prop · H703104 · 2020-04-21 00:00:00 — Det är också dyrare för marknadsgaranter och generellt sett mindre lönsamt för marknadsaktörer att handla i statspapper.86 En del av den aktivitet som fanns för sedan finns inte kvar i samma utsträckning. Nya kapitaltäckningsregler och likviditetstäckningskrav (LCR) bidrar till att aktörerna investerar och själva håller statsobligationerna. Det gäller såväl svenska som utländska investerare som ser det som en bra tillgång att ha i balansräkningen, eftersom det sänker kapitalkravet. köpte bankerna statsobligationer till stor del för att kunna sälja dem vidare.87 En av anledningarna till att statspapper är attraktiva på marknaden är kombinationen av låg kreditrisk och god likviditet. Att kunna köpa och sälja stora volymer statspapper med liten påverkan på priset är därför eftertraktat. 83Nettolånebehovet motsvarar budgetsaldot med omvänt tecken. 84https:///QvAJAXZfc/opendoc.htm?document=Webb_Upplaning.qvw&bookmark=Document\BM15 85RGK (2019): Statsskuldens förvaltning. Underlag för utvärdering . 86Intervju med sakkunniga på . När återförsäljare och investerare tillfrågas om den ansträngda likviditeten är det ofta innehav som lyfts fram som huvudorsak.88 Det framgår också av enkätsvar från marknadsaktörer i senaste undersökning om ränte- och valutamarknaderna. Aktörerna upplever en försämring i främst marknadslikviditeten för statsobligationer och anser att den viktigaste drivkraften bakom förändringen är köp.89 finns det en förståelse hos återförsäljare för de penningpolitiska principerna kring agerande, men sett ur de enskilda återförsäljarnas perspektiv och roll är det inte positivt.90 Vid utgången av 2019 ägde drygt hälften av den utestående stocken nominella statsobligationer och 2018 ägde de knappt hälften.91 De nya regleringarna är dock en bidragande orsak till likviditetsbristen som återförsäljarna också pekar på. Bankerna har fått se över sina mandat och minskat sina handelslager, vilket har gjort att deras möjlighet att bära risk också minskat. Enligt återförsäljarna kan en sådan utveckling innebära att det blir svårare att hantera svängningar på marknaden. En rejäl störning skulle kunna få negativa konsekvenser för marknadens funktionssätt. Det framgår också av Riksgäldens undersökningar att återförsäljare och investerare tycker att det kan bli ett problem om en störning eller ett behov av att omsätta större volymer skulle uppstå.92 Återförsäljare ser redan en viss tendens till att investerare som tidigare kunde handla på marknaden för statsobligationer söker sig till alternativa och mer likvida handelsplatser när de ska minska sin risk. Enligt är marknaden för ränteswappar välfungerande och ett bra substitut till statspapper när marknadsaktörer behöver hantera risk.93 Riksgälden ser däremot en risk med att aktörer lämnar marknaden på grund av likviditetsbristen. Vissa har enligt Riksgälden redan gjort det, till exempel hedgefonder. Bostadsobligationer pekas ut som ett alternativ, eftersom de är relativt likvida och stocken dessutom är större än för statsobligationer.94 nämner återförsäljare att möjligheten till bättre avkastning också är ett avgörande skäl till att investerare söker sig till andra marknader. 7.2Obegränsat repofacilitet främjar likviditeten Inom ramen för Riksgäldens marknads- och skuldvård erbjuds återförsäljarna möjlighet att låna statspapper genom så kallade marknadsvårdande repor. Det minskar risken för att Riksgäldens återförsäljare inte får tag på statsobligationer för vidareförsäljning. Dessutom underlättar det för dem att ställa priser och på så sätt 88Intervju med återförsäljare. 89https:///globalassets/media/rapporter/finansmarknadsenkaten/svenska/2019/finansmarknadsenkaten- hosten-2019.pdf 90Intervju med återförsäljare. 91RGK (2020): Statsskuldens förvaltning. Underlag för utvärdering och RGK (2019): Statsskuldens förvaltning, Underlag för utvärdering . 92RGK (2019): Statsskuldens förvaltning, Underlag för utvärdering . 93Intervju med sakkunniga på . 