prop · H80351 · 2020-11-19 00:00:00 — Sådana meddelanden ska kommissionen enligt artikel 29.3 i direktivet göra tillgängliga för de andra nationella konkurrensmyndigheterna som ingår i Europeiska konkurrensnätverket. Av andra stycket andra meningen framgår att avbrottet inte bara gäller det företag som delgetts den första formella utredningsåtgärden, utan även alla andra företag som har deltagit i överträdelsen. En motsvarande ordning tillämpas av kommissionen enligt artikel 25.3 i förordningen. Enligt tredje stycket första meningen löper en ny frist från det finns ett överträdelseavgörande eller när konkurrensmyndigheten eller kommissionen avslutar sitt förfarande på något annat sätt. I tredje stycket andra meningen finns en bestämmelse om att den nya fristen aldrig är längre än från det att överträdelsen upphörde. Det innebär att den nya fristen är högst , men att den kan löpa ut tidigare. Den yttersta gränsen för att påföra någon konkurrensskadeavgift är alltså även i dessa fall från det att överträdelsen upphörde. Genom paragrafen genomförs artikel 29.1 och 2 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 14.3. Betalning av konkurrensskadeavgift m.m. 22 § Konkurrensskadeavgift ska betalas till från det att beslutet fick laga kraft eller inom den som anges i beslutet. Om konkurrensskadeavgiften inte betalas , ska lämna den obetalda avgiften för indrivning. Bestämmelser om indrivning finns i lagen 2020/21:51 (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Verkställighet får ske enligt utsökningsbalkens bestämmelser. Paragrafen innehåller bestämmelser om betalning av konkurrensskade- avgift. Ändringen i första stycket är föranledd av att beslutar om konkurrensskadeavgift i första instans. Bestämmelsen berörs i avsnitt 5.3. 23 § En påförd konkurrensskadeavgift faller bort i den mån verkställighet inte har skett från det att beslutet fick laga kraft. Paragrafen innehåller bestämmelser om preskription av en påförd konkurrensskadeavgift. Ändringen är föranledd av att beslutar om konkurrensskadeavgift i första instans. Bestämmelsen berörs i avsnitt 5.3. 23 a § En sammanslutning av företag som inte kan betala en påförd konkurrensskadeavgift inom den tid som anges i 22 § första stycket ska kräva att medlemsföretagen bidrar till den avgift som sammanslutningen ska betala, om avgiften har fastställts med hänsyn till dess medlemmars omsättning på den marknad som påverkas av sammanslutningens överträdelse. Paragrafen är ny. Den är tillämplig när en sammanslutning av företag påförts konkurrensskadeavgift som fastställts med hänsyn till dess medlemmars omsättning, se 6 § andra stycket. Genom paragrafen införs en skyldighet för en sammanslutning av företag att kräva att dess medlemsföretag bidrar till den konkurrens- skadeavgift som sammanslutningen påförts och som den inte kan betala med egna medel. Skyldigheten inträder så snart det står klart att avgiften inte kan betalas till inom den tid som anges i 22 § första stycket, dvs. från det att beslutet fick laga kraft eller den lägre tid som anges i beslutet. En underlåtelse att iaktta skyldigheten är inte förenad med några sanktioner. Inte heller innebär paragrafen någon skyldighet för medlemsföretagen att bidra till den avgift som sammanslutningen ska betala. Medlemsföretagens betalningsansvar regleras i 23 b–d §§. Genom paragrafen genomförs artikel 14.3 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 11.3.3 och 16. 23 b § Om en konkurrensskadeavgift som har påförts en sammanslutning av företag har fastställts med hänsyn till den omsättning som medlemmarna i sammanslutningen har och full betalning inte sker inom den tid som anges i 22 § första stycket, får besluta att ett eller flera av de medlemsföretag som för överträdelsen var företrädda i sammanslutningens beslutsfattande organ ska betala resterande del av avgiften. Om full betalning inte sker enligt första stycket får besluta att ett eller flera andra medlemsföretag ska betala resterande del av avgiften. Den avgift som ett företag ska betala enligt första eller