prop · H703175 · 2020-06-16 00:00:00 — Vid tillämpning av kommissionens regelverk för stöd av mindre betydelse omfattar begreppet ”företag” varje enhet som bedriver ekonomisk verksamhet, oavsett enhetens rättsliga form och oavsett hur den finansieras. Ekonomisk verksamhet utgörs i sin tur av all verksamhet som består i att erbjuda varor eller tjänster på en viss marknad. oavsett om verksamheten bedrivs med vinstsyfte eller inte. Huruvida en Prop. 2019/20:175 stödmottagare ska anses vara ett företag i den mening som avses i regelverket för de minimis-stöd avgörs från fall till fall. Kommissionens regelverk för stöd av mindre betydelse gäller företag inom flertalet sektorer, se t.ex. artikel 1 i förordning nr 1407/2013. Det är den verksamhet som bedrivs i företaget som är avgörande för bedömningen av vilken förordning om stöd av mindre betydelse som är tillämplig. Om ett företag bedriver verksamhet inom flera sektorer som omfattas av regelverket för de minimis-stöd, t.ex. inom såväl skogssom jordbrukssektorn, kan stöd av mindre betydelse lämnas enligt förordning nr 1407/2013 för skogssektorn. Det förutsätter dock att berörd medlemsstat på lämpligt sätt, t.ex. genom åtskillnad mellan verksamheterna eller uppdelning av kostnaderna, ser till att verksamheterna inom de sektorer som undantas från tillämpningsområdet för förordning nr 1407/2013 inte omfattas av stöd av mindre betydelse som beviljats i enlighet med förordningen, se artikel 1.2 i förordning nr 1407/2013. Den stödgivande myndighetens ansvar Den stödgivande myndigheten får lämna ett stöd av mindre betydelse bara om villkoren i kommissionens regelverk om stöd av mindre betydelse är uppfyllda, se t.ex. artikel 6.3 i förordning nr 1407/2013. I avsaknad av ett centralt register för stöd av mindre betydelse sker kontrollen mot bakgrund av uppgifter från företagen, se artikel 6.1 i förordning nr 1407/2013. Om stödet överskrider tillämpligt tak, omfattas det inte av regelverket. Den stödgivande myndigheten är skyldig att informera företagen om stödets karaktär av stöd av mindre betydelse genom att uttryckligen hänvisa till det regelverk som är tillämpligt. 5Skattereduktion för boende i vissa glest befolkade områden En regional skattereduktion införs Regeringens förslag: En regional skattereduktion införs för boende i vissa glest befolkade områden i främst och nordvästra Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som har yttrat sig tillstyrker eller har inget att invända mot att förslaget genomförs. dessa kan nämnas Datainspektionen, och . Förslaget avstyrks av , i (LO), () och Närings- livets Skattedelegation (NSD), till vilken ansluter sig. Flera remissinstanser har lämnat synpunkter på promemorians förslag. Hela ska leva, i och i tillstyrker förslaget, men anser att åtgärden behöver 2019/20:175 kombineras med andra insatser för att uppnå avsedd effekt. ambitionen om mer rättvisa ekonomiska villkor för boende i glest befolkade områden, men avstyrker förslaget och menar att i stället behöver en bred skattereform och ökade statliga resurser till välfärden. Även och avstyrker förslaget och anser att andra åtgärder behöver prioriteras framför en regional skattesänkning. () anser att åtgärden är ett litet steg i rätt riktning, men efterfrågar en skattereform som minskar skattetrycket generellt i hela . Kommuner och Regioner (SKR) är tveksamma till om åtgärden ger någon faktisk verkan och föreslår att regeringen i stället ska överväga åtgärder som leder till positiva effekter för kommuner med svaga utvecklingsförutsättningar i hela landet. anser att det är oklart i vilken utsträckning förslaget kommer att uppnå sina intentioner och efterfrågar en analys av förslagets effektivitet i förhållande till existerande system för till exempel kommunalekonomisk utjämning eller skattenedsättningar. tet anser att det saknas empiriska belägg som motiverar förslaget. Näringslivets Skattedelegation (NSD), till vilken an- sluter sig, avstyrker förslaget på grund av att