prop · H703118 · 2020-03-17 00:00:00 — Remissinstanserna: Kriminalvården uppger att flera skäl talar för en senareläggning av ikraftträdandedatumet, bl.a. försämras myndighetens förutsättningar för att genomföra både reformen om förstärkta återfallsförebyggande åtgärder och ungdomsövervakningen kraftigt om båda reformerna ska träda i kraft . Övriga remissinstanser uttalar sig inte särskilt om förslaget och bedömningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Det är angeläget att den nya påföljden ungdomsövervakning kan börja tillämpas så snart som det är möjligt. måste det beaktas att den kommer att medföra ett omfattande förberedelsearbete för den verkställande myndigheten, dvs. Enligt regeringens bedömning är den lämpligaste tidpunkten för förslagens ikraftträdande . Därigenom finns tid för Kriminalvården att förbereda och utveckla verksamheten för att kunna ansvara för verkställigheten av den nya påföljden, som de konsekvenser som Kriminalvården pekar på kan undvikas. När det gäller lagstiftningens tillämplighet på brott som har begåtts före ikraftträdandet måste 2 kap. 10 § första stycket RF beaktas. Regleringen innebär bl.a. att svårare brottspåföljd inte får åläggas för en gärning än den som var föreskriven när gärningen begicks. En motsvarande bestämmelse finns i artikel 7 i . Vidare gäller, enligt 5 § andra stycket BrP, att straff ska bestämmas efter den lag som gällde när gärningen företogs men att, om en annan lag gäller när dom meddelas, den lagen ska tillämpas om den leder till frihet från straff eller till lindrigare straff. De redovisade bestämmelserna avgör alltså om de tidigare eller de nya reglerna ska tillämpas t.ex. när det gäller frågan om domstolen efter ikraftträdandet ska döma ut en ny sorts påföljd för brott som har begåtts innan den nya lagstiftningen trädde i kraft. Vad gäller den föreslagna lagstiftningen om ungdomsövervakning innebär dessa bestämmelser att domstolen, i situationer där det är aktuellt att döma ut en påföljd för brott som begåtts före ikraftträdandet men som lagförs efter den tidpunkten, behöver ta ställning till om den nya lagstiftningen leder till ett lindrigare straff eller inte. Om domstolen i en sådan situation konstaterar att påföljden hade bestämts till ungdomsvård eller ungdomstjänst enligt de regler som gällde för brottet kan det normalt antas att reaktionen på brottet blir strängare enligt de nu föreslagna reglerna om ungdomsövervakning. Om domstolen i stället konstaterar att påföljden skulle ha bestämts till sluten ungdomsvård enligt en tillämpning av de regler som gällde för brottet följer av de redovisade bestämmelserna att den nya lagstiftningen ska tillämpas eftersom sluten ungdomsvård är att anse som en svårare påföljd än ungdomsövervakning. För andra fall där påföljden enligt hittillsvarande ordning skulle ha bestämts till skyddstillsyn går det inte att generellt avgöra om ungdomsövervakning skulle utgöra ett strängare eller lindrigare ingripande. Detta eftersom skyddstillsyn kan vara förenad t.ex. med fängelse (s.k. 28:3 fängelse) eller behandlingsplan (s.k. kontraktsvård). Bedömningen av den nya lagstiftningens tillämplighet på brott som har begåtts före ikraftträdandet behöver således göras av domstolen i varje enskilt fall. Bestämmelserna i 2 kap. 10 § första stycket RF och 5 § andra 2019/20:118 stycket BrP ska då beaktas. Det finns inte skäl att införa några särskilda övergångsbestämmelser. Regeringens bedömning: Kostnaden för Kriminalvårdens genomförande av förslagen bedöms uppgå till för verkställighet av ungdomsövervakning samt avseende omställningskostnader. För kommunernas genomförande av förslagen bedöms kostnaden uppgå till . Promemorians bedömning överensstämmer inte med regeringens. I promemorian, där det förordas att (SiS) ska vara huvudman för den nya påföljden, beräknas att SiS kommer att behöva tillföras för verkställigheten av ungdomsövervakning. I promemorian görs ingen bedömning av vilka kostnader ungdomsövervakning kan antas medföra för