prop · H703196 · 2020-09-01 00:00:00 — skogsmark som kan producera minst en kubikmeter virke per hektar och år. Med avverkningsrestriktioner menas exempelvis avverkningsförbud eller krav på överhållning. För värderingen av produktiv skogsmark utan avverkningsrestriktioner uppdelas värderingsförfarandet för större och mindre skogsinnehav. För de större skogsinnehaven – eller mer – används vid värderingen värdefaktorerna storlek, bonitet (dvs. den virkesproducerande förmågan), virkesförråd barrträd och virkesförråd lövträd. För de mindre skogsinnehaven upp till används ett förenklat förfarande och då beaktas de riktvärdegrundande värdefaktorerna storlek och virkesförråd (totalt). För värdering av produktiv skogsmark med avverkningsrestriktioner beaktas endast storleken av skogsmarken vid bestämmandet av riktvärdet (14 kap. 3b § FTL). lämnar i fastighetsdeklarationen ett förtryckt förslag till Värdet har sin grund i det virkesförråd på produktiv skogsmark utan avverkningsrestriktioner som har bestämts vid närmast föregående allmänna eller förenklade fastighetstaxering eller därefter vidtagen nytaxering, dvs. det utgående virkesförrådet. Detta utgående virkesförråd blir ett ingående virkesförråd för den därpå följande taxeringen. Värdet av det ingående förrådet ska enligt 18 kap. 4 § FTL ökas med den områdesvis fastlagda volymtillväxtprocenten och minskas med kända uppgifter om avverkningar efter den senast verkställda taxeringen. Resultatet av beräkningen är det som förtrycks i fastighetsdeklarationen som ett förslag till skogsbruksvärde. 5.2Normenheten för ekonomibyggnad ändras Regeringens förslag: Normenheten för ekonomibyggnad ändras från djurstall för nötkreatur till maskinhall, gårdsverkstad och liknande. Förslaget i promemorian Vissa ändringar av bestämmelserna om fastighetstaxering av lantbruksenheter: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna, bl.a. Lantmäteriet och , tillstyrker eller har ingenting att erinra mot förslaget. (f.d. ) uppger att det saknas konsekvensbeskrivning av hur taxeringsvärdets delvärden kan komma att påverkas av förslaget. () anser att konsekvenserna av förslaget inte framgår i tillräcklig omfattning. Utifrån utredningen går det inte, enligt LRF, att bedöma hur taxeringsvärdet kommer att förändras. Skälen för regeringens förslag: har påtalat att det inför den senaste allmänna fastighetstaxeringen av lantbruksenheter 2017 uppkom problem för flera av anlitade värderingstekniker med att relatera nyckeltal till normbyggnaden för ekonomibyggnader. Problemet berodde på att normbyggnaden, som är djurstall för nötkreatur, har blivit allt mer sällsynt förekommande på lantbruksenheterna. Att antalet djurstall för nötkreatur minskar får stöd i djur . Av rapporten framgår att antalet jordbruksföretag med mjölkkor uppgår till 3 500 . har antalet sådana företag minskat med 9 . För att motverka problemet med ett minskat antal normenheter avseende ekonomibyggnad på lantbruksenhet föreslår regeringen att normenheten djurstall för nötkreatur ersätts med en annan och mer frekvent förekommande byggnadskategori. Regeringen instämmer i bedömning att den mest lämpliga byggnadskategorin är 32, Maskinhall, gårdsverkstad och liknande (härefter endast benämnd maskinhall) och föreslår därför att den ska utgöra ny normenhet. Maskinhallar förekommer i betydligt större utsträckning än djurstallar för nötkreatur och är därmed bättre representerad bland lantbruksenheterna. Antalet värderingsenheter i byggnadskategori 32 som innefattar maskinhallar uppgår enligt uppgift från till drygt 49 000 vid fastighetstaxering medan antalet djurstallar i byggnadskategori 21, som innefattar den gällande normenheten, endast uppgår till knappt 4 000. Maskinhallar förekommer på lantbruksenheter