prop · H80336 · 2020-10-20 00:00:00 — Dessutom fanns det hos enskilda institut tydliga obalanser mellan skulders och tillgångars löptider, där kortfristiga skulder i alltför stor utsträckning finansierade långsiktiga och illikvida tillgångar. resulterade i att även välkapitaliserade institut fick likviditetsproblem när viktiga finansieringskällor föll bort. Framväxten av stora gränsöver- skridande koncerner och affärsförbindelserna mellan institut innebar också att krisen fick stora spridningseffekter globalt. påbörjades ett arbete på global nivå med att se över det internationella ramverket om kapitaltäckning och kom den s.k. med ett förslag till ett nytt ramverk om kapital- täckning, den s.k. 3-överenskommelsen. med överenskommelsen var att stärka institutens förmåga att stå emot förluster och att minska sannolikheten för nya finansiella kriser. ramverket innebar såväl en höjning av kapitalbasen och skärpta krav på vilken sorts kapital som får räknas in i institutens kapitalbas. Europeiska unionen (EU) har stora delar av 3-överenskommelsen genomförts genom tillsynsförordningen och kapitaltäckningsdirektivet. Ändringarna av regelverket om kapitaltäckning efter finanskrisen ledde till att institut inom EU överlag är bättre kapitaliserade än före krisen. har dessa åtgärder inte ansetts tillräckliga för att hantera alla de risker som identifierades under krisen. fram ett antal kompletterande standarder. Även på EU-nivå har betydelsen av att minska riskerna i banksektorn enades om en färdplan för det vidare arbetet med att fullborda EU:s bankunion. I färdplanen anges Prop. 2020/21:36 prioriteringar och delmål för och en ett av huvud- områdena gäller just att dela och minska riskerna i banksektorn. antog och rådet ändringar i rätts- akterna på området, det s.k. bankpaketet. Genom ändringarna genomförs på EU-nivå bl.a. de kompletterande standarder som har tagit fram. Ett annat syfte med ändringarna är att göra regelverket om kapitaltäckning mer proportion- erligt och bättre anpassat till institutens storlek och komplexitet. I syfte att skapa en jämnare spelplan för institut inom EU har regelverket också förtydligats i de delar de varit föremål för olika tolkningar. Tillsynsförordningen innehåller krav på kapitaltäckning för vissa risker (s.k. pelare 1-krav), stora exponeringar, offentliggörande av information, bruttosoliditet och likviditet. Förordningen är direkt tillämplig i svensk rätt och har i svensk rätt kompletterats av lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag (tillsynslagen). Kapitaltäckningsdirektivet innehåller bl.a. regler om auktorisation, gränsöverskridande verksamhet, krav på kapital och organisation, tillsyn och ingripanden. Den allmänna näringsrättsliga regleringen för banker och kredit- marknadsföretag (kreditinstitut) finns i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, förkortad LBF. I den lagen finns bestämmelser som i svensk rätt genomför bl.a. kapitaltäckningsdirektivets regler om auktori- sation, gränsöverskridande verksamhet, organisation, tillsyn och ingripan- den. För värdepappersbolag finns motsvarande bestämmelser lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, förkortad LVM. I tillsynslagen finns bestämmelser som i svensk rätt genomför kapital- täckningsdirektivets regler om särskilda kapitalbaskrav utöver pelare 1- kraven (s.k. pelare 2-krav). I lagen (2014:966) om kapitalbuffertar (buffertlagen) finns bestämmelser som i svensk rätt genomför direktivets regler om olika kapitalbuffertar utöver pelare 1-kraven och pelare 2- kraven. har ansvaret för tillstånd, tillsyn och regelgivning på finansmarknadsområdet. Det innebär att inspektionen är behörig myndig- het vid tillämpning av tillsynsförordningen och kapitaltäckningsdirektivet. I avsnitt 5 lämnas de lagförslag som krävs för att anpassa svensk rätt till ändringarna i tillsynsförordningen och i avsnitten 6–14 lämnas de lag- förslag som krävs för i svensk rätt att genomföra ändringarna i kapital- täckningsdirektivet. 