prop · H703150 · 2020-04-07 00:00:00 — Undantaget från anmälningsskyldigheten om verksamheten i avses pågå under i det nuvarande tredje stycket tas bort. Ändringen innebär att en utstationerande arbetsgivares skyldighet enligt första stycket att anmäla en utstationering även gäller om utstationeringen är avsedd att pågå . 30§ Arbetsgivaren ska, senast när en utstationerad arbetstagare påbörjar arbetet, lämna dokumentation till tjänstemottagaren i som visar att en anmälan har gjorts enligt 29 § första stycket. Förslaget behandlas i avsnitt 10.3. Paragrafen är till innehållet ny. Paragrafen innebär en skyldighet för en utstationerande arbetsgivare att till tjänstemottagaren i lämna dokumentation som visar att en anmälan om utstationering enligt 29 § har gjorts. Denna skyldighet ska fullgöras senast när arbetet påbörjas. 2019/20:150 Dokumentationen kan bestå av den bekräftelse, i form av ett e-post- meddelande, som arbetsgivaren får efter att en anmälan om utstationering har gjorts på webbplats. Om bekräftelsen från Arbets- miljöverket vidarebefordras till tjänstemottagaren är skyldigheten upp- fylld. Skyldigheten gäller i förhållande till samtliga slags tjänstemottagare, dvs. oavsett om mottagaren av tjänsterna är t.ex. en privatperson eller en näringsidkare. Till exempel privata företag, föreningar, enskilda personer och myndigheter omfattas. Av 4 § första stycket framgår vilka aktörer som kan vara tjänstemottagare, nämligen den aktör som har ingått ett avtal med arbetsgivaren och som är mottagare av tjänsterna (första punkten), det företag i som tillhör koncernen och som tar emot en arbetstagare (andra punkten) eller det användarföretag som är etablerat eller bedriver verksamhet i och tar emot en inhyrd arbetstagare (tredje punkten). 31§ Om tjänstemottagaren inte får sådan dokumentation som avses i 30 §, ska tjänstemottagaren underrätta senast efter det att arbetet har påbörjats. Om tjänstemottagaren är en enskild person som mottar tjänsterna för privat bruk, behöver han eller hon dock inte lämna någon underrättelse. Förslaget behandlas i avsnitt 10.3. Paragrafen är till innehållet ny. Paragrafen innebär en skyldighet för tjänstemottagaren i att underrätta om denna inte får dokumentation som visar att en anmälan om utstationering har gjorts av den utstationerande arbets- givaren enligt 30 §. Skyldigheten ska fullgöras senast efter det att arbetet på- börjades. Med dagar avses kalenderdagar. Tjänstemottagaren har inget ansvar för att verifiera informationen i en gjord anmälan. Mottagarens ansvar består endast av att kontrollera att det finns dokumentation som visar att en anmälan om utstationering har gjorts till . Skyldigheten för den utstationerande arbetsgivaren att lämna dokumentation till stöd för att en anmälan om utstationering har gjorts till gäller enligt 30 § i förhållande till samtliga slags mot- tagare av tjänsterna, se författningskommentaren till den paragrafen. Skyldigheten för tjänstemottagaren att underrätta om utebliven dokumentation gäller dock inte om en enskild person mottar tjänsterna för privat bruk. Om en utländsk arbetsgivare med utstationerade arbetstagare exempelvis bygger om ett kök för en privatpersons räkning i dennes bostad har den utstationerande arbetsgivaren alltså en skyldighet att lämna dokumentation till privatpersonen om att anmälan har gjorts till . Det uppstår dock inte någon skyldighet för privat- personen att underrätta om dokumentationen uteblir. 