andra stycket får inte överstiga av företagets omsättning under räkenskapsåret före det år då beslutet om konkurrensskadeavgift meddelades. Paragrafen är ny. Den reglerar medlemmarnas ansvar för betalning av den konkurrensskadeavgift som en sammanslutning av företag har ålagts att betala, men inte betalat inom föreskriven tid. Av första stycket följer att i första hand får besluta att ett eller flera av de medlemsföretag som var företrädda i samman- slutningens beslutsfattande organ, dvs. de företag som var företrädda när överträdelsen ägde rum, ska betala den avgift som sammanslutningen inte har betalat inom föreskriven tid. Om dessa företag inte kan betala avgiften till fullo, exempelvis av det skälet att tillräckliga medel saknas eller att avgiften annars skulle överskrida det tak som föreskrivs i tredje stycket, får enligt andra stycket besluta att ett eller flera andra medlemsföretag ska betala resterande del. Tredje stycket innehåller ett tak för hur hög avgift ett medlemsföretag Avgiften får högst uppgå till av företagets omsättning under det räkenskapsår som föregick beslutet där samman- slutningen påfördes konkurrensskadeavgift. Genom paragrafen genomförs artiklarna 14.4 första och andra meningen och 15.2 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 11.3.3 och 16. 23 c § En avgift enligt 23 b § får inte beslutas för ett medlemsföretag som visar att det inte genomförde det beslut av sammanslutningen som ledde till överträdelsen och innan påbörjade sin utredning av 1. var omedvetet om beslutet, eller 2. aktivt tog avstånd från beslutet. Paragrafen, som är ny, innehåller en begränsning av medlemsföretagens skyldighet att betala den avgift som får besluta enligt 23 b §. Ett medlemsföretag är inte betalningsansvarigt om det visar att det inte genomfört det beslut som ledde till överträdelsen och, innan påbörjade sin utredning av överträdelsen, antingen var omedvetet om beslutet eller aktivt tog avstånd från det. Ett sätt att aktivt ta avstånd från ett sådant beslut kan vara att medlemsföretaget uttryckligen reserverar sig mot det eller på annat sätt tydligt klargör att företaget tar avstånd från beslutet. Genom paragrafen genomförs artikel 14.4 tredje meningen i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 11.3.3 och 16. 23 d § En avgift enligt 23 b § ska betalas till inom trettio dagar från det att beslutet fick laga kraft eller den som anges i beslutet. I fråga om verkställighet av ett beslut enligt 23 b § tillämpas 22 § andra stycket och 23 §. Paragrafen är ny. Den reglerar frågor om betalning av avgift och verkställighet av ett beslut som rör en sammanslutning av företag enligt 23 b §. I första stycket anges att betalning ska ske till inom eller den som anges i beslutet. Andra stycket reglerar, genom en hänvisning till 22 § andra stycket och 23 §, frågor om verkställighet av den avgift som 2020/21:51 beslutat att ett medlemsföretag ska betala. Av hänvisningen till 23 § följer att den där föreskrivna femårsfristen ska räknas från den tidpunkt då det ursprungliga beslutet om konkurrensskadeavgift fick laga kraft. Paragrafen utgör en del i genomförandet av artikel 14.4 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 11.3.3. 3 § Patent- och får på ansökan av besluta att verket får genomföra en undersökning hos ett företag för att utreda om det har överträtt förbuden i 2 kap. 1 eller 7 § eller i artikel 101 eller 102 i EUF-fördraget, om 1. det finns anledning att anta att en överträdelse har skett, 2. den som ansökan gäller inte rättar sig efter ett åläggande enligt 1 § första stycket 1 eller det annars finns risk för att bevis undanhålls eller förvanskas, och 3.vikten av att åtgärden vidtas är tillräckligt stor för att uppväga det intrång eller annat men som åtgärden innebär för den som drabbas av åtgärden. Ett beslut enligt första stycket får också avse en utredning som gäller en överträdelse av 1.ett beslut om åläggande enligt 3 kap. 1 eller 3 §, 2.ett beslut att godta ett åtagande enligt 3 kap. 4 §, eller 3.21 § första stycket 1–5. Paragrafen