prop · H703118 · 2020-03-17 00:00:00 — denna grupp innebära en positiv särbehandling. () anser att för att kunna utvärdera verkställighetens efterlevnad, när det gäller den unges förmåga att efterleva verkställigheten men kanske framförallt för att påvisa effekterna av de åtgärder mot misskötsamhet som föreslås, skulle en försöksverksamhet avseende påföljden ungdomsövervakning ha en tydlig funktion. Även () anser att införandet av nya repressiva åtgärder, i synnerhet när det riktar sig mot barn, bör utvärderas innan de permanentas. (Brå) anser att den omständigheten att den verkställande myndigheten och ska samarbeta enligt förslaget skulle kräva särskilda lösningar som det ännu inte finns erfarenhet av och att det talar för vikten av en föregående försöksverksamhet. delar däremot promemorians bedömning att det varken är nödvändigt eller önskvärt med en försöksverksamhet innan påföljderna införs. Bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna uttalar sig inte särskilt över bedömningen. () och Kriminalvården vidhåller att det bör övervägas att låta införandet av den nya påföljden föregås av någon form av försöksverksamhet. Brå och betonar att det, mot bakgrund av det är fråga om en ny och komplex ungdomspåföljd, är viktigt att ett införande av påföljden följs, analyseras och utvärderas noggrant. pekar på vikten av att införandet av den nya påföljden och vilka konsekvenser den får för berörda barn och unga och för huvudmännen följs upp. I en sådan uppföljning är det viktigt att även konsekvenser för barnets eller den unges hemmavarande föräldrar och syskon uppmärksammas. Skälen för regeringens bedömning: I promemorian övervägs frågan om huruvida införandet av ungdomsövervakning som ny påföljd bör föregås av en försöksverksamhet. Det finns, som bl.a. Kriminalvården pekar på, skäl som talar för detta. Det skulle möjliggöra att de nya momenten i påföljden prövas och utvärderas innan påföljden införs. En försöksverksamhet tillämpades vid införandet av samhällstjänst, som gjordes i syfte att begränsa användningen av fängelsestraff. Försöket innebar att vissa tilltalade efter att ha lämnat samtycke kunde få en förmånligare behandling, dvs. undvika ett fängelsestraff, än vad som annars skulle ha kommit i fråga. Av förarbetena framgår att försöksverksamheten kunde accepteras eftersom den medförde en positiv särbehandling (se prop. 1989/90:7 om försöksverksamhet med samhällstjänst s. 16 f.). När det gäller införandet av ungdomsövervakning som en ny påföljd är situationen emellertid annorlunda. Den nya påföljden kan i några fall förväntas medföra att sluten ungdomsvård kan undvikas och innebär då att den unge kan dömas till en mindre ingripande påföljd än enligt den hittillsvarande ordningen. I ett större antal fall kommer dock förslaget innebära att en mer ingripande påföljd döms ut än vad som annars hade varit fallet. En försöksverksamhet skulle vidare behöva avgränsas på visst sätt, mest sannolikt geografiskt och till vissa domstolar. Det skulle kunna få till följd att en ung lagöverträdare som döms vid en domstol som omfattas av försöksverksamheten skulle kunna dömas till en mer ingripande påföljd än någon som gjort sig skyldig till samma brott men som döms vid en annan domstol som inte omfattas av 2019/20:118 försöksverksamheten. Sett ur det perspektivet, delar regeringen promemorians bedömning att det finns starka principiella skäl mot en försöksverksamhet i detta fall. Mot den bakgrunden och med hänsyn till likabehandlingsprincipen anser regeringen att det inte är lämpligt att ungdomsövervakning föregås av en försöksverksamhet. Däremot kan det, som några remissinstanser påpekar, finnas skäl att utvärdera reformen. Avsikten är att en sådan utvärdering, som bör göras bl.a. utifrån ett barnrättsperspektiv, ska ske när regleringen varit i kraft . Regeringens bedömning: Förslaget att införa ungdomstillsyn som en ny ungdomspåföljd bör inte genomföras. Inte heller bör ungdomstillsyn införas för att