32 § Arbetsgivaren ska utse en kontaktperson i och anmäla honom eller henne till . Anmälan ska göras senast när en ut- stationerad arbetstagare påbörjar arbetet i . Kontaktpersonen ska vara behörig att för arbetsgivarens räkning ta emot Prop. 2019/20:150 delgivningar. En sådan behörighet ska anses gälla genom anmälan av kontaktpersonen. Förslaget behandlas i avsnitt 10.2. Paragrafen betecknas i nuvarande lydelse 11 §. Förarbeten finns i prop. 2012/13:71 avsnitt 5.2 och 5.3 och i författningskommentaren s. 56 f. samt i prop. 2016/17:107 avsnitt 7.2.2 och i författningskommentaren s. 240 f. Paragrafen innehåller bestämmelser om skyldighet för utstationerande arbetsgivare att utse och anmäla en kontaktperson. Bestämmelsen i nuvarande tredje stycket om att kontaktpersonen ska kunna tillhandahålla handlingar till arbetstagarorganisationer placeras med viss justering som en egen paragraf, 33 §. Undantaget i nuvarande fjärde stycket från skyldigheten att utse och anmäla en kontaktperson om verksamheten i avses pågå under tas bort. En utstationerande arbetsgivares skyldighet enligt första stycket att utse och anmäla en kontaktperson gäller därmed även om utstationeringen är avsedd att pågå . 33 § En kontaktperson enligt 32 § första stycket ska även till myndigheter och arbetstagarorganisationer kunna tillhandahålla sådana handlingar som visar att kraven i denna lag är uppfyllda. Detta gäller dock inte i för- hållande till en arbetstagarorganisation om arbetsgivaren är skyldig att tillhandahålla handlingarna åt organisationen enligt 22 §. Paragrafen motsvarar nuvarande 11 § tredje stycket med viss justering och anger att en kontaktperson till arbetstagarorganisationer ska kunna till- handahålla sådana handlingar som visar att kraven i lagen är uppfyllda. Bland annat genom bestämmelserna om författningsreglerade villkor vid långvarig utstationering i den föreslagna 11 § införs det nya krav i lagen, se kommentaren till den paragrafen. Paragrafen innebär, utan att den behöver ändras, att kontaktpersonen är skyldig att tillhandahålla även handlingar som visar att de nya kraven i lagen är uppfyllda. Det görs en redaktionell ändring till följd av att nuvarande 5 d § byter beteckning till 22 §. Rätt att meddela föreskrifter 34 § Regeringen får meddela föreskrifter om 1.undantag från 29–33 §§, och 2.vilka uppgifter en anmälan enligt 29 § ska innehålla. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om 1.vad anmälningar enligt 32 § och underrättelser enligt 31 § ska inne- hålla, och 2.hur anmälningar enligt 29 och 32 §§ samt underrättelser enligt 31 § ska vara utformade. Förslaget behandlas i avsnitt 10.5. Paragrafen betecknas i nuvarande lydelse 12 §. Förarbeten finns i prop. 2012/13:71 avsnitt 5.1, 5.2.1 och 5.4 och i författningskommentaren s. 57. 2019/20:150 Paragrafen innehåller bestämmelser om möjligheten för regeringen och den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter. Första stycket ändras på så sätt att regeringen får meddela föreskrifter om undantag även från 30 § om arbetsgivarens skyldighet att lämna dokumentation och 31 § om tjänstemottagarens skyldighet att underrätta om utebliven dokumentation. I andra stycket finns en upplysning om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter i vissa avseenden. Där läggs det till att sådana föreskrifter också kan meddelas om vad en underrättelse från tjänstemottagare till om utebliven dokumentation enligt 31 § ska innehålla och hur den ska vara utformad. Vidare görs i paragrafen vissa redaktionella ändringar, bl.a. till följd av att andra paragrafer som det hänvisas till byter beteckning. 35 § utövar tillsyn över att bestämmelserna i 29–33 §§ och föreskrifter som har meddelats i anslutning till dessa bestämmelser följs. Förslaget behandlas i avsnitt 10.6. Paragrafen betecknas i nuvarande lydelse 13 §. Förarbeten finns i prop. 2012/13:71 avsnitt 6 och i författningskommentaren s. 57. Av paragrafen framgår att utövar tillsyn över att bestämmelserna om anmälningsskyldighet och kontaktperson samt före- skrifter som har meddelats i anslutning till dessa bestämmelser följs. Paragrafen ändras på så sätt att även ska utöva tillsyn över 30 § om arbetsgivarens skyldighet att lämna dokumentation till tjänstemottagaren i och 31 § om tjänstemottagarens skyldighet att underrätta om utebliven dokumentation. 36 § har rätt att efter begäran få de upplysningar och handlingar samt påkalla de undersökningar som behövs för tillsynen enligt denna lag. ska för tillsynen ges tillträde till ett arbetsställe och får göra undersökningar där. ska lämna den hand- räckning som behövs för tillsynen. får besluta om de förelägganden som behövs för till- synen. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. Rätten att besluta om förelägganden i förhållande till tjänstemottagaren gäller inte om en enskild person mottar tjänsterna för privat bruk. Förslaget behandlas i avsnitt 10.6. Paragrafen är ny. I paragrafen ges vissa befogenheter vid tillsynen över bestämmelserna om anmälningsskyldighet och kontaktperson. Bestämmelserna motsvarar delvis befogenheter enligt 7 kap. 3, 5 och 7 §§ arbetsmiljölagen (1977:1160). Arbetsmiljö- verket har dock enligt denna bestämmelse inte rätt att på begäran få prov eller att ta prov på arbetsställen, vilket myndigheten har enligt arbets- Inte heller har rätt att meddela förbud, vilket myndigheten har enligt 7 kap. 7 § arbetsmiljölagen. Enligt tredje stycket får besluta om de vites- förelägganden som behövs för tillsynen, dock inte om en enskild person mottar tjänsterna för privat bruk. Allmänna bestämmelser om vite finns i lagen (1985:206) om viten. 37 § En sanktionsavgift ska tas ut om en arbetsgivare har överträtt 1.bestämmelserna om anmälningsskyldighet i 29 § första stycket eller 32 § första stycket, 2.bestämmelsen om skyldighet att lämna dokumentation i 30 §, eller 3.föreskrifter som har meddelats i anslutning till dessa bestämmelser. En sanktionsavgift ska även tas ut om en tjänstemottagare har överträtt bestämmelsen om underrättelseskyldighet i 31 § eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till denna bestämmelse. Förslagen behandlas i avsnitt 10.4. Paragrafen betecknas i nuvarande lydelse 14 §. Förarbeten finns i prop. 2012/13:71 avsnitt 7.1 och i författningskommentaren s. 58. Paragrafen innehåller bestämmelser om när en sanktionsavgift ska tas ut för överträdelser av regelverket om anmälningsskyldighet och kontakt- person. Det första stycket ändras på så sätt att en sanktionsavgift ska tas ut också om en utstationerande arbetsgivare överträder bestämmelsen i 30 § om skyldighet att lämna dokumentation till tjänstemottagaren som visar att en anmälan har gjorts till . Vidare görs vissa redaktionella justeringar, bl.a. med anledning av att nuvarande 10 och 11 §§ byter beteckning till 29 respektive 32 §§. De andra, tredje och fjärde styckena i nuvarande 14 § placeras i en egen paragraf, den föreslagna 38 §, med viss justering. Av det nya andra stycket framgår att en sanktionsavgift även ska tas ut av en tjänstemottagare som har överträtt bestämmelsen om underrättelse- skyldighet i 31 §. 38 § En sanktionsavgift enligt 37 § ska tas ut även om överträdelsen inte har skett uppsåtligen eller av oaktsamhet. Avgiften får sättas ned helt eller delvis om överträdelsen är ringa eller ursäktlig eller om det annars med hänsyn till omständigheterna skulle vara oskäligt att ta ut sanktionsavgiften. Avgiften tillfaller staten. Förslaget behandlas i avsnitt 10.4. Paragrafen motsvarar andra, tredje och fjärde styckena i nuvarande 14 §. I paragrafen finns närmare bestämmelser om sanktionsavgifter. Bestämmelsen i första stycket ändras redaktionellt på så sätt att det läggs till en hänvisning till 37 §. Någon ändring i sak är inte avsedd. 39 § Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om sanktionsavgifter som ska tas ut enligt 37 §. 2019/20:150 Av sådana föreskrifter ska det framgå hur avgiften ska beräknas för olika slag av överträdelser. Avgiftsbeloppet ska kunna fastställas direkt med ledning av den angivna beräkningsgrunden. En avgift ska vara lägst och högst . Paragrafen betecknas i nuvarande lydelse 15 §. Förarbeten finns i prop. 2012/13:71 avsnitt 7.2 och i författningskommentaren s. 58. Av paragrafen framgår att regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om sanktionsavgifter. Paragrafen ändras redaktionellt med anledning av att nuvarande 14 § byter beteckning till 37 §. Någon ändring i sak är inte avsedd. 