prop · H703139 · 2020-04-07 00:00:00 — I följande avsnitt lämnas förslag på de ändringar som behövs i svensk lagstiftning med anledning av förordningen. Regeringens förslag: Definitionen av ordet tillverkare i fordonslagen ändras så att den endast avser den nationella typgodkännandeprocessen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte i denna del. Skälen för regeringens förslag: I 1 kap. 1 § definitioner av ord som används i lagen. Ordet tillverkare har en delvis annan definition i lagen än i ramförordningen. För att inte bestämmelserna i lagen som kompletterar ramförordningen ska komma i konflikt med förordningen, bör definitionen i fordonslagen ändras så att ordet tillverkare endast avser tillverkare i den nationella typgodkännadeprocessen. Konsekvensen av denna ändring är att de bestämmelser i fordonslagen som avser tillverkare endast ska tillämpas på tillverkare i den nationella typgodkännandeprocessen. Regeringens förslag: Bestämmelserna om etappvist typgodkännande i fordonslagen tas bort. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte i denna del. Skälen för regeringens förslag: I fordonslagen finns bestämmelser om etappvisa typgodkännanden. Bestämmelserna tillkom när direktiv /46/EG infördes. Etappvisa typgodkännanden förekommer emellertid inte i det nationella förfarandet. I och med att bestämmelserna i ramförordningen ersätter det nuvarande direktivet och blir direkt tillämpliga i svensk rätt behövs inte längre bestämmelserna om etappvisa typgodkännanden. Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om tillsynen över efterlevnaden av Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får även meddela föreskrifter om avgifter för tillsyn och ärendehandläggning Hänvisningar i fordonslagen till ramförordningen samt till de två tidigare EU-förordningarna på fordonsområdet ska vara dynamiska, avse förordningarna i den gällande lydelsen. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorian innehåller inget förslag om dynamiska hänvisningar till de två tidigare EU-förordningarna. Remissinstanserna yttrar sig inte i denna del. Skälen för regeringens förslag I ramförordningen understryks på ett flertal ställen vikten av en fungerande marknadskontroll och tillsyn. I skäl 20 anges exempelvis att det behövs en kraftfull mekanism för efterlevnad av förordningen för att 2019/20:139 säkerställa att kraven i förordningen uppfylls. Motsvarande bestämmelser finns i förordningarna (EU) nr 167/2013 och (EU) nr 168/2013. Marknadskontroll definieras i artikel 3.34 i ramförordningen som den verksamhet som bedrivs och de åtgärder som vidtas av marknadskontrollmyndigheter för att säkerställa att fordon, system, komponenter och separata tekniska enheter samt delar och utrustning som tillhandahålls på marknaden uppfyller de krav som fastställs i relevant unionslagstiftning om harmonisering och inte äventyrar hälsa, säkerhet, miljön eller andra aspekter av skyddet av allmänintresset. Motsvarande definition finns i förordningarna (EU) nr 167/2013 och (EU) nr 168/2013. Regleringen av marknadskontrollen i fråga om bilar framgår av ramförordningen. Det behöver inte införas någon definition av ordet marknadskontroll i svensk lagstiftning, utan förfarandet regleras fullt ut i ramförordningen. Enligt artikel 6 i ramförordningen ska medlemsstaterna inrätta eller utnämna en eller flera marknadskontrollmyndigheter. Marknadskontroll- myndigheten ska regelbundet genomföra kontroller i syfte att säkerställa att fordon, system, komponenter och separata tekniska enheter överensstämmer med de tillämpliga kraven. Marknadskontrollmyndig- hetens verksamhet när det gäller ramförordningens fordonskategorier överensstämmer med motsvarande verksamhet i fråga om redan gällande marknadskontroll för andra fordon. finns bestämmelser om tillsyn i 5 kap. fordonslagen. Av 5 kap. 8 § tredje stycket 4 fordonslagen framgår vidare att regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, får meddela