prop · H70377 · 2020-02-18 00:00:00 — En förvaltningsplan kan även förväntas leda till bättre överblick över kostnadsutjämningens delmodeller inklusive underhållsbehov och behov av förändringar. Med en förvaltningsplan kan uppdateringar av dataunderlag göras 127Förordning (2009:145) med instruktion för , § 2. 128Tillväxtverkets arbete bedrivs med stöd av GIS-plattformen Pin Point (PiPOS). GIS står för geografiska informationssystem, som är ett är ett datorbaserat system för att samla in, lagra, analysera och presentera geografiska data. R I K S R E V I S I O N E N DET KOMMUNALA UTJÄMNINGSSYSTEMET – BEHOV AV MER UTJÄMNING OCH BÄTTRE FÖRVALTNING En förvaltningsplan kan också underlätta en samlad riskbedömning och riskhantering. För att utveckla och tillämpa en förvaltningsplan för utjämningssystemet krävs verksamhetskompetens. Dessutom krävs teknisk och matematisk kompetens av olika slag. I praktiken krävs ofta en dialog mellan företrädare för verksamhetskompetens och företrädare för teknisk/matematisk kompetens. Förvaltningsplanen kan utgöra underlag för regeringens direktiv till utredningar som ska göra översyner av utjämningssystemet. Planen kan också ligga till grund för regeringsuppdrag gällande utjämningssystemet till den myndighet som tar fram förvaltningsplanen. 7.2.5Rekommendationerna innebär att en outnyttjad potential i utjämningssystemet tas tillvara Våra rekommendationer innebär att en outnyttjad potential i utjämningssystemet tas tillvara. Rekommendationerna vilar på de principer som ska vara vägledande för kostnadsutjämningen och beräkningar baserade på den så kallade standardkostnadsmetoden.129 Med hjälp av regressionsanalys har vi beräknat de ytterligare kostnader som förknippas med kommunens yta, antal invånare, befolkningsförändringar och storstädernas samt de storstadsnära kommunernas socioekonomi om kommunerna bedriver sin verksamhet med genomsnittlig effektivitet, service- och avgiftsnivå. Vi visar att det finns ett behov av utvidgad utjämning för dessa strukturella faktorer, och vi kvantifierar det i kronor och i motsvarande procentuella förändringar i skattesatser. Rekommendationerna syftar till att åstadkomma en större ekonomisk likvärdighet mellan landets kommuner. Många landsbygdskommuner och andra kommuner som har områden med glesare bebyggelse skulle få ökade resurser till följd av våra rekommendationer. En större ekonomisk likvärdighet mellan kommunerna kan antas leda till en mera likvärdig samhällsservice men också till ett mindre gap mellan kommunernas skattesatser. Om nya beräkningar görs med hjälp av en uppdaterad och utvecklad version av applikationen Struktur, i enlighet med våra rekommendationer, så kommer dessa att ge ett mera precist resultat än våra regressionsbaserade beräkningar. Resultatet kommer sannolikt att avvika något från vårt resultat, särskilt för I förarbetena till beslutet att införa systemet för kommunalekonomisk utjämning konstaterade regeringen att kommuner med en låg egen skattekraft ofta hade högre skattesats än kommuner med en hög egen skattekraft. I propositionen framhölls att inget talade för att kommuner med högre skattesats också skulle ha 1995/96:64, Ett nytt utjämningssystem för kommuner och landsting, med mera s. 101. 64 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N en högre servicenivå, och att det var önskvärt att skillnaderna i skattesatser minskar. Det nya statsbidragssystemet antogs leda till en sådan utveckling.130 Systemet har utvecklats och förändrats efter att det infördes. Men som framgått är spridningen fortfarande stor mellan de kommuner som har de högsta respektive lägsta skattesatserna. Våra beräkningar visar dessutom att det även finns ett samband mellan skattekraft och skattesats. Skattekraften förklarar av variationen i skattesatser.131 Kommuner med hög skattekraft har i genomsnitt lägre skattesats än andra kommuner En möjlig effekt av förslagen är att kostnaderna stiger för kommunsektorn