prop · H70374 · 2020-02-04 00:00:00 — Att utelämna kännetecknet avseende omstruktureringar i bestämmelsen skulle innebära att direktivet inte genomförs i denna del, vilket regeringen bedömer inte är ett alternativ. Ett exempel på arrangemang som torde träffas av kännetecknet i tredje punkten är följande. Ett svenskt företag har utvecklat, tillverkat och sålt en produkt i eget namn och för egen räkning. Inom koncernen bestäms att företagets verksamhet ska omstruktureras genom att vissa funktioner, risker och/eller tillgångar överförs till ett koncernföretag i ett annat land. Efter överföringen väntas det svenska företaget uppnå ett resultat före finansiella poster och skatter om sammanlagt . Om överföringen inte hade gjorts, utan företaget hade fortsatt att bedriva sin verksamhet som tidigare, hade det väntats uppnå ett resultat före finansiella poster och skatter om sammanlagt . Det förväntade resultatet efter överföringen är i detta fall 2019/20:74 av det förväntade resultatet om överföringen inte hade gjorts (20/50 = ). Arrangemanget är därmed rapporteringspliktigt. Förvaltningsrätten i anger att det klart bör framgå att eventuell ersättning som uppbärs på grund av överlåtelsen inte ska tas med vid beräkningen av det förväntade resultatet. Förvaltningsrätten i anger vidare att det bör anges hur treårsperioden ska beräknas. I bestämmelsen anges att beräkningen av det förväntade resultatet ska göras som om överföringen inte hade gjorts vilket bör innebära att eventuell ersättning inte ska tas med vid beräkningen av det prognostiserade resultatet. Avsikten med detta kännetecken är att jämföra den överförande partens intjänandeförmåga före och efter överlåtelsen. Om eventuell ersättning för överlåtelsen skulle beaktas skulle beräkningen av den överlåtande partens intjänandeförmåga inte bli rättvisande. Regeringen delar därför förvaltningsrättens syn i detta avseende. Vad gäller hur treårsperioden ska beräknas behöver det beaktas att kriteriet ska tillämpas av samtliga medlemsstater i samband med bedömningen av vad som utgör ett rapporteringspliktigt arrangemang. Det är därför inte ändamålsenligt att i svensk lag fastställa mer exakt hur treårsperioden ska räknas, eftersom en sådan reglering skulle kunna avvika från vad andra medlemsstater lägger i detta begrepp. Kännetecken avseende internprissättning tas in 23–25 §§ lagen om rapporteringspliktiga arrangemang. 5.6Vilka uppgifter ska lämnas? Regeringens förslag: Följande uppgifter ska lämnas om ett rapporteringspliktigt arrangemang: 1.nödvändiga identifikationsuppgifter, inklusive hemvist, för a) rådgivare, b) användare, och c) personer som är anknutna till användaren, när dessa har betydelse för det rapporteringspliktiga arrangemanget. 2.vilken eller vilka kännetecken i lagen om rapporteringspliktiga arrangemang som gör arrangemanget rapporteringspliktigt, 3.en sammanfattning av innehållet i arrangemanget och, om ett sådant finns, det namn under vilket arrangemanget är allmänt känt samt en övergripande beskrivning av relevant affärsverksamhet eller relevanta arrangemang, 4.det datum då genomförandet av arrangemanget påbörjades eller då arrangemanget ska genomföras, 5.uppgift om de nationella bestämmelser som utgör grunden för arrangemanget, 6.värdet av arrangemanget, 7.uppgift om den eller de medlemsstater i vilken användaren eller användarna har hemvist och andra medlemsstater som sannolikt kommer att beröras av arrangemanget, och 8.nödvändiga identifikationsuppgifter för varje annan person i en medlemsstat än som avses i 1 som sannolikt kommer att beröras av arrangemanget, samt uppgift om var varje sådan person har hemvist. Om det till det rapporteringspliktiga arrangemanget finns ett tilldelat referensnummer, ska även detta lämnas. