prop · H703132 · 2020-03-19 00:00:00 — I 70 kap. 1 § SFL anges bl.a. att om ett skattebelopp eller avgiftsbelopp inte har betalats i rätt tid, ska fordran lämnas till för indrivning, om vissa förutsättningar är uppfyllda. Av 70 kap. 2 § SFL 2019/20:132 framgår bl.a. att om det finns särskilda skäl får avstå från att lämna en fordran för indrivning. Om en fordran på skatt eller avgift har lämnats för indrivning, ska beräkna räntan enligt 65 kap. 13 § andra stycket SFL för tiden efter överlämnandet och driva in den (70 kap. 4 § SFL). Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall Under finanskrisen –09 infördes tillfälliga anståndsbestämmelser genom lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall (se prop. 2008/09:113, bet. 2008/09:SkU27, rskr. 2008/09:175). Möjligheten att bevilja anstånd enligt den lagen var tidsbegränsad men lagen som sådan var inte tillfällig. Av 1 § framgår bl.a. att efter ansökan får bevilja anstånd med inbetalning av anställdas preliminära skatt och arbetsgivaravgifter. Enligt gällande reglering kan anståndet endast avse sådan preliminär skatt och sådana arbetsgivaravgifter som gällde redovisningsperioderna februari–. Enligt bestämmelsen får anstånd beviljas för högst två redovisningsperioder och för varje period längst till motsvarande förfallodag därefter. Enligt 2 § beviljas anstånd om inte särskilda skäl talar emot det. ska vidare återkalla anståndet helt eller delvis om den skattskyldige begär det (3 §). Den som har beviljats anstånd ska betala den kostnadsränta som gäller vid anstånd (4 §). Utöver ränta ska den som har beviljats anstånd betala en anståndsavgift. Anståndsavgiften tas ut per påbörjad kalendermånad på beviljat anståndsbelopp fram till och med förfallomånaden. Om anståndet har återkallats enligt 3 §, ska anståndsavgiften sättas ned i motsvarande mån. Anståndsavgiften ska betalas senast den dag då anståndet upphör (5 §). Behovet av tillfälliga skattekrediter med anledning av det nya coronaviruset Regeringens bedömning: En tidsbegränsad möjlighet till anstånd med betalning av vissa skatter och avgifter bör införas. bör omfattas av möjligheten till anstånd. Skälen för regeringens bedömning: Med hänsyn till den allvarliga situation som delar av det svenska näringslivet befinner sig i och andra befaras hamna i på grund av utbrottet av det nya coronaviruset finns det enligt regeringens mening anledning att överväga vissa extraordinära Åtgärderna ska syfta till att dämpa tillfälliga likviditetsproblem som kan uppstå för företag i följderna av virusutbrottet och åtgärderna för att begränsa smittspridningen. Ett sätt att underlätta för företagen i den rådande situationen är att ge möjlighet att bevilja anstånd med betalning av skatter och Det finns enligt gällande regler en skyldighet för att bevilja anstånd om det finns synnerliga skäl (63 kap. 15 § SFL). 2019/20:132 ringen bedömer dock att den bestämmelsen inte är tillräcklig för att hantera likviditetsproblem av nu aktuellt slag. Bestämmelsen har ett snävt tillämpningsområde och bör tillämpas mycket restriktivt när det gäller Det förutsätts vidare att anståndstiden är mycket kort, i regel endast en eller . Regeringen bedömer att inte heller övriga anståndsbestämmelser i skatteförfarandelagen är tillräckliga för att dämpa de nu aktuella likviditetsproblemen. Under finanskrisen –09 infördes, som nämns ovan, tillfälliga anståndsmöjligheter genom lagen (2009:99) om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall. Syftet med lagen var att dämpa likviditetsproblem för företag som t.ex. på grund av informationsasymmetrier inte kunde få lån på marknadsmässiga villkor på grund av finanskrisen. Möjligheten att bevilja anstånd var tidsbegränsad men lagen som sådan var inte tillfällig. Regeringen bedömer därför att det är möjligt att genom vissa justeringar i den lagen göra anståndsregleringen tillämplig igen och att låta lagen omfatta även mervärdesskatt. Här kan även nämnas att i ett brev till