som helhet. Denna effekt uppstår om de kommuner som tillförs resurser till följd av en reviderad och utökad utjämning förbrukar dessa i den kommunala verksamheten, som de kommuner som fråntas resurser i motsvarande grad tillför nya egna resurser, till exempel genom skatte- eller avgiftshöjningar, för att täcka upp för de medel som avstås till förmån för andra kommuner. Till saken hör att de återkommande uppdateringarna eller justeringarna av kostnadsutjämningen löper samma risk att bli kostnadsdrivande. Stora förskjutningar i bidrag och avgifter innebär en ökad risk för att kostnaderna för sektorn ökar totalt sett. En utökad kostnadsutjämning kan underlätta avvecklandet av vissa riktade bidrag som syftar till att stödja kommuner som uppfattas ha särskilda utmaningar. Även andra typer av särlösningar för vissa typer av kommuner bör kunna onödiggöras om utjämningen utökas så att den fungerar i enlighet med systemets intentioner. Detta följer av att ett väl fungerande utjämningssystem ska utjämna de ekonomiska konsekvenserna av skillnader i dels geografiska förutsättningar, dels socioekonomiska och andra demografiska förutsättningar. har en kritik vuxit fram mot riktade statsbidrag, i takt med att antalet riktade bidrag har ökat.132 Kritiken mot de riktade bidragen går bland annat ut på att bidragen begränsar kommunernas handlingsutrymme och därmed försvårar långsiktig planering och effektiv resursfördelning i kommunerna. Kostnadsutjämningssystemet är även konstruerat så att de riktade bidragen minskar omfördelningen i kostnadsutjämningssystemet. Grunden till omfördelningen är kommunernas nettokostnader för verksamheten. De riktade statsbidragen räknas av från nettokostnaden vilket leder till att de kostnadsutjämningsbidrag och kostnadsutjämningsavgifter som omfördelas 1991/92:150, Regeringens proposition 1991/92:150 med förslag om slutlig reglering av statsbudgeten för /93, med mera, s. 46, bet. 1991/92:FiU29, rskr. 1991/92:345. 131I en regression () med skattekraften som beroende variabel och skattesatser som oberoende variabler är det justerade R2-värdet 0,3. 132Sveriges Kommuner och Landsting, Färre och mer effektiva riktade statsbidrag till kommuner, landsting och regioner, 2016. , Riktade statsbidrag till skolan, (RiR 2017:30), 2017. R I K S R E V I S I O N E N DET KOMMUNALA UTJÄMNINGSSYSTEMET – BEHOV AV MER UTJÄMNING OCH BÄTTRE FÖRVALTNING automatiskt blir mindre när statsbidragen ökar. När dagens kostnadsutjämningssystem utvecklades var utgångspunkten att antalet riktade statsbidrag skulle vara begränsat.133 Många riktade statsbidrag riskerar att försvaga träffsäkerheten i kostnadsutjämningen. Regeringen arbetar för att uppnå en mer strategisk användning av statsbidragen. Det kan bland annat innebära att pröva möjligheten att föra in riktade statsbidrag i det generella statsbidraget. Det kan även innebära att se över möjligheten att förenkla befintliga riktade bidrag.134 Det har diskuterats om kostnadsutjämningen bidrar till att upprätthålla verksamhet i små kommuner trots att detta inte är försvarbart ur ett verksamhetsmässigt eller funktionellt perspektiv.135 Våra rekommendationer har tagits fram med utgångspunkt från mål med utjämningssystemet, som alltså är att utjämning ska ske för strukturellt beroende kostnader. Vi har därmed inte tagit hänsyn till eventuella oönskade bieffekter av kostnadsutjämningen. Vi vill även påpeka att en långtgående utjämning uppenbart är nödvändig för att kommuninvånare i alla landets kommuner ska få en likvärdig service utan stora skillnader i skattesatser. 1991/92:150, s. 43 ff. 2016/17:1, utgiftsområde 25, s. 31. 135SOU 2015:101, Demografins regionala utmaningar, bilaga 7 till , s. 44. 