94Intervju med sakkunnig på Riksgälden. främjas likviditeten på marknaden.95 Riksgälden erbjuder således denna så kallade repofacilitet oavsett statens lånebehov. Priset som återförsäljarna får betala utgörs av en premie som sätts i relation till styrränta.96 Riksgälden ser repofaciliteten som en nödlösning som behövs eftersom det råder brist på likviditet för statspapper på marknaden.97 Återförsäljarna uttrycker att den obegränsade repofaciliteten som Riksgälden erbjuder räddar situationen eftersom det alltid finns ett pris.98 hävdar återförsäljare att det kan vara svårt för dem (marknadsgaranterna) att upprätthålla en prisbild när marknaden saknar djup, det vill säga tillräckligt många investerare som kan köpa eller sälja utan att priset förändras nämnvärt. Utvecklingen av Riksgäldens genomsnittliga dagsomsättning för repor i statsobligationer visar en tydlig uppgång åren 2014–2017 (diagram 13). Uppgången har skett som innehav av statspapper ökat och likviditeten minskat på marknaden. Däremot har omsättningen i repor i genomsnitt sjunkit markant –2019 jämfört med toppåret 2017.99 Trots de senaste årens minskning är nivån fortfarande högre än vad som varit normalt. Diagram 13 Genomsnittlig dagsomsättning för repor i statsobligationer på Riksgälden – 2019 Källa: Riksgälden/ Den minskade repoaktiviteten kan enligt Riksgälden bero på att investerare repade ut sina innehav sinsemellan i större utsträckning än tidigare.100 För marknaden är det dessutom dyrare att använda Riksgäldens repofacilitet än att repa ut statspapper 95Se RGK:s underlag för utvärderingar och 2018. 96Premien ligger 40 räntepunkter under styrräntan. 97Intervju med sakkunnig på Riksgälden. 98Intervju med återföljsäljare. 99Omsättningen var i genomsnitt 34 miljarder , 25 miljarder och 16 miljarder . 100RGK (2019): Statsskuldens förvaltning. Underlag för utvärdering , s 25. Enligt Riksgälden är det bara positivt om marknadsaktörerna repar ut själva.101 Återförsäljare bekräftar att det har blivit ekonomiskt lönsammare för investerare med större innehav av statsobligationer att låna ut dem under senare år.102 Det hänger bland annat samman med bättre tillgång till teknik och kompetens bland investerare. Andra faktorer som återförsäljare nämner till minskade volymer repor hos Riksgälden är att bankens position i interbankmarknaden inte varit lika stor och därför har behovet av repor minskat.103 Utöver repofaciliteten främjar Riksgälden likviditeten genom sina bytesauktioner. Mindre likvida utgåvor byts då ut mot nya och mer likvida. När Riksgälden introducerar nya obligationer gör de det ofta med hjälp av byten. Syftet är att de nya lånen snabbt ska öka i volym och därmed få god likviditet på marknaden. Även för realobligationer erbjuder Riksgälden byten i syfte att förbättra likviditeten. Bristen på likviditet på statspappersmarknaden är inget nytt problem. Det har lyfts fram vid de senaste utvärderingarna av statsskuldsförvaltningen. Problemet tas också upp i Riksgäldens årliga undersökningar bland marknadsaktörer samt i de intervjuer ESV genomfört inom ramen för denna utvärdering. På kort sikt kan Riksgälden knappt avhjälpa situationen mer än genom den obegränsade repofaciliteten som de redan erbjuder. Statens lånebehov är lågt vilket i sig inte bör betraktas som ett problem. Men det är ett faktum som i kombination med stora innehav av statspapper leder till en påtaglig likviditetsbrist på statspappersmarknaden. Riksgäldens manövreringsutrymme är i sammanhanget begränsat. På lite kan situationen möjligen förbättras om fördelningen mellan den reala och nominella skulden ses över. ESV har påpekat tidigare att argumenten för att behålla realskuldsandelen inte är tillräckligt starka (avsnitt 5.1.1). En möjlig lösning vid ett hypotetiskt ökat lånebehov kan vara att låta realskuldandelen minska i samma takt som lånebehovet ökar. Det skulle skapa mer utrymme för att emittera nominella statsobligationer och på så sätt bidra till att förbättra likviditeten på statspappersmarknaden. 