föreskrifter om tillsynen över efterlevnaden av fordonslagen och av föreskrifter meddelade stöd av lagen. Den utsedda myndigheten (Transportstyrelsen) får också meddela föreskrifter om tillsynen över efterlevnaden av förordningarna (EU) nr 167/2013 och (EU) nr 168/2013. Bestämmelsen bör kompletteras så att den utsedda myndigheten ges möjlighet att meddela föreskrifter även om tillsynen över efterlevnaden av ramförordningen. I 5 kap. 8 § tredje stycket 7 fordonslagen anges att den utsedda myndig- heten får föreskriva om avgifter för tillsyn och ärendehandläggning enligt förordningarna (EU) nr 167/2013 och (EU) nr 168/2013. Bemyndigandet bör ändras så att det även gäller ramförordningen. Regeringens bedömning: Fordonslagen bör inte kompletteras med ytterligare bestämmelser om tekniska tjänster. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte i denna del. Skälen för regeringens bedömning: Av artikel 67.1 i ramförordningen framgår att den typgodkännandemyndighet som medlemsstaten utser ska ansvara för bedömning, utseende, anmälan och övervakning av tekniska tjänster, i förekommande fall inbegripet de tekniska tjänsternas underentreprenörer eller dotterbolag. Av artikeln framgår också att Prop. 2019/20:139 typgodkännandemyndigheten får besluta att bedömningen och övervakningen av tekniska tjänster ska utföras av ett nationellt ackrediteringsorgan. Av kapitel XV i ramförordningen framgår att de tekniska tjänsterna är centrala aktörer för typgodkännandeprocessen, eftersom typgodkännande bland annat ska baseras på provningar som utförts av dessa. En teknisk tjänst definieras i ramförordningen som en organisation eller ett organ som har utsetts av godkännandemyndigheten för att som provningslaboratorium utföra provning eller för att som organ för bedömning av överensstämmelse utföra inledande bedömningar och andra provningar eller inspektioner. De omfattas av krav på bland annat oberoende och opartiskhet och på rätt kompetens för de uppgifter de ska utföra. De måste vara utsedda av en medlemsstat för att deras underlag ska vara giltigt för typgodkännande av den medlemsstaten. Dessutom ska de vara anmälda för ändamålet till Europeiska kommissionen. Även denna reglering överensstämmer med förordningarna (EU) nr 167/2013 och (EU) nr 168/2013. I 7 kap. fordonsförordningen finns bestämmelser om anmälan av tekniska tjänster. Av 7 kap. 3 § framgår att en teknisk tjänst som är etablerad i ska vara ackrediterad enligt och rådets förordning (EG) nr 765/2008 och lagen om ackreditering och teknisk kontroll. En teknisk tjänst som är etablerad i någon annan medlemsstat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet ska i stället uppfylla något av kraven i tredje eller fjärde stycket i samma paragraf. Ramförordningen lämnar utrymme för ett alternativt förfarande för ackreditering. Bestämmelsen i artikel 67.1 om att typgodkännande- myndigheten får besluta att bedömningen och övervakningen ska utföras av ett nationellt ackrediteringsorgan kan ses som ett bemyndigande för godkännandemyndigheten att föreskriva om kravet på ackreditering. Någon ytterligare reglering behövs inte. Regeringens förslag: Bestämmelserna om bötesstraff i fordonslagen ska omfatta även överträdelser enligt ramförordningen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte i denna del. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om sanktioner i ramförordningen har direktivliknande karaktär och utgör alltså minimikrav. De innebär en skyldighet för att i vissa fall fastställa sanktioner för vissa aktörer. Enligt artikel 84 i ramförordningen ska medlemsstaterna fastställa regler om effektiva, proportionerliga och avskräckande sanktioner för ekonomiska aktörers och tekniska tjänsters överträdelser av ramförordningen samt vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de tillämpas. I artikel 84.2 och 84.3 anges vilka överträdelser som åtminstone ska beläggas med sanktioner. Det ges alltså visst utrymme