åtgärdens effekt bedöms vara svag och med anledning av att förslaget innebär ett avsteg från en generell Även andra remissinstanser, däribland Ekonomi- styrningsverket och , framhåller att alltför många sär- regler och undantag gör skattesystemet mer svåröverskådligt, och föreslår att regeringen ska överväga andra sätt att uppnå förslagets intentioner. efterfrågar en motivering till valet att frångå principen om Skälen för regeringens förslag: långsiktiga tillväxt och utveckling är beroende av levande landsbygder. En till ytan stor del av har dock andra förutsättningar till utveckling än resten av landet. Detta beror bl.a. på geografiska lägesnackdelar i form av långa avstånd, låg befolkningstäthet och sämre tillgång till service. De lägesnackdelar som finns i vissa delar av landet påverkar inte bara företagen utan också fysiska personers möjligheter att bo och arbeta i dessa Till följd av det geografiska läget får invånarna i vissa fall bära en större del av energi- och miljöskatterna än genomsnittet av befolkning- Kommunalskatten är ofta högre än i övriga landet och tillgången till gemensamt finansierade välfärdstjänster lägre än på andra platser. Regeringen anser att goda generella förutsättningar för företagande och boende på landsbygden behöver finnas, såväl som särskilda åtgärder riktade till dessa områden. I syfte att överbrygga de effekter som läges- nackdelarna medför bör en skattesänkning införas för fysiska personer som bor i vissa glest befolkade områden. fysiska och juridiska personer till olika former av regionalt riktade stöd och bidrag är vanligt förekommande, och finns även särregleringar med regional inriktning på beskattningens Det finns dock skäl att iaktta viss försiktighet med avseende på införandet av regionala särregleringar. En bestämmelse, genom vilken vissa personer beviljas en skattesänkning, innebär nämligen att dessa ges en förmån vid inkomstbeskattningen. Det innebär även att ett avsteg från generella skatteregler sker och att en s.k. skatteutgift uppstår som påverkar Några remissinstanser, däribland NSD och , framhåller att alltför många särregler och undantag gör skattesystemet mer svåröverskådligt. Även Lagrådet ifrågasätter om det är motiverat att frångå den princip om generella skatteregler som följer av de riktlinjer för skattepolitiken som antagit (prop. 2014/15:100 avsnitt 5.5), särskilt sett till åtföljande ökad komplexitet i skattesystemet och de kostnader som förslaget innebär för och fysiska personer som har företag. Lagrådet efterfrågar därför en närmare analys och motivering till valet av att ge stödet på statsbudgetens inkomstsida i stället för att ge det på statsbudgetens utgiftssida, vilket är huvudregeln enligt de skattepolitiska riktlinjerna. Regeringen vill här framhålla att åtgärden i första hand riktar sig till dem som har förvärvsinkomster och att det alltså är dessa personer som genom åtgärden bör ges ett incitament till att bo kvar i eller flytta till de aktuella områdena. Om åtgärden i stället skulle genomföras som ett stöd på statsbudgetens utgiftssida, exempelvis som ett bidrag till alla vuxna personer som är bosatta i en aktuell kommun, skulle även personer utan beskattningsbara förvärvsinkomster eller med enbart kapitalinkomster få stödet, vilket inte är syftet. När det gäller personer som bara har inkomster av försörjningsstöd skulle ett sådant bidrag i praktiken gå direkt till kommunerna, eftersom försörjningsstödet som en följd av åtgärden skulle minskas med motsvarande summa. Ett nytt bidragsregelverk som begränsas till personer med vissa förvärvsinkomster och till vissa inkomstnivåer bedöms vidare bli mer komplext än en skattesänkning. Med beaktande av dessa aspekter anser regeringen att det finns goda skäl att genomföra åtgärden som en regional skattesänkning i stället för genom åtgärder på statsbudgetens utgiftssida. Som redogjordes för i lagrådsremissen bedömer regeringen att administrationen för såväl enskilda med företag som för kommer