bl.a. har efterfrågat en möjlighet för företag att få anstånd med inbetalning av arbetsgivaravgifter och preliminärskatt avseende de anställda (dnr Fi2020/01001/S1). En tidsbegränsad möjlighet till anstånd med inbetalning av skatter och avgifter ska Regeringens förslag: ges möjlighet att bevilja anstånd med inbetalning av dels arbetsgivares sammanlagda skatteavdrag och arbetsgivaravgifter, dels mervärdesskatt, som gäller redovisnings- perioder som infaller –. beviljas för högst tre redovisningsperioder för skatteavdrag och arbetsgivaravgifter respektive mervärdesskatt. redovisas kvartalsvis får anstånd beviljas för högst en Anståndstiden får bestämmas till längst . Anståndsbeloppet ska betalas senast den förfallodag enligt viss bestämmelse i skatteförfarandelagen som infaller närmast efter att Anståndsavgiften, som beräknas till på beviljat anstånds- belopp, ska tas ut per kalendermånad från och med månaden efter att anstånd beviljats till och med den månad då anståndsbeloppet ska Anståndsavgiften ska betalas senast den dag då anstånds- beloppet senast ska vara inbetalt. Om anståndet har återkallats ska anståndsbeloppet betalas senast den förfallodag enligt viss bestämmelse i skatteförfarandelagen som infaller närmast efter det att har gått från beslutet om återkallelse. Anståndsavgiften ska då betalas . Skälen för regeringens förslag: Vid utformningen av tillfälliga anstånd måste en avvägning göras mellan å ena sidan syftet att underlätta för i grunden sunda och livskraftiga företag med likviditetsproblem och å andra 2019/20:132 sidan risken för ett ökat spelrum för oseriösa företag. En anledning till att anstånd allmänt sett bör beviljas restriktivt är att uppbördsförlusterna blir större vid mer omfattande eller längre anstånd. Vidare är osäkerheten stor när det gäller hur omfattande de ekonomiska konsekvenserna av virusutbrottet kommer att bli. Sammantaget innebär detta att anstånd bör kunna beviljas för avdragen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter, eftersom anstånd med den skatten och de avgifterna bedöms särskilt förbättra företagens likviditet. För att underlätta ytterligare bör dessutom anstånd kunna beviljas för mervärdesskatt. Den nuvarande regleringen i lagen (2009:99) om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall innebär att anstånd kan beviljas avseende två redovisningsperioder, dvs. Här bör nämnas att en redovisningsperiod för mervärdesskatt i vissa fall kan vara ett kalenderkvartal, dvs. Som nämns ovan anser regeringen att anstånd även bör kunna beviljas för mervärdesskatt. I syfte att ge de skattskyldiga likvärdiga förutsättningar att få anstånd bör anståndet beviljas för högst tre redovisningsperioder för skatteavdrag och arbetsgivaravgifter respektive mervärdesskatt. För den som har ett kalenderkvartal som redovisningsperiod för mervärdesskatt bör anstånd dock beviljas för högst en redovisningsperiod. Den som har beskattningsår som redovisningsperiod för mervärdesskatt bör inte omfattas av möjligheten till anstånd avseende mervärdesskatten. Skälet är att det kan antas att de tillfälliga likviditetsproblemen inte drabbar dessa företag lika hårt som de som betalar mervärdesskatt månads- eller kvartalsvis. För den som redovisar mervärdesskatt årsvis kan den långa redovisningsperioden i sig anses medföra effekter som liknar de som följer av ett beviljat anstånd. Anståndet bör gälla för skatt och avgift som gäller redovisningsperioderna januari–. Skälet till att just dessa perioder föreslås är bl.a. att det är svårt att bedöma hur de likviditetsproblem som har uppkommit och befaras uppkomma till följd av coronavirusets utbrott kommer att vara. Utvecklingen framöver skulle kunna ge anledning att införa en möjlighet till anstånd som avser redovisningsperioder efter . Regeringen avser att noga följa utvecklingen och effekterna av bestämmelserna. Regeringen vill här betona att detta förslag inte innebär att regeringen frångår sin inställning att näringslivet i