101Intervju med sakkunnig på Riksgälden. 102Intervju med återförsäljare. 103Interbank kallas de svenska banker som är aktiva på svenska räntemarknaden. UTVÄRDERING AV KOSTNAD OCH RISK 8Utvärdering av kostnad och risk Det övergripande målet för statsskuldsförvaltningen är att långsiktigt minimera kostnaden för statsskulden med beaktande av risk. I regeringens riktlinjer för statsskuldsförvaltningen bestäms avvägningen mellan kostnad och risk, medan i Riksgäldens interna riktlinjer bestäms riktvärden för den praktiska implementeringen i statsskuldsförvaltningen. Vidare ska statsskuldens förvaltning enligt regeringens riktlinjer utvärderas över femårsperioder.104 Utvärderingen ska ske i kvalitativa termer på basis av den kunskap som fanns vid beslutstillfället. När det är möjligt ska utvärderingen även innefatta kvantitativa mått. Utvärderingen av den operativa förvaltningen ska bland annat avse upplåningen i och förvaltningen av de olika skuldslagen, marknads- och skuldvårdsåtgärder samt hantering av valutaväxlingar. När det gäller realupplåning ska den realiserade skillnaden i kostnader mellan real och nominell upplåning redovisas. För upplåning på privatmarknaden ska Riksgälden redovisa kostnadsbesparingen jämfört med en alternativ upplåning. Positioner inom givna mandat ska resultatföras och utvärderas löpande i termer av marknadsvärden. Den kvantitativa metoden för utvärdering av förvaltningens kostnad och risk har reviderats i Riksgäldens underlag för utvärdering . Ändringen gjordes efter att Riksgälden på uppdrag av regeringen undersökte om måttet kunde förenklas så att det inte skulle vara beroende av antaganden om framtida händelser (se avsnitt 4.2 för en utförligare beskrivning).105 En avgörande skillnad jämfört med den äldre metoden är att inflations- och valutarörelser numera får direkt genomslag i kostnaden. Det berör därför främst realobligationer och instrumenten i utländsk valuta vars framtida kassaflöden är okända. periodiserades dessa över instrumentets hela löptid, vilket innebar att kostnaden reviderades bakåt tills instrumenten löpte till förfall. Detta var en nackdel i samband med utvärderingar. 8.1Kostnaden har trendmässigt minskat –2019 I Riksgäldens utvärderingar och 2019 redovisas resultaten dels som kostnad i miljarder kronor, dels som genomsnittlig emissionsränta samt genomsnittlig effektiv ränta för respektive skuldslag. Den senare utgörs av en kvot mellan kostnaden och den utestående skulden per skuldslag.106 Riksgälden redovisar dock inte hur de olika underliggande komponenterna i kalkylen bidrar till kostnaderna. Nedan görs därför en utförligare beskrivning av dessa. 104Se riktlinjerna 40–44 i Regeringen (2018): Riktlinjer för statsskuldens förvaltning 2019. 105RGK (2016): Avrapportering av regeringsuppdraget att utreda om utvärderingen av det övergripande målet kan underlättas, dnr 2016/1345. 106Den utestående skulden som används är snittstocken för respektive skuldslag. UTVÄRDERING AV KOSTNAD OCH RISK Den totala kostnaden för statsskulden beräknad enligt den nya metoden har varierat men trendmässigt minskat –2019. I genomsnitt blev den (diagram 14). sjönk kostnaden med . Kostnadsökningen 2018 beror på att både den nominella skulden och valutaskulden haft en högre kostnad jämfört med . Kostnaderna för samtliga skuldslag sjönk 2019. Diagram 14 Total kostnad för statsskulden uppdelad per skuldslag 2015–2019 -2,8 Källa: Riksgälden. Beräkningen är baserad på principen om upplupet anskaffningsvärde. Kostnaden för respektive skuldslag kan delas upp i de olika komponenter som påverkar kostnadens nivå och utveckling. Komponenterna avser realiserade och orealiserade räntor, avskrivningar, återköpseffekter och valutaeffekter samt effekten av inflationskompensation.107 Den nominella kronskuldens totala kostnad har varierat –2019 och i genomsnitt legat något (tabell 5). Räntekostnaderna drivs framför allt av realiserade kupongräntor, medan avskrivningarna är den faktor som bidrar mest till att sänka kostnaden. Återköpseffekten, både realiserad och orealiserad, har bidragit till en ökad kostnad för den nominella kronskulden. Men den har minskat . 