prop · H703132 · 2020-03-19 00:00:00 — Alla skattebetalare som betalar de specifika skatteavdrag och arbetsgivaravgifter som ska redovisas i en arbetsgivardeklaration, eller den mervärdesskatt som ska redovisas i en mervärdesskattedeklaration som ska lämnas för månad eller kvartal, kan beviljas anstånd med inbetalningen av dessa skatter och avgifter. När det gäller aktiebolag är det ca 253 000 företag och när det gäller enskilda näringsidkare är det omkring 27 000 som har en eller flera anställda. När det gäller mervärdesskatt är det ca 241 000 företag som har Prop. 2019/20:132 redovisning av mervärdesskatt och ca 342 000 företag som Tidsåtgången och den administrativa bördan för att ansöka om anstånd kan anses vara mycket begränsade. På grund av enkelheten kan förslaget anses vara väl inriktat mot mindre företag. 4.5.6Effekter för miljön, jämställdheten, för enskilda och offentlig sektor och fördelningseffekter Åtgärden är tidsbegränsad och förväntas därför inte ha några nämnvärda effekter när det gäller miljön eller jämställdheten. Direkta effekter för enskilda och offentlig sektor och fördelningseffekter kan också anses vara kortfristiga. Åtgärdens kortfristiga effekt är betydelsefull för anställda och andra intressenter i de företag som har problem med likviditeten och som utnyttjar möjligheten till anstånd. Åtgärden förväntas stärka sysselsättningen kortfristigt genom att stärka företagens likviditet och därmed minska behovet av uppsägningar eller risken för företagskonkurser. 4.5.8Effekter för myndigheter och de allmänna förvaltningsdomstolarna Förslaget medför tillkommande kostnader för för att utveckla systemstöd, ta fram ny ansökningsblankett, ärendehantering och informationsinsatser. Kostnaderna uppskattas sammanlagt till . När det gäller effekter för de allmänna förvaltningsdomstolarna är de aktuella bestämmelserna om anstånd utformade på ett sådant sätt att de kan antas leda till få överklaganden. Bedömningen är att det främst är bestämmelsen om att anstånd beviljas endast om inte särskilda skäl talar emot det som skulle kunna leda till att vissa beslut överklagas till de allmänna förvaltningsdomstolarna. Regeringen bedömer att eventuella tillkommande kostnader som detta skulle kunna medföra kan hanteras inom befintliga ekonomiska ramar för Domstolar. Enligt fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, kallat EUF- fördraget, är statligt stöd i princip oförenligt med den inre marknaden. artikel 107.1 i EUF-fördraget anges vissa kriterier som ska vara uppfyllda för att en åtgärd ska klassas som statligt stöd. Det anges bl.a. att det endast är då statliga medel används för att ge vissa företag ekonomiska fördelar på ett sätt som påverkar konkurrensen och handeln mellan medlems- staterna som en åtgärd kan utgöra ett statligt stöd. För att en åtgärd ska anses påverka konkurrensen ska den vara selektiv. Det betyder att åtgärden 2019/20:132 kommer att ge ekonomiska fördelar endast till vissa företag, t.ex. företag inom en viss bransch. I detta sammanhang bör det lyftas fram att alla företag som i rättsligt och faktiskt hänseende befinner sig i samma situation utan åtskillnad kan beviljas det aktuella anståndet. Regeringen bedömer därför att den föreslagna åtgärden inte är selektiv och därmed inte utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. Någon skyldighet att anmäla förslaget till kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 108.3 i EUF-fördraget finns därför inte. Förslaget bedöms även i övrigt vara förenligt med . Reglerna för mervärdesskatt är i stor utsträckning harmoniserade inom EU. Grunden för regelverket finns huvudsakligen i rådets direktiv /112/EG av om ett gemensamt system för mervärdesskatt (mervärdesskattedirektivet). I fråga om betalning av mervärdesskatt framgår av artikel 252 att mervärdesskattedeklarationen ska lämnas från redovisningsperiodens utgång. Huvudregeln är att betalning av mervärdesskatten ska ske när deklarationen lämnas, men medlemsstaterna får fastställa en annan förfallodag för betalning, se artikel 206. Även förslagen om anstånd med betalning av mervärdesskatt bedöms därför vara förenliga med . 