ett normalläge ska säkerställa likviditeten och låna på marknadens villkor. Det är således med anledning av den allvarliga situationen efter coronavirusets utbrott som regeringen anser att ökade möjligheter till skatteanstånd ska återinföras. I detta sammanhang kan det nämnas att skatt och avgift som gäller redovisningsperioderna januari–redan kan komma att vara inbetald när anståndet beviljas. Ett beslut om anstånd innebär då att ett belopp motsvarande denna skatt och/eller avgift kommer att krediteras på den skattskyldiges skattekonto som en inbetalning. Regeringen föreslår att anståndstiden får bestämmas till längst räknat för beslutet om anstånd, för att möjliggöra ett anstånd som syftar till att förbättra företagens likviditet. Anståndsbeloppet bör betalas senast den förfallodag enligt 62 kap. 9 § första stycket SFL som infaller närmast efter det att anståndstiden upphör. Enligt befintliga regler ska den som har beviljats anstånd betala kost- Prop. 2019/20:132 nadsränta som beräknas med utgångspunkt i beloppets ursprungliga Den som har beviljats anstånd ska även betala en anståndsavgift. Anståndsavgiften tas enligt gällande reglering, och i linje med hur regelverket fungerade under finanskrisen –2009, ut per påbörjad kalendermånad på beviljat anståndsbelopp fram till och med förfallomånaden. En anståndsavgift på per påbörjad kalendermånad på beviljat anståndsbelopp fram till och med förfallomånaden motsvarar tillsammans med en kostnadsränta på en ränta som får dras av (1,25+[13x0,3])/(1-0,214). Den sammantagna räntan bedöms utgöra en kreditkostnad som inte understiger en normal marknadsränta. Genom att en del av kreditkostnaden består av kostnadsränta enligt skatteförfarandelagen, kommer kostnaden att anpassas efter hur ränteläget förändras. Räntesatsen för anståndsavgiften bedöms därför alltjämt kunna uppgå till . Regeringen följer frågan om räntans storlek och kan komma att agera för att justera räntan om den nuvarande krisen får ett mer utdraget förlopp. Anståndsavgiften bör tas ut på det beviljade anståndsbeloppet per kalendermånad från och med månaden efter att anstånd beviljats till och med den månad då anståndsbeloppet ska betalas. Anstånd ska enligt vad som redan gäller kunna beviljas om inte särskilda skäl talar emot det. ska alltså i varje enskilt fall göra en prövning av om anstånd bör beviljas. Exempelvis bör företag som har icke försumbara skatteskulder inte kunna beviljas anstånd (se prop. 2008/09:113 s. 9). Förslaget påverkar inte tidpunkten för lämnande av deklaration. Förslaget föranleder ändringar i 1 och 3–9 §§ lagen (2009:99) om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall. 4.4 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Ändringarna ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Det behövs inga övergångsbestämmelser. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Den tidsbegränsade möjligheten till anstånd med inbetalning av arbetsgivares avdrag för preli- minär skatt och arbetsgivaravgifter bör alltså enligt regeringen återinföras samt utökas till att gälla även mervärdesskatt. Ändringarna bör träda i kraft Regeringen föreslår därför att lagändringarna ska träda i kraft . Detta innebär att från och med detta datum kommer att kunna bevilja anstånd som omfattar redovis- De nya anståndsbestämmelserna kan alltså i vissa fall innebära att ett beviljat anstånd avser skatter och avgifter som är hänförliga till redovis- ningsperioder före ikraftträdandet. Den skattskyldige ska betala kostnads- ränta och anståndsavgift som beräknas på underlag av anståndsbeloppet. 2019/20:132 detta sammanhang bör förbudet mot retroaktiv lagstiftning nämnas. 