107Dekomponering av realskulden kan inte presenteras på grund av att affärssystemet håller på att ses över på Riksgälden och datakvaliteten inte kan tillförsäkras. UTVÄRDERING AV KOSTNAD OCH RISK Tabell 5 Kostnad för nominell kronskuld efter underliggande faktorer 2015–2019 - Kupong, nollkupong & övrig ränta Upplupen (sälj) -1,4 -0,8 -0,6 -0,3 -0,2 -0,7 Upplupen (köp) -12,9 -9,7 -3,3 -0,9 -3,0 -6,0 -0,0 -0,3 - Upplupen & upplupen nollkupong -0,1 -2,6 -0,2 Tillfört över/underkurs Avskrivning över/underkurs -5,1 -6,1 -7,0 -7,3 -6,1 -6,3 Total realiserad/orealiserad ränta - Realiserad upplupen ränta (köp) Realiserad kursvinst/kursförlust - Orealiserad återstående avskrivning vid återköp -1,9 -1,6 -0,7 Källa: Riksgälden. Beräkningen är baserad på principen om upplupet anskaffningsvärde. Anm.: Tomma poster innebär att det inte förekom någon kostnad alls på dessa poster. Kostnadsutvecklingen för valutaskulden påverkas främst av rörelser i valutakursen. I genomsnitt uppgick kostnaden för valutaskulden till 3,7 miljarder –2019 (tabell 6). Kostnaden var som högst 2016 då den uppgick till . Effekten av den orealiserade valutaomvärderingen var den enskilt viktigaste anledningen till den relativt sett höga kostnaden . Det är således en konsekvens av en försvagad kronkurs.108 Året därpå var kostnaden för valutaskulden tvärtom negativ, vilket en svag förstärkning av kronan bidrog till. var kostnaden 5,8 respektive . De realiserade kursvinsterna bidrog till en sänkning av kostnaden båda åren, men valutaeffekten var relativt stor och bidrog i stället till en ökning av kostnaden, särskilt . 108Se bland annat utvecklingen av Kix index i diagram 5. UTVÄRDERING AV KOSTNAD OCH RISK Tabell 6 Kostnad för valutaskuld efter underliggande faktorer 2015–2019 -0,1 -0,2 -0,1 -0,3 -0,5 -0,8 -0,4 Upplupen (köp/sälj) - Över/underkurs & kursvinst kursförlust -0,1 -0,9 -0,7 -0,2 - Upplupen & upplupen nollkupong -0,1 Tillfört & avskrivningar över/underkurs Total realiserad/orealiserad ränta -0,5 -1,2 -1,2 -0,5 - Realiserad upplupen ränta (köp) Realiserad kursvinst/kursförlust - Orealiserad återstående avskrivning vid återköp -2,5 -1,8 -5,7 -0,4 -2,1 -2,3 -2,8 Källa: Riksgälden. Beräkningen är baserad på principen om upplupet anskaffningsvärde. Anm.: Tomma poster innebär att det inte förekom någon kostnad alls. Skuldens sammansättning och löptid är som nämnts tidigare den avvägning man gör för att nå målet med att minimera kostnaden för statsskulden och beakta risken. Det kan därför vara relevant att jämföra kostnadsandelen med skuldandelen för respektive skuldslag (diagram 15). Den nominella kronskuldens andel har minskat från . Det beror på att andelen i realskuld har ökat , bland annat till följd av att statsskulden minskat och att det är svårare för Riksgälden att styra andelen i realskuld. Vid utgången av 2019 hade andelen i nominell kronskuld ökat till medan andelen i realskuld hade börjat minska något. När det gäller valutaskulden har andelen minskat till följd av amorteringarna på . Skuldslagens kostnad som andel av den totala kostnaden för statsskuldsförvaltningen följer inte samma mönster. De står inte heller i proportion till skuldens sammansättning . Kostnadsandelen för både realskulden och valutaskulden är betydligt större än deras skuldandel. Exempelvis utgjorde realskulden av den totala skulden vid utgången av 2019, medan realskuldens andel av kostnaden uppgick till av den totala kostnaden. För valutaskulden var motsvarande andelar . Löptidspremien är dock högre för realobligationer UTVÄRDERING AV KOSTNAD OCH RISK jämfört med nominella obligationer, vilket till viss del kan förklara den höga kostnadsandelen. Skillnaden i löptiden har dock minskat mellan reala och nominella obligationer från 2,6 till –2019. längre för realobligationer än för nominella obligationer 2015, men enbart längre 2019.109 Diagram 