4.6.1Förslaget till lag om ändring i lagen (2009:99) om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall I paragrafen finns bestämmelser om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall. Ändringen i första stycket innebär att efter ansökan i andra fall än som avses i 63 kap. 3–5, 7, 7 a, 11–15 och 23 §§ skatteförfarandelagen (2011:1244) får bevilja anstånd för redovisningsperioder som infaller –. Genom en redaktionell ändring anges i första punkten att det som avses är sådan avdragen skatt och sådana arbetsgivaravgifter som avses i 26 kap. 19 § 1 skatteförfarandelagen. Andra punkten, som är ny, innebär att anstånd också kan ges för betalning av mervärdesskatt som ska redovisas i en mervärdesskattedeklaration enligt skatteförfarandelagen. Det innebär att mervärdesskatt vid import som redovisas enligt tullagen (2016:253) eller mervärdesskatt som redovisas enligt lagen (2011:1245) om särskilda ordningar för mervärdesskatt för telekommunikationstjänster, radio- och tv-sändningar och elektroniska tjänster inte kan omfattas av anstånd. Begränsningen till mervärdesskatt som redovisas i en mervärdesskattedeklaration innebär att sådan felaktigt debiterad mervärdesskatt som ska redovisas i en särskild skattedeklaration enligt 26 kap. 35 § skatteförfarandelagen inte omfattas av möjligheten till anstånd. Vidare gäller att anstånd kan beviljas om redovisningsperioden för skatten är en kalendermånad eller ett kalenderkvartal. Den som har beskattningsåret som redovisningsperiod för mervärdesskatt kan alltså inte få anstånd enligt de nu aktuella bestämmelserna. Ändringen i andra stycket innebär att den tidigare möjligheten till förlängt anstånd till och med tas bort eftersom den gällande tidsbegränsningen är obsolet. Vidare görs en ändring som innebär att anstånd med betalning av avdragen preliminär skatt, arbetsgivaravgift och mervärdesskatt får beviljas för högst tre redovisningsperioder vardera om redovisningsperioden är en kalendermånad. Anstånd för mervärdesskatt får dock beviljas för högst en redovisningsperiod om redovisningsperioden är ett kalenderkvartal. Det innebär att anstånd avseende mervärdesskatt kan ges för sammanlagt , oavsett om redovisningsperioden är en månad eller ett kalenderkvartal. I tredje stycket, som är nytt, anges att anståndstiden får bestämmas till längst . Anståndsbeloppet ska betalas senast den förfallodag enligt 62 kap. 9 § första stycket skatteförfarandelagen som infaller närmast efter att anståndstiden upphör. Detta innebär att anståndsbeloppet ska betalas senast som infaller efter anståndets upphörande. Övriga ändringar föranleds av att skattebetalningslagen (1997:483) ersatts av skatteförfarandelagen (2011:1244). Övriga ändringar är språkliga. Övervägandena finns i avsnitt 4.3. I paragrafen finns bestämmelser om återkallelse av anstånd. Ändringen innebär att om anståndet har återkallats ska anståndsbeloppet betalas senast den förfallodag enligt 62 kap. 9 § första stycket skatteförfarandelagen, som infaller närmast efter det att har gått från den dag då beslutet om återkallelse fattades. Övriga ändringar föranleds av att skattebetalningslagen (1997:483) ersatts av skatteförfarandelagen (2011:1244). Övervägandena finns i avsnitt 4.3. I paragrafen finns bestämmelser om kostnadsränta. Ändringen föranleds av att skattebetalningslagen (1997:483) ersatts av skatteförfarandelagen (2011:1244). Övervägandena finns i avsnitt 4.3. I paragrafen finns bestämmelser om anståndsavgift. I första stycket görs ett tillägg om att anståndsavsgiften tas ut från och med kalendermånaden efter att anstånd beviljats till och med den kalendermånad då anståndsbeloppet ska betalas enligt 1 § tredje stycket, dvs. senast den förfallodag enligt 62 kap. 9 § första stycket skatteförfarandelagen som infaller närmast efter att anståndstiden