prop · H80354 · 2020-12-01 00:00:00 — Det finns en klar risk för att skjutvapen, knivar och andra farliga föremål förs in i frivårdens lokaler och används för brott. Möjligheten till säkerhetskontroll skulle minska den risken och därigenom bidra till ökad säkerhet och trygghet i frivården. Därtill kommer att det för domstolarna, som till viss del besöks av samma personer som frivården, finns förutsättningar för att besluta om säkerhetskontroll. finns därför starka skäl för att i enlighet med Kriminalvårdens begäran införa en möjlighet att besluta om säkerhetskontroll i frivården. … och skälen för säkerhetskontroll väger tyngre än de rättighets- inskränkningar som kontrollen innebär I 2 kap. regeringsformen finns bestämmelser om de grundläggande fri- och rättigheterna, bl.a. de s.k. kroppsliga fri- och rättigheterna (4–8 §§). 6 § är var och en skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp, liksom kroppsvisitation, husrannsakan och liknande intrång. tion menas enligt förarbetena undersökning av en persons kläder eller av det som någon har med sig, t.ex. en handväska (prop. 1975/76:209 s. 147). Kroppsvisitation preciseras i 28 kap. 11 § tredje stycket som en undersökning av kläder och annat som någon bär på sig samt av väskor, paket och andra föremål som någon har med sig. Att i ett annat fall undersöka t.ex. en väska innebär husrannsakan. En möjlighet till säkerhetskontroll i frivården innebär begränsningar av Enligt 20 och 21 §§ får sådana begränsningar göras genom 2020/21:54 lag och endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Begränsningarna får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål som har föranlett dem och inte heller sträcka sig så långt att de utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen som en av folkstyrelsens grundvalar. Begränsningen får inte göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning. Den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () gäller som lag i . Av 2 kap. 19 § regeringsformen framgår att lag eller annan föreskrift inte får meddelas i strid med åtaganden på grund av . Artikel 8.1 – om rätt till respekt för privat- och familjeliv, hem och korrespondens – anses kunna ge ett visst skydd mot sådana mindre allvarliga kränkningar av den fysiska integriteten som inte når upp till den nivå som förutsätts i artikel 3 om skydd mot tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling (, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, 2015, s. 371). tillåter inskränkningar genom lag av skyddet enligt artikel 8 om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till bl.a. statens säkerhet, den allmänna säkerheten eller till förebyggande av oordning eller brott. Regeringsformen och tillåter alltså att de aktuella fri- och rättigheterna inskränks men förutsätter att en avvägning görs mellan intressen, i det här fallet å ena sidan intresset av säkerhet för anställda, dem som har kallats till frivården och andra besökare och å andra sidan enskildas intresse av att slippa inskränkningarna i fråga. I samband med att möjligheten för domstolarna att besluta om säkerhetskontroll utvidgades konstaterades att säkerhetskontroll av liknande slag som det nu är fråga om är ett relativt litet ingrepp i den enskildes integritet. Sådana kontroller förekommer ofta eller till och med regelmässigt även i andra sammanhang, t.ex. på flygplatser, och de allra flesta är därmed bekanta med dem. Det står också var och en fritt att underkasta sig en kontroll eller att avstå från detta och eventuellt ta de konsekvenser som kan vara förenade med ett sådant val. Den stora betydelse som domstolarnas möjlighet att kunna verka fritt har för det demokratiska samhället bedömdes därför väl uppväga de begränsade inskränkningar som kontrollen innebär (prop. 2000/01:32 s. 41). På motsvarande sätt är det av stor betydelse att Kriminalvårdens personal, de som har kallats till frivården och övriga besökare kan känna sig trygga på ett frivårdskontor och att frivården kan bedriva sin samhällsviktiga verksamhet under säkra förhållanden. Regeringen bedömer att skälen för att införa möjlighet till säkerhetskontroll i frivård därför väger tyngre än de måttliga rättighetsinskränkningar som sådana kontroller medför. Som framgår i det följande kan en reglering också utformas så att mindre ingripande alternativ alltid ska väljas i första hand och att kontrollen genomförs på det minst ingripande sättet. 