att öka genom åtgärden. Det besvär och de kostnader som förslaget innebär för fysiska personer som har företag är dock inte av sådan omfattning att de motiverar att åtgärden ska genomföras på statsbudgetens utgiftssida eller att inkomster från näringsverksamhet ska undantas. Regeringen konstaterar även att de kostnader som uppkommer för i allt väsentligt i alla fall hade uppkommit för den myndighet som skulle hantera ett bidrag på utgiftssidan. Regeringen gör alltså sammantaget bedömningen att det i detta fall finns anledning att avvika från principen om generella skatteregler, eftersom reglerna genom förslaget bidrar till att skapa bättre förutsättningar för de personer som bor och betalar skatt i glest befolkade områden. Ett antal remissinstanser, bl.a. i och SKR, är tveksamma till om syftet med förslaget uppfylls eller anser att åtgärden behöver kombineras med andra insatser för att uppnå avsedd effekt. Även Lagrådet ifrågasätter om åtgärden kan tillgodose syftet att överbrygga effekterna av lägesnackdelarna för personer som bor i dessa områden. Regeringens bedömning är att en regional skattesänkning bidrar till att överbrygga de effekter som lägesnackdelarna medför och till att uppfylla de mål som ställts upp för en sammanhållen landsbygdspolitik (se avsnitt 4.1). Åtgärden utgör både en kompensation och en regional stimulans som kan underlätta och i viss utsträckning attrahera till boende och arbete i dessa delar av landet. Skattesänkningen bör dock ses i ett större samman- 2019/20:175 hang där det är angeläget att på olika sätt stimulera en regional utveckling. Mot denna bakgrund saknas det enligt regeringens mening skäl att närmare analysera förslagets effektivitet i förhållande till befintliga åtgärder på det sätt som efterfrågat. I konsekvensanalysen (avsnitt 9) redogörs för de närmare effekterna av förslaget. Skattesänkningen föreslås i denna promemoria genomföras i form av en skattereduktion. Ett alternativ hade varit att införa ett förhöjt grundavdrag i vissa delar av landet. Inkomstskattelagen (1999:1229) har tidigare haft bestämmelser om ett regionalt förhöjt grundavdrag (prop. 2005/06:163). Reglerna innebar i korthet att fysiska personer boende i dåvarande stödområde A fick ett förhöjt grundavdrag jämfört med boende i resten av landet. Bestämmelserna trädde i kraft , men avskaffades (prop. 2006/07:1) och kom därför endast att omfatta . En regional skattereduktion har dock, till skillnad från ett regionalt förhöjt grundavdrag, den fördelen att skatteunderlaget för de kommuner som berörs inte påverkas. Inte heller jobbskatteavdragets beräkningsmodell påverkas av en regional skattereduktion. En regional skattereduktion bör därför införas. Flera remissinstanser, däribland LRF, LO och TCO, har efterfrågat andra åtgärder eller anser att regeringen bör prioritera arbetet med en bred skattereform. När det gäller frågan om behovet av en övergripande och bred skatteöversyn, konstaterar regeringen att det kräver en omfattande utredning, vilket ligger utanför detta lagstiftningsärende. Även de synpunkter som har förts fram rörande behovet av andra åtgärder ligger utanför detta lagstiftningsärende och behandlas därför inte vidare här. Vilka som kan få regional skattereduktion Regeringens förslag: Regional skattereduktion ges till fysiska personer som året före beskattningsåret är folkbokförda i en sådan kommun i främst och nordvästra som särskilt anges i lag. Rätt till skattereduktion har även obegränsat skattskyldiga som saknar folkbokföring i året före beskattningsåret om hemortskommunen är en sådan som särskilt anges i lag. Dödsbon har inte rätt till skattereduktion än det år då dödsfallet inträffade. