prop · H70389 · 2020-03-17 00:00:00 — Regeringens proposition 2019/20:89 En effektivare hantering av ärenden om Regeringen överlämnar denna proposition till . Dömda personer med en stark anknytning till en annan medlemsstat ska i största möjliga utsträckning verkställa svenska domar på frihetsberövande påföljder i den staten. Den dömdes sociala återanpassning sker bäst i den stat där han eller hon kommer att vistas efter att ha försatts på fri fot. I de fall det kan konstateras att en straffverkställighet bör överföras till en annan medlemsstat, ska handläggningen i vara snabb och effektiv. I propositionen föreslås ett krav på skyndsam handläggning av denna typ av ärenden hos och de allmänna domstolarna. Motsvarande skyndsamhetskrav ska gälla vid handläggningen i domstol när en utländsk dom på frihetsberövande påföljd ska verkställas i . Vidare föreslås ytterligare regler som syftar till att påskynda processen efter det att ett beslut har meddelats om att en svensk dom ska verkställas i en annan medlemsstat. I propositionen lämnas också förslag till lagändringar när det gäller regeringens tillkännagivande av vissa internationella överenskommelser. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i lagen (2015:96) om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen.................................... Förslag till lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott ............................................................. Förslag till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål ............................... 3 Ärendet och dess beredning ............................................................ 4 Överförande av straffverkställighet inom Europeiska unionen....... 5 Överförande av straffverkställighet – en snabbare process............. Behov av ändringar .......................................................... En snabbare beslutsprocess .............................................. Frågor om delgivning och kommunicera innan ett beslut fattas ................ Ett snabbare översändande av den svenska domen .......... Kriminalvårdens beslut får laga kraft direkt vid samtycke från den dömde................ Översändande av domen.................................. Förklaring om att avstå från att överklaga eller fullfölja överklagande av Kriminalvårdens beslut om att sända över 6 Tillhandahållande av information om vissa internationella Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................................... Konsekvenser av förslagen ............................................................. Förslaget till lag om ändring i lagen (2015:96) om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen.................................. Förslaget till lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott ........................................................... Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål ............................... Sammanfattning av promemorian En effektivare handläggning av ärenden om överförande av straffverkställighet (Ds 2019:9)........................................ Förteckning över remissinstanserna ................................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........ 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2015:96) om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen. 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott. 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i lagen (2015:96) om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2015:96) om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen dels att 2 kap. 4–6 §§ och 4 kap. 2–4 §§ ska ha följande lydelse, dels att det ska införas två nya paragrafer, 4 kap. 2 a och 2 b §§, av följande lydelse. Kriminalvården prövar om de förutsättningar som gäller enligt lagen är uppfyllda och beslutar om en dom på frihetsberövande påföljd ska sändas över till en annan medlemsstat för att där erkännas och verkställas. Prövningen ska göras skyndsamt. Om den dömde befinner sig i , ska Kriminalvården, innan beslut fattas enligt 4 §, fråga den dömde om hans eller hennes inställning till att domen sänds över till den andra medlemsstaten. Den dömde ska upplysas om innebörden av att ett samtycke lämnas. Om den dömde befinner sig i den andra medlemsstaten, bör han eller hon om möjligt tillfrågas enligt första stycket. Om den dömdes samtycke krävs enligt 3 §, ska Kriminalvården hos den andra statens behöriga myndighet begära hjälp med att inhämta ett sådant samtycke. En återkallelse av ett samtycke ska beaktas om den görs innan Kriminalvårdens beslut om att sända över domen har fått