kunna förstärka en ungdomsvård som annars inte är tillräckligt ingripande. Promemorians bedömning överensstämmer inte med regeringens. Remissinstanserna: Förslaget om ungdomstillsyn får ett blandat mottagande av remissinstanserna. Flera remissinstanser, bl.a. tingsrätt, , Brottsofferjouren och , välkomnar på ett övergripande plan fler påföljdsalternativ för unga lagöverträdare. Andra remissinstanser, bland annat , pekar på att förslaget med ytterligare påföljder gör systemet svåröverskådligt. för fram att ett system med alltför många påföljdsalternativ riskerar att inte uppfylla grundläggande krav på förutsebarhet. Det finns en risk att det föreslagna regelsystemet blir mycket komplicerat. Förslaget tillstyrks helt eller i huvudsak av bl.a. Hovrätten för , Hovrätten för Nedre , , , , , (Brå), , , Statens institutionsstyrelse (SiS) och . och pekar på att påföljden antagligen inte kommer att bli tillämplig i speciellt många fall, bl.a. eftersom det är ovanligt att den unge både saknar särskilt vårdbehov och är olämplig för ungdomstjänst, men tillstyrker ändå förslaget. och avstyrker förslaget. hovrätt avstyrker förslaget att ungdomstillsyn införs som en självständig påföljd men tillstyrker att ungdomstillsyn införs som ett tillägg till Behovet av att införa ungdomstillsyn som en särskild påföljd ifrågasätts Vissa remissinstanser, bl.a. och , för fram att påföljden på många sätt liknar Påföljderna riskerar att överlappa varandra på ett sätt som skapar otydlighet. Enligt och tingsrätterna bör den befintliga påföljden ungdomsvård i stället förstärkas med sådana insatser som motsvarar ungdomstillsyn. och Föreningen för fram att i en mindre kommun torde det vara vanligt att en, eller vissa år ingen ungdom döms till ungdomstillsyn. I en stor andel av landets kommuner kan det därför bli problem att upprätthålla kunskap och kompetens att verkställa påföljden. Ett alternativ till ungdomstillsyn skulle enligt kommun och Föreningen kunna vara en justering av ungdomstjänst. Enligt Brå kan det finnas ett pedagogiskt problem att förklara för de unga vad som skiljer ungdomstillsyn från ungdomsvård och ungdomstjänst. anser att det finns en risk att det kan bli otydligt för den unge och dennes vårdnadshavare att överblicka påföljdssystemet och förstå varför den unge dömts till ungdomstillsyn. Kommunen anser därför att det finns behov av ytterligare förtydliganden till exempel kring vad som avses med behandlingsinnehållet i den föreslagna påföljden. När det gäller förslaget att påföljden inte ska kräva samtycke och inte föregås av en behovs- eller lämplighetsbedömning anser att det finns skäl att anta att en ungdomstillsyn skulle vara ett mindre lämpligt alternativ i de fall domstolen bedömer att den unge inte skulle medverka till en sådan påföljd. Om den unge inte medverkar resulterar detta i att ungdomstillsynen, beroende på socialnämndens och åklagarens bedömningar och ageranden, faller bort eller omvandlas till en annan påföljd, oftast dagsböter. Detta skulle enligt tingsrätten inte innebära någon förbättring jämfört med den ordning som gäller . har liknande synpunkter och för fram att även med påföljden ungdomstillsyn finns problemet kvar när den unge inte samtycker. Att den unge inte är motiverad till de insatser ungdomstillsynen omfattar torde leda till misskötsamhet vid verkställigheten. Bl.a. kommun och Föreningen anför att förslaget att ungdomstillsyn varken ska förutsätta samtycke eller behovsbedömning inte är förenligt med intentionerna i socialtjänstlagen. Flera remissinstanser för fram synpunkter kring påföljdens ingripandegrad och dess förhållande till andra ungdomspåföljder. Attunda tingsrätt pekar på att ingripandegraden i påföljden kan ifrågasättas, särskilt i förhållande till vad som gäller ungdomstjänst. Enligt förslaget kommer en påföljd i form av ungdomstillsyn vid ett straffmätningsvärde om en månad ta av den dömdes fritid i anspråk. Tingsrätten ifrågasätter om detta är rimligt med hänsyn till