prop · H80342 · 2020-10-27 00:00:00 — Tillstånd att inneha skjutvapen kan emellertid inte berättiga till innehav av sådan ammunition som ingår i kategori A eftersom sådan ammunition antingen saknar legalt användningsområde (ammunit- ion enligt punkt 4 i kategori A) eller inte ingår i kategori A om den ska användas till vapen som är avsedda för jakt- eller målskytte (vilket är det Prop. 2020/21:42 enda legala användningsområdet för ammunition enligt punkt 5). Tillstånd till ammunition i kategori A kan därför enbart komma i fråga med stöd av bestämmelsen i 2 kap. 8 § andra stycket vapenlagen. Enligt denna får s.k. särskilda ammunitionstillstånd meddelas enskilda, sammanslutningar och huvudmän för museer i andra fall, dvs. fall där någon inte har ett vapentillstånd eller då någon har vapentillstånd som inte innefattar rätt att skjuta med vapnet, om det skäligen kan antas att am- munitionen inte kommer att missbrukas. Det finns inga bestämmelser i vapenlagstiftningen om tidsbegränsning av särskilda ammunitionstill- stånd som gör att sådana tillstånd behöver förnyas och följaktligen om- prövas. Däremot ska det ske en löpande omprövning för att kontrollera om det finns något som kan föranleda en återkallelse av tillståndet enligt 6 kap. 2 § vapenlagen. Det sker därför, liksom när det gäller skjutvapen, en löpande kontroll av personer som beviljats tillstånd genom att vapeninnehavarregistret samkörs med misstanke- och belast- ningsregistret. Med hänsyn till att särskilda ammunitionstillstånd beviljas för innehav som inte är knutet till något vapen som ammunitionen får användas till, anser regeringen att den löpande omprövning som sker för att kontrollera bl.a. att tillståndsinnehavaren inte missbrukar ammuniti- onen är tillräcklig för att uppfylla kravet på omprövning enligt artikel 6.7. 8Reglering av ljuddämpare och vissa vapenmagasin 8.1Vilka vapenmagasin ska regleras? Regeringens förslag: Vapenlagen ska gälla för vissa löstagbara vapen- magasin för halvautomatiska skjutvapen med centralantändning och helautomatiska skjutvapen. Regleringen ska omfatta sådana löstagbara magasin som kan innehålla fler än 20 patroner eller fler än 10 patroner, om de är möjliga att montera på ett skjutvapen vars pipas längd över- stiger och den totala längden överstiger . Vapenmagasinpromemorians förslag stämmer delvis överens med regeringens förslag. Promemorians förslag omfattar även löstagbara magasin till repeterande skjutvapen med centralantändning. Remissinstanserna: Flera remissinstanser bl.a. , och Vapen- ägares förbund avstyrker förslaget och anför bl.a. att ändringsdirektivet inte kräver en reglering av löstagbara magasin. Liknande synpunkter har i spontana yttranden framförts av ett stort antal privatpersoner, föreningar och organisationer. Andra remissinstanser avstyrker delar av förslaget och invänder att det går längre än vad direktivet kräver i dessa delar. , , , och anför att endast vissa stora magasin till halvautomatiska vapen bör omfattas av reglering- en. , Svenska Mångkampsför- bundet, och Vapenägares För- bund anser att begreppet löstagbart magasin är svårdefinierat och att dess innebörd inte bör avgöras genom rättstillämpningen. framhåller andra tillämpningssvårigheter. anger att det på grund av stöldrisken är vanligt att museer svetsar eller limmar fast löstagbara magasin i vapen som visas på utställningar och att det därför bör tydliggöras att ett löstag- bart magasin som svetsas eller limmas fast i ett vapen inte är att betraktas som ett löstagbart magasin. och förordar att samtliga löstag- bara magasin omfattas av regleringen. anser att bestäm- melsen annars riskerar att bli verkningslös eftersom en övervägande majo- ritet av magasinen till de illegala vapnen i inte skulle omfattats. Myndigheterna framhåller också att förslaget kan leda till praktiska problem vid rättstillämpningen. Skälen för regeringens förslag Genom ändringsdirektivet införs krav på reglering av vapenmagasin Vapenlagen och vapenförordningen (1996:70) innehåller inte några regler om vapenmagasin. När det gäller jaktvapen finns i föreskrifter och allmänna råd om jakt och statens vilt (NFS 2002:18 och 2010:9) bestämmelser om vilken magasinkapacitet som får användas vid viss jakt. I lagen om krigsmateriel (1992:1300) finns regler om tillverkning, till- handahållande och utförsel av krigsmateriel. Vad som menas med krigs- materiel definieras i en bilaga till förordningen (1992:1303) om krigs- materiel. Löstagbara magasin till tillståndspliktiga vapen omfattas av krigsmateriellagstiftningen. Detta innebär att det krävs tillstånd för till- verkning, tillhandahållande och utförsel av löstagbara magasin (se 3–6 §§ lagen om krigsmateriel och ML1 d och ML2 d under punkten A a i bilagan till krigsmaterielförordningen). Genom artikel 10.1 i ändringsdirektivet införs ett krav på att förvärv av laddningsanordningar för halvautomatiska vapen med centralantändning, vilka kan innehålla fler än 20 patroner eller fler än 10 patroner vad gäller långa skjutvapen, ska tillåtas endast för personer som beviljats tillstånd enligt artikel 6 eller ett tillstånd som har bekräftats, förnyats eller förlängts enligt artikel 7.4 a. Genom artikel 5.3 införs även ett krav på att medlems- staterna ska säkerställa att tillstånd att förvärva och tillstånd att inneha ett skjutvapen i kategori B ska återkallas om det framkommer att den person som beviljades det tillståndet innehar en laddningsanordning av mot- svarande storlek (fler än 20 respektive 10 patroner) som är möjlig att mon- tera på halvautomatiska skjutvapen med centralantändning eller repeter- ande skjutvapen, såvida inte personen har beviljats tillstånd enligt artikel 6 eller tillstånd som har bekräftats, förnyats eller förlängts enligt artikel 7.4a. Enligt artikel 6 i vapendirektivet i lydelsen enligt ändringsdirektivet ska medlemsstaterna vidta alla lämpliga åtgärder för att förbjuda förvärv och innehav av skjutvapen, väsentliga delar och ammunition i kategori A. artikeln specificeras ett antal ändamål för vilka tillstånd i undantagsfall får beviljas. Tillstånd får, i enskilda och vederbörligen motiverade undantags- fall, beviljas för skydd av säkerheten för kritisk infrastruktur, kommersiell sjöfart, konvojer av högt värde och känsliga fastigheter och för ändamål som rör det nationella försvaret, utbildnings-, kultur- och forsknings- ändamål samt historiska ändamål. Under vissa förutsättningar får även samlare, vapenhandlare, vapenmäklare, museer och målskyttar beviljas tillstånd. Vapenlagen och vapenförordningen saknar alltså regler om förvärv och innehav av magasin. Magasin kan därmed oavsett kapacitet förvärvas och överlåtas utan att någon kontroll görs av innehavarens och förvärvarens lämplighet och behov. För att uppfylla direktivets krav måste därför en reglering av magasin för halvautomatiska vapen med centralantändning, som har en så hög kapacitet att de träffas av artikel 10.1 i dess lydelse enligt ändringsdirektivet regleras på nationell nivå. Direktivet ger därmed inte utrymme för att, såsom , och före- slår, avstå från att reglera löstagbara magasin. Endast vissa magasin för halvautomatiska vapen med centralantändning och helautomatiska vapen ska regleras Vapenlagstiftningen ska bl.a. förhindra att människor kommer till skada på grund av missbruk av vapen. Skadeverkningarna riskerar att bli större ju högre eldkraft vapnet har. Vid bedömningen av ett vapens eldkraft har det antal patroner som kan avskjutas i följd betydelse. Andra sådana fak- torer är omladdningshastigheten och ammunitionsklassen. Ett vapen kan således enkelt förändras till ett mycket farligare vapen om det förses med ett magasin med en hög kapacitet. Detta är också bakgrunden till direk- tivets krav på reglering av magasin av en viss storlek (se beaktandesats [23] i ändringsdirektivet). Vapendirektivet är ett minimidirektiv, vilket innebär att medlems- staterna får anta bestämmelser som är strängare än de som finns i direktivet. För en generell reglering av