10 § andra stycket regeringsformen anges att skatt eller statlig avgift inte får tas ut i vidare mån än som följer av föreskrifter som gällde när den omständighet inträffade som utlöste skatt- eller avgiftsskyldigheten. När det gäller kostnadsräntan ska den beräknas från och med dagen efter beloppets ursprungliga förfallodag. Det ska dock understrykas att detta innebär att den höga kostnadsränta enligt 65 kap. 13 § SFL som eventuellt har påförts som har infallit före ikraftträdandet av förslaget och som omfattas av anståndet, kan sägas ersättas av den lägre kostnadsränta som aktualiseras vid anstånd och som beräknas enligt 2–4 §§ SFL. Om det under de redovisningsperioder som har infallit före ikraftträdandet och som omfattas av anståndet inte har funnits ett underskott på skattekontot påförs ingen kostnadsränta för anståndet. Detta följer av 65 kap. 2 § SFL, som bl.a. anger att ränta som ska påföras (kostnadsränta) ska beräknas när det finns ett underskott på skattekontot. När det gäller anståndsavgiften tas den ut med en viss procent på beviljat anståndsbelopp per kalendermånad från och med månaden efter att anstånd beviljas. Regeringen bedömer därför att förslagen är förenliga med den aktuella regleringen i regeringsformen. Ändringarna är inte av sådant slag att några övergångsbestämmelser behövs. I detta avsnitt redogörs för förslagets effekter i den omfattning som bedöms lämpligt i det aktuella lagstiftningsärendet och med beaktande av förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. I samband med finanskrisen –09 infördes en tidsbegränsad lag om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall. Effekterna av denna lag utvärderades av (Utvärdering av effekterna av lagen [2009:99] om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall, dnr 131-75550- 12/112). Denna utvärdering används i relevanta delar som underlag i denna konsekvensanalys. Syfte och alternativa lösningar Syftet med förslaget är att snabbt dämpa tillfälliga likviditetsproblem som kan uppstå för företag i följderna av spridningen av coronaviruset och de åtgärder som vidtas för att minska spridningen. Förslaget bedöms vara ett effektivt sätt att underlätta för företag som kortfristigt har problem med Om förslaget inte genomförs finns en risk att företag som i grunden är livskraftiga tvingas lägga ner sin verksamhet eller minska antalet anställda på grund av tillfälliga likviditetsproblem. allmänna och snabba likviditetsförstärkningen för företagen förväntas förtroendet inom näringslivet att stärkas. Eventuell oro för motpartsrisker kan förväntas minska av förslaget. Det tillfälliga anståndet föreslås omfatta preliminär skatt för anställda, arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt. Den samlade offentligfinansiella effekten av anstånd med betalning av de aktuella skatterna består av två deleffekter. Den första deleffekten är en ränteeffekt av de uppskjutna betalningarna, som påverkar statens lånebehov. Den andra deleffekten är den påverkan på statens uppbördsförluster som anstånden medför. Båda deleffekterna har i sin tur två motverkande effekter. När det gäller ränteeffekten medför de uppskjutna betalningarna en räntekostnad för staten. påförs företagen som använder sig av anstånd en kostnadsränta och en anståndsavgift som sammantaget är högre än statens upplåningskostnad. Den offentligfinansiella nettoeffekten av de båda räntorna är därför positiv för staten. Även uppbördsförlusterna har två motverkande effekter. Som allmän princip gäller att uppbördsförlusterna ökar ju som förflyter mellan den skattepliktiga händelsen och skattebetalningen, dvs. om skattekrediten förlängs hinner fler företag att gå i konkurs innan skatten betalas. är syftet med de tillfälliga anstånden att förhindra konkurser genom att i grunden livskraftiga företag får hjälp att överbrygga tillfälliga likviditetsproblem. Hur dessa två effekter förhåller sig till varandra storleksmässigt är svårt att avgöra, men den samlade nettoeffekten är mindre än respektive effekt var för sig. Möjligheterna till tillfälliga anstånd medför således att staten ökar risken för att det uppstår uppbördsförluster. utgår en anståndsavgift utöver den normala kostnadsräntan. Rent principiellt ska denna anståndsavgift kompensera för den ökade risken för