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen föreslår att uppgift ska lämnas i form av en beskrivning av arrangemanget, i stället för en sammanfattning av innehållet i arrangemanget. Utredningen föreslår inte att uppgift ska lämnas om det namn under vilket arrangemanget är allmänt känt. Utredningen föreslår att identifikationsuppgifter för anknutna personer ska lämnas när det är lämpligt. Utredningen föreslår inte att referensnummer för det rapporteringspliktiga arrangemanget ska lämnas i vissa fall. Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i ifrågasätter lämpligheten av att använda begreppet ”när det är lämpligt” och om användningen av fraserna ”en beskrivning av arrangemanget” och ”en övergripande beskrivning av relevant affärsverksamhet och relevanta arrangemang” innebär en utvidgning i förhållande till direktivets uttryck ”en sammanfattning av innehållet i arrangemanget”. Förvaltningsrätten noterar också att direktivet innehåller ett undantag från skyldigheten att lämna uppgift i form av en sammanfattning om det skulle innebära att en affärshemlighet etc. röjs eller om det skulle strida mot allmän ordning, vilket inte har fått någon motsvarighet i lagtexten. Förvaltningsrätten efterfrågar även förtydligande av vad som avses med värdet av arrangemanget, t.ex. vid överlåtelser av fastigheter då det finns pris, skattemässigt värde, bokfört värde, taxeringsvärde m.m. Slutligen efterfrågar förvaltningsrätten vilka som ska anses vara personer i andra medlemsstater som sannolikt kommer att beröras av arrangemanget. Förvaltningsrätten frågar sig exempelvis om uppgifter ska lämnas om styrelseledamöter, verkställande direktörer, revisorer och anställda jurister i ett företag i ett transaktionssteg i ett rapporteringspliktigt arrangemang och vad som gäller för personer på , eller utländska myndigheter m.m. samt banker och bankpersonal som t.ex. finansierar en transaktion. Kammarrätten i menar att det så långt som möjligt bör förtydligas och konkretiseras vad som avses med att uppgifter ska lämnas ”när det är lämpligt”. anser att lagtexten så nära som möjligt bör följa texten i DAC 6 när det gäller vilka uppgifter som ska lämnas. I DAC 6 anges t.ex. att uppgift ska lämnas i form av en sammanfattning av innehållet i arrangemanget. Av DAC 6 framgår även att uppgift ska lämnas om namn som allmänt används om arrangemanget. Detta framgår inte av lagtexten. Vidare bör det klargöras att skyldigheten att lämna uppgift om hemvist för en person gäller samtliga stater och jurisdiktioner där en person har hemvist. Skälen för regeringens förslag De uppgifter som ska lämnas om ett rapporteringspliktigt arrangemang framgår av artikel 8ab.14 i DAC. Enligt punkt 14 a ska uppgift lämnas om identiteten på förmedlare och berörda skattebetalare (rådgivare och användare enligt förslaget), inklusive deras namn, födelsedatum och födelseort (när det gäller en fysisk person), skatterättslig hemvist, skatteregistreringsnummer och, när så är lämpligt, personer som är anknutna företag (anknutna personer enligt förslaget) till den berörda Vilka identifikationsuppgifter som ska lämnas behöver enligt regeringen inte preciseras i lag. Uppgifterna kan i stället, i likhet med vad som gäller för bl.a. kontrolluppgifter, anges i förordning. Förvaltningsrätten i och Kammarrätten i har synpunkter på att det i utredningens författningsförslag anges att uppgifter om anknutna personer ska lämnas ”när det är lämpligt”, eftersom det är oklart när så är fallet. Enligt regeringens bedömning får det anses lämpligt i direktivets mening att lämna uppgifter om anknutna personer när dessa har betydelse för det rapporteringspliktiga arrangemanget. tydliggöra detta bör det anges i stället för ”när det är lämpligt”. Av artikel 8ab.14 b följer att uppgift även ska lämnas om vilket eller vilka kännetecken som gör arrangemanget rapporteringspliktigt. Av artikel 8ab.14 c framgår att upplysningarna ska innefatta en sammanfattning av innehållet i arrangemanget. vidare att upplysningarna ska innefatta en hänvisning till det namn som allmänt används för arrangemanget, om sådant finns, och en beskrivning i abstrakta termer av relevant affärsverksamhet eller relevanta Utredningen