prop · H703198 · 2020-09-01 00:00:00 — I 13 § finns bestämmelser om obligatorisk domstolsprövning i vissa fall. 12 § När en begäran enligt 11 § har kommit in till rätten, ska rätten så snart det kan ske hålla en förhandling i ärendet, om inte en förhandling uppenbart skulle sakna betydelse för prövningen. Vid en förhandling gäller bestämmelserna i 24 kap. 17 § i tillämpliga delar. I de fall som avses i 11 § första stycket 3 ska den som åklagaren har beslutat att återställa egendomen till underrättas om förhandlingen. Paragrafen innehåller regler om förhandling i domstolen. Övervägandena finns i avsnitt 9.7. Så snart det kan ske efter att en begäran enligt 11 § har kommit in till rätten ska, enligt första stycket, en förhandling hållas i ärendet. Förhand- ling behöver dock inte hållas om det är uppenbart att en sådan skulle sakna betydelse för rättens prövning. Ett exempel på när det kan komma i fråga att avgöra ett ärende utan förhandling är när den som har drabbats av åtgärden har begärt rättens prövning av åklagarens beslut att inte avbryta verkställigheten enligt artikel 8.4 och några nya omständigheter inte fram- kommit sedan en tidigare domstolsprövning. Av andra stycket följer att bestämmelserna i 24 kap. 17 § rättegångs- balken i tillämpliga delar ska gälla vid förhandlingen. Om ärendet rör prövning av åklagarens beslut att enligt artikel 29.2 i EU-förordningen återställa egendom till ett brottsoffer, ska brottsoffret underrättas om för- handlingen. 13 § Om ett beslut om frysning har verkställts med stöd av 27 kap. 2 § andra Prop. 2019/20:198 stycket 2–8 , ska åklagaren utan dröjsmål anmäla verkställigheten till rätten för prövning av beslutet om erkännande och verkställighet. I anmälan ska skälen för verkställigheten anges. Rätten ska skyndsamt pröva ärendet. I paragrafen regleras åklagarens skyldighet att i vissa fall anmäla verkstäl- ligheten av ett beslut om frysning till rätten. Övervägandena finns i av- snitt 9.7. Om beslutet om frysning avser ett skriftligt meddelande mellan en misstänkt och någon som är denne närstående eller mellan sådana närstå- ende inbördes aktualiseras bestämmelserna i 27 kap. 2 § andra stycket vid verkställigheten. Har verkställighet skett med stöd av punkt 2–8, ska åklagaren utan dröjsmål anmäla verkställigheten till rätten för prövning av beslutet om erkännande och verkställighet. Sedan åklaga- rens anmälan gjorts ska rätten skyndsamt pröva om det utifrån reglerna i EU-förordningen finns förutsättningar att erkänna och verkställa beslutet om frysning. 14 § Behörig domstol enligt 11 och 13 §§ är den tingsrätt inom vars domkrets beslutet om frysning har verkställts. Vid rättens handläggning tillämpas bestämmelserna i om dom- stols handläggning i brottmål. Om rätten upphäver ett beslut om erkännande och verkställighet, ska samma förfarande tillämpas som när motsvarande åtgärd har hävts under en svensk förundersökning eller rättegång i brottmål. Paragrafen innehåller bestämmelser om behörig domstol, om vilka förfar- anderegler som blir tillämpliga vid rättens handläggning och om vad som händer om rätten upphäver ett beslut om erkännande och verkställighet. Övervägandena finns i avsnitt 9.7. Av första stycket framgår att det är den tingsrätt inom vars domkrets beslutet om frysning har verkställts som är behörig att överpröva åklagar- ens beslut. Ärendet ska, enligt andra stycket, handläggas enligt bestämmelserna i om domstols handläggning i brottmål. Det innebär att bestämmelserna om bl.a. rättens sammansättning (1 kap. 3 §), jäv (4 kap.) och skyldigheten att motivera beslut (30 kap.) blir tillämpliga. Av detta följer även att tingsrättens slutliga beslut i ärendet får överklagas enligt 49 kap. 3 §. Om rätten vid sin prövning av ett ärende enligt 11 § första stycket 1 eller 2 eller 13 § finner att det utifrån bestämmelserna i saknas förutsättningar att erkänna och verkställa beslutet om frysning och således upphäver beslutet om erkännande och verkställighet, ska, enligt tredje stycket, samma förfarande tillämpas som när motsvarande åtgärd hävts i en svensk förundersökning eller rättegång i brottmål, se vidare i kommen- taren till 9 § första stycket om återställande av vidtagna verkställighets- åtgärder. 