uppbördsförluster. Kostnadsräntan uppgår till basräntan, . För de tillfälliga anstånden tillkommer en anståndsavgift på per påbörjad kalendermånad på beviljat anståndsbelopp fram till och med förfallomånaden. Kostnadsräntan och anståndsavgiften motsvarar tillsammans en avdragsgill ränta i ett aktiebolag om 6,6 procent1. Denna räntesats bedöms ligga inom det intervall som under normala förhållanden utgör marknadsränta för företag som tillfälligt behöver hantera en övergående likviditetsbrist. Bredden på intervallet för marknadsräntor är svår att bedöma, men med den osäkerhet om kreditrisker som råder i den nuvarande situationen är det möjligt att den samlade kostnadsräntan och anståndsräntan är lägre än marknadsräntan för en stor del av de företag som är i behov av kortfristiga lån för att täcka en likviditetsbrist. Nivån på den samlade kostnadsräntan och anståndsavgiften är vald utifrån avsikten att den ska spegla den kreditrisk som staten tar. Avsikten med förslaget är att staten i en ekonomisk krissituation använder skattesystemet och skatteadministrationen för att snabbt och effektivt tillhandahålla krediter för att överbrygga likviditetsbrister i företagen. Detta får inte medföra att staten ersätter den kreditgivning som görs på marknaden. Det får heller inte medföra att uppbördsförlusterna blir så stora att det medför en systematisk omfördelning av skatt till andra grupper av skattebetalare. 1 (1,25+[13x0,3])/(1-0,214)=6,6. 2009 och 2010 som det fanns en möjlighet för företag att ansöka om tillfälliga anstånd för preliminär skatt för anställda och arbetsgivaravgifter beviljades anstånd med ett samlat belopp om . Anståndsföretagen svarade för av lönesumman i privat sektor. De tillfälliga anstånden fick maximalt omfatta . I det nuvarande förslaget föreslås att anstånden får omfatta . Om företagen utnyttjar anståndsmöjligheten i samma utsträckning som samt att anståndsbeloppet justeras för att omfattningen nu är och för ökningen av den samlade lönesumman () kan det nuvarande förslaget antas medföra ett samlat anståndsbelopp för preliminär skatt och arbetsgivaravgifter om (6 766 x 3/2 x 1,46). Det aktuella förslaget innefattar även mervärdesskatt. Bedömningen är att möjligheten till anstånd kommer att utnyttjas i samma omfattning för mervärdesskatt som för arbetsgivaravgifter och preliminär skatt. Den samlade mervärdesskatten för skattskyldiga som redovisade mervärdesskatt att betala uppgick till . De företag som beviljades anstånd för arbetsgivaravgifter och preliminär skatt 2009 svarade för av lönesumman i privat sektor. Om det antas att de mervärdesskatteskyldiga företag som ser ett behov av anstånd redovisar mervärdesskatt i motsvarande omfattning som de arbetsgivare som förväntas ansöka om anstånd, kan det samlade anståndsbeloppet för mervärdesskatt uppskattas till (696 659 x 0,07 x 3/12). Sammantaget förväntas de tillfälliga anstånden uppgå till (14 800 + 12 200). Förslaget kan emellertid, beroende på hur situationen utvecklas, omfatta om hela likviditetförstärkningen via skattekontot utnyttjas. Anstånden medför att betalningen av skatter och avgifter kommer att senareläggas med . Statens räntekostnad för de senarelagda betalningarna antas motsvara räntan på en 5-årig statsobligation, som beräknas till 2021. Detta medför att statens samlade räntekostnad för de senarelagda räntebetalningarna kan uppskattas till 171 miljoner kronor2. Statens kostnader uppvägs av den kostnadsränta och anståndsavgift som företagen får betala på anståndsbeloppet. Kostnadsräntan uppgår till och anståndsavgiften till . Den samlade kostnadsränta och anståndsavgift som företagen betalar på anståndsbeloppet uppskattas till 1 260 miljoner kronor3. Av det samlade beloppet antas hälften betalas och hälften . 