att bestämma åtgärder och sanktioner för andra 2019/20:139 överträdelser än de uppräknade. Det utesluts inte att även andra överträdelser kan leda till sanktioner. I samband med att marknadskontroll blir en del av godkännande- regleringen för EG-motorfordon införs skyldigheter och ansvarsfördelning för de ekonomiska aktörer som är en del av leverenskedjan inom ramförordningens tillämpningsområde. Med ekonomiska aktörer avses tillverkare, tillverkares representanter, importörer samt distributörer. Definitionen är densamma som i förordningarna (EU) nr 167/2013 och (EU) nr 168/2013. Sanktioner mot tekniska tjänster har emellertid inte funnits tidigare och har alltså ingen motsvarighet i de nämnda förordningarna. Av 5 kap. 1 § andra stycket fordonslagen framgår att böter kan dömas ut enligt föreskrifter som beslutats med stöd av ett sådant bemyndigande som anges i 5 kap. 8 § fordonslagen. Av det bemyndigandet framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om bland annat registrering, ibruktagande, försäljning, saluföring och användning av fordon, system, komponenter, separata tekniska enheter, fordonsdelar och annan utrustning till fordon. Vidare får föreskrifter beslutas om tillverkares tillhandahållande av information och dokumentation om fordon, system, komponenter och separata tekniska enheter samt tillsynen över efterlevnaden av fordonslagen och av föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen och över efterlevnaden av förordningarna (EU) nr 167/2013 och (EU) nr 168/2013. Genom förslaget till komplettering av 5 kap. 8 § tredje stycket 4 med en bestämmelse som ger den utsedda myndigheten möjlighet att meddela föreskrifter om tillsynen över efterlevnaden av ramförordningen, kommer bötesbestämmelsen i 5 kap. 1 § även att omfatta överträdelser enligt ramförordningen, jfr avsnitt 7.4. Utöver bötesbestämmelserna kan tillsynsmyndigheten förena ett föreläggande med vite i enlighet med 5 kap. 3 b § fordonslagen. Även vitet är en sanktion som motsvarar kravet på sanktioner i den ramförordningen. De överträdelser som anges i artikel 84.2 och 84.3 motsvaras av dem som redan anges i 8 kap. 5 § fordonsförordningen. Ramförordningen inför emellertid ett krav på sanktioner för tekniska tjänster, bland annat där de tekniska tjänsterna brister i överensstämmelse med de krav som ligger till grund för att de utsågs. Av denna anledning kan fordonsförordningen behöva ändras. De föreslagna ändringarna i fordonslagen innehåller hänvisningar till bestämmelser i ramförordningen. Hänvisningar till EU-rättsakter kan göras antingen statiska eller dynamiska. En statisk hänvisning avser EU- rättsakten i en viss angiven lydelse. En dynamisk hänvisning avser EU- rättsakten i den gällande lydelsen. Utgångspunkten är att hänvisningstekniken bör vara statisk. Synsättet avspeglar sig i de kompletterande bestämmelserna till de två tidigare förordningarna på fordonsområdet, (EU) nr 167/2013 och (EU) nr 168/2013. I fordonslagen anges att tillsynen över efterlevnaden av Prop. 2019/20:139 ramförordningarna avser förordningarna i deras ursprungliga lydelse. Ramförordningen är direkt tillämplig, vilket innebär begränsningar av möjligheten att införa eller behålla nationella bestämmelser. Ett par av hänvisningarna till ramförordningen i de bestämmelser som regeringen föreslår är av upplysande karaktär. Här har hänvisningstekniken ingen betydelse. Andra hänvisningar till ramförordningen finns i förslagen till bestämmelser som rör bland annat vilka myndigheter som är behöriga att pröva olika frågor eller som ska vidta åtgärder enligt ramförordningen och vilka förfarandebestämmelser som ska gälla när förordningen saknar bestämmelser eller hänvisar till att nationell rätt ska tillämpas. Fordonsområdet utvecklas ständigt och snabbt. För att säkerställa att ändringar i ramförordningen får genomslag är det lämpligt att hänvisningarna dit görs dynamiska. Hänvisningarna i fordonslagen till ramförordningen bör