att den dömde, om påföljden vid samma straffmätningsvärde i stället hade bestämts till ungdomstjänst, hade fått ge upp av sin fritid. Även om det inte är möjligt att ge ungdomstillsyn exakt samma omfattning som ungdomstjänst anser tingsrätten att den stora diskrepansen medför ett trovärdighetsproblem. för fram liknande synpunkter. Enligt myndigheten kan det ifrågasättas om den föreslagna omfattningen om ungefär i ingripandegrad kan anses motsvara en ungdomstjänst som döms ut för brott av samma svårhetsgrad. Det finns också anledning enligt myndigheten att väcka frågan om timmarna överhuvudtaget är jämställbara, dvs. om en timmes obetalt arbete inom ramen för en ungdomstjänst kan anses motsvara en timmes kontakt med stödperson. Enligt myndigheten kan det befaras att ungdomstjänsten kan uppfattas som mer ingripande. Detta skulle kunna medföra en risk för att en ungdom medvetet skulle straffa ut sig från en utdömd ungdomstjänst i 2019/20:118 syfte att i stället dömas till ungdomstillsyn, vilket enligt myndigheten vore När det gäller påföljdens närmare utformning är , tingsrätt och positiva till promemorians förslag att minimitiden ska kunna bestämmas till en månad, och inte två som likabehandlingsprinciperna kan det dock enligt alltjämt ifrågasättas om det är godtagbart att påföljden blir lika sträng när straffmätningsvärdet motsvarar 60 dagsböter som när det motsvarar en Om straffvärdet för en vuxen motsvarar fängelse sex månader blir straffmätningsvärdet efter s.k. ungdomsreduktion för en 15- åring ungefär en månads fängelse. ungdomsreduktion för samma 15-åring motsvarar 60 dagsböter är straffvärdet för en vuxen inte högre än att påföljden kan stanna vid ett I praktiken innebär detta enligt tingsrätten att en 15- åring som gör sig skyldig till en ringa stöld nära gränsen för brott av normalgraden döms till en månads ungdomstillsyn, liksom en 15-åring som gör sig skyldig till grov stöld utan några försvårande omständigheter. för fram att påföljden bör utformas så att den döms ut i antal timmar i stället för verkställighetstid i månader. utformningen med att påföljden döms ut behålls bör det i vart fall enligt myndigheten övervägas om det totala antalet timmar per vecka bör utökas för att säkerställa att ingripandegraden mer väl överensstämmer med ungdomstjänst. i den fortsatta beredningen bör övervägas om tiden i stället borde bestämmas i veckor, minst , för att ge större möjlighet till en nyanserad bedömning av påföljdens omfattning. att det kan ifrågasättas om det finns behov av att den unge ska delta i särskilt anordnad verksamhet, särskilt i de fall när endast kortare tids ungdomstillsyn döms ut. Enligt tingsrätten bör det i den vidare beredningen övervägas om presumtionen ska vara att den unge ska delta i kommun anser att en månad är en alltför begränsad tid för att bedriva ett varaktigt förändringsarbete. syftet med åtgärden, samt för att säkerställa ett effektivt utnyttjande av resurser, bör utgångspunkten enligt kommunen vara att ungdomstillsyn ska dömas ut än en månad. Kommunen anser vidare att påföljden bör kunna dömas ut för . frivilliga samhällsarbetare () anser att den unge bör ha möjlighet att erbjudas att ha kvar kontaktpersonen ytterligare med stöd av Hovrätten för anser att verkställighet ska ske senast efter att domen har vunnit laga kraft. att behöver förlängas . När det gäller stödpersonens kvalifikationer anför , kommun och att dessa är avgörande för att påföljden ska fungera i praktiken. Det kan bli svårt att förordna lämpliga Det är viktigt att kraven inte varierar från kommun till och Brottsofferjouren i pekar på att det är av vikt för påföljdens trovärdighet att den person som utses till stödperson är övervägas om det kan tydliggöras vilka krav som ska ställas på en stödperson. anser att socialnämnden utöver att utreda stödpersonens lämplighet behöver få möjlighet att begära in utdrag om stödpersonen från misstanke- och belastningsregistret. Förslaget att ska vara huvudman