anser att det är tillräckligt att det av lagtexten framgår att den uppgiftsskyldige ska lämna en beskrivning av arrangemanget och en övergripande beskrivning av relevant affärsverksamhet eller relevanta arrangemang. som påpekar dock att detta kan innebära att lagtexten får en annan innebörd än direktivet. I detta avseende delar regeringen uppfattningen att lagtexten bör utformas så enhetligt med direktivet som möjligt. Det bör därför anges att det som ska lämnas är en sammanfattning av innehållet i arrangemanget. Det bör vidare framgå att uppgifterna ska inkludera det namn under vilket arrangemanget är allmänt känt, om ett sådant finns. I direktivet anges att sammanfattningen ska innefatta en beskrivning i abstrakta termer av relevant affärsverksamhet eller relevanta arrangemang. I detta avseende delar regeringen utredningens slutsats att ”en beskrivning i abstrakta termer i lagtexten bör kunna ersättas av ”en övergripande beskrivning”. mening bör dessa uttryckssätt syfta till att klargöra samma sak, nämligen att dessa beskrivningar som sådana inte behöver innehålla alla detaljer oavsett relevans, såsom identifikationsuppgifter för varje person som nämns etc. Förvaltningsrätten i efterfrågar också klargörande om vad en övergripande beskrivning innebär. beskrivningen, som nämnts, inte behöva innehålla alla identifikations- uppgifter för alla personer som omnämns. I stället kan det vara tillräckligt att t.ex. beskriva att ett bolag A i stat eller jurisdiktion X förvärvar ett bolag B i stat eller jurisdiktion Y. Ofta torde det dock kunna ha betydelse för hur arrangemanget fungerar vilken bolagsform bolag A respektive bolag B har, varför det i så fall bör framgå. Vilka stater eller jurisdiktioner det handlar om kan också vara relevant, t.ex. på grund av att skattesatserna är olika i de båda staterna eller jurisdiktionerna. Om det är av betydelse för hur arrangemanget fungerar kan det således behöva anges vilken stat eller jurisdiktion som avses och/eller vilka skattesatser som gäller i staten eller jurisdiktionen för den inkomst som det är fråga om. Krav på att lämna identifikationsuppgifter avseende vissa personer finns däremot i artikel 8ab.14 a och h. framför att det av lagtexten bör framgå att sammanfattningen ska innehålla uppgift om det namn som allmänt används om arrangemanget. Regeringen instämmer i detta. Bestämmelsen bör därför utformas så att detta framgår. Av artikel 8ab.14 d framgår att uppgift också ska lämnas om det datum då genomförandet av arrangemanget påbörjades eller då arrangemanget ska genomföras. Av artikel 8ab.14 e framgår att uppgift även ska lämnas om de bestämmelser (svenska och utländska) som utgör grunden för arrange- manget. Enligt artikel 8ab.14 f ska en uppgiftsskyldig också lämna uppgift om värdet av arrangemanget. Förvaltningsrätten i efterfrågar förtydligande avseende uttrycket värdet av arrangemanget. Om detta anför utredningen följande. Med värdet avses värdet av den eller de transaktioner som ingår i arrangemanget. Det är således inte skatte- förmånens värde som ska anges. Beroende på hur arrangemanget ser ut kan flera transaktionsvärden behöva anges. Regeringen instämmer med utredningen när det gäller att flera transaktionsvärden kan behöva anges om flera transaktioner ingår i arrangemanget. Det bör dock vara tillräckligt att uppge ett värde per enskild transaktion. Utgångspunkten vid en överlåtelse av en fastighet bör exempelvis vara att det värde som ska uppges är priset, i vart fall om priset motsvarar marknadsvärdet. Utifrån omständigheterna i det enskilda fallet kan dock ett annat värde vara mer relevant för arrangemanget, t.ex. om en fastighet överlåts utan ersättning. Det kan då i stället vara exempelvis marknadsvärdet eller det bokförda värdet som bör anges. Förvaltningsrätten i noterar att direktivet innehåller ett undantag från skyldigheten att lämna uppgift i form av en sammanfattning om det skulle innebära att en affärshemlighet etc. röjs eller om det skulle