innehåller bestämmelser om platsundersökningar som får genomföras av hos ett företag. I första stycket har i punkten 2 ordet företag ersatts med formuleringen ”den som ansökan gäller”. Ändringen är av författningsteknisk natur. Andra stycket, som är nytt, ger befogenhet att efter Patent- och beslut genomföra en platsundersökning för att utreda överträdelser av ett beslut om åläggande enligt 3 kap. 1 eller 3 § (punkten 1) eller ett beslut att godta ett åtagande enligt 3 kap. 4 § (punkten 2). Det ger också befogenhet att genomföra en platsundersökning för att utreda om det finns förutsättningar att påföra utredningsskadeavgift enligt 21 § första stycket 1–5 (punkten 3). En förutsättning för att få genomföra platsundersökningen är att de krav som ställs i första stycket 1–3 är uppfyllda. Det nya andra stycket utgör en del i genomförandet av artikel 24.2 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 10.2.5 och 16. 4 § Ett beslut enligt 3 § får också avse en juridisk person eller något annat företag än det företag som är föremål för utredning, om 1.förutsättningarna i 3 § första stycket 1–3 är uppfyllda, och 2.det finns särskild anledning att anta att bevis finns hos den som ansökan gäller. I paragrafen regleras möjligheten att besluta om undersökningar hos en juridisk person eller något annat företag än det företag som är föremål för Ändringen innebär att undersökningar också kan göras hos en juridisk person som inte är ett företag eller utgör en sammanslutning av företag (jfr 1 kap. 5 §), t.ex. en ideell förening. 2020/21:51 Paragrafen har även ändrats språkligt och redaktionellt. punkten har arbetats in i hänvisningen i punkt 1, som hänvisar till 3 § första stycket 1–3. Uttrycket ”hos den som ansökan gäller” har i punkt 2 ersatt ordet företag. I andra stycket, som är nytt, tydliggörs att det enbart är sådana fysiska personer som avses i 5 § som omfattas av ett beslut enligt 3 §. Ändringarna i paragrafen utgör en del i genomförandet av artikel 7.1 och 7.2 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 10.2.4 och 16. 5 § Ett beslut enligt 3 § får också avse bostäder och andra utrymmen som nyttjas av styrelseledamöter och anställda i det företag som är föremål för utredning, om 1.förutsättningarna i 3 § första stycket 1–3 är uppfyllda, och 2.det finns särskild anledning att anta att bevis finns hos den som ansökan gäller. Paragrafen innehåller bestämmelser om möjligheterna att besluta om undersökningar hos privatpersoner, vilka är begränsade till styrelse- ledamöter och anställda i det företag som är föremål för utredning. Punkt 1 har ändrats redaktionellt och språkligt, punkt 2 språkligt. punkten 3 omfattas av hänvisningen i punkten 1 och den tidigare punkten 4 har utgått. Ändringarna i paragrafen utgör en del i genomförandet av artikel 7.1 och 7.2 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 10.2.4 och 16. 6 § När genomför en undersökning har verket rätt att 1. få tillträde till lokaler, markområden, transportmedel och andra utrymmen, 2. ta del av all information som är tillgänglig för den som undersökningen genomförs hos, oavsett i vilken form den finns, 3. granska bokföring och andra affärshandlingar, 4. ta kopior av eller göra utdrag ur bokföring och affärshandlingar, 5.försegla företagslokaler, bokföring eller affärshandlingar och i den omfattning det är nödvändigt för att genomföra undersökningen, och 6.begära muntliga förklaringar direkt på platsen. Paragrafen innehåller bestämmelser om befogenheter vid en undersökning som har beslutats enligt 3, 4 eller 5 §. Paragrafen har ändrats redaktionellt på så sätt att bestämmelsen i tidigare punkt 4 har flyttats och återfinns numera i punkt 1, tidigare punkt 1 återfinns i punkt 3, tidigare punkt 2 återfinns i punkt 4 och tidigare punkt 3 återfinns i punkt 6. Det tidigare andra stycket, som innehöll bestämmelser om fortsatt undersökning i , har utgått. Bestämmelser om fortsatt undersökning i eller någon annan lokal finns i 6 a och b §§. Bestämmelsen i punkt 2 är ny. Där förtydligas att har befogenhet