alltså vara dynamiska, dvs. avse förordningen i den gällande lydelsen. Hänvisningarna kommer därmed att omfatta även eventuella framtida ändringar i ramförordningen. Den omständigheten att somliga förändringar i ramförordningen skulle kunna föranleda behov av justeringar av svensk rätt, t.ex. när det gäller vilken myndighet som ska hantera en viss fråga, utgör inte skäl för att välja statiska hänvisningar. Medlemsstaterna är skyldiga att ge EU-förordningar ändamålsenlig verkan. Det följer av principen om effektivitet och lojalitetsprincipen. För att dessa principer ska kunna uppfyllas är det mest ändamålsenligt att hänvisningarna i fordonslagen till förordningarna (EU) nr 167/2013 och (EU) nr 168/2013 görs dynamiska. I annat fall skulle t.ex. tillsynsmyndigheten inte utan ytterligare lagändringar kunna utöva tillsyn över de tidigare ramförordningarna (EU) nr 167/2013 och (EU) nr 168/2013 i den del som de eventuellt ändras, medan myndigheten skulle ha motsvarande möjlighet när det gäller ramförordningen (EU) 2018/858. Regeringens förslag: De föreslagna lagändringarna ska träda i kraft . Promemoriornas förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Bil och Transportföretagen påpekar att det bör framgå av svensk lagstiftning att ramförordningen endast gäller för nya typgodkännanden och att direktiv /46/EG gäller för tidigare typgodkännanden. Övriga remissinstanser yttrar sig inte i denna del. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 91 i ramförordningen ska förordningen tillämpas . De föreslagna lagändringarna bör därför träda i kraft . Något behov av övergångsbestämmelser finns inte. Eftersom ramförordningen innehåller bestämmelser om när den ska börja tillämpas, finns det inte någon möjlighet att, som Bil och Transportföretagen efterfrågar, reglera detta i svensk rätt. 2019/20:139 9 Regeringens bedömning: Förslagen i propositionen innebär inte några ökade kostnader för företag eller myndigheter. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte i dessa delar. Skälen för regeringens bedömning De lagändringar som föreslås innebär att överlappande bestämmelser tas bort, att vissa bestämmelser endast ska gälla vid det nationella typgodkännandet och att hänvisningar införs till ramförordningen. Det tillkommer alltså inga krav i och med de föreslagna ändringarna i fordonslagen, och därmed tillkommer heller inga kostnader. Regler om sanktioner för tekniska tjänster vid överträdelser av ramförordningen bedöms inte leda till några ekonomiska konsekvenser. Konsekvenser för staten, regioner och kommuner Transportstyrelsen är godkännandemyndighet och tar emot ansökningar om typgodkännande samt utser tekniska tjänster. Typgodkännande- systemet i är avgiftsfinansierat. Anpassningen av svensk lagstiftning till ramförordningen innebär inga ändringar i detta avseende. Förslaget bedöms inte få några konsekvenser för statens finanser. Konsekvenser för företag och enskilda Eftersom typgodkännandesystemet i är avgiftsfinansierat ska eventuella ökade krav vid typgodkännande bekostas av branschen genom avgifter till Transportstyrelsen. Regeringen bedömer dock att kostnaderna för typgodkännande inte kommer att öka till följd av förslaget. Förslagen i propositionen får inga ekonomiska konsekvenser för enskilda. Regeringens bedömning: Förslagen i propositionen leder till ökad tydlighet i lagstiftningen. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte i dessa delar. Skälen för regeringens bedömning Regeringen föreslår ändringar i fordonslagen för att undvika Ändringar görs även för att tydliggöra att svensk fordonslagstiftning innehåller bestämmelser som antingen kompletterar ramförordningen eller reglerar nationella förfaranden. Konsekvenser för staten, regioner och kommuner De ändringar som föreslås innebär att det blir tydligt för berörda aktörer vilka regler som gäller för typgodkännandeförfarandena. Detta kan underlätta arbetet hos Transportstyrelsen som är