laga kraft. Kriminalvården ska sända över När ett beslut enligt 4 § har fått domen till en behörig myndighet i laga kraft, ska Kriminalvården den andra medlemsstaten. sända över domen till en behörig 1 Ändringen innebär att tredje stycket tas bort. 2019/20:89 får inte sändas över till mer än en medlemsstat. myndighet i den andra medlemsstaten. Domen får inte sändas över till mer än en medlemsstat. Domen får sändas över , om 1.den dömde befinner sig i den andra medlemsstaten och inte har kunnat tillfrågas enligt 5 § andra stycket, eller 2.det annars finns särskilda Kriminalvårdens beslut får överklagas om myndigheten 1. prövat om en dom på 1. prövat om en dom på frihetsberövande påföljd ska sändas frihetsberövande påföljd ska sändas över till en annan medlemsstat för över till en annan medlemsstat för enligt 2 kap. 4 §, enligt 2 kap. 4 §, om inte något annat framgår av andra stycket, 2.beslutat enligt 2 kap. 8 § att upphäva ett beslut om att sända över en dom till en annan medlemsstat för erkännande och verkställighet enligt 2 kap. 4 §, 3.prövat om medgivande till att en dom på frihetsberövande påföljd sänds över till enligt 3 kap. 2 § tredje stycket ska lämnas, eller 4.prövat om verkställbarhetsförklaring ska meddelas enligt 3 kap. 9 §. Ett överklagande ska ske till den tingsrätt inom vars domkrets den 2 kap. 4 § om att en dom ska sändas kriminalvårdsanstalt, det häkte, det över till en annan medlemsstat får inte överklagas om den dömde har vårdinrättning finns där den dömde samtyckt till att domen sänds över. var inskriven när det första beslutet fattades i ett ärende enligt denna Om det inte finns någon behörig domstol enligt andra stycket, ska ett överklagande ske till den tingsrätt där den dömde har sin hemvist. Med den dömdes hemvist förstås den ort där den dömde är Om det inte finns någon behörig domstol enligt andra eller tredje stycket, ska Kriminalvårdens beslut Ett överklagande enligt 2 § första stycket ska göras till den tingsrätt inom vars domkrets den kriminalvårdsanstalt, det häkte, det ungdomshem eller den vårdinrättning finns där den dömde var inskriven när det första beslutet fattades i ett ärende enligt denna lag. Om det inte finns någon behörig domstol enligt första stycket, ska ett överklagande göras till den tingsrätt inom vars domkrets den dömde har sin hemvist. Med den dömdes hemvist förstås den ort där den dömde är folkbokförd. Om det inte finns någon behörig domstol enligt första eller andra stycket, ska ett överklagande göras till . Den dömde får förklara att han eller hon avstår från att överklaga Kriminalvårdens beslut enligt 2 kap. 4 § om att en dom ska sändas över till en annan medlemsstat eller från att fullfölja ett överklagande av ett sådant beslut. I fråga om en sådan förklaring tillämpas 11 § andra stycket, 12 och 13 §§ strafftidslagen (2018:1251). Vid handläggningen i handläggningen i domstol tillämpas lagen (1996:242) om tillämpas lagen (1996:242) om domstolsärenden, om inte annat domstolsärenden, om inte annat följer av denna lag.följer av denna lag. Handläggningen ska ske skyndsamt. Om rätten överväger att upphäva den verkställbarhetsförklaring som Kriminalvården meddelat enligt 3 kap. 9 §, ska myndigheten ges tillfälle att yttra sig. Bestämmelserna i 2 § andra– Bestämmelserna i 2 a § om fjärde styckena om behörig tingsrätt tillämpas även när en när en ansökan görs om tillstånd ansökan görs om tillstånd enligt 2 enligt 2 kap. 13 § eller när en ny kap. 13 § eller när en ny påföljd 3 kap. 12 § första stycket 2. 2019/20:89 ska bestämmas enligt 3 kap. 12 § första stycket 2. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Har ett beslut om att en dom ska sändas över till en annan medlemsstat meddelats av Kriminalvården före ikraftträdandet, gäller äldre bestämmelser. 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott Härigenom föreskrivs att 27 § lagen (1957:668) om utlämning för brott2 ska upphöra att gälla vid utgången av . 2Senaste lydelse av 27 § 2003:1158. 2019/20:89 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål Härigenom föreskrivs att 5 kap. 13 § lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål ska ha följande lydelse. Regeringen kan med stöd av 8 kap. denna lag och tillkännager de tillämpningen av denna lag. som avses i denna lag. Denna lag träder i kraft . 