4.4En ny lag om säkerhetskontroll i frivård Regeringens förslag: Det införs en ny lag om säkerhetskontroll på frivårdskontor. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss stämmer överens med Prop. 2020/21:54 regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning emot det. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 4.3 gör regeringen bedömningen att det finns risk för att skjutvapen, knivar och andra farliga föremål förs in i frivårdens lokaler och används för brott och att det, för att förhindra detta, finns behov av en möjlighet till säkerhetskontroll i frivården. Regleringen bör införas i en ny lag om säkerhetskontroll på frivårdskontor. Som ombudsmän framhåller besöks frivårdskontoren av personer med skiftande bakgrunder, och förhållandena vid ett frivårdskontor kan skilja sig markant från de vid ett annat kontor. Regeringen konstaterar att det inte minst i storstadsregionerna finns frivårdskontor där det kan finnas ett behov av att genomföra säkerhetskontroll mer eller mindre permanent. finns det frivårdskontor där säkerhetskontroll troligtvis inte kommer att behöva genomföras annat än under mer begränsade perioder eller vid enstaka tillfällen. Den nya lagen bör därför utformas på ett sätt som tillgodoser de olika behov som finns inom frivården. 4.5Förutsättningar för säkerhetskontroll i frivården Regeringens förslag: Säkerhetskontroll ska få genomföras på ett frivårdskontor om det behövs för att begränsa risken för att det där begås brott som innebär allvarlig fara för någons liv, hälsa eller frihet eller för omfattande förstörelse av egendom. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Enligt är det svårt att finna några egentliga skäl mot ett mer permanent och generellt tillåtande av säkerhetskontroller inom frivården och det hade därför funnits skäl att överväga en mer statisk och enhetlig reglering där samtliga frivårdskontor skulle omfattas. förordar däremot att säkerhetskontroller inom frivård bara bör användas i undantagsfall och då i specifika ärenden och i samråd med den aktuella klientens handläggare. är delar av frivårdens verksamhet sådan att frivården till stor del är att betrakta som en social verksamhet. menar att frivården därmed är mer jämförbar med t.ex. delar av – som saknar lagstiftning om säkerhetskontroll – än med domstolarna. anser också att det är lämpligt att frivården får en förstärkning av de stödjande och påverkande insatserna för klienterna om möjlighet till säkerhetskontroll införs. ombudsmän understryker nödvändigheten av att ett beslut om säkerhetskontroll – oavsett om kontrollen avser eller ett visst möte – föregås av en noggrann bedömning av behovet och av en proportionalitetsbedömning. Skälen för regeringens förslag Säkerhetskontroll ska få genomföras på ett frivårdskontor … De allra flesta besök som sker inom ramen för frivårdens verksamhet äger rum på ett frivårdskontor och det är i de lokalerna som det kan finnas behov av säkerhetskontroll för att förhindra att det begås allvarliga brott. Det förekommer ibland att möten mellan klienter och frivårdens personal sker i någon annan myndighets lokal, t.ex. på ett socialtjänstkontor. En anledning till att frivården väljer att kalla en person till ett socialtjänstkontor kan vara att det ska ske en planering där även ska delta. Det framstår inte som lämpligt att låta frivården besluta att en säkerhetskontroll ska omfatta en annan myndighets lokaler. Att det finns behov av säkerhetskontroll får