med olika driftsinriktning. Genom bytet av normenhet blir värderingen av ekonomibyggnader enklare. Det innebär även en pedagogisk fördel att normenheten är en byggnadskategori som är vanligt förekommande på lantbruksenheterna. Några remissinstanser, bl.a. LRF, har efterfrågat en analys av hur värdena i fastighetstaxeringen kommer att påverkas av en ändrad normenhet. har bedömt att ändringen av normenheten kommer att ha små effekter på taxeringsvärdena, men det kan inte uteslutas att det i de enskilda fallen kan ske höjningar eller sänkningar. Regeringen ansluter sig till bedömning. Regeringen konstaterar vidare att det inte är möjligt göra en direkt jämförelse mellan de värden som finns i den senaste Prop. 2019/20:196 fastighetstaxeringen och de värden som senare kommer att uppstå vid en ändring av normenheten. Skillnader i värdena kan nämligen bero på andra faktorer än just ändringen av normenheten. Det kan ha skett förändringar i marknadsvärdet och vissa över- och undervärderingar kan tidigare ha skett på grund av svårigheter att utforma tabellverken med dagens normenhet. Syftet med normenheterna är att dessa ska vara så vanligt förekommande och representativa som möjligt för att rättvisande värde ska kunna beräknas. En ändring av normenheten är därför motiverad av att det behövs ett bättre underlag i form av en oftare förekommande byggnadskategori. Om förslaget inte genomförs finns det en risk att det blir svårare att konstruera tabellverk för ekonomibyggnader och att nivåläggningen vid fastighetstaxeringen försvåras när antalet normenheter minskar. Det blir då svårare för att fastställa rättvisande taxeringsvärden vilket i förlängningen är negativt för förtroendet för fastighetstaxeringen. Regeringen anser därför att normenheten för ekonomibyggnader bör ändras till maskinhall, gårdsverkstad och liknande. har invänt att det saknas konsekvensbeskrivning i promemoria av hur taxeringsvärdets delvärden kan komma att påverkas av förändringen. Regeringen vill därför framhålla att det är mindre sannolikt att andra delvärden på en lantbruksfastighet skulle påverkas avsevärt eftersom de olika ägoslagen värderas var för sig. Som framgår av konsekvensanalysen i avsnitt 9 kan förslaget däremot i enskilda fall leda till att relationerna ändras mellan de olika delarna som ingår i värdet, t.ex. mellan ekonomibyggnad, och produktiv skogsmark. Ändrade relationer mellan mark och byggnad kan påverka avskrivningar för framtida köpare av en fastighet och överlåtarens återföring av värdeminskningsavdrag. Effekterna bedöms dock vara försumbara. Förslaget föranleder en ändring i 10 kap. 2 § FTL. 5.3Ridhus ska alltid indelas som ekonomibyggnad Regeringens förslag: Ridhus ska alltid indelas som ekonomibyggnad, oavsett anknytning till jord- eller skogsbruk. Ridhus utan anknytning till jord- eller skogsbruk ska bilda en egen lantbruksenhet. Förslaget i promemorian Vissa fastighetstaxeringsfrågor: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna, bl.a. Lantmäteriet, tillstyrker eller har ingenting att erinra mot förslaget. och ifrågasätter förslaget att bestämma taxeringsvärde på ridhus som inte ska beskattas eftersom ekonomibyggnader ändå inte är föremål för fastighetsskatt. Även () ifrågasätter behovet och konstaterar att det medför kostnader för fastighetsägare och . 