3Ärendet och dess beredning har inom () departementspromemorian En effektivare handläggning av ärenden om överförande av straffverkställighet (Ds 2019:9) tagits fram i syfte att lämna förslag på hur hanteringen av ärenden om överförande av straffverkställighet kan effektiviseras. I promemorian föreslås att ett skyndsamhetskrav införs i lagen (2015:96) om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen när Kriminalvården och de allmänna domstolarna handlägger dessa ärenden. Vidare föreslås i promemorian att de lagförslag som lämnas i betänkandet Internationell straffverkställighet (SOU 2013:21) om en ny lag om internationell straffverkställighet som avser samarbetet med stater utanför Europeiska unionen och kompletteras med ett motsvarande skyndsamhetskrav. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1. Promemorians författningsförslag finns i bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissvaren finns tillgängliga i (dnr Ju2019/01863/BIRS). I denna proposition behandlas de förslag som lämnas i promemorian, utom när det gäller de kompletterande förslagen till betänkandet Internationell straffverkställighet (SOU 2013:21). Regeringen beslutade att inhämta lagrådets yttrande över lagförslag som är likalydande med förslagen i denna proposition. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran. 4Överförande av straffverkställighet inom Europeiska unionen Överförande av straffverkställighet mellan stater är ett samarbete som förenklat innebär att en dom som har meddelats i en stat verkställs i en Samarbetet kring överförande av frihetsberövande påföljder bygger på grundtanken att den dömde bör verkställa sitt straff i den miljö där han eller hon har de bästa förutsättningarna för att återanpassa sig till ett normalt liv när verkställigheten avslutas. Den svenska lagstiftning som behandlar frågor om överförande av straffverkställighet när det gäller frihetsberövande påföljder grundar sig huvudsakligen på internationella Samarbetet med stater utanför Europeiska unionen (EU) baserar sig främst på en konvention om överförande av dömda personer och ett tilläggsprotokoll , båda antagna i . (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom (internationella verkställighetslagen) finns bestämmelser som reglerar samarbetet enligt konventionen och protokollet. närmare redogörelse för samarbetet enligt internationella verkställig- hetslagen hänvisas till promemorian (Ds 2019:9 s. 25–27). ett väl fungerande samarbete mellan de nordiska Samarbetet mellan medlemsstaterna i EU om överförande av frihets- berövande påföljder grundade sig tidigare på internationella verkställig- hetslagen och ovan nämnda konvention och protokoll, men regleras numera av rådets rambeslut /909/RIF av om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på brottmålsdomar avseende fängelse eller andra frihetsberövande åtgärder i syfte att verk- ställa dessa inom Europeiska unionen (rambeslutet om verkställighet av frihetsberövande påföljder). Rambeslutet har genomförts i genom lagen (2015:96) om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen (europeiska verkställighetslagen). Enligt denna lag prövar Kriminalvården om en svensk dom ska sändas över till en annan medlemsstat för att erkännas och verkställas där eller om en utländsk dom ska erkännas och verkställas i . rövande påföljder som avses är fängelse, överlämnande till rättspsykiatrisk vård och sluten ungdomsvård eller motsvarande påföljder i andra finns i förordningen (2015:109) om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen (europeiska verkställighetsförordningen). För att en frihetsberövande påföljd ska kunna överföras från till en annan medlemsstat krävs som huvudregel att den staten och den dömde Vissa undantag föreskrivs i 2 kap. 2 och 3 §§ europeiska verk- ställighetslagen, bl.a. om den dömde är medborgare i den andra medlems- staten och antingen kommer att utvisas till den staten till följd av ett utvisningsbeslut enligt 8 a kap. utlänningslagen (2005:716) eller är bosatt i den staten. Som grundläggande krav i övrigt gäller att den dömde måste befinna sig i den andra staten eller i , att den dömdes sociala återan- passning underlättas av att verkställigheten överförs och att det i övrigt är lämpligt (2 kap. 1 § europeiska verkställighetslagen). Om mindre än sex månader återstår att avtjäna av påföljden för översändandet av domen, får den sändas över endast om särskilda skäl talar för att verkställigheten kommer att kunna överföras till den andra medlemsstaten. Särskilda skäl kan vara humanitära, men avser främst situationer när den dömde har återvänt till sitt hemland och det är fråga om ett kortare fängelsestraff (prop. 2014/15:29 s. 70). I dessa situationer ska samråd ske med den andra medlemsstaten. Europeiska verkställighetslagen reglerar också förutsättningarna för när verkställigheten av en utländsk dom om frihetsberövande påföljd ska över- föras till (3 kap. 2 och 3 §§). Kriminalvården prövar om