2019/20:198 5 kap. Erkännande och verkställighet i av ett utländskt beslut om förverkande 1 § Ett intyg om förverkande som sänds över till i enlighet med arti- kel 14.1 i EU-förordningen ska åtföljas av det beslut om förverkande som intyget avser. Intyget ska vara skrivet på eller översatt till svenska eller engelska. Av paragrafen följer att den utfärdande myndigheten tillsammans med intyget om förverkande ska översända även beslutet om förverkande. Vi- dare följer att intyget ska vara skrivet på eller översatt till svenska eller engelska för att accepteras i . Beslutet om förverkande behöver däremot inte vara skrivet på eller översatt till något av dessa språk. Vid brister i dessa avseenden kan vägransgrunden i artikel 19.1 c i EU-förord- ningen aktualiseras. Enligt artikel 19.2 ska dock den verkställande myn- digheten, innan ett beslut att vägra erkännande och verkställighet med- delas, samråda med den utfärdande myndigheten och, om det är lämpligt, anmoda den att tillhandahålla alla nödvändiga uppgifter. Övervägandena finns i avsnitt 10.2. 2 § är verkställande myndighet när ett utländskt beslut om förverkande sänds över till enligt EU-förordningen. I paragrafen anvisas den verkställande myndigheten avseende beslut om förverkande. Övervägandena finns i avsnitt 6.6.2. Genom paragrafen utses att vara verkställande myndighet när ett utländskt beslut om förverkande sänds över till för erkännande och verkställighet här. Den verkställande myndigheten är behörig myndighet att erkänna beslutet om förverkande och att säkerställa att det verkställs i enlighet med EU-förordningen och de förfaranden som enligt nationell rätt är tillämpliga på förverkande av egendom (artikel 2.9). Den verkställande myndigheten ska därutöver bl.a. samråda med den utfärdande myndigheten i olika frågor (se t.ex. artiklarna 19.2 och 25) samt ta emot och lämna underrättelser av olika slag (se t.ex. artiklarna 16.3, 20.4 och 22.1). Beslut om erkännande och verkställighet 3 § Ett beslut om erkännande och verkställighet enligt artikel 18.1 i EU- förordningen ska innehålla uppgift om det belopp eller den egendom som verkstäl- ligheten ska avse. Av beslutet om erkännande och verkställighet ska det i förekommande fall även framgå om en överenskommelse enligt artikel 18.2 i EU-förordningen har ingåtts, med angivande av beloppet, och om uppskov med verkställigheten har beslutats enligt artikel 21.1 i EU-förordningen. Ett beslut om erkännande och verkställighet ska delges den som beslutet gäller mot. Om beslutar om uppskov med verkställigheten enligt artikel 21.1 a i EU-förordningen, behöver delgivning inte ske så länge skälen för uppskovet består. Beslutet om erkännande och verkställighet gäller . I paragrafen finns närmare bestämmelser om det beslut om erkännande och verkställighet som ska meddelas enligt artikel 18.1 i EU-förordningen. Övervägandena finns i avsnitt 10.4. Ett beslut om förverkande som har sänts över till enligt arti- kel 14 i EU-förordningen ska erkännas och verkställas här såvida inte någon av vägransgrunderna i artikel 19.1 eller grunderna för uppskov i artikel 21.1 är tillämplig. beslut att erkänna och verkställa beslutet om förverkande benämns i förordningen som ett beslut om erkännande och verkställighet (se t.ex. artiklarna 20.1, 20.2 och 33.1). Av första stycket följer att det av beslutet om erkännande och verk- ställighet ska framgå vilket belopp eller vilken egendom som verkställig- heten ska avse. Beloppet som anges i beslutet om erkännande och verk- ställighet kommer i regel att vara detsamma som det som framgår av det översända intyget. Att