2019/20:196 Skälen för regeringens förslag: Ridhus på lantbruksenhet kategoriseras som ekonomibyggnad med stöd av 2 kap. 2 § FTL, som föreskriver att med en ekonomibyggnad avses en byggnad som är inrättad för jordbruk eller skogsbruk, såsom bl.a. djurstall. För att ridhus ska indelas som ekonomibyggnad är kvalifikationen alltså att byggnaden är inrättad för jordbruk eller skogsbruk. Det kan i vissa fall vara tveksamt om ett ridhus uppfyller detta krav. Det finns förutom ridhus på lantbruksmark även ridhus på annan typ av mark. Det kan röra sig om ridhus på t.ex. småhusfastigheter eller annan mark inom detaljplan. Det är relativt vanligt att det finns ridhus som är öppna för allmänheten, t.ex. ridskoleverksamhet. I det sistnämnda fallet kan ridhuset komma att indelas som specialbyggnad (bad-, sport- och idrottsanläggning). Problem uppstår emellertid vid indelningen eftersom alla ridhus som har ridskoleverksamhet inte kan delas in som specialbyggnader. En byggnad som kan indelas både som specialbyggnad och ekonomibyggnad ska nämligen indelas som ekonomibyggnad. En lantbruksenhet där hästar nyttjas för både skogsbruk och ridskola kommer därför få ett ridhus som kategoriseras som en ekonomibyggnad. var det 273 ridhus som var indelade som specialbyggnad och det fanns ca 1 500 lantbruksfastigheter med ridhus, där ridhuset i stället var indelat som ekonomibyggnad. Regeringens bedömning är att det är en fördel om ridhus konsekvent indelas som ekonomibyggnad oavsett var de är belägna. På så sätt behövs det inte längre bedömas om ridhuset ska vara en ekonomibyggnad eller specialbyggnad. Några remissinstanser, däribland LRF, har ifrågasatt behovet av ändringar och uppgett att ändringarna medför kostnader för fastighetsägare och . Regeringens uppfattning är dock att det skulle bli en konsekvent och likartad taxering om definitionen av ekonomibyggnader utökas till att även, förutom växthus och djurstall, omfatta ridhus som inte är belägna på jord- eller skogsbruksfastigheter. Det är också svårt att bortse från att djurstall och ridhus i detta sammanhang funktionsmässigt kompletterar varandra. Ridhus bör därför alltid indelas som ekonomibyggnad. Därav följer också att ridhus som inte har anknytning till jordbruk eller skogsbruk ska bilda egen lantbruksenhet. Som framgår av konsekvensanalysen nedan kommer ändringen innebära att de fastighetsägare som har ridhus som är taxerade som specialbyggnad vid ett första tillfälle kommer behöva lämna ytterligare uppgifter om ridhusen. Den tillkommande uppgiftsskyldigheten avser bara uppgifter som bör vara kända för fastighetsägaren eller som annars är enkla att ta fram. Den tillkommande tidsåtgången får därför anses vara så försumbar att det inte föranleder någon ökning av de berördas administrativa kostnader. Vid inkomstbeskattningen gäller att innehav av en ekonomibyggnad eller en specialbyggnad innebär att fastighetsägaren anses bedriva näringsverksamhet i enlighet med 13 kap. 1 § tredje stycket IL. Den föreslagna ändringen kommer därför inte innebära att antalet näringsidkare kommer att påverkas. Förslaget föranleder ändringar i 2 kap. 2 § och 4 kap. 6 § FTL. En förenkling sker av normenheten för Regeringens förslag: Antalet dräneringsklasser ska ändras från högst tre till två. Normenheten för ska ändras så att dräneringen på en normenhet ska vara tillfredsställande. Värdefaktorn dränering ska även ändras så att med dränering avses åkermarkens dräneringsförhållanden. Förslaget i promemorian Vissa ändringar av bestämmelserna om fastighetstaxering av lantbruksenheter: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna som svarat, bl.a. Lantmäteriet och , tillstyrker eller har ingen erinran mot förslaget. avstyrker att definitionen av värdefaktorn dränering ändras. Verket anser att nuvarande formulering är bättre eftersom den gör det tydligt att dräneringsförhållanden både beror på markens egenskaper och statusen på dräneringsanläggningarna. Vidare anser verket att tre klasser bör behållas. Dräneringsförhållanden försämras gradvis och det är därför inte rimligt med enbart två klasser som föreslås i promemorian. Dräneringens betydelse för priset på kan även förväntas att öka med anledning