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. promemorian föreslås att skattereduktionen endast ska ges till personer som året före beskattningsåret är folkbokförda i en sådan kommun som särskilt anges i lag. I promemorian anges inte vad som ska gälla för obegränsat skattskyldiga som saknar folkbokföring i och där föreslås heller inte någon specialreglering för dödsbon. Remissinstanserna: Flera remissinstanser har synpunkter på förslagets indelningen och föreslår att samma område ska omfattas som får förordar att samtliga som bor i stödområde A eller B bör ha rätt till skattereduktionen. att urvalet av kommuner som omfattas av förslaget tydligare bör utgå från med regeringens landsbygdspolitik i stället från stödområdes- anser att förslaget har gjorts utifrån en grov analys och efterlyser mer objektiva grunder för vilka områden som anser att den geografiska indelningen saknar empirisk analys och leder till märkliga gränseffekter. Kommuner och Regioner anför att samma klyftor som förslaget ska avhjälpa finns även i andra delar av och framhåller att beslut om vilka delar av landet som ska omfattas av olika lättnader bör vara konsekventa och förenliga med likabehandlingsprincipen. riksförbund anser att utformningen av vilka som kan ta del av skatte- sänkningen är godtycklig och orättvis samt anser att alla som bor på landsbygden bör omfattas. När det gäller förslagets personkrets efterfrågar ett för- tydligande gällande huruvida obegränsat skattskyldiga som saknar folk- bokföring i , men vars hemortskommun är en sådan som omfattas av förslaget, har rätt till regional skattereduktion. Skälen för regeringens förslag Som redogjorts för i tidigare avsnitt har en till ytan stor del av andra förutsättningar till utveckling än resten av landet. Ett sätt att av- gränsa de landsdelar som skulle kunna bli aktuella för en särreglering på skatteområdet vore att utifrån vissa sakliga kriterier definiera dessa områden med utgångspunkt i t.ex. befolkningstäthet, kommunalskattesats eller restid med bil till närmaste tätort. också en indelning som tydligare utgår från sådana kriterier. mycket vanskligt att formulera kvalifikationskriterier som med god precision kan avgränsa de områden som då skulle kunna bli aktuella. områden som uppfyller kriterierna vid varje given tidpunkt kan också Regeringen står därför fast vid att tillämpningsområdet för lag- stiftningen bör anges i geografiska termer. Regionala stimulansåtgärder inom skatteområdet har, i vart fall vid in- förandet, i stor utsträckning kopplats till indelningen i stödområden. sådan lagreglering pekar inte ut enskilda skattesubjekt utan riktar sig till alla skattskyldiga som t.ex. är bosatta inom de aktuella områdena, alltså till en i allmänna termer bestämd krets av personer. Regeringen anser, trots de invändningar som riktats mot en sådan avgränsning, att det är lämpligt att även i detta fall i möjligaste mån följa indelningen i stödområden. I fråga om stöd till näringslivet tillhör, som beskrivits ovan i avsnitt 4.2, vissa kommuner och kommundelar stödområde A eller B enligt bilaga till förordningen (1999:1382) om stödområden för vissa regionala företags- En lagstiftning som helt baserades på denna indelning skulle dock medföra att boende i vissa kommuner delades upp i olika skattemässiga För att undvika detta anser regeringen att rätten till regional skattereduktion endast bör tillkomma boende i kommuner som i sin helhet ingår i stödområde A eller B. universitet anför innebär det att boende på landsbygden i kommuner som bara delvis ingår i stödområde B undantas från rätten till skattereduktion. Regeringen anser dock att en enhetlig beskattning inom kommunerna i det här fallet väger tyngre än att i detalj följa statsstödskartan. som följer kommungränserna gör också systemet mer överskådligt, förut- och enkelt att tillämpa. Skattskyldiga i , , , och Falu kommuner omfattas därmed inte av det aktuella förslaget, eftersom dessa kommuner enbart delvis ingår i stödområde B. Den geografiska avgränsningen bör anges i lag. Rätten till regional skattereduktion följer folkbokföringen Som framgår ovan bör rätten till regional skattereduktion kopplas till att den skattskyldige bor i en viss kommun. Den regionala skattereduktionen skiljer sig på så sätt från andra