kommunerna. Remissinstanserna: SiS ifrågasätter promemorians bedömning som innebär nästan en halvering av den kostnadsberäkning som myndigheten lämnade som underlag för promemorians uppskattningar. Förslaget om att ungdomsövervakning i princip alltid ska övervakas med elektroniska hjälpmedel förutsätter en helt annan organisation och bemanning än vad SiS utgått ifrån i sina tidigare beräkningar. En avgörande premiss för att SiS ska axla huvudmannaskapet är att myndigheten ges realistiska förutsättningar för att bygga upp den nya verksamheten och för att verkställa påföljden. SiS anser därför att såväl kostnaderna för att förbereda införandet av den nya verksamheten samt den årliga kostnaden för verkställigheten måste utredas ytterligare. SiS påtalar även att det inte har gjorts några beräkningar av vad ungdomsövervakning kommer att kosta kommunerna. Det har inte heller lämnats något förslag om att kommunerna ska tillskjutas medel för den nya uppgiften att utse en särskild handläggare för ungdomsövervakning. Kriminalvården anför att kostnaden för att låta myndigheten vara huvudman för påföljden begränsas av att den redan har en uppbyggd organisation över hela landet samt att den sannolikt skulle understiga de uppskattade belopp som SiS skulle behövas tillföras. Några remissinstanser, bl.a. och kommun, anser att även kommunerna kan behöva extra resurser för att kunna fullfölja sin del av ansvaret för verkställigheten av påföljden. Kommuner och Regioner (SKR) anser att i det fortsatta lagstiftningsarbetet bör konsekvensanalysen kompletteras såvitt avser socialnämndernas medverkan vid verkställigheten av ungdomsövervakning. och () menar att ett framgångsrikt genomförande av förslagen oundgängligen förutsätter att erforderliga resurstillskott sker. pekar på att promemorian saknar en konsekvensanalys för domstolarna och framhåller att förslagen kommer att medföra utökade utbildningsinsatser för verket i form av t.ex. verksamhetsstöd, mallar och information till domstolarna som inte ryms inom befintliga ramar. Kammarrätten i konstaterar att förslaget kommer att medföra en ny måltyp för de allmänna förvaltningsdomstolarna samt att det saknas överväganden angående vilka konsekvenser det kommer att få för förvaltningsdomstolarna. Bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, bl.a. , , , Kommuner och Regioner (SKR) och ett antal kommuner, yttrar sig om förslagets ekonomiska konsekvenser. kommun och Föreningen anför bl.a. att det är viktigt att kommunerna får full kostnadstäckning för de utökade arbetsuppgifter som förslaget innebär och förutsätter att finansieringsprincipen kommer att gälla. Förvaltningsrätten i påpekar att det är av vikt att det görs en grundligare beräkning av vilka kostnadsökningar den nya måltypen kommer att innebära för förvaltningsdomstolarna. Saco-S delar inte bedömningen att kostnaderna för kan hanteras inom ramen för befintliga anslag. Det finns drygt 950 åklagare på som alla behöver få utbildning om den nya lagstiftningen. Kriminalvården, med vilken kommun instämmer, anför att det är viktigt att en adekvat uppföljning av de egentliga ekonomiska konsekvenserna genomförs efter att lagändringarna trätt i kraft. Skälen för regeringens bedömning Kostnader för statliga myndigheter Regeringens förslag innebär att ungdomsövervakning införs som en ny påföljd för unga lagöverträdare. Kriminalvården föreslås vara ansvarig myndighet för verkställighet av påföljden. Myndigheten kommer därmed att åläggas nya arbetsuppgifter. Som ett led i den fortsatta beredningen av förslaget när det gäller huvudmannaskap för ungdomsövervakning har Kriminalvården ombetts göra en uppskattning av de ekonomiska konsekvenserna för myndigheten, för det fall den skulle utses till huvudman för påföljden (dnr Ju2018/00701/L5). Enligt är införandet av en ny påföljd ett reformarbete för vilket kostnaderna inte på ett säkert sätt kan beräknas förrän påföljden varit i kraft . Det är fråga om särskilt komplexa orsakssamband som beror av en