förut- sättningarna är uppfyllda, dvs. om den utländska domen ska erkännas och I princip gäller samma förutsättningar som när en prövning görs av om en svensk dom kan sändas över till en annan Därutöver finns ett antal närmare angivna hinder mot erkännande och verkställighet (3 kap. 4 och 5 §§). är uppfyllda beslutar Kriminalvården, genom en s.k. verkställbarhetsför- , att verkställighet kan ske i (3 kap. 9 §). Av verkställbar- Prop. 2019/20:89 hetsförklaringen ska det framgå vilken påföljd som ska verkställas i och dess längd. Utgångspunkten i samarbetet är att som verkställande stat är bunden av påföljdens art och längd så som den har fastställts i den andra medlemsstaten. Eftersom påföljdssystemen skiljer sig åt i medlemsstaterna finns emellertid en möjlighet att anpassa påföljden (prop. 2014/15:29 s. 124–132). När en anpassning behövs ska Kriminalvården, om det rör sig om anpassning av enklare slag, besluta i fråga om påföljdens art eller längd och i övriga fall överlämna åt att göra en ansökan hos tingsrätten om att en ny påföljd bestäms (3 kap. 12 §). Kriminalvårdens beslut i fråga om huruvida en svensk dom på frihetsberövande påföljd ska sändas över till en annan medlemsstat för erkännande och verkställighet där får överklagas till tingsrätt (4 kap. 2 §). Detsamma gäller myndighetens beslut i fråga om huruvida en utländsk dom på motsvarande påföljd ska erkännas och verkställas i . 5Överförande av straffverkställighet – en snabbare process Europeiska verkställighetslagen trädde i kraft . handläggs ca 110 ärenden om överförande från till en annan medlemsstat i EU och ca 25 ärenden om överförande till från en annan EU-stat. I jämförelse med när samarbetet med de andra medlemsstaterna baserade sig på internationella verkställighetslagen har ärendemängden på årsbasis ökat med . Antalet ärenden om översändande av en svensk eller utländsk dom på frihetsberövande påföljd som handläggs hos och i de allmänna domstolarna, om Kriminalvårdens beslut överklagas, är mycket litet i jämförelse med den ärendemängd som myndigheten och domstolarna i övrigt har att hantera. Det bör dock inte hindra ändringar av gällande regelverk i syfte att åstadkomma en så effektiv hantering som möjligt av nu aktuella ärenden. Förutom en snabbare målgenomströmning hos och de allmänna domstolarna finns även andra positiva effekter av en effektiv ärendehantering. En av dessa är att den dömde, så snabbt som möjligt, påbörjar verkställigheten i den stat där de bästa förutsättningarna finns för att han eller hon efter villkorlig frigivning anpassar sig till ett laglydigt liv. En annan viktig aspekt är att en anstaltsplats frigörs i i de fall en dömd person förs över till en annan stat för verkställighet av en utdömd svensk frihetsberövande påföljd. Det har emellertid visat sig att handläggningen i enligt europeiska verkställighetslagen kan ta , särskilt i de fall där Kriminalvårdens beslut överklagas till domstol. Det finns därför skäl att se om ärendehanteringen kan bli mer effektiv. Det rör sig om tiden fram till dess det meddelas ett slutligt beslut om att en svensk dom på frihetsberövande 2019/20:89 påföljd ska sändas över till en annan medlemsstat eller att en utländsk dom på motsvarande påföljd ska verkställas i (se avsnitt 5.2). En annan fråga är möjligheten att påskynda processen efter det att ett slutligt beslut har fattats om att översända en svensk dom på frihetsberövande påföljd (se avsnitt 5.3). Regeringens förslag: Ett krav på skyndsam handläggning ska införas i lagen om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen vid handläggningen hos och i de allmänna domstolarna när en svensk dom på frihetsberövande påföljd ska sändas över till en annan medlemsstat och i de allmänna domstolarna när en utländsk dom på motsvarande påföljd sänds över till . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En klar majoritet av remissinstanserna, bl.a. Dom- stolsverket, Justitiekanslern, och , godtar eller har inte några invändningar mot förslagen. Kriminalvården avstyrker inte förslaget om att införa ett krav på skyndsam handläggning, men pekar på att myndigheten enligt regleringsbreven har ålagts att bidra till ett effektivt förfarande avseende överförande av straffverkställighet och att myndigheten inom ramen för dessa ålägganden bl.a. utarbetar nya riktlinjer som bygger på att handläggningen av ärenden om överförande av straffverkställighet ska inledas så snart Kriminalvården tar emot beslut om verkställighet av domar. Kriminalvården anser att myndigheten därigenom på ett effektivt sätt kan uppnå en snabbare hantering av de aktuella ärendena. avstyrker förslaget i de fall