2020/21:36 5 Regeringens förslag: ska vara ansvarig myndighet också enligt artiklarna 124 och 164 i tillsynsförordningen. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Vissa bestämmelser i tillsynsförord- ningen har karaktären av s.k. verktyg för makrotillsyn, dvs. åtgärder som syftar till att motverka makrotillsyns- och systemrisker i det finansiella systemet. För tillämpningen av reglerna om vissa särskilda makrotillsyns- åtgärder på medlemsstatsnivå ska en ansvarig myndighet utses (artikel 458). Enligt nya bestämmelser i förordningen ska en ansvarig myndighet utses också vid tillämpningen av reglerna om exponeringar som har säkerhet i form av panträtt i fast egendom (artiklarna 124.1a och 164.5). – som ansvarar för tillstånd, tillsyn och regelgivning på finansmarknadsområdet – har utsetts till ansvarig myndighet för reglerna om särskilda makrotillsynsåtgärder i tillsynsförordningen (1 kap. 6 § tillsynslagen) och för kapitaltäckningsdirektivets verktyg för att mot- verka makrotillsyns- och systemrisker (buffertlagen). har också fått ett uppdrag att motverka obalanser på kreditmarknaden, som har karaktären av verktyg för makrotillsyn (1 § för- ordningen [2009:93] med instruktion för ). Som ett led i det har ansvar för verktyg för makrotillsyn i rörelse- lagstiftningen, framför allt amorteringskravet (6 kap. 3 b och 3 c §§ LBF). Mot den bakgrunden bör också utses som ansvarig myndighet vid tillämpningen av de nya bestämmelserna i tillsyns- förordningen. 5.2Omklassificering av positioner och klassificering av institut Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om –omklassificering av positioner, och –klassificering av institut. Regeringens bedömning: Nuvarande bemyndiganden omfattar t.ex. offentliggörande av information och tillsynsrapportering, stora expone- ringar och marknadsrisker. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer med rege- ringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Kommuninvest i anser att det är oklart vad som gäller i fråga om de nya reglerna om offentliga utvecklings- Prop. 2020/21:36 kreditinstitut i tillsynsförordningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Europeiska bank- myndigheten () har rätt att utfärda riktlinjer och rekommendationer. Riktlinjer och rekommendationer är inte rättsligt bindande men nationella tillsynsmyndigheter och de institut som omfattas ska ”med alla tillgängliga medel söka följa dessa” (artikel 16.3 i och rådets förordning (EU) nr 1093/2010 av om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet). Myndigheter, och i vissa fall institut, kommer att vara skyldiga att bekräfta efterlevnaden eller förklara varför riktlinjer eller rekommendationer inte följs. Enligt nya regler i tillsynsförordningen ska utfärda riktlinjer om omklassificering av positioner (artikel 104a), marknadsrisker (artikel 325bh), rapporteringskrav för stora exponeringar (artikel 394), överens- stämmelse med kraven på stora exponeringar (artikel 396), substitutions- metoden för stora exponeringar (artikel 403) och offentliggörande av information och tillsynsrapportering (artikel 432). Slutligen ska medlems- stater få sänka tröskelvärdet vid tillämpningen av definitionen av litet och icke-komplext institut (artikel 4.1.145). får enligt svensk rätt meddela föreskrifter för att omhänderta Ebas riktlinjer vid tillämpningen av tillsynsförordningen och för att utnyttja olika nationella handlingsalternativ som förordningen ger utrymme för (10 kap. 1 § tillsynslagen och 16 § förordningen [2014:993] om särskild tillsyn och kapitalbuffertar). De nuvarande bemyndigandena omfattar t.ex. offentliggörande av information och tillsynsrapportering, stora exponeringar och marknadsrisker. Bemyndigandena omfattar emellertid inte omklassificering av positioner (artikel 