beloppet kan räknas om till svensk valuta följer av artikel 18.3 i EU-förordningen. Skulle förändringar som föranleder behov av justeringar ske, t.ex. att en del av beloppet verkställts i en annan stat, ska den utfärdande myndigheten underrätta Kronofogdemyn- digheten om det (artikel 16.3 b och c samt artikel 18.4). Vid handläggning av frågan om erkännande och verkställighet är förvaltningslagens (2017:900) bestämmelser tillämp- liga, om inte annat följer av EU-förordningen eller de bestämmelser som kompletterar den. Det innebär t.ex. att 31 och 32 §§ i den lagen om doku- mentation och motivering av beslut gäller. Av andra stycket följer att om en överenskommelse enligt artikel 18.2 har ingåtts, ska det framgå av beslutet om erkännande och verkställighet. Även det belopp som överenskommits ska då anges. Om Kronofogdemyn- digheten i samband med att frågan om erkännande och verkställighet prövas fattar beslut om att skjuta upp verkställigheten enligt artikel 21.1, ska också det framgå av beslutet om erkännande och verkställighet. I tredje stycket anges att ett beslut om erkännande och verkställighet ska delges. Vid delgivning gäller delgivningslagen (2010:1932). Om Krono- fogdemyndigheten har beslutat att skjuta upp verkställigheten enligt arti- kel 21.1 a i EU-förordningen för att undvika att skada en pågående brotts- utredning, behöver delgivning inte ske förrän grunden för uppskovet har upphört. Av fjärde stycket följer att ett beslut om erkännande och verkställighet gäller så snart det har meddelats. Om inte beslut om uppskov har med- delats enligt artikel 21, kan exekutiva åtgärder således inledas utan hinder av att beslutet har överklagats enligt 5 §. Efterföljande beslut om att inte verkställa beslutet om förverkande 4 § Ett beslut om erkännande och verkställighet ska upphöra att gälla om , sedan beslutet har meddelats, beslutar att inte verkställa beslutet om förverkande med stöd av artikel 19, 22.3 eller 27.3 i EU-förordningen. Verkställighetsåtgärder som har gjorts ska då återgå så långt det är möjligt. Paragrafen innehåller regler om vad som gäller när Kronofogdemyndig- heten, efter att ett beslut om erkännande och verkställighet har meddelats, beslutar att ställa in verkställigheten. Övervägandena finns i avsnitt 10.5. Sedan ett beslut om erkännande och verkställighet har fattats kan nya omständigheter framkomma eller förhållandena på annat sätt förändras, med följden att verkställigheten inte ska fortsätta. Så kan vara fallet om 2019/20:198 det framkommer att det enligt artikel 19 i EU-förordningen föreligger skäl att vägra verkställighet, om den utfärdande myndigheten återkallar be- slutet om förverkande enligt artikel 27 eller om det på grund av omstän- digheter som anges i artikel 22 visar sig vara omöjligt att verkställa be- slutet. När i ett sådant fall beslutar att inte verk- ställa beslutet om förverkande, ska beslutet om erkännande och verkstäl- lighet upphöra att gälla. Om verkställighetsåtgärder har hunnit vidtas ska dessa återgå så långt det är möjligt. I detta avseende gäller samma för- farande som när en exekutionstitel upphävs, se 3 kap. 22 § utsöknings- balken. Om ett beslut om erkännande och verkställighet upphävs endast till viss del, får verkställighetens återgång anpassas därefter. 5 § beslut om erkännande och verkställighet enligt artikel 18.1 i EU-förordningen får överklagas till tingsrätten. Andra beslut som fattas av med stöd av EU-förordningen eller den här lagen får inte överklagas. Behörig tingsrätt är den tingsrätt som enligt 18 kap. 1 § utsökningsbalken ska pröva ett överklagande av beslut. Vid handläggningen i domstol tillämpas lagen (1996:242) om domstolsärenden. Om rätten upphäver ett beslut om erkännande och verkställighet, ska de verkställighetsåtgärder som har gjorts återgå så långt det är möjligt. I paragrafen finns bestämmelser om möjligheterna att överklaga Krono- fogdemyndighetens beslut och