skattereduktioner där det krävs inkomster eller utgifter av ett särskilt slag att tjäna som underlag vid en avräkning. Det kan ibland finnas svårigheter att fastställa var någon ska anses vara bosatt. Utgångspunkten i folkbokföringslagen (1991:481) är att en person ska folkbokföras på den fastighet och i den kommun där han eller hon är att anse som bosatt. Detta är vanligtvis där personen regelmässigt tillbringar sin dygnsvila. För att avgöra om en skattskyldig har rätt till regional skattereduktion är det lämpligt att utgå från folkbokföringen året före beskattningsåret. På så sätt knyter bestämmelserna an till reglerna om hemortskommun i 65 kap. 3 § inkomstskattelagen. Det innebär att personer som betalar inkomstskatt i en kommun som omfattas av förslaget också har rätt till regional skattereduktion. Även tillämpnings- och förenklingsskäl talar för att låta folkbokföringen ett visst datum utgöra grunden för skattereduktion. Det medför dock att skattskyldiga som ett visst år flyttar till en aktuell kommun i normalfallet inte kommer att ha rätt till regional skattereduktion förrän nästkommande beskattningsår. På motsvarande sätt kommer skattskyldiga som föregående år varit folkbokförda i en kommun som omfattas av förslaget att ha rätt till regional skattereduktion, även om de under själva beskattningsåret flyttar till en kommun som inte omfattas. En annan möjlighet till genomförande skulle vara att knyta rätten till regional skattereduktion till att den skattskyldige under beskattningsåret faktiskt varit bosatt inom en kommun som omfattas av förslaget. Ett av skälen för att införa en regional skattereduktion är dock att fysiska personer i flera av de aktuella kommunerna betalar en högre kommunalskatt än i övriga landet. Det är därför rimligt att koppla rätten till regional skattereduktion till folkbokföringen året före beskattningsåret. En koppling till folkbokföringen ett visst datum är även lämpligt sett ur ett rent administrativt perspektiv. Utomlands bosatta och förslagets förenlighet med den fria rörligheten I svensk beskattningsrätt görs skillnad mellan obegränsat och begränsat skattskyldiga. Obegränsat skattskyldiga är fysiska personer som är bosatta eller vistas stadigvarande i eller har väsentlig anknytning hit. Övriga personer är begränsat skattskyldiga. Den obegränsade skattskyldigheten innefattar alla inkomster oavsett var någonstans i världen dessa härrör från. Den begränsade skattskyldigheten omfattar bara vissa inkomster med särskild anknytning till . Fysiska personer som är obegränsat skattskyldiga under någon del av beskattningsåret ska betala inkomstskatt till sin hemortskommun. Som redogjorts för ovan menas med hemortskommun normalt sett den kommun där personen var folkbokförd året före Om personen varit bosatt eller stadigvarande vistats i under någon del av inkomståret, men inte var folkbokförd här året före beskattningsåret, är hemortskommunen i stället den kommun där personen först var bosatt eller stadigvarande vistades i. För den som är obegränsat skattskyldig på grund av väsentlig anknytning till är hemortskommunen den kommun dit anknytningen är starkast före inkomståret (65 kap. 3 § andra stycket inkomstskattelagen). Fysiska personer som är begränsat skattskyldiga i och som har tjänsteinkomster här beskattas vanligtvis enligt lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta, förkortad SINK. SINK är en definitiv källskatt som tas ut med en fast procentsats på bruttoinkomsten. För vissa ersättningar gäller dock att inkomsten är skattepliktig enligt SINK först när den överskrider ett visst fribelopp (5 § första stycket 4 SINK). Generellt sett är en beskattning enligt SINK fördelaktigare än en beskattning enligt inkomstskattelagen. I vissa fall kan dock den omständigheten att inga avdrag eller skattereduktioner ges medföra att en beskattning enligt SINK blir mindre fördelaktig än en beskattning enligt inkomstskattelagen. I 4 § SINK finns därför en möjlighet för en begränsat