strida mot allmän ordning, vilket inte har fått någon motsvarighet i lagtexten. Regeringen konstaterar att detta undantag förekommer även i fråga om utbyte av upplysningar enligt DAC på andra områden. Det ankommer då på att tillämpa undantaget vid lämnande av uppgifter till behöriga myndigheter i andra medlemsstater, jfr 10 § 4 och 13 § tredje stycket lagen om administrativt samarbete. Enligt regeringens mening finns det inte skäl att frångå denna systematik här. I avsnitt 7.2 föreslås därför att ska tillämpa det aktuella undantaget vid utbyte av upplysningar. Det kan erinras om att absolut sekretess gäller hos för de uppgifter om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden som ska lämnas om rapporteringspliktiga arrangemang, se avsnitt 8. I artikel 8ab.14 g föreskrivs att uppgift ska lämnas om den eller de berörda skattebetalarnas medlemsstat och varje annan medlemsstat som sannolikt kommer att beröras av det rapporteringspliktiga arrangemanget. Det bör därför i skatteförfarandelagen tas in en bestämmelse om att uppgift ska lämnas om den medlemsstat i vilken användaren eller användarna har hemvist och andra medlemsstater som sannolikt kommer att beröras av arrangemanget. 2019/20:74 I artikel 8ab.14 h föreskrivs att uppgift också ska lämnas om varje annan person i en medlemsstat som sannolikt kommer att beröras av det rapporteringspliktiga arrangemanget, med angivande av till vilka medlemsstater en sådan person är knuten. Bestämmelsen måste läsas mot bakgrund av den tidigare nämnda bestämmelsen i direktivet om att identifikationsuppgifter – inklusive uppgift om skatterättslig hemvist – ska lämnas för förmedlare, berörda skattebetalare och i vissa fall personer som är anknutna företag till den berörda skattebetalaren. Uppgifter om berörda personer måste således lämnas även om personerna i fråga inte är rådgivare eller användare, eller anknutna företag till en användare. De uppgifter som ska lämnas om nu aktuella personer bör vara desamma som de uppgifter som ska lämnas för rådgivare och användare. Förvaltningsrätten i frågar sig vilka personer som kan anses beröras av det rapporteringspliktiga arrangemanget. Regeringen vill därför klargöra följande. En fysisk person kan inte anses beröras av ett rapporteringspliktigt arrangemang enbart genom att han eller hon innehar en anställning eller ett uppdrag för en juridisk person som berörs av arrangemanget. En fysisk person kan anses beröras av ett arrangemang om han eller hon är personligen involverad i arrangemangen såsom t.ex. betalningsmottagare, köpare eller säljare med avseende på någon transaktion som ingår i arrangemanget. Myndigheter torde sällan kunna anses vara berörda av ett rapporteringspliktigt arrangemang och i vart fall inte när arrangemanget endast berör myndigheten genom den myndighets- utövning som ligger inom ramen för myndighetens uppdrag. Däremot kan det inte uteslutas att en myndighet kan komma att omedvetet beröras av ett rapporteringspliktigt arrangemang inom ramen för sitt agerande som juridisk person, t.ex. vid ett marknadsmässigt köp av en fastighet. En bank kan givetvis beröras av ett rapporteringspliktigt arrangemang om den agerar för egen räkning inom ramen för arrangemanget. Om banken i stället exempelvis genomför transaktioner åt andra eller lånar ut pengar till andra för att de ska kunna genomföra transaktioner får bedömningen i stället göras om banken ska anses vara rådgivare med avseende på det rapporteringspliktiga arrangemanget. Om så är fallet ska identifikations- uppgifter för banken lämnas i enlighet med artikel 8ab.14 a. I flera av punkterna i artikel 8ab.14 anges att uppgifter ska lämnas om personers hemvist. Såsom påpekar innebär det att om en person har hemvist i mer än en stat eller jurisdiktion ska personens samtliga hemvist uppges. Mot denna bakgrund bör bestämmelser tas in i 33 b kap. SFL om att följande uppgifter ska lämnas om ett rapporteringspliktigt arrangemang: 1.nödvändiga identifikationsuppgifter, inklusive hemvist, för a) rådgivare, b) användare, och c) personer som är anknutna till användaren, när dessa är av betydelse för det rapporteringspliktiga arrangemanget. 