15 Skuldslag som andel av statsskulden samt kostnad per skuldslag som andel av totalkostnaden för statsskuldsförvaltningen –2019 Andel av total skuld Andel av total kostnad Källa: ESV:s bearbetning av Riksgäldens data. Valutaskuldens löptid är betydligt kortare än löptiden för både reala och nominella obligationer. Den oproportionella kostnadsandelen i förhållande till skuldandelen är en följd av variationer i kronkursen. Det ska dock noteras att kostnadsandelarna för samtliga skuldslag är svårtolkade på grund av att kostnaden för valutaskulden var negativ det året (se tabell 6 ovan). ESV anser att det är positivt att Riksgälden ändrat kostnadsmått till ett mått som inte revideras bakåt i tiden. Ändringen är i linje med den rekommendation ESV gav i sin utvärdering . Riksgäldens redovisning i 2018 och utvärderingar saknar dock information om de underliggande komponenternas betydelse för den totala kostnaden i varje skuldslag. Det kan till exempel vara valutaeffekter som har störst påverkan på valutaskuldens kostnader. Det kan också handla om hur återköp och byten påverkar resultatet ett enskilt år. Även den förklarande texten om kostnaden är kortfattad. 109Se RGK: statskuld för åren 2016–2019. UTVÄRDERING AV KOSTNAD OCH RISK På grund av problem med Riksgäldens affärssystem har det inte gått att göra en tillförlitlig detaljerad redovisning av realskulden i denna rapport. När det blir praktiskt möjligt bör även realskulden detaljredovisas på samma sätt som den nominella kronskulden och valutaskulden. 8.2Positiva och negativa bidrag till kostnadsutvecklingen I Riksgäldens underlag för utvärdering redovisas resultat för realupplåning samt hur privatmarknadsupplåningen, positionstagningar och handeln med derivatinstrument har påverkat kostnaderna för skuldförvaltningen. Riksgälden jämför i underlagen för utvärdering kostnaden mellan upplåning i realobligationer och en kontrafaktiskt nominell obligation med samma löptid. I kalkylen ackumuleras resultaten för perioden –2019, det vill säga sedan realobligationerna emitterades och fram till . Enligt Riksgäldens jämförelse har realupplåningen genererat ett positivt ackumulerat resultat på . Riksgälden förklarar att en stor del av resultatet kommer från då realstocken byggdes upp.110 Genom att inflationen varit lägre än förväntat sedan realobligationerna introducerades har realobligationerna inneburit en god affär för staten.111 Upplåning i realobligationer har dock varken lett till någon besparing eller merkostnad . medförde realupplåningen en merkostnad. Upplåningen på privatmarknaden utgår ur riktlinjerna , vilket innebär att upplåningsformen avvecklas allteftersom lånen förfaller (se avsnitt 4.1.3).112 De sista utestående premieobligationerna förfaller . Bakgrunden till att låneformen upphör är att den inte kan sänka kostnaderna för statsskulden jämfört med motsvarande upplåning på institutionsmarknaden. som låneformen genererade en besparing var 2014. Den samlade förlusten uppgick till –2019. I genomsnitt blev förlusten . 8.2.1ESV:s kommentar om real- och privatmarknadsupplåning Redovisningen av ett ackumulerat resultat när det gäller realupplåning är enligt ESV:s uppfattning svår att tolka. Det är också svårt att jämföra med andra resultat som vanligen avser enskilda år i utvärderingsperioden. Jämförelsen Riksgälden gör handlar i praktiken om en fiktiv upplåning i en lång nominell obligation som i själva verket inte ryms inom de givna riktlinjerna för löptiden. har valet av löptid för den nominella skulden varit en funktion av de löptider som valts för både den 110RGK (2019): Statsskuldens förvaltning. Underlag för utvärdering . 111RGK (2019): Statsskuldens förvaltning. Förslag till riktlinjer 2020–2023, s. 15. 