är utfärdande stat och pekar på att det i ett inte obetydligt antal fall kommer att uppstå behov av att avhjälpa oklarheter i processmaterialet och utreda mer eller mindre komplicerade rättsfrågor, vilket måste få ta tid. framhåller vidare att om den dömde motsätter sig översändandet måste det beaktas att denne har ett berättigat behov av att komplettera ärendet med eget material om exempelvis bosättningsfrågan och fängelseförhållanden, och att ett legalt skyndsamhetskrav riskerar att urgröpa den dömdes möjligheter att utforma sin talan genom kortare frister och färre anstånd. Om ett skyndsamhetskrav trots allt skulle införas framhåller samfundet vikten av att den dömde också skyndsamt förordnas ett offentligt biträde i fall då förutsättningar finns. ombudsmän framhåller att det är viktigt att häkten, anstalter och Kriminalvårdens placeringssektion tidigt fångar upp fall där det finns förutsättningar för verkställighet i ett annat land och anmäler detta till huvudkontoret. Skälen för regeringens förslag Allmänna bestämmelser om handläggningen Enligt artikel 12.2 i rambeslutet om verkställighet av frihetsberövande påföljder ska den verkställande staten efter att ha mottagit en dom, besluta i frågan om att erkänna den översända domen och att verkställa den utdömda påföljden, om det inte finns skäl för att skjuta upp beslutet med stöd av artikel 11 eller artikel 23.3. Av skäl 22 framgår att tidsfristen även omfattar en överprövning av det första beslutet, vilket får anses inkludera den tid det kan ta att underrätta den dömde om eller delge honom eller henne beslutet samt överklagandefrister. Däremot finns inga bestämmelser i rambeslutet om skyndsamhet eller tidsfrister för den utfärdande statens myndighet att fatta beslut om att sända över en dom för erkännande och verkställighet (jfr artikel 5). Det är i dessa fall upp till varje medlemsstat att avgöra om krav på skyndsamhet eller tidsfrister ska införas. I rambeslutet finns dock en bestämmelse som indirekt påverkar hur snabbt ett ärende handläggs i den utfärdande staten. Om mindre än av den frihetsberövande påföljden återstår att avtjäna för när domen sänds över, får nämligen den verkställande myndigheten enligt artikel 9.1 h vägra erkännande och verkställighet. För att leva upp till rambeslutets krav när är verkställande stat föreskrivs i 3 kap. 10 § europeiska verkställighetslagen att Kriminalvården ska besluta i fråga om erkännande och verkställighet från det att myndigheten har mottagit den utländska domen. Fristen ansåg regeringen vara tillräcklig för att hinna med ett eventuellt överklagande av Kriminalvårdens beslut inom den i rambeslutet föreskrivna 90-dagarsfristen (se prop. 2014/15:29 s. 121). Några särskilda bestämmelser om tidsfrister eller en allmän skyndsamhet för domstolarnas handläggning vid ett överklagande infördes inte. När en svensk dom på frihetsberövande påföljd ska sändas över för erkännande och verkställighet i en annan medlemsstat, finns inga särskilda bestämmelser om skyndsamhet eller tidsfrister för handläggningen i , vare sig för Kriminalvården eller de allmänna domstolarna. Mot bakgrund av vägransgrunden i artikel 9.1 h i rambeslutet föreskrivs i 2 kap. 1 § andra stycket europeiska verkställighetslagen att om mindre än återstår att avtjäna av den frihetsberövande påföljden vid översändandet av domen, får den sändas över endast om det finns särskilda skäl som talar för att verkställigheten kommer att överföras till den andra medlemsstaten. Eftersom rambeslutet syftar till att gynna den enskildes sociala återanpassning får vägransgrunden och den aktuella bestämmelsen i europeiska verkställighetslagen anses innebära att handläggningen ska ske så pass snabbt att bestämmelserna inte behöver tillämpas. I motiven till bestämmelsen i europeiska verkställighetslagen anges att vägransgrunden i rambeslutet bör ses som ett riktmärke för när kvarvarande strafftid är så kort att det kan ifrågasättas om det sociala rehabiliteringssyftet påkallar att verkställighet sker i en annan stat. Vidare sägs att ett överförande av en frihetsberövande påföljd alltid är förknippat med kostnader. Sammanfattningsvis påpekas att om återstår att avtjäna är det mot denna bakgrund ofta inte rimligt att överföra verkställigheten (se prop. 2014/15:29 s. 70). Med hänsyn till att vägransgrunden i ram- 2019/20:89 beslutet är fakultativ, dvs. den verkställande myndigheten får men måste inte vägra, kan domen emellertid sändas över om det finns särskilda skäl. Så kan vara fallet exempelvis när det rör sig om ett kortare fängelsestraff där avtjänandet i inte har påbörjats och den dömde har återvänt till sitt hemland.