104a) och sänkning av tröskelvärdet vid tillämpningen av definitionen av litet och icke- komplext institut (artikel 4.1.145). bör få meddela föreskrifter också i dessa frågor. anser att det är oklart vad som gäller i fråga om de nya reglerna om offentliga utvecklingskreditinstitut i tillsynsförord- ningen (artikel 429a.2). Dessa nya regler innebär att sådana institut om- fattas av tillsynsförordningen och kapitaltäckningsdirektivets regler utom när det gäller bestämmelserna om bruttosoliditet i förordningen. Allmänna bestämmelser om rörelsen Regeringens bedömning: Kapitaltäckningsdirektivets nya regler om att en ansökan om tillstånd ska innehålla information om vilka moder- företag, finansiella holdingföretag och blandade finansiella holding- företag som ingår i gruppen samt en beskrivning av styrformer, pro- cesser och metoder bör genomföras i förskrifter på lägre nivå än lag. Svensk rätt uppfyller redan kapitaltäckningsdirektivets krav på att behöriga myndigheter ska avslå ett kreditinstituts ansökan om tillstånd om institutets styrformer, processer och metoder inte på ett tillfreds- 2020/21:36 ställande sätt gör det möjligt för institutet att hantera risker på ett sunt och ändamålsenligt sätt. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända mot den. Skälen för regeringens bedömning: I kapitaltäckningsdirektivet finns regler om att det tillsammans med varje ansökan om auktorisation ska ges in en verksamhetsplan i vilken den tilltänkta verksamhetsinriktningen anges och institutets organisationsstruktur beskrivs (artikel 10). Enligt nya regler som har införts i direktivet ska verksamhetsplanen innehålla uppgifter om moderföretag, finansiella holdingföretag och blandade finansiella holdingföretag inom gruppen. Tillsammans med en ansökan ska det också ges in en beskrivning av institutets styrformer, pro- cesser och metoder (artikel 10.1). En behörig myndighet ska kunna vägra auktorisation, om den bedömer att styrformer, processer och metoderna inte på ett tillfredsställande sätt gör det möjligt för institutet att hantera risker på ett sunt och ändamålsenligt sätt (artikel 10.2). Bestämmelser om vad en ansökan om auktorisation ska innehålla finns i svensk rätt i rörelselagstiftningen (3 kap. 1 § förordningen [2004:329] om bank- och finansieringsrörelse, förkortad FBF). Tillsammans med en ansökan ska det bl.a. ges in en verksamhetsplan. får meddela föreskrifter om innehållet i en sådan plan (3 kap. 2 § och 5 kap. 2§ FBF). I allmänna råd (FFFS 2011:50) om ansökan om tillstånd att driva bank- eller finansieringsrörelse finns bestämmelser om innehållet i en verksamhetsplan (2 kap.), bl.a. i fråga om ägar- förhållanden, organisation och styrningsformer. Det är lämpligt att över- väga om ändringarna i dessa regler i direktivet medför behov av ytterligare föreskrifter på området. De grundläggande förutsättningarna för tillstånd att driva bank- eller finansieringsrörelse finns i lagen om bank- och finansieringsrörelse, bl.a. att tillstånd förutsätter att det finns skäl att anta att den planerade rörelsen kommer att drivas enligt bestämmelserna i de författningar som reglerar verksamheten (3 kap. 2 §). Det innebär att ska avslå en ansökan om tillstånd, om det t.ex. finns skäl att anta att institutet inte kommer att uppfylla det allmänna kravet på riskhantering (6 kap. 2 § LBF). Svensk rätt uppfyller därför redan kapitaltäckningsdirektivets krav i dessa delar. 6.2 Prövning av ägares lämplighet Regeringens bedömning: Svensk rätt uppfyller redan kapital- täckningsdirektivets krav på att prövning av ägares lämplighet inte längre ska tillämpas på medlemmar i den verkställande ledningen. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända Skälen för regeringens bedömning: I kapitaltäckningsdirektivet finns Prop. 2020/21:36 regler om förutsättningarna för vissa förvärv av institut, bl.a. prövning av den nya ägarens lämplighet. Prövningen gäller medlemmar i lednings- organet och medlemmar i den verkställande ledningen (artikel 23.1 b). Enligt den ändring som har gjorts i reglerna i direktivet ska prövningen inte längre omfatta medlemmar i den verkställande ledningen. Reglerna om prövning av ägares lämplighet har i svensk rätt genomförts i en bestämmelse i lagen om bank- och finansieringsrörelse (14 kap. 2 § andra stycket). Enligt den bestämmelsen tar prövningen sikte på styrelsen och den verkställande direktören (eller ersättare för dem). Ett instituts ledning består av styrelsen och den verkställande direktören. Vid genomförandet i svensk rätt av kapitaltäckningsdirektivet har förut- satts att det unionsrättsliga uttrycket ledningsorgan omfattar styrelsen och den verkställande direktören i ett institut, inte minst sett mot bakgrund av att medlemsstaterna har olika associationsrättsliga traditioner (prop. 2013/14:228 s. 166 f.). Enligt regeringens mening ger direktivet i dess nya lydelse inte anledning att ompröva det ställningstagandet. Sammanfattningsvis uppfyller svensk rätt redan kapitaltäcknings- direktivets krav i dessa delar. Regeringens bedömning: Kapitaltäckningsdirektivets krav på att medlemsstaterna ska underrätta Europeiska kommissionen och Europeiska bankmyndigheten om nationell lagstiftning om inlånings- verksamhet bör tillgodoses genom en underrättelse i samband med anmälan av genomförandet av ändringarna i direktivet. Svensk rätt uppfyller redan kapitaltäckningsdirektivets krav på för- bud för medlemsstaterna att undanta kreditinstitut från tillämpningen av direktivet eller tillsynsförordningen. Utredningens bedömning överensstämmer delvis med regeringens Enligt utredningens bedömning bör kapitaltäcknings- direktivets krav på att medlemsstaterna ska underrätta kommissionen och om nationell lagstiftning om inlåningsverksamhet genomföras i före- skrifter på lägre nivå än lag. Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända Skäl för regeringens bedömning: I kapitaltäckningsdirektivet finns regler om förutsättningarna för att inlåningsverksamhet ska kunna drivas vid sidan av tillståndspliktig bank- eller finansieringsrörelse (artikel 9). Enligt nya regler som har införts i direktivet ska medlemsstaterna under- rätta kommissionen och om sådan lagstiftning (artikel 9.3). ningen gör bedömningen att de reglerna bör genomföras i föreskrifter på lägre nivå än lag. Regeringen anser att det inte är något som bör regleras i föreskrifter utan att sådana underrättelser kan lämnas i samband med anmälan av genomförandet av ändringarna i direktivet. I kapitaltäckningsdirektivet har det också införts nya regler som innebär att medlemsstaterna inte får undanta kreditinstitut från tillämpnings- området för direktivet eller tillsynsförordningen (artikel 9.4). 2020/21:36 finns det inte några sådana bestämmelser och svensk rätt uppfyller därmed redan direktivets krav i dessa delar. Regeringens förslag: Förteckningen över jävskrediter ska också om- fatta uppgifter om kredit som lämnats till –en styrelseledamots eller den verkställande direktörens barn eller förälder, –en juridisk person i vilken en styrelseledamot eller den verkställande direktören eller dennes make, sambo, barn eller förälder har ett kvalificerat innehav eller är styrelseledamot eller verkställande direktör. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få med- dela föreskrifter om tillhandahållande av tjänster till en jävskrets som avses i lagen om värdepappersmarknaden. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. Enligt utredningens förslag ska styrelsen få föra en förteckning över när- stående i syfte att kunna föra förteckningen över jävskrediter. föreslår inte någon ändring av bemyndigandet om jävskrediter. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. anser att det bör vara institutet och inte styrelsen som ska föra förteckningen över de nya uppgifterna. Skälen för regeringens förslag: I kapitaltäckningsdirektivet finns nya regler om att medlemsstaterna ska säkerställa att uppgifter om lån till medlemmar i ledningsorganet och till deras närstående parter dokumen- teras korrekt och på begäran görs tillgängliga för de behöriga myndig- Med närstående part avses a) make, registrerad partner i enlighet med nationell rätt, barn eller förälder till en medlem i ledningsorganet och b) kommersiell enhet i vilken en medlem i ledningsorganet eller dennes nära familjemedlem har ett kvalificerat innehav på av kapitalet eller rösträtterna i den enheten, eller i vilken dessa personer kan utöva ett betydande inflytande, eller i vilken dessa personer innehar ledan- de befattningar eller är medlemmar i ledningsorganet (artikel 88.1). I svensk rätt finns redan bestämmelser om lån som har lämnats till per- soner inom en viss jävskrets, s.k. jävskrediter (8 kap. 5 och 6 §§ LBF och 9 kap. 45 § LVM). De innebär att ett institut inte får ingå avtal om tjänster på andra villkor än sådana som institutet normalt tillämpar eller ingå andra avtal på villkor som inte är affärsmässigt betingade med eller till förmån för 1) en styrelseledamot, 2) en person i ledande ställning som ensam eller i förening med någon annan får avgöra kreditärenden som annars ska avgöras av styrelsen, 3) en anställd som har en ledande ställning inom institutet, 4) någon annan aktie- eller andelsägare än staten med ett innehav som motsvarar av , 5) den som är make eller sambo till någon som avses i 1–4 eller 6) en juridisk person i vilken någon som avses i 1–5 har ett väsentligt ekonomiskt intresse i egenskap av delägare eller medlem. Uppgifter om kredit till personer som ingår i jävskretsen ska tas in i en förteckning som styrelsen ansvarar för. får meddela föreskrifter på området (16 kap. 1 § LBF och 5 kap. 2 § FBF och 9 kap. 50 § LVM och 6 kap. 1 § förordningen [2007:572] om värdepappersmarknaden, förkortad FVM). Sådana föreskrifter finns i föreskrifter och all- männa råd (FFFS 2018:16) om hantering av kreditrisker i kreditinstitut och värdepappersbolag. Enligt dessa avses med en person eller anställd som har en ledande ställning t.ex. den verkställande direktören och med ett väsentligt ekonomiskt intresse i egenskap av delägare eller medlem avses både direkt och indirekt ägande i en juridisk person (8 kap. 2 och 3 §§). Ett företag ska ha särskilda processer och metoder för att identifiera, hantera, internt rapportera och kontrollera krediter till en jävskrets. Före- tagets processer och metoder ska göra det möjligt att sammanställa före- tagets krediter till jävskretsen, för såväl enskilda kredittagare som för jävs- kretsen i dess helhet. Ett företags kreditprocess ska vara organiserad så att ingen person deltar i hanteringen av ett ärende som gäller en närstående, en närståendes företag eller i andra fall när det kan finnas risk för jäv (8 kap. 4 §). Förteckningen ska ge en god bild av företagets krediter till en jävskrets och åtminstone innehålla följande uppgifter: 1) namn, befattning, make/maka/sambo, delägare/medlem, personnummer/organisations- nummer för kredittagare, 2) produkttyp, limit, exponering, räntesats, amorteringsplan, säkerheter, belåningsvärde för säkerheter, löptid, och 3) datum för det senaste kreditbeslutet (8 kap. 5 §). Behandlingen av personuppgifter inom ramen för förteckningen ska stå i överensstämmelse med och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med av- seende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävandet av direktiv /46/EG (allmän dataskydds- förordning), i det följande benämnd EU:s dataskyddsförordning. Kapitaltäckningsdirektivet ställer krav på att krediter som lämnas till personer som ingår i ledningsorganet – dvs. styrelseledamot eller verk- ställande direktör – och vissa närstående till en sådan person ska tas upp i en förteckning. Till skillnad från i