i stället vägas in i bedömningen av var det är lämpligt att hålla ett möte. Det kan i sammanhanget också nämnas att det undantagsvis förekommer att frivården kallar en klient till möte på en polisstation till följd av den säkerhetsbedömning som har gjorts. Det alternativet kvarstår naturligtvis, även om möjligheten till säkerhetskontroll bör innebära att behovet minskar. Kriminalvården står för administrativt stöd till övervakningsnämnderna. Det är också vanligt att övervakningsnämnder håller sina sammanträden på frivårdskontor. I sådana sammanträden deltar utöver nämnden bl.a. anställda i Kriminalvården och frivårdens klienter. Genom att förslaget utformas så att säkerhetskontroll kan beslutas för ett frivårdskontor – vilket i lagen ska förstås som de lokaler ett frivårdskontor använder – kan ett beslut om säkerhetskontroll också komma att gälla för besökare till sådana sammanträden i en övervakningsnämnd som äger rum på det kontoret. Det är en fördel ur ett säkerhetsperspektiv eftersom säkerhetsriskerna vid övervakningsnämndens sammanträden kan antas likna dem som gäller för frivårdens egen verksamhet. … när en riskbedömning visar att det finns behov av säkerhetskontroll När det gäller de närmare förutsättningarna för säkerhetskontroll föreslås i utkastet till lagrådsremiss att säkerhetskontroll ska behövas för att begränsa risken för viss brottslighet. Enligt hade det funnits skäl att överväga en reglering där det inte behöver göras en särskild riskbedömning för varje arbetsställe och tillfälle. Myndigheten anför att de personer som kallas till frivårdens lokaler redan är dömda för brott av mer eller mindre allvarligt slag och att det är svårt att i förväg bedöma vilka individer som utgör en risk för brott och vilka som inte gör det. pekar också på att det till skillnad från vid säkerhetskontroll i domstol inte finns sådana särskilda intressen att beakta som följer av att allmänhetens rätt att besöka domstolslokaler med offentliga förhandlingar. Som framgår ovan innebär säkerhetskontroll en inskränkning av enskildas fri- och rättigheter. Mot den bakgrunden bör, som ombudsmän framhåller, ett beslut om säkerhetskontroll alltid föregås av en noggrann bedömning av behovet. Regeringen anser därför att ett beslut om säkerhetskontroll bör förutsätta att det finns en risk för brott och ett behov av att genom säkerhetskontroll begränsa den risken. En säkerhetskontroll bör inte heller komma i fråga annat än när risken avser allvarlig brottslighet. I likhet med vad som gäller för domstolarna bör det handla om att begränsa risken för att det begås brott som innebär allvarlig fara för någons liv, hälsa eller frihet eller för omfattande förstörelse av egendom (1 § lagen om Prop. 2020/21:54 säkerhetskontroll i domstol). anser att säkerhetskontroll bara bör användas i undantagsfall och då i specifika ärenden och i samråd med den aktuella klientens handläggare. Regeringen anser däremot att det är viktigt att en säkerhetskontroll kan genomföras inte bara vid en konkret risksituation utan även när det finns en mer allmän risk för att det ska begås sådana brott som kontrollen syftar till att förebygga. En konkret risk som bör kunna begränsas genom säkerhetskontroll kan t.ex. vara när en person med kopplingar till ett kriminellt nätverk, eller en person som har tagit med sig ett farligt föremål, är kallad till ett möte på ett frivårdskontor. En mer allmän hotbild som bör kunna föranleda säkerhetskontroll kan handla om att det har förekommit våld eller hot på frivårdskontoret eller att klienter har tagit med sig farliga föremål dit. En annan risk av sådan mer generell karaktär kan vara kopplad till att personer från rivaliserande nätverk besöker frivårdskontoret med viss frekvens. Det bör i lagen inte anges något krav på en viss nivå av risk. Att det måste finnas en risk ligger dock i kravet på att en säkerhetskontroll ska behövas för att begränsa risken för viss slags brottslighet. I detta krav