godkännandemyndighet. Konsekvenser för företag och enskilda Regleringsförslaget kan få begränsade konsekvenser för tekniska tjänster och tillverkare inom fordonsindustrin. Förslaget till ändringar i fordonslagen gör att det blir tydligt för företagen (tekniska tjänster och tillverkare inom fordonsindustrin) vilka regler som gäller för typgodkännandeförfarandena. I ramförordningen framgår att korrekt fungerande tekniska tjänster är en förutsättning för att säkerställa ett starkt skydd av hälsa, säkerhet och miljö och för att slå vakt om allmänhetens förtroende för systemet. Ramförordningen inför ett krav på sanktioner för tekniska tjänster, bland annat där de tekniska tjänsterna brister i överensstämmelse med de krav som ligger till grund för att de utsågs. Att säkerställa att de tekniska tjänster som är aktiva på marknaden följer regelverket kan bidra till en sund konkurrens på lika villkor. Förslaget bedöms inte medföra några konsekvenser för enskilda. Konsekvenser för transportpolitisk måluppfyllelse Det övergripande målet för svensk transportpolitik är att säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgare och näringsliv i hela landet. Den föreslagna förenklingen av regleringen bidrar till en fortsatt fungerande fordonsindustri och till att nya fordon som släpps ut på marknaden uppfyller de harmoniserade kraven. Avsikten är att erbjuda konsumenter så säkra och miljövänliga fordon som möjligt. Därmed har den föreslagna regleringen positiv påverkan på den transportpolitiska måluppfyllelsen. Förslagen i denna proposition får inte några konsekvenser för statens budget, jämställdheten, miljön eller den kommunala självstyrelsen. 2019/20:139 10 Förslaget till lag om ändring i fordonslagen Inledande bestämmelser Innehåll och tillämpningsområde 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om 1.kontroll av fordon samt därtill hörande system, komponenter och separata tekniska enheter, 2.kontroll av fordons last, 3.kontroll av färdskrivare och taxameter och kontroll av användningen av dessa, samt 4.den verksamhet som bedrivs av besiktningsorgan på fordonsområdet. Lagen innehåller dessutom bemyndiganden att meddela föreskrifter i dessa ämnen samt om fordons beskaffenhet och utrustning. I denna lag finns även bestämmelser som kompletterar 1.Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 167/2013 av om godkännande och marknadskontroll av jordbruks- och skogsbruksfordon, 2.Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 168/2013 av om godkännande av och marknadskontroll för två- och trehjuliga fordon och fyrhjulingar, och 3.Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/858 av om godkännande av och marknadskontroll över motorfordon och släpfordon till dessa fordon samt av system, komponenter och separata tekniska enheter som är avsedda för sådana fordon, om ändring av förordningarna (EG) nr 715/2007 och (EG) nr 595/2009 samt om upphävande av direktiv /46/EG. Paragrafen anger vilka bestämmelser lagen innehåller, bland annat bestämmelser som kompletterar ramförordningar på fordonsområdet. Tredje stycket kompletteras med en hänvisning till ramförordningen (EU) 2018/858. 3 § I denna lag avses med besiktningsorgan: ett sådant organ som anges i 4 kap. 2 §, besiktningstekniker: den som har anställning hos ett besiktningsorgan för att utföra besiktningar, bilinspektör: den som har anställning som bilinspektör hos tekniker: den som har uppdrag som tekniker hos , tillverkare: den som inför godkännandemyndigheten ansvarar för alla aspekter av den nationella typgodkännandeprocessen och för produktions- överensstämmelsen, även om han eller hon inte varit direkt engagerad i samtliga stadier av produktionen av det fordon, det system, den komponent eller den separata tekniska enhet som typgodkännandet avser, eller den som han eller hon har utsett som sin företrädare i frågor som omfattas av Prop. 2019/20:139 denna lag. I övrigt har de beteckningar som används i denna lag samma betydelse