samtliga löstagbara magasin talar, som anför, att en övervägande majoritet av magasin till ille- gala vapen skulle omfattas av en sådan reglering och att möjligheterna att motverka och begränsa illegalt innehav och användande av skjutvapen därmed skulle förbättras. En generell reglering är även som Åklagar- myndigheten påtalar enklare att tillämpa och behovet av att förhindra oberättigade förvärv och innehav är inte nödvändigtvis begränsat till en viss typ av magasin. Nyttan av en generell reglering ska dock vägas mot den administrativa börda som en sådan reglering kan komma att innebära för främst enskilda vapeninnehavare. Regeringens tidigare förslag om en generell reglering av löstagbara magasin har också saknat tillräckligt stöd i . Mot den bakgrunden bör endast magasin med en sådan kapacitet att de omfattas av artikel 10.1 i ändringsdirektivet regleras i vapenlagen. I enlig- het med direktivet bör därför magasin för halvautomatiska skjutvapen med centralantändning, som kan innehålla fler än 20 patroner eller fler än 10 2020/21:42 patroner vad gäller långa skjutvapen regleras. På grund av den säkerhets- risk som helautomatiska skjutvapen med stora magasin innebär bör även magasin – med angiven kapacitet – för helautomatiska skjutvapen om- fattas av regleringen. Direktivet ger inte utrymme för att, såsom föreslår, göra undantag för magasin som tillhör samlingsvapen. Regleringen ska endast omfatta löstagbara magasin Ytterligare en fråga att ta ställning till är om regleringen ska omfatta såväl löstagbara som fasta magasin. Ett fast magasin utgör en integrerad del av vapnet och kan normalt sett inte bytas till ett större utan att vapnet ändrar karaktär på ett sådant sätt att det inte längre omfattas av det aktuella vapentillståndet. Ett halvautomat- iskt vapen med centralantändning, som har en fast laddningsanordning som är så stor att den träffas av artikel 10.1, är t.ex. ett kategori A-vapen som omfattas av prövningen enligt artikel 6. För förvärv och innehav av sådana vapen gäller således samma villkor som för förvärv av stora maga- sin enligt artikel 10.1. I praktiken kommer därmed endast löstagbara magasin att påverkas av regleringen. Det saknas därför anledning att sär- skilt reglera även de fasta magasinen. Regeringen föreslår mot den bakgrunden att regleringen i vapenlagen ska omfatta sådana löstagbara magasin för halvautomatiska skjutvapen med centralantändning och helautomatiska skjutvapen som kan innehålla fler än 20 patroner, eller fler än 10 patroner om magasinet är möjligt att montera på ett skjutvapen där pipans längd överstiger och den totala längden överstiger . efterlyser en definition av begreppet löstagbara magasin eftersom detta skulle underlätta tillämpningen av lagen. Svenska Dyn- amiska , , och anser att be- greppet löstagbara magasin är svårdefinierat och anser att dess innebörd inte bör avgöras genom rättstillämpningen. Även Statens försvars- historiska museer har synpunkter i denna del. Ändringsdirektivet innehåller inte någon närmare definition av vad som utgör ett vapenmagasin. Begreppet finns inte heller definierat i lagen om krigsmateriel med tillhörande förteckning i bilagan till förordningen om krigsmateriel, som reglerar tillverkning, tillhandahållande och utförsel av löstagbara magasin till sådana skjutvapen som är krigsmateriel. Inte heller föreskrifter innehåller någon definition av begreppet magasin. Lagrådet anförde i yttrande över lagrådsremissen Reglering av vapenmagasin att det knappast torde vara möjligt att en definition i lagtext skulle bli tillräckligt heltäckande och uppnå tillfredsställande precision eftersom det mer är det funktionella begreppet magasin som avses än föremålet i sig. Som Lagrådet framhåller är det knappast möjligt att införa en preciserad definition av begreppet löstagbara magasin i lagtexten. av vad som ska anses utgöra ett löstagbart magasin får dock följande be- Prop. 2020/21:42 aktas. Med magasin avses en behållare som är ämnad att innehålla