av ökad insikt om dräneringsförhållandenas betydelse för jordbruksmarkens produktivitet. () kan varken tillstyrka eller avstyrka förslaget eftersom konsekvenserna av förslaget inte framgår i tillräcklig omfattning. Utifrån utredningen går det inte att bedöma hur taxeringsvärdet kommer att förändras. (f.d. ) avstyrker också förslaget och anser att det saknas konsekvensbeskrivning av hur taxeringsvärdets delvärden kan komma att påverkas av att dräneringsklasserna ändras. Skälen för regeringens förslag: Värdefaktorn dränering är indelad i tre klasser. Av 2 § föreskrifter om värderingen av lantbruksenheter vid förenklade fastighetstaxering (SKVFS 2019:7) framgår klassindelningen som är följande. –som är tillfredsställande dränerad genom systemtäckdikning (klass 1). –Annan än sådan som tillhör klass 1, om den är tillfredsställande dränerad eller självdränerande (klass 2). –som är otillfredsställande dränerad (klass 3). Av promemoria framgår att det finns en stor diskrepans mellan verkliga förhållanden och de uppgifter om dräneringsklass som anges vid fastighetstaxeringen. Av statistik från den senaste fastighets- taxeringen 2017 framgår att det är få värderingsenheter, mindre än en pro- cent av det totala antalet enheter, som indelas i den högsta av de tre klass- Enligt undersökning är dock av åkermarkens areal systemtäckdikad, vilket tyder på att fler enheter borde klassificeras i den högsta klassen. Vad skillnaderna beror på är inte klarlagt, men det är fastighetsägaren som ska uppge om åker- marken är systemtäckdikad, tillfredsställande dränerad på annat sätt eller Tillförlitligheten i dessa uppgifter kan, med hänvisning till de statistiska skillnaderna, ifrågasättas. 2019/20:196 därmed konstatera att den nuvarande metoden med tre dräneringsklasser inte ger ett rättvisande taxeringsvärde eftersom redovisningen i fastighets- taxeringen inte överensstämmer med verkliga förhållanden. har föreslagit att antalet dräneringsklasser som föreskrivs i 13 kap. 3 § FTL ska ändras från högst tre till två klasser och att klassificer- ingen av åkermarkens dränering, som kommer att framgå av föreskrifter, bör göras utifrån om marken är tillfredsställande dränerad (klass 1) eller otillfredsställande dränerad (klass 2). bedömt att ändringen kommer innebära att värderingen av dräneringen för- enklas och att värdena kommer att bli mer korrekta. i kontakt med flera olika värderare av lantbruk och dessa har samstämt uppgivit att systemtäckdikning inte längre har särskilt stor värdepåverkan Till skillnad från anser Skatte- verket, som tagit fram sitt förslag i promemorian i samverkan med Lantmäteriet, att dräneringens egentliga inverkan på värdet styrs i allt väsentligt av om åkermarken är tillfredsställande dränerad eller om den är Ett skäl för detta är att åkermarkernas värde stigit så pass mycket att dräneringsförhållandenas relation till marknadsvärdet fått en minskad betydelse. Det är inte heller orimligt att anta att teknikutvecklingen vad gäller dränering kommer att förbättras Detta innebär att det kan finnas skäl att förvänta sig en lägre kostnad för täckdikning, vilket ytterligare skulle minska dränerings- klassernas betydelse för marknadsvärdet. Regeringen anser, i likhet med , att värderingen av åker- markens dränering bör förenklas genom att minska antalet klasser till två. En sådan förändring kommer få till följd att fastighetstaxeringen blir mer korrekt och rättvisande eftersom det finns uppgifter som talar för att det finns en hög andel felredovisningar av dräneringsklasserna. ha två klasser överensstämmer också bäst med vad som kommit fram om dräneringens egentliga inverkan på åkermarkens marknadsvärde. Några remissinstanser, bl.a. LRF, har efterfrågat en analys av hur värdena i