40 § prövar genom avgiftsföreläggande om en sanktionsavgift ska tas ut. Avgiftsföreläggande innebär att den som bedöms ha gjort sig skyldig till en överträdelse av bestämmelserna som avses i 37 §, föreläggs att god- känna sanktionsavgiften eller . Om ett avgiftsföreläggande har godkänts, gäller det som domstols lagakraftvunna avgörande varigenom avgift har tagits ut. Ett godkännande som görs sedan den tid som satts ut i föreläggandet har gått ut är dock utan verkan. Paragrafen betecknas i nuvarande lydelse 16 §. Förarbeten finns i prop. 2012/13:71 avsnitt 7.3.1 och i författningskommentaren s. 58. I paragrafen finns bestämmelser om förfarandet när sanktionsavgifter tas ut. Paragrafen ändras redaktionellt bl.a. med anledning av att nuvarande 14 § byter beteckning till 37 §. Någon ändring i sak är inte avsedd. 41 § Om ett avgiftsföreläggande enligt 40 § inte har godkänts inom utsatt tid, får ansöka hos den förvaltningsrätt inom vars dom- krets avgiftsföreläggandet har utfärdats om att en sanktionsavgift ska tas ut. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen betecknas i nuvarande lydelse 17 §. Förarbeten finns i prop. 2012/13:71 avsnitt 7.3.1 och i författningskommentaren s. 58 f. I paragrafen finns bestämmelser om förfarandet när sanktionsavgifter tas ut. Paragrafen ändras redaktionellt bl.a. med anledning av att nuvarande 16 § byter beteckning till 40 §. Någon ändring i sak är inte avsedd. 43 § får besluta att förelägga en arbetsgivare att vidta rättelse om arbetsgivaren 1.inte anmäler förändring av verksamheten enligt 29 § andra stycket, 2.inte uppfyller kraven i 33 §, eller 3.gör en oriktig eller bristfällig anmälan. Ett beslut om föreläggande enligt första stycket får förenas med vite. 2019/20:150 får besluta att ett sådant föreläggande ska gälla omedel- Paragrafen betecknas i nuvarande lydelse 19 §. Förarbeten finns i prop. 2012/13:71 avsnitt 7.4 och i författningskommentaren s. 59 f. I paragrafen finns bestämmelser om möjlighet att förelägga en arbetsgivare att vidta rättelse. Paragrafen ändras redaktionellt med anledning av att nuvarande 10 § byter beteckning till 29 § och att nuvarande 11 § tredje stycket placeras som en egen paragraf, 33 §. Någon ändring i sak är inte avsedd. 46 § En arbetsgivare får inte utsätta en utstationerad arbetstagare för repressalier på grund av att arbetstagaren har inlett rättsliga eller administrativa förfaranden om arbets- och anställningsvillkor 1.enligt vad som följer av 6, 8 eller 11 §, eller 2.enligt kollektivavtal, om förfarandet kan anses innefatta sådana kollektivavtalsvillkor som avses i 15, 16 eller 19§. Förslaget behandlas i avsnitt 7.9. Paragrafen betecknas i nuvarande lydelse 22 §. Förarbeten finns i prop. 2016/17:107 avsnitt 8.3.1 och i författningskommentaren s. 242 f. Paragrafen innebär ett skydd för utstationerade arbetstagare mot repressalier från arbetsgivarens sida. Skyddet består i att arbetsgivaren inte får vidta repressalier på grund av att arbetstagaren har inlett rättsliga eller administrativa förfaranden om vissa arbets- och anställningsvillkor. Paragrafen ändras på så sätt att det i den första punkten läggs till en hänvisning till 11 §, som rör författningsreglerade villkor vid långvarig ut- stationering. I den andra punkten läggs det till en hänvisning till 19 §, som rör kollektivavtalsvillkor vid långvarig utstationering. Dessa ändringar innebär ett skydd mot repressalier även i fall då arbetstagaren har inlett rättsliga eller administrativa förfaranden för att åberopa sådana arbets- och anställningsvillkor som ska tillämpas vid långvarig utstationering. Vidare görs det följdändringar med anledning av att nuvarande 5 § och 5 a § byter beteckning till 6 § respektive 15 § samt då andra stycket i nu- varande 5 § placeras i 8 § och andra stycket i nuvarande 5 a § placeras i 16 §. 