att ta del av all information som är tillgänglig för den som undersökningen genomförs hos och oavsett i vilken form informationen Denna befogenhet inbegriper rätten att söka efter handlingar, filer eller uppgifter på enheter som inte är fastställda i beslutet i förväg. exempelvis vara fråga om dataservrar, datorer, läsplattor, mobiler och 2020/21:51 andra digitala lagringsmedier såsom usb-minnen och molntjänster. Vidare kan det vara privata enheter och medier som används i arbetet och som påträffas under platsundersökningen. Genom befogenheten säkerställs att verket kan få tillgång till den information som behövs för att kunna genomföra undersökningen (jfr skäl 32 i direktivet). Bestämmelsen i punkt 5 är ny. Den ger befogenhet att försegla företagslokaler, bokföring eller affärshandlingar och i den omfattning det är nödvändigt för att genomföra undersökningen. Med uttrycket företagslokaler förstås utrymmen som det aktuella företaget eller företagssammanslutningen disponerar. Befogenheten omfattar alltså inte utrymmen som disponeras av någon som inte utgör ett företag i konkurrenslagens mening. Ändringarna i paragrafen utgör en del i genomförandet av artikel 6.1 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 10.2.3 och 16. 6 a § får ta hand om en handling för att genomföra åtgärderna i 6 § 3 och 4 i eller i någon annan lokal. När en handling tas om hand får även pärmar, mappar eller liknande förvaringsmaterial tas med. Om det är möjligt ska ett exemplar av den handling som tas om hand lämnas kvar. Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om befogenhet att vid en platsundersökning ta med sig handlingar och annat för fortsatt undersökning. Av första stycket följer att får ta med sig handlingar från den som undersökningen genomförs hos till verkets lokaler eller någon annan lokal för att där kunna genomföra den granskning, ta de kopior eller göra de utdrag som verket har rätt att göra enligt 6 § 3 och 4. Begreppet handling har samma betydelse som i tryckfrihetsförordningen, dvs. en framställning i skrift eller bild och en upptagning som endast med tekniska hjälpmedel kan läsas eller avlyssnas eller uppfattas på annat sätt (jfr 2 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen). Av andra stycket framgår att när en handling tas om hand får även pärmar, mappar eller liknande förvaringsmaterial tas med. Syftet med bestämmelsen är att handlingarna efter omhändertagandet inte ska förvaras osorterade, utan i den pärm eller mapp som de förvarades i när de togs omhand. Självklart är det bara förvaringsmaterial som handlingen förvaras i som får tas med. När det gäller digitalt lagrad information, dvs. upptagningar som kan läsas endast med tekniska hjälpmedel, kan det bli aktuellt att ta hand om den enhet där upptagningen finns. När en handling tas om hand ska enligt tredje stycket ett exemplar lämnas kvar om det är möjligt. Det innebär att en kopia av den handling som tas om hand ska lämnas kvar hos den som undersökningen genomförs hos. När det gäller digitalt lagrat material bör dock det vanliga vara att tar med sig en kopia och lämnar kvar originalet. För utövandet av de befogenheter som föreskrivs i paragrafen gäller enligt 13 §, precis som vid utövandet av andra utredningsbefogenheter, att den som är föremål för undersökningen inte får betungas onödigt. Paragrafen har i viss utsträckning utformats med förebild i 4 kap. 6 § Prop. 2020/21:51 lagen (2016:1306) med kompletterande bestämmelser till EU:s marknads- missbruksförordning. Paragrafen utgör en del i genomförandet av artikel 6.1 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 10.2.3 och 16. 6 b § När vidtar åtgärder enligt 6 § 3 och 4 i eller i någon annan lokal har den som undersökningen gäller rätt att följa de åtgärder som verket vidtar. Paragrafen motsvarar i sak tidigare 6 § andra stycket andra meningen och ger den som undersökningen gäller rätt att följa den granskning och kopiering som sker i fråga om de handlingar som flyttats till eller någon annan lokal för fortsatt undersökning (jfr prop. 2014/15:96 s. 16). Paragrafen utgör en del i genomförandet av artikel 3.1 och 2 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 10.2.3 och 16. 