om handläggningen i domstol. Övervägan- dena finns i avsnitt 10.6. beslut om erkännande och verkställighet en- ligt artikel 18.1 i EU-förordningen får, enligt första stycket första mening- en, överklagas till tingsrätten. Detta är alltså en särreglering i förhållande till 40 § förvaltningslagen enligt vilken myndighetsbeslut ska överklagas till allmän förvaltningsdomstol. övriga beslut enligt EU-förordningen eller den här lagen får inte överklagas. Exempel på sådana beslut är myndighetens beslut att vägra erkännande och verkstäl- lighet enligt artikel 19, att meddela uppskov med verkställigheten enligt artikel 21 och att ställa in verkställigheten sedan den utfärdande myn- digheten återkallat beslutet om förverkande enligt artikel 27. I övrigt gäller förvaltningslagens bestämmelser om överklagande. Det innebär bl.a. följande. Ett överklagande ska vara skriftligt och ges in till , som ska pröva om det har kommit in i rätt tid (43 och 45 §§). Ett överklagande ska ha kommit in till Kronofogdemyn- digheten från den dag då klaganden fick del av beslutet (44 §). Om överklagandet har kommit in för sent ska Kronofogdemyndig- heten avvisa det (45 §). Om överklagandet inte avvisas ska Kronofogde- myndigheten skicka överklagandet, beslutet om erkännande och verkstäl- lighet samt övriga handlingar i målet till tingsrätten (46 §). Beslut som fattar under verkställigheten med stöd av utsökningsbalken kan dock överklagas enligt 18 kap. i den balken. Av andra stycket följer att behörig tingsrätt är den tingsrätt som enligt 18 kap. 1 § utsökningsbalken ska pröva ett överklagande av Kronofogde- myndighetens beslut. Vilken domstol som är behörig i det enskilda fallet framgår av 17 kap. 1 § utsökningsförordningen. Enligt tredje stycket gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden vid Prop. 2019/20:198 domstolens handläggning av ett överklagande. Det innebär bl.a. att Krono- fogdemyndigheten blir motpart i domstolen (11 §), att ett ärende som ut- gångspunkt inte får avgöras utan att den som är part har fått kännedom om en uppgift som tillförts ärendet (22 §) och att tingsrättens beslut kan över- klagas till hovrätten (39 §). I fjärde stycket anges att verkställighetsåtgärder som har gjorts ska återgå så långt det är möjligt, om rätten upphäver Kronofogde- myndighetens beslut om erkännande och verkställighet. I detta avseende gäller samma förfarande som när en exekutionstitel upphävs, se 3 kap. 22 § utsökningsbalken. Om ett beslut om erkännande och verkställighet upphävs endast till viss del, får verkställighetens återgång anpassas därefter. Förfogande över förverkad egendom 6 § Egendom som erhållits vid verkställigheten och som kan befaras komma till brottslig användning eller annars är olämplig för försäljning får inte säljas enligt artikel 30.6 a i EU-förordningen. Om egendom som erhållits vid verkställigheten utgör ett sådant kulturföremål för vilket en ansökan om utförseltillstånd enligt 5 kap. kulturmiljölagen (1988:950) har avslagits eller vid en prövning skulle ha avslagits, får egendomen inte återställas till ett brottsoffer i en annan stat eller överföras till den utfärdande staten enligt artikel 30.2 eller 30.6 b i EU-förordningen. Iparagrafen finns kompletterande bestämmelser till artikel 30 i EU-förord- ningen om att förverkad egendom i vissa fall inte får säljas eller överföras till en annan stat. Övervägandena finns i avsnitt 10.7. Av första stycket följer att en försäljning enligt artikel 30.6 a av egendom som erhållits till följd av verkställigheten av beslutet om förverkande inte får ske när egendomen kan befaras komma till brottslig användning eller annars är olämplig för försäljning. Exempel på sådana situationer är när egendomen avser piratkopior eller varumärkesförfalskade produkter. Det kan också röra egendom som typiskt sett utgör ett brottsverktyg. Enligt artikel 28.4 i EU-förordningen behöver den verkställande staten varken