47 § Om den som anser sig ha blivit utsatt för repressalier som strider mot 46 § visar omständigheter som ger anledning att anta att så är fallet, är det arbetsgivaren som ska visa att sådana repressalier inte har vidtagits. Paragrafen betecknas i nuvarande lydelse 23 §. Förarbeten finns i prop. 2016/17:107 avsnitt 8.3.2 och i författningskommentaren s. 244. Bestämmelsen innehåller en bevisregel som gäller vid tillämpning av repressalieförbudet. Paragrafen ändras redaktionellt med anledning av att nuvarande 22 § byter beteckning till 46 §. 2019/20:150 Skadestånd 48 § En arbetsgivare ska betala skadestånd till 1.den avtalsslutande arbetstagarorganisationen vid brott mot ett kollektivavtal som har slutits som en följd av en stridsåtgärd enligt 15, 16 eller 19 § eller varsel om en sådan åtgärd, 2.den arbetstagarorganisation som har begärt handlingar eller över- sättning vid brott mot 22 §, 3.den arbetstagarorganisation som har begärt en förhandlingsbehörig företrädare vid brott mot 45 §, och 4.den utstationerade arbetstagaren vid brott mot upplysnings- skyldigheten i 14 § och mot repressalieförbudet i 46 §. Skadeståndet ska innefatta ersättning för den förlust som uppkommit och den kränkning som har inträffat. Om det är skäligt kan skadeståndet sättas ned eller helt falla bort. Förslaget behandlas i avsnitt 11.1. Paragrafen genomför artikel 5 andra stycket i det ändrade ut- stationeringsdirektivet. Paragrafen betecknas i nuvarande lydelse 24 §. Förarbeten finns i prop. 2016/17:107 avsnitt 11 och i författningskommentaren s. 244 f. Paragrafen behandlar arbetsgivarens skadeståndsskyldighet vid brott mot vissa bestämmelser i lagen. Paragrafen ändras på följande sätt. Enligt första punkten ska en arbetsgivare betala skadestånd till en arbets- tagarorganisation vid vissa kollektivavtalsbrott. I punkten läggs det till en hänvisning till 19 §. Den justeringen innebär att en arbetsgivare även kan bli skadeståndsskyldig vid brott mot kollektivavtal när det innehåller villkor om vad som ska gälla vid långvarig utstationering. Tillägget i fjärde punkten innebär att en arbetsgivare ska betala skade- stånd till den utstationerade arbetstagaren vid brott mot upplysnings- skyldigheten i 14 §. Vidare görs det följdändringar med anledning av att nuvarande 5 a, 5 d, 21 och 22 §§ byter beteckning till 15, 22, 45 respektive 46 §§ samt då det andra stycket i nuvarande 5 a § placeras i 16 §. 49 § Mål enligt 6 § första stycket, 8 § första stycket, 9 §, 11 § första stycket, 14, 21, 22, 45, 46 och 48 §§ handläggs, i den mån tvisten rör för- hållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare, enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. Arbetstagares talan vid tingsrätt får föras vid tingsrätten i ort där arbets- tagaren är eller har varit utstationerad. Förslaget behandlas i avsnitt 12.1.1. Paragrafen betecknas i nuvarande lydelse 25 §. Förarbeten finns i prop. 2016/17:107 avsnitt 12.2 och i författningskommentaren s. 246 f. I paragrafen anges enligt vilka rättegångsregler vissa mål enligt lagen Första stycket ändras på så sätt att det läggs till en hänvisning till den föreslagna 11 § första stycket, som behandlar sådana författningsreglerade villkor som ska tillämpas vid långvarig utstationering. Det läggs också till en hänvisning till den föreslagna 14 § om arbetsgivares upplysnings- skyldighet. Justeringarna innebär att även mål enligt dessa bestämmelser ska handläggas enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister, i den mån tvisten rör förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. Vidare görs det följdändringar med anledning av att vissa paragrafer byter beteckning och vissa bestämmelser byter placering. 