upphör. Övriga ändringar är redaktionella. Ändringen i andra stycket innebär att anståndsavgiften ska betalas senast den förfallodag som avses i 1 § tredje stycket, dvs. den förfallodag enligt 62 kap. 9 § första stycket skatteförfarandelagen som infaller närmast efter att anståndstiden upphör. Vidare görs ett tillägg som innebär att om anståndet har återkallats ska anståndsavgiften betalas senast den förfallodag som anges i 3 §, dvs. den förfallodag enligt 62 kap. 9 § första 2019/20:132 stycket skatteförfarandelagen som infaller närmast efter det att har gått från den dag då beslutet om återkallelse fattades. Ändringen i tredje stycket föranleds av att skattebetalningslagen (1997:483) ersatts av skatteförfarandelagen (2011:1244). Övervägandena finns i avsnitt 4.3. I paragrafen finns bestämmelser om betydelsen av termer och uttryck. Ändringen föranleds av att skattebetalningslagen (1997:483) ersatts av skatteförfarandelagen (2011:1244). Övervägandena finns i avsnitt 4.3. I paragrafen finns bestämmelser om att skatteförfarandelagens bestämmelser om debitering av skatt samt om betalning av skatt som omfattas av anstånd gäller när anstånd har beviljats med stöd av lagen. Ändringen föranleds av att skattebetalningslagen (1997:483) ersatts av skatteförfarandelagen (2011:1244). Övervägandena finns i avsnitt 4.3. I paragrafen finns bestämmelser om att skatteförfarandelagens bestämmelser om bestämmande, debitering och betalning av skatt gäller för anståndsavgift enligt lagen. Ändringen föranleds av att skattebetalningslagen (1997:483) ersatts av skatteförfarandelagen (2011:1244). Övervägandena finns i avsnitt 4.3. I paragrafen finns bestämmelser om omprövning och överklagande. Ändringen föranleds av att skattebetalningslagen (1997:483) ersatts av skatteförfarandelagen (2011:1244). Övervägandena finns i avsnitt 4.3. Lagen träder i kraft . Det innebär att kommer att kunna bevilja anstånd för avdragen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter som avser ersättning utbetald , dvs. För mervärdesskatt ska anstånd kunna beviljas för betalning av skatt som avser redovisningsperioder som infaller . Övervägandena finns i avsnitt 5. Ett mer konkurrenskraftigt system för 5.1Det nuvarande systemet för stöd vid korttidsarbete Korttidsarbete innebär att arbetstagare tillfälligt går ned i arbetstid och lön. Den nuvarande regleringen av stöd vid korttidsarbete trädde i kraft den och aktiveras genom att regeringen meddelar föreskrifter (prop. 2013/14:1, bet. 2013/14:FiU1, rskr. 2013/14:56). Syftet med stöd vid korttidsarbete är att kunna stödja sysselsättningen och dämpa arbetslösheten i synnerligen djupa lågkonjunkturer. Bakgrunden till införandet av stödet var de erfarenheter som fanns från lågkonjunkturen efter den s.k. finanskrisen . Stödet syftar till att i mycket allvarliga konjunkturella situationer bevara arbetstillfällen vid företag som möter en vikande efterfrågan. Den nu gällande lagstiftningen har inte tillämpats. Nuvarande regler för statligt stöd vid korttidsarbete innebär att staten, arbetsgivaren och arbetstagaren delar på kostnaderna för korttidsarbete. Kostnaderna för korttidsarbete utgörs av den lön inklusive arbetsgivaravgifter som motsvarar arbetstidsminskningen. Det statliga stödet lämnas med en tredjedel av detta underlag (prop. 2013/14:1 Förslag till statens budget, finansplan och skattefrågor avsnitt 6.17.5.1.3). Enligt gällande regler får stöd endast lämnas om det råder en synnerligen djup lågkonjunktur eller är sannolikt att en sådan är nära förestående. Ett ytterligare villkor är att stödet inte ska hindra en samhällsekonomiskt önskvärd strukturomvandling eller medföra andra nackdelar. Stödet aktiveras genom att regeringen meddelar föreskrifter för en stödperiod . Företagen ansöker sedan hos om stöd (s.k. preliminärt stöd) som lämnas enligt tre fasta nivåer för arbetstids- och löneminskning. Stödet betalas ut via skattekontot hos . För att ge rätt till preliminärt stöd ska en arbetstagares