66 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N , Artificiell styrning av resultat: om ekonomi, politik och tjänstemän, Bokförlaget , 2016. , P., , M. and , T (kommande) “Do audit firm and audit costs/fees influence earnings management in Swedish municipalities?” Sciences, . , Riktade statsbidrag till skolan, RiR 2017:30, 2017. , Räkenskapssammandraget – är resultat- och balansräkningen tillförlitlig?, 2018. , Tillväxthämmande incitament i den kommunala inkomstutjämningen, Dnr. 3.1.1-2018-0365, 2018. SOU 1993:53, Kostnadsutjämning mellan kommuner. SOU 1994:144, Utjämning av kostnader och intäkter i kommuner och landsting. SOU 2003:88, Gemensamt finansierad utjämning i kommunsektorn. SOU 2007:61, Deluppföljning 2 av den kommunalekonomiska utjämningen –med förslag till förändringar i kostnadsutjämningen. SOU 2011:39, Likvärdiga förutsättningar - Översyn av den kommunala utjämningen. SOU 2015:101, Demografins regionala utmaningar. SOU 2018:74, Lite mer lika. Översyn av kostnadsutjämningen för kommuner landsting. , Kommunalekonomisk utjämning för kommuner. Utfall , 2005. , Räkenskapssammandrag 2015. Beskrivning av statistiken, 2016. , Kommunalekonomisk utjämning. Statskontoret, Det kommunala utjämningssystemet – en beskrivning av systemet , Rapport 2104:2, 2014. R I K S R E V I S I O N E N DET KOMMUNALA UTJÄMNINGSSYSTEMET – BEHOV AV MER UTJÄMNING OCH BÄTTRE FÖRVALTNING Kommuner och Landsting, Kommun-Bas13 En normalkontoplan för kommunernas externa redovisning, 2012. Kommuner och Landsting, Färre och mer effektiva riktade statsbidrag till kommuner, landsting och regioner, 2016. 1991/92:150, Regeringens proposition 1991/92:150 med förslag om slutlig reglering av statsbudgeten för /93, m.m. (kompletteringsproposition). 1994/95:150, Förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för /96, m.m. (kompletteringsproposition). 1995/96:64, Ett nytt utjämningssystem för kommuner och landsting, m.m. 1998/99:89, Förändringar i utjämningssystemet för kommuner och landsting. 2003/04:155, Ändringar i det kommunala utjämningssystemet. 2008/09:1, Budgetpropositionen . Förslag till statsbudget , finansplan och skattefrågor m.m. 2013/14:1, Budgetpropositionen . Förslag till statens budget , finansplan och skattefrågor. 2015/16:1, Budgetpropositionen . Förslag till statens budget , finansplan och skattefrågor. 2016/17:1, Budgetpropositionen . Förslag till statens budget , finansplan och skattefrågor. 2019/20:11, Ändringar i kostnadsutjämningen för kommuner och landsting. betänkande 1991/92:FiU29, Den kommunala ekonomin 1991/92:150 del II och 1991/92:100). betänkande 2004/05:FiU7, Ändringar i det kommunala utjämningssystemet (prop. 2003/04:155). betänkande 2008/09:FiU3, Utgiftsområde 25 Allmänna bidrag betänkande 2013/14:FiU3, Utgiftsområde 25 Allmänna bidrag betänkande 2015/16:FiU3, Utgiftsområde 25 Allmänna bidrag 68 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Riksdagsskrivelse 1991/92:345. Riksdagsskrivelse 2004/05:13. Riksdagsskrivelse 2008/09:150. Riksdagsskrivelse 2013/14:69. Riksdagsskrivelse 2015/16:105. , ”Högsta och lägsta kommunalskatten 2019”, for-den-kommunala-sektorn/kommunalskatterna/pong/tabell-och- diagram/hogsta-och-lagsta-kommunalskatten/, hämtad . , ”Kommunalekonomisk utjämning för kommuner 2017, utfall, for-den-kommunala-sektorn/kommunalekonomisk-utjamning-och-utjamning-av- lss-kostnader/, hämtad . , ”Kommuner och landstings preliminära bokslut . Definitioner och förklaringar”, for-den-kommunala-sektorn/rakenskapssammandrag-for-kommuner-och- landsting/pong/statistiknyhet/kommuner-och-landstings-preliminara-bokslut-for- 2018/, hämtat . , ”Kostnader och intäkter för kommuner efter region och verksamhetsområde. – 2018”, 107B/KostnDR/, hämtad . , ” Nettokostnad i tkr, löpande priser efter region, verksamhetsområde och år”, hämtad . 107B/KostnDR/table/tableViewLayout1/ , ”Redovisning av kommunalskatterna 2017”, /pxweb/sv/ssd/STARTOEOE0101/katter2000/, hämtat . , ”Resultaträkning för kommunkoncernen efter region och resultaträkningsposter”. –2018”, R I K S R E V I S I O N E N DET KOMMUNALA UTJÄMNINGSSYSTEMET – BEHOV AV MER UTJÄMNING OCH BÄTTRE FÖRVALTNING /pxweb/sv/ssd/STARTOEOE0107OE0107A/ ResultKn/, hämtad . , ”Skatteunderlag och skattekraft 1995–2019”, /pxweb/sv/ssd/STARTOEOE0101/SkatteKraft/, hämtad . , ”Verksamhetsintäkter för kommuner efter region och kontopost. – 2018”, /pxweb/sv/ssd/STARTOEOE0107OE0107A/ VerksInt/, hämtad . 