50 § I mål enligt 6 § första stycket tillämpas 1.33 § semesterlagen (1977:480) om preskription, 2.23 § andra stycket föräldraledighetslagen (1995:584) om rättegången, 3.9 § lagen (2002:293) om förbud mot diskriminering av deltids- arbetande arbetstagare och arbetstagare med tidsbegränsad anställning om preskription m.m., och 4.6 kap. 2–5, 8, 10 och 11 §§ diskrimineringslagen (2008:567) om bevisbörda, rätt att föra talan och preskription m.m. I mål enligt 8 § första stycket tillämpas 16 § tredje och fjärde styckena lagen (2012:854) om uthyrning av arbetstagare. I mål enligt 11 § första stycket tillämpas det som gäller om preskription enligt svensk lag eller annan författning i fråga om de arbets- och anställningsvillkor som målet rör. Förslaget behandlas i avsnitt 12.1.2. Paragrafen betecknas i nuvarande lydelse 26 §. Förarbeten finns i prop. 2016/17:107 avsnitt 12.1 och i författningskommentaren s. 247. I paragrafen anges att vissa regler om rättegång och preskription i andra lagar gäller i vissa mål enligt lagen. Första stycket ändras redaktionellt på det sättet att uppräkningen av bestämmelser sker genom en numrerad lista i stället för genom streck- satser. Vidare görs en följdändring med anledning av att nuvarande 5 § byter beteckning till 6 §. I andra stycket görs en redaktionell ändring till följd av att bestämmelsen om att vissa paragrafer i lagen (2012:854) om uthyrning av arbetstagare ska tillämpas på uthyrda utstationerade arbetstagare som finns i det tredje stycket i nuvarande 5 § placeras i 8 § första stycket. I paragrafen införs ett nytt tredje stycke som tar sikte på vilka pre- skriptionsregler som ska tillämpas i mål enligt 11 § första stycket. Enligt den bestämmelsen ska en utstationerande arbetsgivare under vissa förut- sättningar på en utstationerad arbetstagare tillämpa de arbets- och anställningsvillkor som enligt svensk lag eller annan författning tillämpas på arbetstagare i i motsvarande situation. Ändringen innebär att det i sådana mål ska tillämpas det som gäller om preskription enligt svensk lag eller annan författning i fråga om de arbets- och anställningsvillkor som målet rör. 51 § I mål enligt 14, 21, 22, 45, 46 och 48 §§ tillämpas 64 § första stycket, 65 och 66 §§ lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet när det gäller den tid inom vilken förhandling ska begäras eller talan väckas. Om förhandling inte begärs eller talan inte väcks inom föreskriven tid, är rätten till förhandling respektive talan förlorad. 2019/20:150 I mål enligt 21 § tillämpas, om det gäller semesterförmåner i kollektiv- avtal, även 33 § semesterlagen (1977:480) om preskription. Förslaget behandlas i avsnitt 12.1.2. Paragrafen betecknas i nuvarande lydelse 27 §. Förarbeten finns i prop. 2016/17:107 avsnitt 12.1 och i författningskommentaren s. 247. I paragrafen anges vilka preskriptionsbestämmelser som ska gälla i mål enligt vissa av bestämmelserna i lagen. Av första stycket framgår att vissa bestämmelser i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet ska tillämpas i mål enligt de paragrafer som räknas upp i stycket. I den uppräkningen läggs 14 § om arbetsgivares upp- lysningsskyldighet till. Vidare görs det följdändringar med anledning av att vissa bestämmelser byter beteckning. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Vid tillämpningen av den nya 13 § ska tid som en annan arbetstagare har varit utstationerad före ikraftträdandet inte beaktas. 3.Bestämmelsen i den nya 31 § om underrättelseskyldigheten för en tjänstemottagare ska inte tillämpas när det gäller arbete som en ut- stationerad arbetstagare har påbörjat före ikraftträdandet. 4.För en arbetstagare som vid ikraftträdandet har varit utstationerad i ska en anmälan om förlängning enligt den nya 12 § göras . 5.För arbete som en utstationerad arbetstagare har påbörjat före ikraftträdandet gäller bestämmelserna om anmälningsskyldighet och om kontaktperson i 10 och 11 §§ i deras lydelse före i stället för de nya bestämmelserna i 29 och 32 §§. 6.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för verksamhet som avser körning på en för allmän trafik upplåten väg med ett lastat eller olastat fordon som används för transport av personer eller gods. De nya 29–44 §§ gäller dock även sådan verksamhet. Vid tillämpningen av 33 § ska hän- visningen till 22 § avse 5 d § i den äldre lydelsen. Förslaget behandlas i avsnitt 15. Lagändringarna träder enligt första punkten i kraft . Av andra punkten framgår att tid som en annan arbetstagare har varit