arbetstidsminskning vid deltagande i korttidsarbete uppgå till 20, av ordinarie arbetstid. Löneminskningen ska uppgå till av ordinarie lön om arbetstidsminskningen är , till om arbetstidsminskningen är och till om arbetstidsminskningen är . De angivna nivåerna är fasta och kan inte ändras i centrala eller lokala avtal. Stöd kan lämnas till såväl arbetsgivare som är bundna av kollektivavtal som arbetsgivare som inte har kollektivavtal. Förutsättningarna för att få preliminärt stöd ser dock något annorlunda ut för de två fallen. En arbetsgivare som har fått preliminärt stöd är skyldig att göra en avstämning för att fastställa ett slutligt stöd. Avstämningen innebär en jämförelse och bedömning av om den genomsnittliga arbetstids- och löneminskningen som har tillämpats överensstämmer med de angivna nivåerna i lagen och de avtal som slutits. Om det preliminära stödet har beräknats på en större arbetstids- och löneminskning än den som faktiskt tillämpats är arbetsgivaren skyldig att 2019/20:132 betala tillbaka skillnaden mellan preliminärt och slutligt stöd. En arbetsgivare kan också ha rätt till ytterligare stöd motsvarande skillnaden mellan preliminärt och slutligt stöd, om det preliminära stödet har beräknats på en lägre arbetstids- och löneminskning än den som faktiskt tillämpats. En arbetsgivare är vidare skyldig att betala tillbaka allt preliminärt stöd som har betalats ut för en arbetstagare om den tillämpade genomsnittliga arbetstids- och löneminskningen inte motsvarar en stödnivå som anges i lagen eller saknar stöd i avtal. Samma sak gäller om arbetsgivaren ger in en anmälan om avstämning , inte anger återbetalningsskyldighet eller anger återbetalningsskyldighet med för lågt belopp. En arbetsgivare som har lämnat oriktiga uppgifter eller på annat sätt förorsakat att stöd lämnats på fel grund kan bli helt eller delvis återbetalningsskyldig. Eventuell återbetalningsskyldighet eller rätt till ytterligare stöd regleras genom debitering eller kreditering av arbetsgivarens skattekonto. Ett permanent och öppet system för stöd vid Regeringens förslag: Ett nytt system för stöd vid korttidsarbete införs. Stöd enligt det nya systemet ska kunna lämnas till arbetsgivare som på grund av tillfälliga och allvarliga ekonomiska svårigheter behöver införa korttidsarbete. Systemet utgör ett komplement till det befintliga systemet som innebär att arbetsgivare bara kan ansöka om stöd när det allmänna konjunkturläget är mycket dåligt och efter aktivering från regeringen. Regeringens bedömning: Det nya systemet bör utvärderas när det har varit i kraft . Utredningens förslag och bedömning överensstämmer med Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som har yttrat sig tillstyrker eller har inget att invända mot utredningens förslag. (), och Tillväxtanalys och utbildningspolitisk utvärdering (IFAU) och har principiella invändningar mot förslaget. Innovations- och kemiindustrierna i , Industriarbetsgivarna, Metall, Livsmedelsföretagen, Skogsindustrierna, Ingenjörer, SveMin, Teknikföretagen och Unionen (IKEM m.fl.), till vars yttrande TCO ansluter sig, , , BIL /Fordons- komponentgruppen FKG, Företagarna, i (LO), , AB , Svenska Teknik & Designföretagen och anser att det nuvarande svenska systemet för korttidsarbete inte är konkurrenskraftigt jämfört med motsvarande system i viktiga konkurrentländer. och IKEM m.fl. framhåller att en större konkurrensneutralitet kan få en inverkan på sysselsättningen genom minskat behov av uppsägningar vid bl.a. konjunkturnedgångar och större incitament att Prop. 2019/20:132 förlägga investeringar till . IKEM m.fl. framhåller också att den främsta anledningen till att nuvarande system inte är konkurrensneutralt är att det inte är permanent. och i anser att förslaget kan vara positivt för arbetsgivares möjligheter att behålla nyckelkompetens under tillfälliga nedgångar och på så sätt stå förberedda i en uppgång. i anser också att förslaget kan vara positivt för lands- och glesbygdskommuner där