6 c § ska lämna tillbaka handlingar och annat som har tagits om hand enligt 6 a § så snart de inte längre behövs. Om den som beslutet om undersökning gäller har försatts i konkurs, ska 1.överlämna handlingarna och annat till konkursförvaltaren, och 2.underrätta den som beslutet gäller om att handlingarna har lämnats över. ska på begäran av den som beslutet gäller pröva om en handling eller annat som tagits om hand ska lämnas tillbaka. Paragrafen är ny. Den innehåller bestämmelser om återlämnande av handlingar och annat som tagits om hand vid en undersökning. Av första stycket följer att ska lämna tillbaka handlingar och annat som tagits om hand så snart de inte längre behövs för att verket ska kunna utföra de åtgärder som avses i 6 a §. Det behov som kan finnas rör den tid det tar att slutföra undersökningen och ta kopior eller göra de utdrag som behövs för den fortsatta utredningen av den misstänkta överträdelsen där handlingarna kan behövas som bevisning. Med handling avses en framställning i skrift eller bild och en upptagning som endast med tekniska hjälpmedel kan läsas eller avlyssnas eller uppfattas på annat sätt (jfr 2 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen). Ordet ”annat” syftar på pärm, mapp eller likande förvaringsmaterial, se kommentaren till 6 a § andra stycket. Enligt andra stycket ska handlingarna och annat som tagits om hand lämnas till konkursförvaltaren om den som beslutet gäller har försatts i konkurs. I tredje stycket föreskrivs att på begäran av den som beslutet gäller ska pröva om en handling eller annat som tagits om hand ska lämnas tillbaka. Ett avslag på begäran får inte överklagas, se 7 kap. 1 § andra stycket. Paragrafen har i viss utsträckning utformats med förebild i 4 kap. 11 § lagen (2016:1306) med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning. Övervägandena finns i avsnitt 10.2.3 och 16. 8 § Ett beslut om undersökning ska innehålla uppgifter om 1. föremålet för och syftet med undersökningen, 2. tidpunkten när undersökningen ska börja, och befogenheter enligt 6 § och 6 a § första och andra Ett beslut enligt första stycket gäller , om rätten inte bestämmer något I paragrafen finns bestämmelser om vad ett beslut om undersökning ska Första stycket 3 har kompletterats med de befogenheter som regleras i 6 a § första och andra stycket. Andra stycket har ändrats språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 10.2.3 och 16. 10 § får begära handräckning av för att genomföra de åtgärder som avses i 6 § 1–5 eller 6 a § första och andra styckena. Vid handräckning gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om verkställighet av förpliktelser som inte avser betalningsskyldighet, avhysning eller avlägsnande. ska dock inte underrätta den som undersökningen ska genomföras hos innan verkställighet sker. I paragrafen behandlas frågor om handräckning. Ändringen i första stycket är en följd av de ändringar som skett i 6 § och de nya befogenheter som införts i 6 a §. Frågan om handräckning kan aktualiseras oavsett om åtgärderna ska vidtas hos den som undersökningen genomförs hos eller, såvitt avser 6 a § första och andra styckena, i eller i någon annan lokal. I andra stycket förtydligas att utsökningsbalkens bestämmelser om avlägsnade inte gäller vid handräckning (jfr prop. 2018/19:38 s. 37 f.). Ändringen i första stycket utgör en del i genomförandet av artikel 6.2 i Övervägandena finns i avsnitt 10.2.3 och 16. 