som i lagen (2001:559) om vägtrafikdefinitioner. I paragrafen finns definitioner av ord som används i lagen. Iförsta stycket ändras definitionen av ordet tillverkare så att ordet endast avser tillverkare i den nationella typgodkännandeprocessen. För övriga typgodkännandeprocesser definieras ordet tillverkare i respektive EU- förordning: (EU) nr 167/2013, (EU) nr 168/2013 och (EU) 2018/858, jfr 1 kap. 1 § tredje stycket. Till följd av denna ändring ska de bestämmelser ilagen som avser tillverkare endast tillämpas på tillverkare i den nationella typgodkännandeprocessen, jfr exempelvis 2 kap. 4 och 4 a §§. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. 2 kap. Kontrollformer Typgodkännande 2 § Ett typgodkännande meddelas för en typ av fordon, system, komponent eller separat teknisk enhet som uppfyller föreskrivna krav i fråga om beskaffenhet och utrustning. Typgodkännande kan ske i enlighet med EU-rättsakter på området, i enlighet med överenskommelser upprättade inom ekonomiska kommission för (ECE-typgodkännande) eller som nationellt typgodkännande. Bestämmelser om typgodkännande i fråga om avgasrening finns i avgasreningslagen (2011:318). I paragrafen finns bestämmelser om vilka typgodkännanden som kan meddelas. Paragrafen ändras så att det tidigare andra stycket om etappvisa typgod- kännanden tas bort. Etappvisa typgodkännanden regleras i ramförordningen (EU) 2018/858 men förekommer inte i den nationella typgodkännandeprocessen. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. 4 § En tillverkare 1.ansvarar inför godkännandemyndigheten för alla aspekter av typgodkännandeprocessen, 2.ansvarar för att samtliga fordon, system, komponenter och separata tekniska enheter tillverkas i enlighet med den godkända typen, 3.är skyldig att medverka till den kontroll som behövs med anledning av godkännandet, 4.är skyldig att till godkännandemyndigheten utan ersättning lämna de upplysningar samt tillhandahålla de fordon, fordonsdelar, handlingar och den utrustning som behövs för kontrollen, och 5.är, om han eller hon är etablerad utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), skyldig att utse en företrädare som är etablerad inom EES för att företräda honom eller henne inför godkännandemyndigheten. har rätt till tillträde till en fabrik eller en annan anläggning och får där göra nödvändiga undersökningar. I paragrafen anges det ansvar som en tillverkare har under godkännandeprocessen. Paragrafen ändras så att det tidigare andra stycket om etappvisa typgodkännanden tas bort. Etappvisa typgodkännanden regleras i ramförordningen (EU) 2018/858 men förekommer inte i den nationella typgodkännandeprocessen. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. 5 § Om godkännandemyndigheten finner att fordon, system, kompo- nenter eller separata tekniska enheter inte längre stämmer överens med det nationella typgodkännandet, får myndigheten återkalla godkännandet. Paragrafen reglerar att godkännandemyndigheten i vissa fall kan återkalla ett godkännande. Ramförordningen (EU) 2018/858 reglerar återkallande av typgodkännanden. Paragrafen ändras därför så att den endast gäller nationella typgodkännanden. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. 5 a § Utöver vad som anges i 5 § upphör ett nationellt typgodkännande av fordon att gälla när 1.tillverkningen av den godkända fordonstypen, varianten eller versionen slutgiltigt och frivilligt har upphört, eller 2.giltighetstiden för godkännandet har gått ut till följd av en särskild begränsning. I paragrafen anges på vilket sätt ett nationellt typgodkännande kan upphöra att gälla utan att det återkallats. Ramförordningen (EU) 2018/858 reglerar upphörande av typgodkännanden. Paragrafen ändras därför så att den endast gäller nationella typgodkännanden. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. 5 kap. Övriga bestämmelser Bemyndigande 8 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om fordons beskaffenhet och utrustning.