fastighetstaxeringen kommer att påverkas av en ändrad norm- Som framgår av konsekvensanalysen i avsnitt 9 bedömer regeringen att ändringen kommer innebära små skillnader i taxeringsvärdena, men att det i de enskilda fallen kan innebära både höjda och sänkta taxerings- Effekterna bedöms dock som försumbara. klasserna kommer att innebära att värdena i dagens klass 1 och 2 i stället fördelas över en klass. Det kommer emellertid inte att kunna göras en direkt jämförelse mellan de värden som finns i den senaste fastighetstaxer- ingen och de värden som senare kommer att uppstå vid ett förenklande av Skillnader i värdena kan nämligen bero på andra faktorer t.ex. förändringar i marknadsvärdet. det saknas konsekvensbeskrivning i promemoria av hur taxeringsvärdets delvärden kan komma att påverkas av förändringen. Regeringen anser att det är mindre sannolikt att andra delvärden på en lantbruksfastighet skulle påverkas avsevärt eftersom de olika ägoslagen värderas var för sig. Som framgår av konsekvensanalysen kan förslaget däremot i enskilda fall leda till att relationerna ändras mellan de olika delarna som ingår i värdet, t.ex. mellan ekonomibyggnad, och Ändrade relationer mellan mark och byggnad kan påverka avskrivningar för framtida köpare av en fastighet och överlåtarens återföring av värdeminskningsavdrag. Även dessa effekter bedöms dock Prop. 2019/20:196 vara försumbara. Att antalet dräneringsklasser minskar innebär att normenheten för behöver uttryckas på ett annat sätt. Normenheten uttrycks som som är tillfredsställande dränerad genom självdränering eller äldre täckdikning. I stället för att ange dräneringens beskaffenhet bör bestämmelsen föreskriva att dräneringen på en normenhet ska vara tillfredsställande. Det nya uttryckssättet får till följd att normenheten med avseende på dränering kommer att bestämmas utifrån funktion i stället för egenskaper. Ändringen innebär även att normenheten i realiteten utvidgas till att omfatta alla typer av dränering. Åkermarkens dränering bör som utgångspunkt anses vara tillfredsställande så länge dräneringen är fungerande. Så är inte fallet om åkermarkens dräneringsförhållanden (torrläggningsförhållanden) är så bristfälliga att markens produktionsförmåga är kraftigt nedsatt och bristerna inte enkelt kan åtgärdas. Förslaget innebär också ändringar i definitionen av värdefaktorn dränering. framgår att åkermarkens dränering bestäms av befintliga täckdikningars och huvudavlopps beskaffenhet samt av markens behov av dränering. Med dränering bör i stället avses åkermarkens dräneringsförhållanden. Alla omständigheter som har betydelse för markens torrläggning ska beaktas vid klassificeringen. Alla former av dränering är därvid av intresse, dvs. det har ingen betydelse vilken typ av dränering som används. Även värdefaktorn dränering, och klassindelningen av denna, kommer därmed att bestämmas av funktion i stället för egenskaper. Vid bestämmande av funktion bör det förutsättas att åkermarkens dränering fungerar såväl som att den behöver förnyas inom den närmaste tioårsperioden. Planerade underhållsåtgärder bör därför inte föranleda ändrad klassindelning. Förslaget bedöms innebära att definitionerna och den faktiska omfattningen av de nya dräneringsklasserna blir tydligare. Det bör därmed bli enklare för fastighetsägarna att bedöma åkermarkens dräneringsförhållanden och att indela åkermarken i rätt dräneringsklass. Förslaget bedöms innebära bättre förutsättningar för att hålla en högre registerkvalitet. Förslaget föranleder ändringar i 13 kap. 2 och 3 §§ FTL. 2019/20:196 5.5 Förbättrat underlag för bedömningen av Regeringens förslag: förslag till skogsbruksvärde i fastighetsdeklarationen ska i första hand grundas på det virkesförråd som finns på taxeringsenheten enligt