svensk rätt ställs emellertid inga krav på villkoren för dessa krediter. I svensk rätt ingår en styrelseledamots eller verkställande direktörs make eller sambo i jävskretsen men inte barn eller förälder (8 kap. 5 § 1, 5 och 6 LBF och 9 kap. 45 § andra stycket 1, 5 och 6 LVM). För att genomföra de nya reglerna i direktivet bör krediter till styrelseledamots eller verk- ställande direktörs barn eller förälder tas upp i förteckningen. Juridiska personer som styrelseledamot eller verkställande direktör har ett väsentligt inflytande över ingår enligt svensk rätt i jävskretsen. Med väsentligt inflytande avses ett aktie- eller andelsinnehav som överstiger eller rösterna (se t.ex. SOU 1984:27 s. 191). För att genomföra de nya reglerna i kapitaltäckningsdirektivet bör också krediter till en juridisk person i vilken en styrelseledamot eller verkställande direktör eller dennes make, sambo, barn eller förälder har ett kvalificerat innehav eller är styrelseledamot eller verkställande direktör tas upp i förteckningen. och anser att insti- tutet och inte styrelsen ska ansvara för förteckningen över de nya upp- 2020/21:36 gifterna. Enligt regeringens uppfattning saknas emellertid skäl att frångå nuvarande ordning, som innebär att det är styrelsen som ansvarar för för- teckningen. Institut är skyldiga att lämna de upplysningar som inspektionen begär vid tillsynen (13 kap. 3 § LBF och 23 kap. 2 § LVM). Svensk rätt uppfyller därmed redan direktivets krav i motsvarande delar. Utredningen föreslår att styrelsen ska få föra en förteckning över alla närstående som ingår i jävskretsen i syfte att kunna föra förteckningen över jävskrediter. Av utredningens förslag framgår inte vilka uppgifter som förteckningen ska innehålla eller hur uppgifterna ska tas in, hur förteck- ningen kommer att underlätta för ett institut att föra förteckningen över jävskrediter i förhållande till , en bedömning av om syftet med för- teckningen står i proportion till det intrång i den personliga integriteten som den kan innebära eller en närmare redogörelse för hur förteckningen förhåller sig till bestämmelserna i dataskyddsförordning. Regeringen anser sammanfattningsvis att det inte har framkommit tillräckliga skäl för att styrelsen ska få en sådan möjlighet. utökades bemyndigandet i fråga om jävskrediter i lagen om bank- och finansieringsrörelse (16 kap. 1 § och prop. 2017/18:137 avsnitt 5.3). På grund av ett förbiseende gjordes inte mot- svarande ändring i lagen om värdepappersmarknaden (9 kap. 50 §). Bemyndigandet i lagen om värdepappersmarknaden bör därför anpassas till bemyndigandet i lagen om bank- och finansieringsrörelse. Regeringens förslag: I samband med översyn och utvärdering av ett institut ska , vid tillämpning av artikel 84 i kapital- täckningsdirektivet, få bestämma att ett kreditinstitut ska använda schablonmetoden i stället för –interna system, eller –den förenklade schablonmetoden. Regeringens bedömning: Kapitaltäckningsdirektivets nya regler om riskhantering bör genomföras i föreskrifter på lägre nivå än lag. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer i sak med regeringens förslag och bedömning. Utredningens förslag har emellertid en annan lagteknisk utformning. Remissinstanserna tillstyrker förslaget och bedömningen eller har inget att invända mot dem. Skälen för regeringens förslag och bedömning: I kapitaltäcknings- direktivet finns regler om styrformer, processer och rutiner i institut, t.ex. i fråga om ett instituts hantering av risker av olika slag (artiklarna 74–96). Direktivets regler om ränterisker innebär att behöriga myndigheter ska se till att instituten inför system för identifiering, värdering och hantering av risker från potentiella ändringar av räntesatser som påverkar institutets verksamhet utanför handelslagret (artikel 84). Enligt nya regler som har införts i direktivet ska behöriga myndigheter säkerställa att instituten