många av landets industrier finns belägna. ESV anser att riskerna med förslaget inte är tillräckligt utredda. Förslaget riskerar enligt ESV att medföra att arbetsgivare får stöd trots att de saknar ett egentligt behov samt att arbetstagare i högre utsträckning stannar kvar i lågproduktiva företag, s.k. dödvikts- och undanträngningseffekter. Detta kan få negativa effekter på både de offentliga finanserna och den ekonomiska tillväxten. anser att stödet bör begränsas till situationer då det råder djup lågkonjunktur och framhåller att förslaget kan ha skadliga effekter i högkonjunktur då det råder arbetskraftsbrist i vissa delar av ekonomin. Detta även med beaktande av föreslagna begränsningar i form av kortare stödperiod och bibehållen karensperiod. och anser att förslaget riskerar att motverka nödvändig strukturomvandling, särskilt i normal konjunktur. föreslår att det införs en generell återbetalningsskyldighet för arbetsgivaren när de ekonomiska problemen är över. Ett sådant system bedöms enligt vara mindre resurskrävande än att utföra kontroller i efterhand. Tillväxtanalys ifrågasätter om långsiktigt livskraftiga företag verkligen kan sägas vara i behov av statligt stöd och framhåller att förslaget riskerar att skapa inlåsningseffekter som påverkar den långsiktiga tillväxten i ekonomin. Arbetsförmedlingen anser att förslaget har uppenbara fördelar vad gäller konkurrensneutralitet och möjligheter för företag att behålla arbetskraft vid tillfälliga svårigheter, men att detta måste vägas mot risken för minskad rörlighet på arbetsmarknaden och att strukturomvandling motverkas. IFAU anser att två parallella system kan innebära onödiga dödviktseffekter och att denna fråga behöver ytterligare genomlysning. , ESV och Arbetsförmedlingen anser att kostnadsberäkningarna är bristfälliga. Arbetsförmedlingen och anser att det bör läggas fast en tidpunkt för utvärdering av stödet. Skälen för regeringens förslag och bedömning Det svenska systemet för stöd vid korttidsarbete behöver bli mer konkurrenskraftigt Industrin är tillväxtmotor. Tillsammans med de industrinära tjänsteföretagen uppskattas industrin stå för närmare en miljon jobb i . Svenska industriföretag är verksamma på den globala världsmarknaden och står för av den svenska exporten. Investeringar och produktionen inom industrin i är därför i hög grad beroende av utvecklingen och förändringar i omvärlden samt av vilka regler och villkor som gäller för företag i konkurrentländer. 2019/20:132 som industrin fortsätter att vara central för svensk tillväxt och sysselsättning har tjänstesektorns betydelse ökat. Det beror inte enbart på att tjänstesektorn står för en ökande andel av insatsen i produktionen av industrins exportprodukter, utan även på att exporten av rena tjänster har ökat. Detta innebär att den konkurrenssituation som den svenska industrin traditionellt sett haft att förhålla sig till, i tilltagande grad även gäller för tjänstesektorn. För att överleva och öka tillväxten och produktiviteten på är det viktigt att alla exportberoende näringar har god omställningsförmåga och är väl rustade för att stå emot tillfälligt minskad efterfrågan, exempelvis vid konjunktursvängningar. Korttidsarbete innebär att arbetstagare tillfälligt går ned i arbetstid och lön för att möta en tillfällig svårighet. Kostnaden för detta bärs till viss del av staten vilket innebär att korttidsarbete utgör ett offentligt stöd. System för stöd vid korttidsarbete förekommer i den absoluta majoriteten av EU:s medlemsländer och även i flera länder inom , bl.a. , och . Utredningen har gått igenom och analyserat systemen för korttidsarbete i ett antal länder som kan antas ha betydelse för svensk industri och konkurrenskraft, nämligen , , , och . Utredningen framhåller ett antal centrala skillnader mellan det svenska systemet och övriga länders system. Samtliga jämförelseländer har permanenta och öppna system för stöd vid korttidsarbete. Detta innebär att systemen alltid är öppna för ansökningar