rad olika faktorer varav flera inte låter sig beräknas. Sammantaget är det enligt myndigheten av yttersta vikt att en adekvat uppföljning av de egentliga ekonomiska konsekvenserna genomförs. Kriminalvården utgår från att de ekonomiska konsekvenserna består av dels omställningskostnader avseende bl.a. systemstödsförändringar och teknisk utrustning för elektronisk övervakning samt kostnader för administration, styrning och ledning, dels löpande kostnader hänförliga till den faktiska verkställigheten av påföljden. För att kunna göra efterfrågad uppskattning utgår myndigheten avseende den sistnämnda delen från promemorians bedömning att 250 ungdomar kommer att dömas till ungdomsövervakning. Kriminalvården gör vidare antagandet att den genomsnittliga verkställighetstiden blir , varav med elektronisk övervakning. Utifrån promemorians beskrivning av 2019/20:118 koordinatorns uppgifter beräknar Kriminalvården fem stycken klienter per Kriminalvården utgår i sin uppskattning i vissa delar från uppgifter om faktiska kostnader för eventuella tjänster eller viss teknik. dock enligt myndigheten osäkerhet avseende dessa kostnader, bl.a. eftersom den teknik som ligger till grund för beräkningen inte kan användas för att kontrollera inskränkningar i rörelsefriheten avseende vissa geografiska områden på det sätt som antyds i promemorian. Vidare bedömer Kriminalvården att risken för att de som dömts till ungdomsövervakning missköter sig under verkställigheten är högre än för den genomsnittliga klienten som verkställer en dom på fängelse genom intensivövervakning med elektronisk kontroll. enligt myndigheten på det faktum att, till skillnad från intensivövervakningsklienterna, ungdomen inte frivilligt har underkastat Beräkningen innefattar därför en mer omfattande tidsåtgång för misskötsamhetshantering än för Enligt kan det antas att de som döms till påföljden i stor utsträckning kommer att ha behov av att delta i något av Kriminalvårdens kriminalitetsprogram eller att ha kontakt med Kriminalvårdens Beräkningarna av kostnaderna i denna del grundar sig på uppskattningen att omkring hälften av de dömda kommer att delta i någon form av insats för vilken Kriminalvården är huvudman. Beräkningarna förutsätter vidare enligt Kriminalvården att , i enlighet med normaliseringsprincipen, har ett bibehållet ansvar för sedvanliga insatser utifrån den dömdes behov även under den tid som han eller hon verkställer påföljden. försörjningsstöd, boende, insatser i öppenvård och omhändertaganden Motsvarande antaganden görs för övriga berörda Kriminalvården för i det sammanhanget fram att det finns en övervägande risk för att olika myndigheter gör olika bedömningar. I Kriminalvårdens beräkningar för ungdomsövervakning ingår tid för samverkan och samråd med vårdnadshavare. Det är enligt Kriminalvården emellertid av vikt att ansvarsfördelningen mellan myndigheten och andra berörda myndigheter klarläggs. I annat fall kan tidsåtgången för samordningen av verkställighetsplanen komma att bli mer omfattande. Engångskostnaderna beräknas av Kriminalvården uppgå till cirka , varav avser interna systemstöds- förändringar och implementeringskostnader. posten beräknas sträcka sig med en kostnad på 3 miljoner kronor där uppföljningskostnader inkluderats. för att verkställa ungdomsövervakning beräknas enligt myndigheten, efter de angivna antagandena, till , varav 28 miljoner kronor avser personalkostnader, avser tröskelkostnader i form av bl.a. utökad administration samt avser kostnader för teknik för elektronisk kontroll. 