ligger också att det måste göras en proportionalitetsbedömning. Med andra ord är det nödvändigt att inför beslutet ta ställning till om en säkerhetskontroll är ett lämpligt och adekvat sätt att hantera risken i fråga och om det finns andra, mindre ingripande åtgärder att ta till. Regeringen anser sammanfattningsvis att säkerhetskontroll bör få genomföras på ett frivårdskontor om det behövs för att begränsa risken för att det där begås brott som innebär allvarlig fara för någons liv, hälsa eller frihet eller för omfattande förstörelse av egendom. Regeringens förslag: En säkerhetskontroll ska beslutas av den person som Kriminalvården har utsett eller någon annan som hon eller han har delegerat beslutanderätten till. Den person som Kriminalvården utser ska vara chef med ansvar för frivårdskontoret. Innan en säkerhetskontroll beslutas ska samråd ske med Polismyndig- Samråd behöver dock inte ske om det är uppenbart obehövligt. Ett beslut om säkerhetskontroll ska avse , dock längst sex månader, eller ett visst möte. I beslutet ska det anges vilka lokaler som kontrollen ska omfatta. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss stämmer i huvudsak överens I utkastet till lagrådsremiss föreslås att det ska vara ansvarig kriminalvårdschef som i första hand beslutar om säkerhets- Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det, däribland som är positivt till att beslut om säkerhetskontroll ska fattas av ansvarig kriminal- vårdschef eller någon annan som han eller hon har delegerat beslutande- Enligt saknas det anledning att i lagen ange vilken befattningshavare som är behörig att fatta beslut om säkerhetskon- Kriminalvården anför att det inte har framkommit några särskilda skäl för att frångå den ordning som normalt gäller för förvaltningsmyndigheter under regeringen, nämligen att det är myndighetens ledning som beslutar om de närmare föreskrifter som behövs angående delegeringen av beslutanderätt inom myndigheten. Beslutanderätten när det gäller säkerhetskontroll bör därför i stället regleras i myndighetens arbetsordning. ombudsmän anser att möjligheten att delegera beslutanderätt bör avgränsas till att avse tjänstemän med viss utbildning eller kompetens eftersom det rör sig om en inskränkning av enskildas fri- och rättigheter. Datainspektionen och lyfter fram att personuppgifter kan komma att behandlas och att det i så fall måste ske i enlighet med gällande dataskyddsbestämmelser. Skälen för regeringens förslag Beslut om säkerhetskontroll ska som utgångspunkt fattas av en chef för frivårdskontoret … I utkastet till lagrådsremiss föreslås att det som huvudregel ska vara den ansvariga kriminalvårdschefen, dvs. chefen för det verksamhetsområde frivårdskontoret tillhör, som beslutar om säkerhetskontroll. Enligt har det dock inte framkommit några särskilda skäl för att frångå den ordning som gäller enligt av 4 § 2 myndighetsförordningen (2007:515), nämligen att delegeringen av beslutanderätt inom myndigheten beslutas av myndighetens ledning. Regeringen konstaterar inledningsvis att myndighetsförordningen är subsidiär i förhållande till annan reglering och att det avseende säkerhetskontroll i jämförbara sammanhang anges i lag vem som har beslutsrätten (2 § lagen om säkerhetskontroll i domstol, 2 § lagen om säkerhetskontroll i , 2 § lagen om säkerhetskontroll vid offentliga sammanträden i kommuner och regioner och 2 § lagen om säkerhetskontroll vid offentliga sammanträden). När det gäller domstolarna fattas beslutet av domstolens chef eller någon annan lagfaren domare som han eller hon har delegerat beslutanderätten till. Om en säkerhetskontroll ska genomföras med anledning av en viss förhandling, får den även beslutas av rätten. I fattas beslutet av talmannen och i kommunerna, regionerna och av ordföranden vid det sammanträde som beslutet gäller. Det har alltså i de fallen ansetts lämpligt att uttryckligen reglera frågan, och beslutanderätten har också främst anförtrotts personer