convention), 23.XI.2001 Article 4 – Data interference 1Each Party shall adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as criminal offences under its domestic law, when committed intentionally, the damaging, deletion, deterioration, alteration or suppression of computer data without right. 2A Party may reserve the right to require that the conduct described in paragraph 1 result in serious harm. Article 5 – System interference Each Party shall adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as criminal offences under its domestic law, when committed intentionally, the serious hindering without right of the functioning of a computer system by inputting, transmitting, damaging, deleting, deteriorating, altering or suppressing computer data. Article 6 – Misuse of devices 1Each Party shall adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as criminal offences under its domestic law, when committed intentionally and without right: a the production, sale, procurement for use, import, distribution or otherwise making available of: i a device, including a computer program, designed or adapted primarily for the purpose of committing any of the offences established in accordance with Articles 2 through 5; iia computer password, access code, or similar data by which the whole or any part of a computer system is capable of being accessed, with intent that it be used for the purpose of committing any of the offences established in Articles 2 through 5; and bthe possession of an item referred to in paragraphs a.i or ii above, with intent that it be used for the purpose of committing any of the offences established in Articles 2 through 5. A Party may require by law that a number of such items be possessed before criminal liability attaches. 2This article shall not be interpreted as imposing criminal liability where the production, sale, procurement for use, import, distribution or otherwise making available or possession referred to in paragraph 1 of this article is not for the purpose of committing an offence established in accordance with Articles 2 through 5 of this Convention, such as for the authorised testing or protection of a computer system. 3Each Party may reserve the right not to apply paragraph 1 of this article, provided that the reservation does not concern the sale, distribution or otherwise making available of the items referred to in paragraph 1 a.ii of this article. ETS 185 – Cybercrime (Convention), 23.XI.2001 Title 2 – Computer-related offences Article 7 – Computer!related forgery Each Party shall adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as criminal offences under its domestic law, when committed intentionally and without right, the input, alteration, deletion, or suppression of computer data, resulting in inauthentic data with the intent that it be considered or acted upon for legal purposes as if it were authentic, regardless whether or not the data is directly readable and intelligible. A Party may require an intent to defraud, or similar dishonest intent, before criminal liability attaches. Article 8 – Computer!related fraud Each Party shall adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as criminal offences under its domestic law, when committed intentionally and without right, the causing of a loss of property to another person by: aany input, alteration, deletion or suppression of computer data, bany interference with the functioning of a computer system, with fraudulent or dishonest intent of procuring, without right, an economic benefit for oneself or for another person. Title 3 – Content-related offences Article 9 – Offences related to child pornography 1Each Party shall adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as criminal offences under its domestic law, when committed intentionally and without right, the following conduct: a producing child pornography for the purpose of its distribution through a computer system; b offering or making available child pornography through a computer system; c distributing or transmitting child pornography through a computer system; d procuring child pornography through a computer system for oneself or for another person; e possessing child pornography in a computer system or on a computer-data storage medium. 2For the purpose of paragraph 1 above, the term "child pornography" shall include pornographic material that visually depicts: a a minor engaged in sexually explicit conduct; b a person appearing to be a minor engaged in sexually explicit conduct; c realistic images representing a minor engaged in sexually explicit conduct. ETS 185 – Cybercrime (Convention), 23.XI.2001 3For the purpose of paragraph 2 above, the term "minor" shall include all persons under 18 years of age. A Party may, however, require a lower age-limit, which shall be not less than 16 years. 4Each Party may reserve the right not to apply, in whole or in part, paragraphs 1, subparagraphs d and e, and 2, sub-paragraphs b and c. Title 4 – Offences related to infringements of copyright and related rights Article 10 – Offences related to infringements of copyright and related rights