13 § Den som är uppgiftsskyldig eller är föremål för undersökning enligt denna lag får inte betungas onödigt eller tvingas att erkänna en överträdelse av ett förbud enligt 2 kap. 1 eller 7 § eller enligt artikel 101 eller 102 i EUF-fördraget. Paragrafen innehåller en allmän proportionalitetsprincip som Konkurrens- verket ska beakta vid utövandet av de befogenheter som lagen ger. ändringen i paragrafen förbjuds åtgärder som innebär att den som är uppgiftsskyldig eller föremål för undersökning tvingas att erkänna en överträdelse av förbudsreglerna. Ändringen i paragrafen utgör en del i genomförandet av artikel 8 i Övervägandena finns i avsnitt 10.3.3 och 16. Utredning på begäran av eller myndighet i annan 14 a § får översända en sådan handling som anges i 1 kap. 2 § 10 konkurrensskadelagen (2016:964) till en annan konkurrensmyndighet inom Europeiska unionen eller till Europeiska kommissionen endast med tillämpning av artikel 12 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 och endast om den som har gett in Prop. 2020/21:51 handlingen samtycker till det. Paragrafen är ny. Den anger under vilka villkor får översända en förklaring inom ramen för ett eftergiftsprogram till en annan konkurrensmyndighet inom Europeiska unionen eller till kommissionen. Förutom att översändandet endast får ske enligt bestämmelserna om informationsutbyte i artikel 12 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 så krävs det, vilket går utöver den artikeln, även att den som har gett in förklaringen samtycker till översändandet. Bestämmelsen hindrar inte att Konkurrens- verket, utan sådant samtycke, sänder en handling av ifrågavarande slag till en konkurrensmyndighet utanför unionen, t.ex. med tillämpning av det nordiska avtalet om samarbete i konkurrensfrågor. Genom paragrafen genomförs artikel 31.6 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 15.7.3. 15 a § En konkurrensmyndighet i en annan medlemsstat i Europeiska unionen som har framställt en sådan begäran som avses i artikel 22 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 har rätt att närvara och aktivt bistå när ett förhör enligt 1 § första stycket 2 hålls eller en undersökning enligt 6 § genomförs. Paragrafen är ny. Den innebär att om en konkurrensmyndighet i en annan medlemsstat begärt biträde av med utredningsåtgärder i så har den begärande myndighetens personal rätt att närvara och aktivt bistå verket. Det är dock inte fråga om att den utländska personalen ska utöva myndighet här i landet t.ex. genom tillämpning av reglerna om vite, bistånd av eller liknande. Om sådana eller liknande behov uppstår prövas saken av . Det är alltså verket som ska ta ställning till och besluta vilka åtgärder som ska genomföras under en platsundersökning. Genom paragrafen genomförs artikel 24.1 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 13.1.3. 21 § får besluta att ett företag ska betala en särskild avgift (utredningsskadeavgift), om företaget eller någon som handlar på dess vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet vid utredning av om företaget överträtt något av förbuden i 2 kap. 1 eller 7 § eller artikel 101 eller 102 i EUF- fördraget 1.har lämnat oriktiga, ofullständiga eller vilseledande uppgifter som svar på ett åläggande enligt 1 § första stycket 1, eller inte lämnat begärda uppgifter, handlingar eller annat inom en angiven tidsfrist, 2.inte har sett till att en företrädare inställt sig till ett sådant förhör som avses i1 § första stycket 2, 3.har hindrat att genomföra någon av de åtgärder som anges i6 § 1–5, 4.har brutit en sådan försegling som avses i 6 § 5, eller 5.har lämnat ett oriktigt, ofullständigt eller vilseledande svar på en begäran om förklaring som avses i 6 § 6 eller inte lämnat någon förklaring. Avgiften tillfaller staten. Innan beslutar om utredningsskadeavgift för ett företag, ska företaget ges tillfälle att yttra sig över verkets utkast till beslut. Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om utredningsskadeavgift. Närmast före paragrafen har en ny rubrik införts. Det är enligt första stycket som får besluta om Av första stycket framgår vidare att det endast är det företag som är föremål för utredning av om det överträtt något av förbuden i 2 kap. 1 eller 7 § eller artikel 101 eller 102 i EUF-fördraget som kan åläggas utredningsskadeavgift. i det här sammanhanget också en sammanslutning av företag (jfr 1 kap. 5 §). Bestämmelserna är således inte tillämpliga på företag som inte misstänks ha överträtt något av förbuden.