112Upplåningsformen består av premieobligationer och Riksgäldsspar. UTVÄRDERING AV KOSTNAD OCH RISK reala skulden och valutaskulden. Om realskulden inte hade funnits så hade löptiden för den nominella skulden behövt vara längre än den blev för att behålla samma löptid för statsskulden i sin helhet. När det gäller upplåningen på privatmarknaden instämde ESV redan i samband med utvärderingen med regeringens analys om att Riksgälden beslut att tillsvidare inte ge ut premieobligationer var riktigt. har den särskilda riktlinjen om privatupplåning tagits bort, vilket ESV bedömer är ett korrekt beslut mot bakgrund av de merkostnader som låneformen har inneburit . Riksgäldens löpande positioner visar på en total förlust på för perioden –2019. I genomsnitt blev förlusten 21 miljoner . resulterade dock verksamheten i en vinst på . Den externa förvaltningen som är avvecklad stod för av den totala förlusten. Den externa förvaltningen presterade sämre än den interna 2017–2018 men bättre –2016. Resultatet för den externa förvaltningen har också varit betydligt mer volatilt än för den interna förvaltningen.113 beslutade att avveckla den externa förvaltningen under 2018.114 Skälet var att det saknades rätt resurser och kompetens för att ställa krav på samt följa upp de externa förvaltarna på ett professionellt sätt. Riksgälden bedömde vidare att förmågan att utnyttja förvaltarnas kunskap för att skapa mervärde i organisationen också saknades. Valet stod mellan att förstärka den verksamheten eller avveckla den. Andra områden som också behövde förstärkas fick högre prioritet. Riksgäldens tog en position för en starkare krona som uppgår till närmare 6,5 miljarder av det maximala mandatet på . Positionen togs stegvis mot euron i enlighet med Riksgäldens beslut . Positionen är inte avslutad vilket ger ett orealiserat positivt resultat på för perioden –2019. Positionen har mildrat effekten av den minskande valutaexponeringen som amorteringen på valutaskulden har inneburit, eftersom en svag krona har gjort växlingen olönsam. Sedan första positionen togs har kronans värde i förhållande till euron gått både upp och ner. I genomsnitt har kronan blivit marginellt svagare mot euron mellan (diagram 16). Kronan har stärkts tolv gånger och försvagats sex gånger mätt som förändringen från en månad till nästa. Nedgångarna har alltså varit färre men kraftigare än uppgångarna. Trenden går dock mot en svag förstärkning av kronan . 113Volatilitet mätt som standardavvikelse. 114RGK (2018): Styrelseprotokoll . UTVÄRDERING AV KOSTNAD OCH RISK Diagram 16 Förändringen av kronans växelkurs mot euron – -0,10 -0,20 jun jul aug sep okt nov dec jan feb mar apr maj jun jul aug sep okd nov dec Linjär (Förändringen i växelkurs) Källa: ESV:s bearbetning av data. Anm.: Staplarna visar förändringen i växelkursen sedan föregående månad. Ett negativt (positivt) värde innebär att kronan har förstärkts (försvagats) i förhållande till euron. 8.2.2ESV:s kommentar om positionstagandet Riksgälden har beslutat att avveckla den externa förvaltningen för den löpande positionstagningen. Det är ingen omfattande verksamhet men mot bakgrund av de förluster som verksamheten har genererat tycks beslutet vara välavvägt. Riksgälden har utnyttjat nästan hela sitt positionsmandat för en starkare krona . Enligt vår uppfattning är det ett rimligt agerande som har mildrat effekterna av amorteringskravet på valutaskulden i då kronan varit svag. Riksgälden har argumenterat för ett utökat mandat för positionstagning i riktlinjeförslaget 2017 och senast i samband med diskussioner inför riktlinjeförslag . ESV ansåg i utvärderingen att den föreslagna höjningen framstod som rimlig eftersom Riksgälden inte kunde ta några taktiska positioner i kronans valutakurs inom ramen för den löpande förvaltningen.115 Genom att Riksgälden tillsvidare har stoppat amorteringen av valutaskulden tills frågan utretts är frågan om ett utökat mandat för positioner i kronans valutakurs för tillfället överspelad. En starkare krona framöver skulle dock vara gynnsam. Dels genom positionen Riksgälden tidigare tog för en starkare krona, dels genom att amorteringen på valutaskulden upphör i väntan på kommande analys. 115ESV (2018): Utvärdering av statens upplåning och skuldförvaltning 2013–2017, s. 52.