i ledande ställning. Mot bakgrund av att ett beslut om säkerhetskontroll inskränker grundläggande fri- och rättigheter och kräver noggranna överväganden kring behovet och åtgärdens proportionalitet bör en beslutsfattare utpekas i lag även när det gäller frivården. Mot den angivna bakgrunden bör beslutsfattaren vara någon med ett ansvar för frivårdskontoret. är det kriminalvårdschefen som har ett övergripande ansvar för säkerheten på kontoret. Han eller hon har också ansvar för budget, verksamhetsplanering och samråd med andra myndigheter, vilket har betydelse när det handlar om att fatta beslut om och genomföra en säkerhetskontroll. Det finns dock anledning att undvika en ordning som innebär att en viss befattning anges i lagtext. I stället för att hänvisa till ansvarig kriminalvårdschef bör lagtexten som beslutsfattare peka ut den person som Kriminalvården beslutar. Det bör också anges att Kriminalvården ska utse en chef med ansvar för frivårdskontoret. En sådan lösning har också den fördelen att den gör det möjligt att utse en högre chef än den chef som är närmast ansvarig för frivårdskontoret. Det kan dock förekomma att den beslutande chefen av olika skäl är förhindrad att fatta ett beslut om säkerhetskontroll eller att det av organisatoriska skäl är lämpligt att en annan person, t.ex. till en kriminalvårds- eller frivårdsinspektör som finns på plats i den dagliga verksamheten, beslutar om säkerhetskontroll vid ett visst frivårdskontor. En beslutande chef bör därför ges möjlighet att delegera rätten att fatta beslut om säkerhetskontroll till någon annan. Till skillnad från ombudsmän anser regeringen inte att det finns anledning att i lagen reglera denna delegationsmöjlighet närmare. I fråga om bemanning skiljer sig förutsättningarna mellan frivårdskontoren åt och det skulle därför vara svårt att hitta en lösning som fungerar överallt. Det ska också hållas i minne att den beslutande chef som väljer att delegera beslutsrätten gör det på sitt ansvar. … efter samråd med … Innan frivården fattar beslut om säkerhetskontroll bör samråd ske med . har normalt stor kunskap om säkerhetsrisker och hur de kan förebyggas på bästa sätt. Vid samrådet kan bl.a. hotbild, alternativa åtgärder och mer praktiska detaljer kring kontrollen diskuteras. Det kan dock finnas situationer där det inte behövs något samråd, t.ex. när en pågående säkerhetskontroll ska förlängas och förutsättningarna i stort är oförändrade eller när ett beslut om kontroll ska ändras på ett sätt som inte påverkar insats. Kravet bör därför inte gälla om det är uppenbart obehövligt med ett samråd. Motsvarande ordning gäller inför beslut om säkerhetskontroll i domstol (2 § lagen om säkerhetskontroll i domstol). Frivården kan inför ett beslut om säkerhetskontroll ha anledning att ta kontakt även med andra som berörs av ett sådant beslut, t.ex. ordföranden i en övervakningsnämnd som sammanträder på frivårdskontoret, en lekmannaövervakare eller en advokat som ska delta i ett sammanträde som en övervakningsnämnd ska hålla. Det finns dock inte behov av att föra in bestämmelser om sådant samråd i lagen. … och avse säkerhetskontroll eller för ett visst möte … En viktig utgångspunkt är att ett beslut om säkerhetskontroll inte bör gälla än vad som är motiverat utifrån behovet av en sådan kontroll. Därför bör det vara möjligt att besluta om säkerhetskontroll dels för , dels för ett visst möte. Behov av säkerhetskontroll för ett visst möte kan t.ex. finnas när det handlar om att hantera en säkerhetsrisk i samband med att en viss person är kallad till frivården eller att ett visst sammanträde ska hållas i en övervakningsnämnd vars möten sker på ett frivårdskontor. När risken däremot inte är knuten till ett visst möte kan det behövas säkerhetskontroll . Det kan vara aktuellt framför allt vid stora frivårdskontor där många klienter passerar och risken är stor att knivar och andra farliga föremål tas med in. Det kan också handla om risk för