am- munition till ett skjutvapen. Ur ett magasin matas ammunitionen fram till pipans patronläge, vilket kan göras automatiskt eller manuellt. Löstagbara magasin är konstruerade för att vara lätta att byta. Magasinen tillverkas vanligen i metall eller hårdplast. Magasinkapaciteten för gevär brukar upp- gå till mellan tre och sex patroner, men det förekommer större magasin. Pistoler har nästintill alltid magasin som innehåller mellan sex och 18 patroner medan automatkarbiner kan ha löstagbara magasin som rymmer upp till trettio patroner. Ett magasin kan bestå av olika komponenter beroende på den aktuella konstruktionen. Kompletta och fungerande löstagbara magasin med sådan kapacitet att de omfattas av artikel 10.1 i ändringsdirektivet bör alltid omfattas av den föreslagna regleringen i vapenlagen. Detsamma bör gälla en komplett sam- ling av nödvändiga delar som enkelt kan monteras samman till sådana an- vändbara löstagbara magasin (jfr NJA 1987 s. 643). Den närmare betydel- sen av löstagbara magasin får avgöras i rättstillämpningen. I avsnitt 8.2.1 redogör regeringen närmare för hur innehav av löstagbara magasin bör regleras i vapenlagen. 8.2Hur ska innehavet av vapenmagasin och ljuddämpare regleras? Regeringens förslag: Det ska krävas tillstånd enligt vapenlagen för att få inneha sådana vapenmagasin som omfattas av lagen. tillstånd eller rätt att inneha ett visst vapen för skjutning ska dock utan särskilt tillstånd få inneha vapenmagasin som passar till vapnet. I andra fall ska tillstånd att inneha vapenmagasin få meddelas om det skäligen kan antas att magasinet inte kommer att missbrukas. De flesta av vapenlagens övriga bestämmelser om ammunition ska på motsvarande sätt gälla för vapenmagasin som omfattas av vapenlagen. Genomförandepromemorians förslag stämmer i huvudsak överens med regeringens förslag. I promemorian föreslås att den som har tillstånd eller rätt att inneha ett visst vapen för skjutning utan särskilt tillstånd ska få inneha vapenmagasin till vapnet, om magasinet är avsett för samma ändamål som tillståndet eller rätten till innehav av vapnet avser. Remissinstanserna: , Svenska Pistolskytteför- bundet och anser att rätten att inneha magasin utan särskilt tillstånd bör gälla alla vapen oavsett ändamål eftersom magasin är ett naturligt tillbehör till vapnet. transporthistoriska museer, och Riks- förbundet anser att museer som har beviljats tillstånd att inneha skjutvapen ska undantas från tillståndsplikten för magasin. anför att förslaget innebär en form av licensplikt även på magasin, vilket inte krävs i ändringsdirektivet. Forum för jakt, och vapenfrågor framför att effekten av att magasin blir tillståndspliktiga kan bli att den som sysslar med servicearbeten eller säljer produkter – som anses som tillbehör – tvingas att söka vapenhandlartillstånd utan att vilja handla med skjutvapen. för strategiska produkter (ISP) anser att handel med magasin till viss del bör regleras i vapenlagstiftningen och inte i krigsmateriellagstiftningen. Skälen för regeringens förslag: Vapenlagen och vapenförordningen saknar som nämnts ovan regler om innehav och förvärv av vapenmagasin. När nu regeringen föreslår att vissa löstagbara magasin ska regleras upp- kommer frågan hur innehav av dessa magasin ska regleras. Regeringen instämmer i promemorians bedömning att magasin inte bör jämställas med skjutvapen enligt 1 kap. 3 § vapenlagen. skulle vara onödigt betungande och alltför långtgående. till hands att, som föreslås i promemorian, reglera magasin på samma sätt Enligt 2 kap. 1 § vapenlagen krävs det tillstånd för att inneha ammuni- Enligt 2 kap. 8 § första stycket vapenlagen får dock den som har tillstånd att inneha ett visst vapen för skjutning utan tillstånd även inneha ammunition till vapnet, om ammunitionen är avsedd för samma ändamål som tillståndet eller rätten till innehav av vapnet avser. inneha ammunition är knuten till rätten att inneha ett visst vapen säkerställs att innehav av ammunition inte står i strid med direktivet (prop. 1995/96:52 s. 35 f.). Enligt 2 kap. 8 § andra stycket vapenlagen kan tillstånd att inneha ammunition även meddelas i andra fall, dvs. någon inte har ett vapentillstånd eller då någon har vapentillstånd som inte innefattar rätt att skjuta med vapnet. Ett sådant tillstånd brukar kallas Särskilt ammunitionstillstånd får meddelas enskilda personer samt sådana sammanslutningar och huvudmän för museer som får meddelas tillstånd att inneha skjutvapen, om det skäligen kan antas att ammunitionen inte kommer att missbrukas. förarbetena är det normalt endast för samlarändamål det kan komma i fråga att få tillstånd att inneha ammunition utan att ha något vapen att använda ammunitionen till (prop. 1990/91:130 s. 36). I lagrådsremissen Reglering av ljuddämpare och vissa vapenmagasin föreslås en reglering av vapenmagasin som helt motsvarar den för En sådan reglering skulle innebära att det som utgångspunkt kommer att krävas tillstånd för att inneha de magasin som omfattas av vapenlagen, men den som har tillstånd eller rätt att inneha ett visst vapen för skjutning skulle utan särskilt tillstånd få inneha magasin till vapnet om magasinen är avsedda för samma ändamål som tillståndet eller rätten till innehavet av vapnet. Tillstånd att inneha magasin skulle i andra fall få meddelas enskilda personer samt sådana sammanslutningar och huvudmän för museer som får meddelas tillstånd att inneha skjutvapen, om det skäligen kan antas att magasinen inte kommer att missbrukas. ifrågasätter emellertid den föreslagna kopplingen till ändamålet med tillståndet, eftersom det inte går att avgöra ett magasins ändamål i den mening som avses i bestämmelsen. Lagrådet anser att den omständighet som bör vara av betydelse i stället bör vara att magasinet passar till vapnet. Regeringen delar den uppfattningen och anser alltså att en reglering ut- formad enligt Lagrådets förslag framstår som lämpligare. anser att den som har rätt att inneha ett visst vapen utan särskilt tillstånd också bör få inneha löstagbara magasin till vapnet, oavsett ändamålet för vapeninnehavet. Statens maritima och transporthistoriska museer, och anser att museer som har beviljats tillstånd att inneha skjutvapen också bör ha rätt att inneha löstagbara magasin. Enligt ändringsdirektivet får som nämnts tidigare förvärv av laddningsanordningar av viss storlek för halvautomatiska skjutvapen med centralantändning endast tillåtas för personer som beviljas tillstånd enligt artikel 6 eller ett tillstånd som har bekräftats, förnyats eller förlängts enligt artikel 7.4 a. Genom att knyta rätten att inneha magasin till rätten att inneha ett visst vapen säkerställs även att innehav av vapenmagasin inte står i strid med direktivet. Direktivet anger, till skillnad från den uppfattning som ger uttryck för, inte hur regleringen av ska göras utan endast vilket resultat som ska uppnås. Genom att vapenmagasin regleras på i princip samma sätt som ammuni- tion, bortsett från ändamålskravet, kan även legala vapeninnehavares behov av att fritt kunna förvärva och inneha flera magasin till de vapen som används för skjutning tillgodoses utan att möjligheten att ingripa mot oberättigade innehav av magasin påverkas. Det är vidare en fördel vid rättstillämpningen om regleringen av ammunition och vapenmagasin kan utformas på ett likartat sätt. En förutsättning för att tillståndsfritt få inneha vapenmagasin bör därför vara att magasinen passar till ett visst vapen som innehas för skjutning. Mot den bakgrunden anser regeringen att tillstånd att inneha vapenmagasin bör regleras i enlighet med Lagrådets förslag. Regleringen innebär alltså att den som har tillstånd eller rätt att inneha ett visst vapen för skjutning inte behöver söka tillstånd för innehav av magasin som passar till vapnet. I övriga fall bör tillstånd få meddelas enskilda personer samt sådana sammanslutningar och huvudmän för museer som får meddelas tillstånd att inneha skjutvapen, om det skäligen kan antas att magasinet inte kommer att missbrukas. De