för påföljden kritiseras av bl.a. kommun och Kommuner och Regioner (SKR). Beträffande förslaget att ungdomstillsyn ska kunna utgöra en förstärkningspåföljd till ungdomsvård anser Attunda tingsrätt att ett sådant alternativt förstärkande moment utöver ungdomstjänst är positivt. Hovrätten för anför å andra sidan att det kan leda till att den unge ska etablera närmare kontakt med och förhålla sig till flera olika personer inom , vilket framstår som mindre ändamålsenligt. Det kan vidare enligt hovrätten övervägas om det inte vore mer naturligt med ett system där ungdomstillsyn är huvudpåföljd och kan förenas med föreskrifter om vård. Även ställer sig tveksam till kombinationen ungdomsvård och ungdomstillsyn. När den unge har ett vårdbehov bör det enligt tingsrätten vara mer ändamålsenligt att det upprättas en tillräckligt ingripande vårdplan snarare än en vårdplan som måste kompletteras med ungdomstillsyn för att bli tillräckligt noterar att tillämpningsområdet för ungdomstillsyn som förstärkningspåföljd kommer att överlappa tillämpningsområdet för ungdomsövervakning. Om avsikten är att ungdomsvård i förening med ungdomstillsyn ska väljas före ungdomsövervakning, bör det framgå tydligare. anser att ungdomstillsyn bör få väljas som förstärkningspåföljd först om ungdomstjänst inte är ett alternativ. Bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna uttalar sig inte särskilt över bedömningen. Hovrätten för , Hovrätten för Nedre och har ingen invändning mot Detsamma gäller , som delar slutsatserna i utkastet och anför att behovet av en liknande påföljd har förändrats något sedan promemorians förslag lämnades. påföljden kan inte anses överväga de kostnader som är förknippade med ett införande och insatsens utformning bedöms också leda till att systemet av påföljder blir svåröverskådligt och otydligt. Skälen för regeringens bedömning: I promemorian föreslås att det införs en ny ungdomspåföljd som benämns ungdomstillsyn. motsvarar i huvudsak förslag till en ny ungdomspåföljd benämnd kontaktskyldighet för unga. ska enligt förslaget kunna komma i fråga i de fall då ungdomstjänst eller ungdomsvård visserligen är tillräckligt ingripande påföljder med hänsyn till brottslighetens allvar men det saknas förutsättningar för ett sådant Ungdomstillsyn föreslås ha samma tillämpningsområde som ungdomstjänst och kunna omfatta brottslighet av samma svårhet. innebär enligt promemorian att domstolen ska kunna välja ungdomstillsyn som påföljd om det är fråga om brottslighet med ett s.k. straffmätningsvärde mellan 60 dagsböter och sex månaders fängelse. Påföljden ska inte föregås av någon särskild behovs- eller 2019/20:118 lämplighetsbedömning och inte heller kräva den unges eller dennes vårdnadshavares samtycke. Påföljden föreslås i första hand komma i fråga för den som vid domstillfället är . För den person som då är men under ska påföljden kunna väljas endast om det finns särskilda skäl för det. Enligt förslaget ska ungdomstillsyn kunna dömas ut i minst en månad och högst . Påföljden föreslås innefatta en skyldighet för den unge att hålla kontakt med och regelbundet träffa en särskilt utsedd stödperson samt att delta i annan särskilt anordnad Sammantaget ska momenten omfatta i veckan fördelat på två tillfällen. Det närmare innehållet i påföljden ska kunna anpassas efter den unges förutsättningar och behov samt framgå av en individuellt utformad verkställighetsplan. vidare att ungdomstillsyn, på samma sätt som ungdomstjänst, ska kunna användas som förstärkningspåföljd till ungdomsvård som annars inte är i den unges hemkommun föreslås vara huvudman för påföljden. Som skäl för att införa en påföljd av sådant slag anförs att det finns situationer då det saknas förutsättningar för att döma till ungdomsvård Så kan vara fallet om socialnämnden har bedömt att den unge saknar ett särskilt vårdbehov som den unge inte är lämplig för ungdomstjänst på grund av t.ex. missbruk. I vissa fall kan det, enligt promemorian, leda till