70 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Vi har beräknat hur mycket inkomstutjämningsbidragen och inkomstutjämningsavgifterna motsvarar i utdebitering i de olika kommunerna genom att dividera kommunens totala inkomstutjämningsbidrag och inkomstutjämningsavgifter med totalt inbetald kommunalskatt dividerat med den kommunala skattesatsen. Det totala inkomstutjämningsbidraget och inkomstutjämningsavgifterna har hämtats från SCB:s webbplats.136 Totalt inbetald kommunalskatt är hämtad från Räkenskapssammandraget för 2017.137 Även kommunens skattesats är hämtad från SCB:s webbplats.138 För har vi använt oss av den fördelning av skattesatsen mellan kommun och landsting som SCB uppskattat.139 SCB uppskattar att av den totala verksamheten avser verksamhet medan avser landstingsverksamhet. Den totala kommunala skattesatsen var 2017. Vi har använt oss av en skattesats om för för den kommunala verksamheten. Vi har beräknat hur mycket skillnaden mellan en inkomstutjämning med 100 procents kompensationsgrad och den nuvarande inkomstutjämningen motsvarar i skatteuttag för kommunerna. Först beräknade vi hur stort inkomstutjämningsbidraget eller inkomstutjämningsavgiften skulle vara för varje kommun om kompensationsgraden skulle höjas till för både bidragskommunerna och avgiftskommunerna. Formeln som har använts för att räkna ut inkomstutjämningsbidraget eller inkomstutjämningsavgiften vid 100 procents kompensationsgrad är: Inkomstutjämningsbidrag (inkomstutjämningsavgift) = (medelskattekraften i riket × – kommunens skattekraft) × (medelutdebitering (det vill säga ) + skatteväxling i respektive län – den genomsnittliga skatteväxlingen i landet (4,) 136SCB, ”Kommunalekonomisk utjämning för kommuner 2017, utfall”, hämtad . 137SCB ” Resultaträkning för kommuner efter region och resultaträkningsposter. –2018”, hämtad . 138”Redovisning av kommunalskatterna 2017”, hämtad . 139SCB, ”Kommuner och landstings preliminära bokslut . Definitioner och förklaringar”, hämtat . R I K S R E V I S I O N E N DET KOMMUNALA UTJÄMNINGSSYSTEMET – BEHOV AV MER UTJÄMNING OCH BÄTTRE FÖRVALTNING Uppgifter om skatteväxling i respektive län är hämtade från SCB:s webbplats.140 Skillnaden mellan de utjämningsbidrag som kommunerna faktiskt fick 2017 och de vi beräknat vid 100 procents kompensationsgrad är sammanlagt för bidragskommunerna, det vill säga om inkomstutjämningen var fullständig skulle bidragskommunerna få ytterligare Skillnaden mellan de utjämningsavgifter som kommunerna faktiskt betalade 2017 och de vi beräknat vid 100 procents kompensationsgrad är sammanlagt för avgiftskommunerna. Vi tar differensen mellan det bidrag/de avgifter som kommunerna får/betalar vid 100 procents kompensationsgrad och det som de fick/betalade . Vi dividerar sedan differensen med totalt inbetald kommunalskatt dividerat med den kommunala skattesatsen för att få fram hur mycket skillnaden mellan dagens inkomstutjämning och en 100-procentig inkomstutjämning motsvarar i skatteuttag för de olika kommunerna. Totalt inbetald kommunalskatt är hämtad från Räkenskapssammandraget för 2017.141 Kommunens skattesats är hämtad från SCB:s webbplats.142 För har vi använt oss av den fördelning av skattesatsen mellan kommun och landsting som SCB uppskattat.143 SCB uppskattar att av den totala verksamheten avser verksamhet medan avser landstingsverksamhet. Den totala kommunala skattesatsen var 2017. Vi har använt oss av en skattesats om för för den kommunala verksamheten. Vi har beräknat hur stor skattesats som kostnadsutjämningsbidragen och kostnadsutjämningsavgifterna motsvarar genom att dividera kommunernas totala bidrag och avgifter med totalt inbetald kommunalskatt dividerat med kommunens skattesats. Totalt inbetald kommunalskatt är hämtad från SCB:s webbplats.144 Även kommunens skattesats är hämtad från SCB:s webbplats.145. För har vi använt oss av den fördelning av skattesatsen mellan kommun och landsting 140SCB, ”Kommunalekonomisk utjämning för kommuner 2017, utfall, tabell 18”, hämtad . 