skattskyldig att i stället välja att bli beskattad enligt inkomstskattelagen. Personen blir då begränsat skattskyldig i inkomstslaget tjänst för samtliga inkomster som anges i 5 § SINK med undantag för inkomster som anges i 6 § 1, 4 och 5 SINK och får betala kommunalskatt enligt en för riket genomsnittlig kommunalskattesats (65 kap. 4 § andra stycket inkomstskattelagen). För vissa avdrag och skattereduktioner, såsom avdrag för kostnader i inkomstslaget tjänst och skattereduktion för allmän pensionsavgift, gäller då samma regler som för en obegränsat skattskyldig person. För andra avdrag och skattereduktioner gäller i stället att begränsat skattskyldiga kan utnyttja skattereduktionerna om deras överskott av förvärvsinkomster i och andra länder uteslutande, eller så gott som uteslutande, utgörs av överskott av förvärvsinkomster i . Så är fallet bl.a. när det gäller grundavdraget, jobbskatteavdraget och skattereduktionen för hushållsarbete. Förslaget på en regional skattereduktion innebär att en skattskyldig som bor utomlands och arbetar inom ett aktuellt område kan behandlas annorlunda än en person som både bor och arbetar i detta område. Eftersom en sådan person kan vara medborgare i en EU/EES-stat aktualiseras frågan om förslagets förenlighet med om fri rörlighet. Artikel 45.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, förkortat EUF-fördraget, innehåller ett förbud mot all diskriminering av arbetstagare från medlemsstaterna på grund av nationalitet vad gäller anställning, lön och övriga arbets- och anställningsvillkor. Enligt EU- domstolens rättspraxis innebär regeln om likabehandling inte bara att öppen diskriminering på grund av nationalitet är förbjuden, utan också varje form av dold diskriminering som i praktiken leder till samma resultat. Domstolen har dock i flera mål gjort uttalanden om att förhållandena för personer som är respektive inte är bosatta i en viss medlemsstat vanligtvis inte är jämförbara, eftersom det ofta finns objektiva skillnader mellan de båda kategorierna skattskyldiga. Om det däremot inte finns någon objektiv skillnad som motiverar en skillnad i behandlingen, kan det föreligga diskriminering om en fördel förvägras den som inte är bosatt i medlemsstaten i fråga (se t.ex. mål C 279/93 Schumacker). Av artikel 49 EUF-fördraget framgår att inskränkningar för medborgare i en medlemsstat att fritt etablera sig i andra medlemsstater är förbjudna. Enligt rättspraxis ska varje åtgärd som innebär att utövandet av etableringsfriheten förbjuds, försvåras eller blir mindre attraktivt anses utgöra en inskränkning i etableringsfriheten. En sådan inskränkning kan tillåtas endast om den tar sikte på situationer som inte är objektivt jämförbara eller om den kan motiveras av tvingande skäl av allmänintresse (se t.ex. C-371/10 National och C-480/17 Montag). En utomlands bosatt EU-/EES-medborgare som arbetar i är normalt sett inte folkbokförd här. Den omständigheten att en begränsat skattskyldig person inte har rätt till regional skattereduktion bedöms dock inte strida mot bestämmelserna om fri rörlighet. En EU-/EES-medborgare som är begränsat skattskyldig, och som arbetar eller vill nyttja den fria etableringsrätten i en aktuell kommun, befinner sig nämligen objektivt sett i samma situation som en i bosatt skattskyldig som är aktiv i samma område men som bor och beskattas utanför det. Någon negativ särbehandling kan därmed inte anses föreligga om reduktionen inte ges till begränsat skattskyldiga. I sammanhanget kan även framhållas att det för begränsat skattskyldiga normalt sett är förmånligare att beskattas enligt SINK och att den som i stället väljer att beskattas enligt inkomstskattelagen betalar en för riket genomsnittlig kommunalskattesats, och alltså inte den skattesats som gäller för den kommun varifrån förvärvsinkomsterna eventuellt härrör. Det innebär att en begränsat skattskyldig även vid beskattning enligt inkomstskattelagen saknar koppling till skattskyldighet i en viss kommun.