2020 framgår att regeringen avser att tillföra Kriminalvården medel fr.o.m. 2021 med anledning av förslaget (prop. 2019/20:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.8.6, 2019/20:JuU1, rskr. 2019/20:103). Införandet av en ny påföljd är ett reformarbete för vilka kostnaderna inte på ett fullständigt sätt kan beräknas förrän påföljden har varit i kraft en Regeringen avser därför att, som också efterfrågas av Kriminalvården, noga följa utvecklingen. Promemorian innehåller inte någon uppskattning av eventuella kostnadsökningar för Domstolar. Som framgår ovan är promemorians bedömning att 250 lagöverträdare kan komma att dömas till ungdomsövervakning. Dessa personer skulle oavsett införandet av en ny påföljd ha lagförts för brott i en domstolsprocess. I detta avseende innebär förslaget således inte några ökade kostnader för allmänna domstolar. Förslagets utformning innebär att det under verkställighet av ungdomsövervakning kommer att fattas beslut som kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Förslaget innebär alltså, som Kammarrätten i pekar på, att en ny måltyp kommer att tillföras dessa domstolar. Det är svårt att bedöma i vilken utsträckning beslut under verkställigheten kommer att överklagas. Det torde i första hand handla om beslut i fråga om ned- och upptrappning av inskränkningar i den dömdes rörelsefrihet som ska göras av verkställigheten. Såsom redovisas i utkastet till lagrådsremiss bedöms det, vid en grov uppskattning, handla om cirka 50 beslut som överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Med hänsyn till att prövningstillstånd krävs vid överklagande torde det endast vara fråga om ett fåtal beslut som prövas av överrätterna. Med beaktande av den genomsnittliga styckkostnaden för ett mål vid förvaltningsrätter respektive kammarrätter innebär det en kostnadsökning med . Den dömdes misskötsamhet ska så långt som möjligt hanteras genom åtgärder inom ramen för påföljden. Om den dömde i väsentlig grad underlåter att göra vad som åligger honom eller henne enligt en dom på ungdomsövervakning får rätten emellertid på talan av åklagare undanröja påföljden och bestämma en ny påföljd för brottet. Det är även i detta avseende svårt att bedöma i hur stor utsträckning frågan om undanröjande av påföljden kommer att aktualiseras. Vid en grov uppskattning görs bedömningen att en talan om undanröjande av ungdomsövervakning kommer att aktualiseras i cirka 20–25 mål vid tingsrätterna. Som anförs ovan skulle de lagöverträdare som döms till ungdomsövervakning ha lagförts för brott även enligt den hittillsvarande ordningen. Det bedöms att en talan om undanröjande skulle ha aktualiserats även i ett flertal av dessa mål oavsett införandet av en ny påföljd. Det bedöms därmed bli fråga om cirka 10 nya mål vid tingsrätterna. När det gäller överklagande torde det endast vara fråga om ett fåtal beslut som prövas av överrätterna. I dessa fall kommer allmänna domstolar få en ökad kostnad. Med beaktande av styckkostnaden för ett brottmål vid tingsrätter respektive hovrätter innebär det en kostnad om . Kostnaderna för Domstolar bedöms rymmas inom ramen för befintliga anslag. I mål om undanröjande av påföljd kan det förordnas en offentlig förvarare för den dömde. Ett genomförande av förslaget kan således leda till att offentliga försvarare utses i dessa fall. De ökade kostnaderna för rättsliga biträden kan uppskattas till . För del innebär ett genomförande av förslaget bl.a. att myndigheten ska lämna hjälp till Kriminalvården i vissa fall. bedöms dock inte medföra annat än marginella kostnader vilka får anses rymmas inom ramen för befintliga anslag. Lagstiftningen om den nya påföljden kommer vidare inledningsvis att medföra vissa kostnader för information, utbildning och andra liknande insatser framför allt hos , åklagarväsendet och Domstolar. Dessa är inte mer omfattande än att de kan hanteras inom ramen för befintliga anslag. Promemorian innehåller inte någon uppskattning av eventuella kostnadsökningar för kommunerna. Som framgår av avsnitt 5.3.3 kommer ha en viktig roll vid verkställigheten av påföljden. Vid verkställighetsplaneringen och vid uppföljning av verkställighetsplanen ska samverkan ske med socialnämnden i den kommun som enligt SoL har ansvaret för den unge. ska utse en särskild handläggare för honom eller henne under verkställigheten. Införandet av ungdomsövervakning kommer således att innebära en ny uppgift för kommunerna. Kostnaden för kommunernas genomförande av förslaget bedöms i utkastet till lagrådsremiss uppgå till . Av budgetpropositionen framgår att regeringen avser att tillföra kommunerna medel för det utökade åtagande som förslagen innebär (prop. 2019/20:1 utg.omr. 23 avsnitt 2.6.1, bet. 2019/20:FiU3, rskr. 2019/20:131). I övrigt förutses förslaget inte leda till några ekonomiska konsekvenser för kommunerna. Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen Förslaget om en ny påföljd för unga lagöverträdare innebär som nämnts ovan bl.a. att i den kommun som enligt SoL har ansvar för den dömde ska utse en särskild handläggare för honom eller henne under verkställigheten samt att samverkan ska ske med socialnämnden vid verkställighetsplaneringen och vid uppföljning av verkställighetsplanen. Förslaget innebär i detta avseende en viss inskränkning av den kommunala självstyrelsen. Mot bakgrund av vikten av att utveckla påföljdssystemet för unga lagöverträdare får denna inskränkning anses vara godtagbar. Förslaget om att införa ungdomsövervakning som en ny påföljd för unga lagöverträdare syftar till att åstadkomma en ordning som gör det möjligt för domstolen att vid allvarlig brottslighet och i återfallsituationer välja ett lämpligt och trovärdigt påföljdsalternativ både vad gäller innehåll och ingripandegrad. Förslaget innebär därmed en förbättring av påföljdssystemet för unga. Det innefattar åtgärder som tar hänsyn till såväl ungas personliga omständigheter som den begångna brottsligheten. De förslag som lämnas bedöms bidra till att säkerställa barnets rättigheter i enlighet med bl.a. artikel 37 i . Enligt artikel 40 i har barn som befunnits skyldiga att ha begått brott rätt att behandlas på ett sätt som främjar barnets känsla av värdighet och värde, stärker barnets respekt för andras mänskliga rättigheter och grundläggande friheter och som främjar att barnet återanpassas i samhället. Av artikel 40 följer vidare att t.ex. övervakning och andra alternativ till anstaltsvård är åtgärder som ska finnas tillgängliga för att säkerställa att barn behandlas Prop. 2019/20:118 på ett sätt som är lämpligt för deras välfärd och är rimligt både med hänsyn till deras personliga förhållanden och till brottet. Den föreslagna påföljden innebär att det införs ett ytterligare alternativ till anstaltsvård. Då innehållet i påföljden utformas på så sätt att den så långt som möjligt angriper de riskfaktorer som kan antas öka risken för återfall i brott och understödjer de skyddsfaktorer som kan antas motverka en sådan risk syftar förslaget i ett större perspektiv även till att minska ungas brottslighet. När det gäller jämställdhet mellan flickor och pojkar är de förslag som regeringen lämnar könsneutrala. Även med bestämmelser som gäller lika för alla kan emellertid olika grupper påverkas av dem i olika utsträckning. Enligt den redovisade statistiken lagförs fler pojkar än flickor för brott (se avsnitt 4.2.1). Detta innebär att fler pojkar än flickor kommer att beröras av de nya reglerna. Pojkar utsätts oftare än flickor för brott. I den utsträckning flickor drabbas bedöms förslaget bidra till det jämställdhetspolitiska delmålet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra som har ett särskilt fokus på kopplingen mellan maskulinitet och våld. 9.1Förslaget till lag om ändring i 25 § Förekommer till verkställighet på en gång dom på fängelse på livstid och dom på böter, förvandlingsstraff för böter, fängelse , villkorlig dom, skyddstillsyn, ungdomsvård, ungdomstjänst, ungdomsövervakning eller sluten ungdomsvård, ska livstidsstraffet träda i stället för den andra påföljden. Förekommer till verkställighet på en gång en dom på fängelse och en dom på böter eller förvandlingsstraff för böter som har meddelats innan den förstnämnda påföljden har börjat verkställas, ska fängelsestraffet träda i stället för den andra påföljden. Paragrafen innehåller bestämmelser om konkurrens på verkställighetsstadiet mellan en påföljd som innebär ett långvarigt frihetsberövande och andra påföljder. Paragrafen ändras på så sätt att det i första stycket läggs till ungdomsövervakning i uppräkningen av de påföljder som inte ska verkställas om det förekommer till verkställighet en dom på livstids fängelse. Övervägandena finns i avsnitt 5.6.4. 