141SCB ” Resultaträkning för kommuner efter region och resultaträkningsposter. –2018”, hämtad . 142”Redovisning av kommunalskatterna 2017”, hämtad . 143SCB, ”Kommuner och landstings preliminära bokslut . Definitioner och förklaringar”, hämtat . 144SCB ” Resultaträkning för kommuner efter region och resultaträkningsposter. –2018”, hämtad . 145SCB ”Redovisning av kommunalskatterna 2017”, hämtat . 72 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N som SCB uppskattat.146 SCB uppskattar att av den totala verksamheten avser verksamhet medan avser landstingsverksamhet. Den totala kommunala skattesatsen var 2017. Vi har använt oss av en skattesats om för för den kommunala verksamheten. Vi har dividerat respektive totala kostnadsutjämningsbidrag med totalt inbetald kommunalskatt dividerat med kommunens skattesats för att ta fram hur mycket kostnadsutjämningsbidragen motsvarar i skatteuttag. De totala kostnadsutjämningsbidragen har hämtats från SCB:s webbplats.147 Totalt inbetald kommunalskatt är hämtad från SCB:s webbplats148, liksom även kommunens skattesats149. För har vi använt oss av den fördelning av skattesatsen mellan kommun och landsting som SCB uppskattat. SCB uppskattar att av den totala verksamheten avser verksamhet medan avser landstingsverksamhet.150 Den totala kommunala skattesatsen var 2017. Vi har använt oss av en skattesats om för för den kommunala verksamheten. Avsnitt 4.5–4.8 I avsnitt 4.5–4.8 undersöker vi om kostnadsutjämningen kompenserar för kostnadsskillnader som kan uppstå för att kommunerna har olika demografiska och geografiska förutsättningar. För att göra detta undersöker vi om skillnaden mellan kommunernas nettokostnader och de kostnader kommunerna ”borde ha” enligt kostnadsutjämningssystemet om de levererade servicen till genomsnittlig effektivitet, service- och avgiftsnivå kan förklaras av att de har olika strukturella förutsättningar. Skillnaden mellan kommunens faktiska nettokostnader och de kostnader den ”borde ha” enligt kostnadsutjämningen kallas nettokostnadsavvikelsen. Kostnaden som kommunerna ”borde ha” vid genomsnittlig effektivitet, service- och avgiftsnivå räknas i de flesta modeller fram genom den så kallade standardkostnadsmetoden (se bilaga 4 för hur standardkostnaderna räknas fram i de olika modellerna). Standardkostnadsmetoden tar hänsyn till dels genomsnittliga kostnader för en verksamhet, dels strukturella faktorer, som 146SCB, ”Kommuner och landstings preliminära bokslut . Definitioner och förklaringar”, hämtat . 147SCB, ”Kommunalekonomisk utjämning för kommuner 2017, utfall”, hämtad . 148SCB ”Redovisning av kommunalskatterna 2017”, hämtat . 149SCB ”Redovisning av kommunalskatterna 2017”, hämtat . 150SCB, ”Kommuner och landstings preliminära bokslut . Definitioner och förklaringar”, hämtat . R I K S R E V I S I O N E N DET KOMMUNALA UTJÄMNINGSSYSTEMET – BEHOV AV MER UTJÄMNING OCH BÄTTRE FÖRVALTNING andelen barn eller andelen äldre, som påverkar en kommuns kostnader för en verksamhet. Av de tio delmodellerna är sju direkt verksamhetsknutna medan tre kompenserar för faktorer som kan påverka kostnaderna i alla verksamheter. tre verksamhetsövergripande modellerna kompenserar för befolkningsförändringar, löneskillnader och skillnader i bebyggelsestruktur. För att kunna analysera skillnaden mellan kommunernas faktiska nettokostnad för en verksamhet och den kostnaden som en kommun ”borde ha” behöver den standardkostnad som räknas fram i varje delmodell även kompletteras med de standardkostnader som räknas fram i de verksamhetsövergripande modellerna. En standardkostnad som justerats för de verksamhetsövergripande kostnaderna kallas referenskostnad. Nettokostnadsavvikelsen