2Beräkningen följer beräkningskonventioner för uppskattning av effekter av ändrade regler för uppbörd, s. 48 ff, (27 – [27/1,0063] = 0,171) 3Räntesatsen beräknas som summan av den månatliga kostnadsräntan och anståndsavgiften, (1,25/12) + 0,3 = 0,4042. Den samlade kostnadsräntan och anståndsavgiften beräknas som: ∑ 27 �� 0,004042 /1,0063 I utvärdering av de tillfälliga anstånden konstaterades att den del av anståndsföretagen som hade uppbördsförluster stod för av anståndsföretagens totala skatt. Med ett totalt anståndsbelopp om kan uppbördsförlusterna för anståndsföretagen förväntas uppgå till ca (27 000 x 0,061). Beräkningen är en statisk uppskattning av uppbördsförlusterna för den grupp företag som kan förväntas ansöka om anstånd. Införande av möjligheter till anstånd inverkar i sig på uppbördsförlusterna på två sätt. För det första kan uppbördsförlusterna förväntas öka, som en följd av att den ökade kredittiden medför att fler företag hinner gå i konkurs innan de betalat skatter och avgifter. För det andra medför möjligheterna till anstånd att ett antal konkurser förhindras, med minskade uppbördsförluster som följd. Införandet av möjligheter till anstånd medför således att uppbördsförlusterna både ökar och minskar. Den kraftigt utökade kredittiden medför troligen att uppbördsförlusterna ökar i inte obetydlig grad och att denna ökning inte helt motverkas av att ett antal företag räddas från konkurs genom anståndsmöjligheten. I brist på annat underlag anser regeringen att det är rimligt att anta att införandet av utökade anståndsmöjligheter medför en nettoökning av uppbördsförlusterna som motsvarar den kostnadsränta och anståndsavgift som tas ut av anståndsföretagen, dvs. Detta antagande får anses rimligt också från utgångspunkten att kostnadsräntan och anståndsavgiften sammantaget anses motsvara en marknadsmässig ränta, och att en sådan ska spegla den risk som kreditgivaren tar. Uppbördsförlusten antas liksom kostnadsräntan och anståndsavgiften belöpa med lika delar på 2020 och 2021. I tabellerna nedan sammanställs effekterna på det finansiella sparandet respektive budgetsaldot av införandet av tillfälligt anstånd. Tabell 2 Effekt på det finansiella sparandet, miljarder kronor -0,17 -0,63 -0,63 -0,17 Anstånden avser skatter som är fastställda, men inte betalda. Det finansiella sparandet påverkas inte av den förskjutna betalningen, eftersom det avser periodiserade skatter. Däremot påverkas budgetsaldot av den senarelagda betalningen. 2019/20:132 Tabell 3 Effekt på statens lånebehov, miljarder kronor -27,0 -0,17 -0,63 -0,63 -27,17 Åtgärden är riktad mot företag med likviditetssvårigheter, och bedöms få positiva effekter på den makroekonomiska utvecklingen. Den ekonomiska effekten av åtgärden är högst betydelsefull för anställda och andra intressenter i de företag som har problem att få lån och som utnyttjar möjligheten till anstånd. Även företag som inte har likviditetssvårigheter kan gynnas när deras kunder och leverantörer får förbättrad likviditet. I ett scenario där en större delmängd av företagen använder möjligheten att begära anstånd bedöms åtgärden bidra till att stabilisera den makroekonomiska utvecklingen. Det teoretiska maximala anståndsbeloppet för preliminär skatt för anställda och arbetsgivaravgifter samt mervärdesskatt för en period beräknas uppgå till . Förslaget syftar till att hjälpa företag som befinner sig i akut likviditetsbrist. Genom att anstånd beviljas bedöms likviditetsbristen mildras och företagandet underlättas. Även företag som inte utnyttjar möjligheten till anstånd kan gynnas eftersom åtgärden minskar tänkbara likviditetsproblem hos kunder och leverantörer. Genom att ge företagen möjlighet att ansöka om anstånd till september kan även företag som senare drabbas av följderna av virusspridningen stärka sin likviditet. Företagen kommer visserligen att betala en ränta för anståndskrediten men räntekostnaden har en mycket mer begränsad effekt på företagens likviditet. Kostnadsräntan och anståndsavgiften motsvarar tillsammans en avdragsgill ränta i ett aktiebolag om . Det är frivilligt att ansöka om anstånd. Här kan nämnas att anståndet inte har någon begränsning när det gäller organisationsform.