2.vilken eller vilka av bestämmelserna i 13–25 §§ i lagen om rapporteringspliktiga arrangemang som gör arrangemanget rapporterings- pliktigt, 3.en sammanfattning av innehållet i arrangemanget och, om ett sådant finns, det namn under vilket arrangemanget är allmänt känt samt en övergripande beskrivning av relevant affärsverksamhet eller relevanta arrangemang, 4.det datum då genomförandet av arrangemanget påbörjades eller då arrangemanget ska genomföras, 5.uppgift om de nationella bestämmelser som utgör grunden för arrangemanget, 6.värdet av arrangemanget, 7.uppgift om den eller de medlemsstater i vilken användaren eller användarna har hemvist och andra medlemsstater som sannolikt kommer att beröras av arrangemanget, och 8.nödvändiga identifikationsuppgifter för varje annan person i en medlemsstat än som avses i 1 som sannolikt kommer att beröras av arrangemanget, samt uppgift om var varje sådan person har hemvist. Utöver de ovan redovisade uppgifterna ska även, i vissa fall, ett referensnummer lämnas. Med referensnummer avses en individuali- serande kod som eller någon annan behörig myndighet i en medlemsstat i Europeiska unionen har tilldelat ett rapporteringspliktigt arrangemang och som baserar sig på kommissionens genomför- andeförordning (EU) 2019/532. Europeiska kommissionen har antagit genomförandeförordning (EU) 2019/532 om ändring av genomförandeförordning (EU) 2015/2378 vad gäller standardformulär, inbegripet språkordning, för det obligatoriska automatiska utbytet av upplysningar om rapporteringspliktiga gränsöver- skridande arrangemang, som trädde i kraft . I genom- förandeförordningens ingress konstateras att om mer än en förmedlare (rådgivare enligt förslaget) eller berörd skattebetalare (användare enligt förslaget) är skyldig att lämna upplysningar bör ett enda referensnummer finnas på samtliga utbyten rörande samma arrangemang så att dessa utbyten kan knytas till ett enda arrangemang i det centrala register där samtliga uppgifter ska registreras för att det automatiska utbytet av uppgifter ska genomföras (se avsnitt 7). Ett referensnummer kommer därför att knytas till ett specifikt rapporteringspliktigt arrangemang. Förordningen ska tillämpas . Referensnumret ska också ingå i de uppgifter om arrangemanget som skickas till det centrala registret. Om samma arrangemang har flera uppgiftsskyldiga rådgivare eller användare, ska samma referensnummer finns i alla rapporter om arrangemanget till eller de behöriga myndigheterna i andra medlemsstater i Europeiska unionen, vilket gör det möjligt att kombinera de uppgifter som skickas till det centrala registret om samma arrangemang. Regeringen gör bedömningen att bestämmelser om att ska tilldela rådgivaren eller användaren ett referensnummer vid uppgiftslämnandet kan tas in i förordning. Förslaget innebär att en ny paragraf, 33 b kap. 16 §, tas in i SFL. 2019/20:74 5.7 Förutsättningar för uppgiftslämnande och undantag från skyldigheten att lämna vissa Regeringens förslag: Uppgifter om ett rapporteringspliktigt arrangemang ska lämnas endast i den utsträckning den uppgiftsskyldige har kännedom om eller tillgång till uppgifterna. Skyldigheten för en rådgivare att lämna uppgifter gäller endast i den utsträckning denne inte är förhindrad att lämna uppgifterna på grund av tystnadsplikten för advokater. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen föreslår att advokater alltid måste lämna uppgift om vilket kännetecken som advokatens rådgivning om ett rapporterings- pliktigt arrangemang avser. Utredningen föreslår att uppgifter endast ska lämnas i den utsträckning den uppgiftsskyldige har kännedom om eller tillgång till uppgifterna då uppgifterna lämnas. Remissinstanserna: FAR (med instämmande av ) tillstyrker att uppgifter endast lämnas i den utsträckning den uppgiftsskyldige har kännedom om eller tillgång till uppgifterna då uppgifterna lämnas, men menar att detta saknar täckning i lagtexten. (med instämmande av ) anför att det bör framgå av lagstiftningen att uppgifter endast ska lämnas om de finns tillgängliga hos den uppgiftsskyldige. anser att en rådgivare som omfattas av den i lag reglerade tystnadsplikten aldrig bör behöva lämna de uppgifter som utredningen föreslår. Det är ogörligt att en advokat att i varje enskilt ärende utreda i vilken utsträckning han eller hon är förhindrad att lämna uppgifterna och att advokaterna därför i stället helt bör undantas från uppgiftsskyldigheten. understryker att det inte enbart är uppgifter som rör klienters identitet som omfattas av tystnadsplikten för advokater, utan allt som anförtrotts advokaten inom ramen för advokat- verksamheten eller som advokaten i samband därmed fått kännedom om. anför att ingivandet av en rapport från advokaten till förutsätter samtycke från klienten. Om klienten motsätter sig att advokaten inger rapporten föreligger hinder för advokaten att inge densamma till . I sådana fall har advokaten att ta ställning till huruvida han eller hon ska åta sig uppdraget eller ej. FAR m.fl. anför att det ur konkurrenssynpunkt är viktigt att reglerna så långt som möjligt är neutrala för samtliga kategorier av rådgivare. menar att det inte bör införas något undantag från att lämna vissa uppgifter på grund av tystnadsplikten för advokater. Skälen för regeringens förslag Av DAC 6 framgår att rådgivaren som är skyldig att lämna upplysningar om rapporteringspliktiga arrangemang ska lämna de upplysningar som de har kännedom om, äger eller kontrollerar (jfr artikel 8ab.1 i DAC). om artikeln uttryckligen nämner rådgivaren gör regeringen bedömningen att detsamma gäller för användaren. FAR (med instämmande av ) anför att det saknas täckning i förslaget för att rådgivare ska vidta rimliga åtgärder för att inhämta uppgifterna som ska lämnas om ett rapporteringspliktigt arrangemang. Utredningen anför att det i vart fall bör åligga den första kategorin av rådgivare att vidta rimliga åtgärder för att inhämta uppgifterna, t.ex. genom att ställa en fråga till den som innehar informationen. (med instämmande av ) anför att de uppgifter som förväntas lämnas i många fall inte finns tillgängliga hos bankerna och att det därför bör framgå av lagstiftningen att uppgifter endast ska lämnas om de finns tillgängliga hos den uppgiftsskyldige. Med anledning av vad FAR och framför vill regeringen anföra följande. Det är inte säkert att den som är uppgiftsskyldig har kännedom om alla förhållanden som rör ett arrangemang för uppgiftslämnandet, t.ex. ett arrangemang ska genomföras. Av kommissionens mötes- anteckningar, , från arbetsgrupp IV framgår att direktivet inte föreskriver någon uttalad skyldighet för rådgivaren att aktivt efterfråga information som inte rådgivaren har tillgång till (se – prepared by the , Working Party IV, Direct Taxation, ). Av kommentaren till om CRS Avoidance Arrangements framgår att modell- reglerna inte medför ytterligare skyldigheter avseende due diligence eller skyldighet att efterfråga information (Model Mandatory Disclosure Rules for CRS Avoidance Arrangements and Opaque Offshore Structures, punkt 50). Uppgifter om ett rapporteringspliktigt arrangemang behöver därför lämnas endast i den utsträckning den uppgiftsskyldige har kännedom om eller tillgång till de föreskrivna uppgifterna. När det gäller arrangemang som inte i väsentlig utsträckning behöver anpassas för att kunna genomföras av en ny användare ska en rådgivare, vid utgången av varje kalenderkvartal, lämna en sammanställning över vissa uppgifter som har tillkommit efter det att uppgifter senast lämnades (se avsnitt 5.9). Att en uppgiftsskyldig har kännedom om eller tillgång till information kan dock innebära att den uppgiftsskyldige indirekt har tillgång till informationen, såsom genom bolag inom samma koncern, genom åtkomst till vissa datasystem eller på liknande sätt.