3 a § Den som är under tjugoett år och som begått brott får dömas till ungdomsövervakning om varken ungdomsvård eller ungdomstjänst är tillräckligt ingripande påföljder med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art samt den unges tidigare brottslighet. Den som är får dömas till ungdomsövervakning endast om det finns särskilda skäl för det. Rätten får bestämma tiden för ungdomsövervakning till lägst och högst . Den som döms till ungdomsövervakning ska medverka i verkställighetsplanering och följa det som anges i verkställighetsplanen. Bestämmelser om verkställighet finns i lagen (2020:000) om verkställighet av Paragrafen, som är ny, reglerar påföljden ungdomsövervakning. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. I första stycket anges förutsättningarna för att döma ut påföljden. den som är får dömas till ungdomsövervakning. får dömas till ungdomsövervakning bara om det finns särskilda skäl för det. Det är åldern vid lagföringstillfället som avses. för att döma någon i åldersgruppen 18–till ungdomsövervakning kan exempelvis vara att brottet begåtts och att det blir aktuellt att bestämma påföljden kort efter det att den unge fyllt . överensstämmer i detta avseende med vad som gäller för ungdomstjänst. Stycket innehåller också en bestämmelse om påföljdsval som innebär att ungdomsövervakning får dömas ut om varken ungdomsvård eller ungdomstjänst är tillräckligt ingripande påföljder med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art samt den unges tidigare brottslighet. Utgångspunkten är således att ungdomsvård och ungdomstjänst ska ha företräde vid påföljdsvalet före ungdomsövervakning. Normalt bör det bli aktuellt att överväga ungdomsövervakning som påföljd när det är fråga om brottslighet med ett straffmätningsvärde, i bemärkelsen straffvärde med beaktande av eventuella s.k. billighetsskäl enligt 29 kap. 5 § och ungdomsreduktion enligt 29 kap. 7 §, som överstiger men inte uppgår till . Den aktuella brottslighetens art ska också Brottslighetens art har emellertid en mer begränsad betydelse vid påföljdsbestämningen för unga lagöverträdare än när det är fråga om vuxna lagöverträdare (se bl.a. NJA 2005 s. 690 och NJA 1999 s. 561). Vidare kan det komma i fråga att döma till ungdomsövervakning i Det kan då handla om brottslighet med ett straffmätningsvärde (i den bemärkelse som redogjorts för ovan) som något understiger , men där även den unges tidigare brottslighet ska beaktas vid straffmätningen enligt 29 kap. 4 §, vilket kan medföra att varken ungdomsvård eller ungdomstjänst bedöms vara tillräckligt Bedömningen av om ungdomsvård är en tillräckligt ingripande påföljd måste göras i varje enskilt fall. Bedömningen får göras utifrån dels hur ingripande de insatser är som föreslås i ungdomskontraktet eller vårdplanen, dels om påföljden kan förenas med en förstärkningspåföljd (se 32 kap. 3 §). Vid bedömningen av om ungdomstjänst är en tillräckligt ingripande påföljd bör rätten utgå från att ungdomstjänst normalt är uteslutet som påföljd vid straffmätningsvärden som överstiger sex Av andra stycket framgår att rätten ska bestämma tiden för ungdomsövervakning till lägst och högst . månader ska bestämmas med beaktande av den aktuella brottslighetens straffvärde och andra omständigheter som är av betydelse vid straffmätningen, t.ex. återfall. I de fall straffmätningsvärdet överstiger ett års fängelse kan ungdomsövervakning normalt inte anses vara en tillräckligt ingripande påföljd. I tredje stycket beskrivs vilka skyldigheter påföljden innebär. Den närmare utformningen av verkställigheten i varje enskilt fall bestäms av Kriminalvården i enlighet med vad som följer av lagen om verkställighet av ungdomsövervakning. I stycket anges att den dömde ska medverka i verkställighetsplanering.