att unga lagöverträdare döms till skyddstillsyn eller villkorlig dom, vilket står i strid med den uttalade målsättningen att unga ska hållas utanför kriminalvården. bestäms påföljden till ett bötesstraff, vilket enligt promemorian inte heller kan anses som ett lämpligt alternativ för unga lagöverträdare. promemorian finns det mot den bakgrunden behov av ett nytt påföljdsalternativ som kan tillämpas i de fall då ungdomsvård eller ungdomstjänst i och för sig är tillräckligt ingripande påföljder med hänsyn till brottslighetens allvar men där det i det enskilda fallet saknas förutsättningar för ett sådant påföljdsval. Bedömningen i promemorian är att det kan antas att ungdomstillsyn inte skulle tillämpas i ett stort antal fall. Detta eftersom det inte är särskilt vanligt att den unge både saknar särskilt vårdbehov och är olämplig för Det pekas även på att det sedan lämnade sina förslag har skett ett reformarbete som bl.a. syftar till att öka kvaliteten i socialnämndens yttranden samt de ungdomskontrakt och vårdplaner som ligger till grund för ungdomsvård. kan, enligt promemorian, de fall då domstolen anser sig förhindrad att döma till ungdomsvård antas ha minskat något. Trots det relativt smala tillämpningsområdet görs i promemorian emellertid bedömningen att det finns ett behov som talar för att den föreslagna påföljden bör införas. En grundläggande förutsättning vid överväganden om nya inslag i påföljdssystemet – med tillkommande uppgifter och kostnader för den myndighet som ska ansvara för verkställighet av påföljden – är att sådana förändringar endast bör komma i fråga om det finns ett tydligt behov av I likhet med vad ett flertal remissinstanser framför skulle flera invändningar, såväl i fråga om behov som i fråga om materiell utformning och avgränsning, kunna resas mot förslaget. Vad först gäller frågan om det finns behov av en ny påföljd med det i promemorian föreslagna tillämpningsområdet gör regeringen följande Som konstateras ovan överensstämmer förslaget om ungdomstillsyn i allt väsentligt med det förslag som lämnade till en ny ungdomspåföljd benämnd kontaktskyldighet för unga. förslag lämnades emellertid i en annan kontext och byggde på delvis andra förutsättningar. I det av föreslagna systemet med villkorligt fängelse skulle det skapas ett heltäckande system med påföljder för unga lagöverträdare. Vidare skulle påföljderna villkorlig dom och skyddstillsyn avskaffas. Dessa förslag har inte lett till lagstiftning. Den brist som påföljden ungdomstillsyn är tänkt att avhjälpa avser de fall då det varken finns förutsättningar för att döma till ungdomsvård eller till ungdomstjänst, som brottslighetens allvar inte kräver en mer ingripande påföljd än något av dessa alternativ. Denna situation skulle kunna leda till att antingen villkorlig dom, skyddstillsyn eller dagsböter döms ut som påföljd för en ung lagöverträdare. Eftersom förslag i fråga om avskaffande av villkorlig dom och skyddstillsyn inte har genomförts finns det inte någon materiell brist i det avseendet i det nuvarande systemet, även om det kan anföras att det principiellt sett är lämpligare att unga lagöverträdare i första hand bör bli föremål för en särskild ungdomspåföljd. Förutsättningarna för att döma till ungdomstjänst har också ökat i och med att kravet på samtycke har slopats. Därmed torde behovet av att döma till villkorlig dom eller skyddstillsyn ha minskat. För den slutsatsen talar även statistiken avseende utdömda påföljder för åldersgruppen 15–där det framgår att antalet lagöverträdare som dömts till villkorlig dom och skyddstillsyn inte är särskilt stort. avsåg 11 lagföringsbeslut skyddstillsyn och 12 lagföringsbeslut villkorlig dom av totalt 8 477 beslut i den aktuella åldersgruppen. Därtill kommer att det är svårt att avgöra om det i dessa fall i stället skulle ha varit aktuellt att döma till ungdomstillsyn, eftersom det kan handla om allvarligare brottslighet som inte kan sägas rymmas inom påföljdens föreslagna