närmare förutsättningarna för att beviljas tillstånd bör, på motsvarande sätt som för ammunitionen, anges på lägre författningsnivå. för jakt, och vapenfrågor framför att effekten av att löstagbara magasin blir tillståndspliktiga kan bli att den som sysslar med servicearbeten eller säljer produkter – som anses som tillbehör –tvingas att söka vapenhandlartillstånd. Förslaget innebär dock inte att vapenlagens bestämmelser om tillstånd till handel med skjutvapen kommer att omfatta handel med magasin. Den som handlar med vapenmagasin kommer alltså inte att behöva söka tillstånd till vapenhandel enligt vapenlagens bestämmelser. ISP anser att handel med magasin till viss del bör regleras i vapenlagstiftningen och inte i krigsmateriel- lagstiftningen. En översyn av reglerna om handel av magasin har dock inte omfattats av utredarens uppdrag och kan inte behandlas inom ramen för detta lagstiftningsärende. Regeringens förslag till övergångsbestämmelse innebär att den som innehar ett magasin som det krävs tillstånd för, får inneha magasinet utan sådant tillstånd till utgången av eller, om ansökan om tillstånd har gjorts före nämnda tidpunkt, till dess att ansökan om tillstånd prövats slutligt (se vidare avsnitt 11). 2020/21:42 8.2.2 Regeringens förslag: Ljuddämpare ska inte längre jämställas med skjutvapen enligt 1 kap. 3 § vapenlagen. Det ska krävas tillstånd enligt vapenlagen för att få inneha ljud- dämpare. Den som har tillstånd eller rätt att inneha ett visst vapen för skjutning ska dock utan särskilt tillstånd få inneha ljuddämpare som passar till vapnet. I andra fall ska tillstånd att inneha ljuddämpare få meddelas om det skäligen kan antas att ljuddämparen inte kommer att missbrukas. De flesta av vapenlagens övriga bestämmelser om ammunition ska på motsvarande sätt gälla för ljuddämpare som omfattas av vapenlagen. Genomförandepromemorians förslag stämmer i huvudsak överens med regeringens förslag. I promemorian föreslås att den som har tillstånd eller rätt att inneha ett visst vapen för skjutning utan särskilt tillstånd ska få inneha ljuddämpare till vapnet, om ljuddämparen är avsedd för samma ändamål som tillståndet eller rätten till innehav av vapnet avser. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inget att invända mot förslaget om reglering av ljuddämpare. , , m.fl. anser dock att ljuddämpare bör vara oreglerade eftersom det rör sig om en ofarlig vapendel och vapendirektivet inte kräver någon reglering. avstyrker förslaget och anser att regleringen kan förväntas medföra en betydande ökning av ljuddämpare på olika typer av vapen, inte minst på tyngre kulvapen. Vapen med tillhörande ljuddämpare kan enligt myndigheten vara åtråvärda i kriminella kretsar och stöld- begärligheten kan därför förväntas öka och möjligheten att upptäcka den som använder vapen med ljuddämpare i brottsligt sammanhang blir mindre. anser att förslaget till reglering av ljuddämpare innebär en begränsning av det allmännas möjligheter att styra över vilka vapen som får förses med ljuddämpare. Detsamma gäller möjligheten att ha kontroll över vidareförsäljning av ljuddämpare. anser även att det bör finnas en definition av ljuddämpare som kan under- lätta vid tillämpningen av lagen. och anser att det är svårt att definiera vad en ljuddämpare är och att det finns en risk att även enklare konstruktioner av t.ex. PET-flaskor kan komma att omfattas av regleringen och därmed straffbeläggas. Skälen för regeringens förslag Ljuddämpare ska inte längre jämställas med skjutvapen Enligt bestämmelser i vapenlagen jämställs ljuddämpare med skjut- vapen (1 kap. 3 § f). Detta innebär bl.a. att det krävs tillstånd för att inneha ljuddämpare, liksom att driva handel med ljuddämpare och att föra in ljuddämpare till . Ljuddämpare till tillståndspliktiga vapen om- fattas även av krigsmateriellagstiftningens krav för tillverkning, tillhanda- hållande och utförsel (se 3–6 lagen om krigsmateriel och ML1 d under punkten A a i bilagan till krigsmaterielförordningen).