för en verksamhet är skillnaden mellan kommunens faktiska nettokostnad och referenskostnaden. Nettokostnadsavvikelsen uttrycks ibland i procent. Nettokostnadsavvikelse = Kommunens faktiska nettokostnad för en verksamhet – referenskostnaden Referenskostnaden = standardkostnaden från en verksamhets delmodell + komplettering från de verksamhetsövergripande modellerna Om vi i våra analyser finner att nettokostnadsavvikelsen samvarierar positivt med kommunernas demografiska eller geografiska förutsättningar menar vi att kostnadsutjämningen inte kompenserar för strukturella faktorer, det vill säga kommunernas olika behov, i tillräcklig utsträckning. Är samvariationen negativ så överkompenseras kommuner med vissa demografiska eller geografiska förutsättningar. Kostnadsutjämningssystemet ger i dessa fall inte kommunerna ekonomiska förutsättningar att ge sina invånare likvärdig service. ett gängse sätt att utvärdera om kostnadsutjämningen kompenserar för kostnadsskillnader som beror på att kommunerna har olika strukturella förutsättningar, det vill säga olika behov.151 Om kostnadsutjämningssystemet tar hänsyn till de strukturella skillnaderna fullt ut kommer vi inte att finna något samband mellan nettokostnadsavvikelsen och de olika demografiska och geografiska faktorerna. Då beror nettokostnadsavvikelsen på skillnader i effektivitet, servicenivå, avgiftspolitik eller externa intäkter152 (se avsnitt 4.9 i bilagan för en analys av de externa intäkterna). I modellerna för räddningstjänst och politisk verksamhet (del av modellen för bebyggelsestruktur) används ett schablonbelopp som standardkostnad. 151SOU 2018:74, s. 102–103. 152Externa intäkter är taxor och avgifter, riktade statsbidrag, markhyror och arrenden, externa bostads- och lokalhyror samt försäljning av verksamheter och konsulttjänster. 74 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Nettokostnadsavvikelsen visar i dessa modeller skillnaden mellan nettokostnaden och schablonersättningen. Vi har analyserat dels hur hela kostnadsutjämningen sammantaget kompenserar för olika strukturella förutsättningar, dels hur de olika delmodellerna för olika kommunala verksamheter kompenserar för skillnader i strukturella förutsättningar. I den statistiska analysen har vi undersökt hur nettokostnadsavvikelsen samvarierar med följande strukturella faktorer: •andel som bor i tätort •befolkningsförändringar under 5 år •befolkningsförändringar under 10 år •andel med utländsk bakgrund •andel socioekonomiskt utsatta. I bilaga 2 finns en förteckning över hur de olika variablerna definierats i analyserna av hela kostnadsutjämningen respektive de olika delmodellerna för de olika verksamheterna. Vi har även testat alternativa operationaliseringar av variablerna i de fall detta varit befogat och möjligt att göra. När vi valde vilka strukturella förutsättningar som skulle ingå i analysen utgick vi från de demografiska och geografiska faktorer som har använts i de olika delmodellerna sedan kostnadsutjämningen infördes . För att undersöka samvariationen mellan nettokostnadsavvikelsen och de olika strukturella förutsättningarna använder vi regressionsanalys. Vi har utgått från följande grundekvation som skattats med hjälp av minsta kvadratmetoden (): Nettokostnadsavvikelsek,v = a + b1 × logaritmerad ytak + b2 × logaritmerat antal invånarek + b3 × tätortsgradk + b4 × befolkningsförändringk + b5 × socioekonomik + b6 × utländsk bakgrundk + ek,v där k=kommun, v=verksamhet och nettokostnadsavvikelsek, v = (nettokostnad för verksamhetv per invånare i kommunenk – referenskostnadk,v)/ referenskostnadk,v Referenskostnaden = standardkostnaden i en verksamhet justerad för standardkostnaden från modellerna för bebyggelsestruktur, löner och befolkningsförändringar. För att undersöka hur sambanden mellan de strukturella faktorerna och nettokostnadsavvikelsen ser ut har vi även skattat varianter av regressionen där oberoende variabler uteslutits stegvis.