tillämpningsområde. När det gäller böter visar statistiken att det är ovanligt att lagöverträdare under döms till bötesstraff som överstiger 60 dagsböter. har det i endast av det totala antalet bötespåföljder varit fråga om 60 dagsböter eller mer (–2015). Den föreslagna påföljdens tillämpningsområde kan därför inte heller antas bidra till någon större förändring när det gäller användningen av bötesstraff för unga. Enligt förslaget ska ungdomstillsyn tillämpas först i de fall när varken ungdomsvård eller ungdomstillsyn kan dömas ut. Som konstateras i promemorian torde det inte vara särskilt vanligt att den unge saknar särskilt vårdbehov och är olämplig för ungdomstjänst. Det kan därmed antas att påföljden inte skulle komma att tillämpas i någon större omfattning. Mot den redovisade bakgrunden kan behovet av en ny påföljd med det föreslagna tillämpningsområdet ifrågasättas. När det gäller förslagets materiella utformning pekar flera remissinstanser på att påföljdens närmare innehåll inte är klart avgränsat i förhållande till ungdomsvård, vilket leder till att påföljderna riskerar att överlappa varandra på ett sätt som skapar otydlighet. Vidare riskerar införandet av ytterligare en påföljd som ska kunna dömas ut för samma typ av brottslighet som ungdomsvård och ungdomstjänst att göra 2019/20:118 påföljdssystemet komplext och svåröverskådligt. Det kan också resas vissa invändningar när det gäller påföljdens ingripandegrad, särskilt i förhållande till ungdomstjänst. Som pekar på kan det finnas en risk för att en ungdom medvetet skulle straffa ut sig från en utdömd ungdomstjänst i syfte att i stället dömas till ungdomstillsyn om den framstår som mindre ingripande. Regeringen instämmer i myndighetens uppfattning att en sådan utveckling vore olycklig. För skulle huvudmannaskapet för verkställigheten av ungdomstillsyn innebära delvis nya uppgifter och tillkommande kostnader. Enligt promemorian uppgår dessa kostnader till . Som vissa av kommunerna, bl.a. kommun och kommun, pekar på behöver alla landets kommuner ha kompetens och kunskap för att kunna verkställa påföljden även om det i många kommuner endast kommer att bli aktuellt att ansvara för verkställighet av ungdomstillsyn i ett fåtal fall . Det kan mot den bakgrunden även sättas i fråga om det vore samhällsekonomiskt motiverat att införa den föreslagna påföljden. Vid en samlad bedömning anser regeringen att det saknas tillräckliga skäl för att införa ungdomstillsyn som en självständig påföljd. Detsamma gäller ungdomstillsyn som en förstärkningspåföljd till ungdomsvård. Regeringens förslag: De föreslagna lagändringarna ska träda ikraft . Regeringens bedömning: Några särskilda övergångsbestämmelser behövs inte. Promemorians förslag och bedömning: I promemorian föreslås ett annat ikraftträdandedatum. I promemorian redovisas ingen bedömning i fråga om behovet av övergångsbestämmelser. Remissinstanserna: (SiS) bedömer att om myndigheten ska ha ansvar för verkställigheten av påföljden behövs förberedelsetid från riksdagsbeslut om en proposition. anser att det bör övervägas att göra den nya påföljden tillämplig även på brott begångna före ikraftträdandet. En sådan lösning valdes i samband med att påföljden ungdomstjänst infördes och de skäl som då anfördes för att välja en retroaktiv tillämpning tycks enligt myndigheten vara applicerbara även i nuvarande fall. Attunda tingsrätt anser att, för att rättstillämpningen ska bli så enhetlig som möjlig, frågan om vad som gäller för brott begångna före ikraftträdandet men där dom meddelas efter det att ändringarna trätt i kraft, dvs. hur förslaget förhåller sig till bestämmelsen i 5 § andra stycket lagen (1964:163) om införande av , förkortad BrP, bör belysas i författningskommentaren. Övriga remissinstanser uttalar sig inte särskilt om förslaget och bedömningen. Förslaget och bedömningen i utkastet till lagrådsremiss: I utkastet föreslås att förslagen träder i kraft . Utkastets bedömning överensstämmer med regeringens.