konfrontationer 2020/21:54 mellan olika rivaliserande nätverk vars medlemmar med viss regelbundenhet besöker ett frivårdskontor. För att inskränkningen av grundläggande fri- och rättigheter ska vara så begränsad som möjligt finns det anledning att reglera hur länge ett beslut om säkerhetskontroll får gälla. När giltighetstiden för säkerhetskontroll i domstol förlängdes från längst tre till längst konstaterades att det är mindre sannolikt att den övergripande risken för att någon begår brott i domstolarna ändras på något avgörande sätt från en månad till en annan. Detta hade också blivit tydligt i den praktiska tillämpningen eftersom det var mycket vanligt att ett beslut om säkerhetskontroll direkt ersattes med ett nytt, och förslaget om en förlängning bedömdes vara väl avvägt (prop. 2018/19:81 s. 72 och 73). Detsamma bör enligt regeringen gälla för säkerhetskontroll i frivård och ett beslut bör alltså få gälla i längst . Som ombudsmän understryker ska ett beslut om säkerhetskontroll alltid föregås av en noggrann bedömning av behovet och av en proportionalitetsbedömning. Vidare ska bestämmelsen i 1 kap. 9 § regeringsformen om allas likhet inför lagen och saklighet och partiskhet beaktas. … samt ske i enlighet med gällande dataskyddsbestämmelser Som Datainspektionen och lyfter fram kan behandling av personuppgifter förekomma i samband med säkerhetskontroll. Det kan t.ex. handla om beslut om säkerhetskontroll för ett visst möte med anledning till att en viss person är kallad till frivården. Personuppgiftsbehandling blir också aktuell vid beslut att vissa personer med avsteg från huvudregeln ska genomgå eller undantas från säkerhetskontroll (se vidare nästa avsnitt). Det kan undantagsvis röra sig om känsliga personuppgifter, t.ex. om ett beslut om säkerhetskontroll fattas mot bakgrund av hotbild som följer av att en person som är kallad till frivården har en viss sjukdomsproblematik. När behandling av personuppgifter förekommer måste den ske i enlighet med gällande dataskyddsbestämmelser, som för Kriminalvården främst är brottsdatalagen (2018:1177) och lagen (2018:1699) om kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Den behandling av personuppgifter som kan komma att bli aktuell i samband med beslut om säkerhetskontroll har rättslig grund i den befintliga dataskyddsregleringen, eftersom personuppgiftsbehandlingen kommer att vara nödvändig för att Kriminalvården ska kunna utföra de uppgifter som åligger myndigheten (2 kap. 1 § lagen om kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område). Vem som omfattas av säkerhetskontrollen Regeringens förslag: En säkerhetskontroll ska omfatta dem som har kallats till ett möte i de lokaler som kontrollen omfattar och övriga besökare till lokalerna. Kontrollen ska inte omfatta 2.personer som tjänstgör i en övervakningsnämnd som sammanträder på frivårdskontoret, övervakare eller andra som utför uppdrag i övervakningsnämnden eller inom frivården, 3.polismän, ordningsvakter eller advokater som i tjänsten infinner sig på frivårdskontoret, eller 4.personer som är omhändertagna. Om det finns särskilda skäl, ska den som beslutar om säkerhetskontrollen få 1.undanta andra personer från kontrollen, eller 2.besluta att personer som annars skulle vara undantagna ska omfattas av kontrollen. En identitetskontroll får bara göras för att ta reda på om en person som uppger att han eller hon inte omfattas av säkerhetskontroll ska undantas från kontrollen. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss stämmer i sak överens med regeringens. I utkastets förslag hänvisas dock inte uttryckligen till lokalerna som beslutet om kontroll omfattar Det hänvisas inte heller till att andra som utför uppdrag inom övervakningsnämnden eller inom frivården ska vara undantagna från kontrollen utan i stället till att det ska gälla andra med uppdrag som utförs på frivårdskontoret. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga invändningar emot det.