sälja eller överlämna egendom som utgör ett kulturföremål enligt definitionen i artikel 2.1 i och rådets direktiv /60/EU om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium och om ändring av förordning (EU) nr 1024/2012. Bestämmelser som syftar till att skydda kulturföremål som är av så stor betydelse för kulturarvet i att de inte får lämna landet finns i 5 kap. kulturmiljölagen (1988:950). I andra stycket anges att kultur- föremål för vilka en ansökan om utförseltillstånd enligt 5 kap. i den lagen har avslagits eller som vid en prövning skulle ha avslagits och därför inte får lämna landet, inte får återställas till ett brottsoffer i en annan stat enligt artikel 30.2 i EU-förordningen eller överföras till den utfärdande staten enligt artikel 30.6 b i förordningen. Eftersom inte har tillgång till information om vilka utförseltillståndsansökningar som har avslagits och inte heller har förutsättningar att bedöma om en ansökan om utförseltillstånd för ett sådant föremål vid en prövning skulle ha avslagits, kommer myndigheten att, i likhet med vad som gäller vid tillämpning av 3 kap. 17 § fjärde 2019/20:198 stycket lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen, vara hänvisad till att samråda med . Om det inte är möjligt att enligt artikel 30.6 a eller b i EU-förordningen sälja eller överföra den egendom som erhållits till följd av verkställigheten, får i stället falla tillbaka på svensk lagstiftning (artikel 30.6 c). Det innebär bl.a. att lagen (1974:1066) om förfarande med förverkad egendom och hittegods m.m. blir tillämplig. Enligt 5 § i den lag- en ska egendom som kan befaras komma till brottslig användning eller annars är olämplig för försäljning oskadliggöras. Egendom som inte kan säljas får, enligt 6 § samma lag, förstöras. 7 § Beslut enligt artikel 30.6 i EU-förordningen om förfogande över egendom som erhållits vid verkställigheten fattas av . I paragrafen föreskrivs att det är som fattar beslut enligt artikel 30.6 i EU-förordningen. Det innebär bl.a. att det är den myndigheten som beslutar huruvida egendomen ska säljas, överlämnas till den utfärdande staten eller förfogas över på något annat sätt enligt svensk rätt. Övervägandena finns i avsnitt 10.7. 14.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. 1 § En dom som meddelats i , , eller , varigenom dömts till böter eller förverkande av egendom eller i brottmål utdömts ersättning för rättegångskostnad, får på begäran verkställas i . Det som sägs i första stycket ska också gälla beslut, som i någon av nämnda stater till tryggande av anspråk på böter, förverkande av egendom, skadestånd eller ersättning för rättegångskostnad meddelats i fråga om kvarstad eller beslag av egendom tillhörande någon som är misstänkt för brott. I lagen (2009:1427) om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen finns bestämmelser om verkställighet av bötesstraff i vissa fall. Bestämmelser om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande i vissa fall finns i 1.lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande 2.Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1805 av den 14 nov- ember 2018 om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om för- verkande, och 3.lagen (2020:000) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande. I paragrafen finns bestämmelser om att en dom som meddelats i en annan nordisk stat avseende bl.a. böter och förverkande får verkställas i . Övervägandena finns i avsnitt 6.2. I andra stycket tas begreppet skingringsförbud bort eftersom begreppet inte längre används i svensk rätt. I fjärde stycket tas en upplysning in om att det i EU-förordningen och i Prop. 2019/20:198 den lag som kompletterar förordningen finns bestämmelser om verkstäl- lighet av beslut om förverkande. Vidare ändras rubriken på den lag som det hänvisas till i första punkten. Paragrafen ändras även språkligt. 14.