från arbetsgivare. Endast har ett stöd som enbart kan tas i anspråk efter aktivering av regeringen. En aktivering förutsätter dessutom ett särskilt svårt allmänt konjunkturläge, vilket kan antas inträffa mycket sällan. Inte i något av jämförelseländerna finns motsvarande krav. Den närmare utformningen av villkoren för stöd skiljer sig inom jämförelsegruppen. Samtliga jämförelseländers system har emellertid den gemensamma utgångspunkten att det är svårigheter hos de enskilda arbetsgivarna som är avgörande för om stöd ska beviljas. Således kan arbetsgivare som drabbas av svårigheter beviljas stöd oberoende av aktivering från regeringen och det allmänna läget i konjunkturen. I exempelvis kan stöd lämnas om arbetsgivaren drabbas av tillfälliga och övergående men tillräckligt betydande svårigheter. Denna skillnad mellan och övriga länders system innebär att företag med investeringar och produktion i inte erbjuds samma villkor och regler i fråga om stöd vid korttidsarbete som gäller för företag i andra viktiga konkurrentländer. Ett företag i som av något skäl möter en tillfälligt minskad efterfrågan kan i avsaknaden av ett motsvarande stöd behöva säga upp personal. I ett läge där efterfrågan vänder står detta företag sämre rustat än ett konkurrerande företag i ett annat land som under samma förhållanden erbjuder stöd vid korttidsarbete. Som flera av remissinstanserna framhåller, däribland , IKEM m.fl., TCO och LO, medför detta en tydlig konkurrensnackdel för svenska arbetsgivare. Skillnaderna kan vidare göra det mindre attraktivt att investera i svenska företag eller förlägga produktion i . Regeringen bedömer mot denna bakgrund att det svenska systemet för stöd vid korttidsarbete bör bli mer konkurrenskraftigt så att svenska företag kan konkurrera på samma villkor som företag i viktiga Ett permanent och öppet system för stöd vid korttidsarbete bör införas Som nämnts ovan skiljer det svenska systemet ut sig genom att inte vara permanent och öppet. Detta innebär att stöd inte kan lämnas vid tillfälliga och allvarliga ekonomiska svårigheter hos endast en eller vissa arbetsgivare. Med hänsyn till utformningen av viktiga konkurrentländers system delar regeringen, i likhet med flera remissinstanser, utredningens bedömning att det finns skäl att införa ett mer flexibelt system för stöd vid korttidsarbete som kan lämnas när en arbetsgivare har tillfälliga och allvarliga ekonomiska svårigheter. Därigenom skulle arbetsgivares behov av att säga upp personal vid tillfälliga och allvarliga ekonomiska svårigheter minska. Arbetsgivarna kan i stället behålla viktig kompetens för att kunna öka produktionen när situationen förbättras. Som i har framhållit kan ett permanent och öppet system också förväntas medföra positiva inkomsteffekter för lands- och glesbygdskommuner där många av landets industrier är belägna. Individer i dessa kommuner som varslas måste troligtvis i relativt hög grad flytta till en annan del av landet för att komma närmare de lediga jobben. Stödet skulle därmed kunna innebära stabilare sysselsättning och mindre svängningar i lands- och glesbygdskommunernas skatteunderlag. är ett permanent och öppet system inte utan risker. Som bl.a. ESV, , , och framhåller riskerar den typ av stöd som utredningen föreslår att ha negativa effekter på rörligheten på arbetsmarknaden och att förhindra nödvändig strukturomvandling. Det är enligt regeringens mening angeläget att det svenska systemet för stöd vid korttidsarbete är konkurrenskraftigt som negativa samhällsekonomiska effekter undviks. De rapporter och studier som utredningen hänvisar till i sitt betänkande pekar på både fördelar och nackdelar med korttidsarbete och att utformningen av stöden har stor betydelse för att undvika negativa samhällsekonomiska effekter. Utredningen pekar på följande generella observationer. Risken för samhällsekonomiskt negativa inlåsningseffekter är mindre allvarliga vid en djup ekonomisk kris då det finns ett överskott på arbetskraft.