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom 1 § Om det påkallas av en överenskommelse som ingått med främmande stat får regeringen förordna, att frihetsberövande påföljd, böter eller förverkande som i den främmande staten dömts ut eller beslutats efter rättegång i brottmål, eller böter eller förverkande som i den staten ålagts eller beslutats av en annan myn- dighet än domstol, får verkställas i enligt denna lag. I samband med förordnande enligt första stycket får regeringen, om det påkallas eller annars föranleds av överenskommelsen, förordna att verkställighet av frihetsberövande påföljd, böter eller förverkande, som dömts ut eller beslutats genom dom meddelad av svensk domstol eller ålagts någon av en annan svensk myndighet genom godkänt strafföreläggande eller godkänt föreläggande av ordningsbot, får anförtros åt en myndighet i den främmande staten. Detta gäller dock inte verkställighet av något annat beslut om överlämnande till särskild vård än överlämnande till rättspsykiatrisk vård. I lagen (2009:1427) om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Euro- peiska unionen finns bestämmelser om verkställighet av bötesstraff i vissa fall. Bestämmelser om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande i vissa fall finns i 1.lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande 2.Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1805 av den 14 nov- ember 2018 om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om för- verkande, och 3.lagen (2020:000) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande. I paragrafen finns bestämmelser om att regeringen får förordna om verkställighet i av bl.a. utländska beslut om förverkande och om att verkställigheten av svenska sådana beslut får anförtros en utländsk myndighet. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. I fjärde stycket tas en upplysning in om att det i EU-förordningen och i den lag som kompletterar förordningen finns bestämmelser om verk- ställighet av beslut om förverkande. Vidare ändras rubriken på den lag som det hänvisas till i första punkten. Paragrafen ändras även språkligt. 2019/20:198 14.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (2005:500) om erkännande och verkställighet inom Europeiska unionen av frysningsbeslut 1 a § Denna lag gäller inte om någon av följande författningar är tillämplig: –lagen (2017:1000) om en europeisk utredningsorder, –och rådets förordning (EU) 2018/1805 av den 14 novem- ber 2018 om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverk- ande, eller –lagen (2020:000) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande. Paragrafen innehåller en bestämmelse om att lagen inte gäller i vissa fall. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. I förhållande till de medlemsstater som är bundna av EU-förordningen ska, i fråga om beslut om frysning som syftar till att säkra ett framtida förverkande, förordningen och de kompletterande bestämmelser till för- ordningen som förslås i svensk rätt tillämpas i stället för den här lagen (se artikel 39 i EU-förordningen). EU-förordningen är bindande för samtliga medlemsstater förutom och . Regler om erkännande och verkställighet av s.k. bevisbeslag regleras i lagen om en europeisk utredningsorder. 5 § I lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m., i lagen (1972:260) om internationellt sam- arbete rörande verkställighet av brottmålsdom och i lagen (2011:423) om erkän- nande och verkställighet av beslut om förverkande i vissa fall finns bestämmelser om förfarandet vid verkställighet utomlands av förverkandebeslut, som avser egendom som omfattas av ett frysningsbeslut som har översänts enligt 2 §. I paragrafen, som innehåller en upplysning om i vilka lagar det finns bestämmelser om förfarandet vid verkställighet utomlands av vissa för- verkandebeslut, ändras rubriken på en av de lagar som det hänvisas till. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.