skogliga grunddata och i andra hand på de uppgifter som bestämts vid närmast föregående fastighetstaxering. ska justeras med områdesvis fastlagda volymtillväxtprocenter och kända uppgifter om avverkningar efter den senast verkställda laserskanningen från skogliga grunddata eller taxeringen. Förslaget i promemorian Vissa ändringar av bestämmelserna om fastighetstaxering av lantbruksenheter: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna som svarat, tillstyrker eller har ingen erinran mot förslaget. och Lantmäteriet är positiva till att förslaget genomförs. Lantmäteriet uppger att skälen för att nu genomföra förslaget är starkare än tidigare och att det finns goda förutsättningar för förbättring av kvaliteteten i underlaget . tillstyrker förslaget men erinrar om vikten av att det tydligt informeras att det är den skattskyldige som har bäst förutsättningar att lämna ett korrekt skogsbruksvärde. (), och avstyrker att förslaget genomförs, då konsekvenserna av förslaget inte har analyserats tillräckligt. Det saknas uppskattning kring hur stor felmätning som riskeras med skogliga grunddata. och anser det borde vara lämpligare att avvakta en ytterligare laserskanning av skogar innan en eventuell lagändring sker. lyfter även fram att det är av stor vikt att varje fastighetsägare kan få fram underliggande information, som exakt visar hur skogsbruksvärdet tagits fram och hur virkesförrådet har beräknats. Med hänsyn till att av staten insamlade uppgifter normalt tillmäts stort bevisvärde är det av vikt att man redan i lagstiftningsprocessen för ett resonemang om hur skogliga grunddata ska förhålla sig till exempelvis en skogsbruksplan upprättad av en sakkunnig. Även LRF anser att det är viktigt att det tydligt framgår vilken metod som använts för att beräkna skogsbruksvärdet. Både LRF och framhåller att det saknas information om den beräkningsmodell som Lantmäteriet tagit fram och som ska undanta vissa fastigheter från förtryckning. Skälen för regeringens förslag Underlaget för skogsbruksvärdet behöver förbättras Skogsbruksvärdet är inte underlag för något skatteuttag. Värdet har dock betydelse för vissa inkomstskatterättsliga frågor. Som exempel kan nämnas att när det sker en överlåtelse till underpris mellan fysiska personer har taxeringsvärdet, där skogsbruksvärdet ingår, betydelse för bedömningen av vilket slags äganderättsövergång som ska anses ha skett. är det skogsbruksvärdets andel av det totala taxeringsvärdet som bestämmer avdragsutrymmet för skogsavdrag. Inte minst eftersom skogsbruksvärdet har betydelse för flera inkomstskatterättsliga frågor är det av stor vikt att registerkvaliteten är hög. lyfter i promemorian fram att myndigheten anser att de värden som finns registrerade när det gäller både virkesförråd och areal produktiv skogsmark håller en högst skiftande kvalitet. Enligt delas denna åsikt av SCB som ser stora svårigheter i att använda uppgifter om areal skogsmark som källa för redovisning av ägoslag i . bedömer att virkesförrådet sannolikt är en av de värdefaktorer vid fastighetstaxeringen som innehåller de största avvikelserna jämfört med verkligheten. Avvikelserna kan antas bero på hur fastighetsägaren initialt har bedömt virkesförrådet, samt att ingående avvikelser förs vidare . uppfattning är att fastighetsägarna normalt inte ändrar den förifyllda uppgiften om medelvirkesförråd. Effekten blir därmed att medelvirkesförrådet endast räknas upp med en beräknad årlig volymtillväxt, trots att åtgärder som röjning, gallring och föryngringsavverkning kan ha utförts på fastigheten. Sannolikt beror den låga ändringsfrekvensen, som under de senaste tre fastighetstaxeringarna varit lägre än , på att många fastighetsägare har stora svårigheter att själva ta fram uppdaterade uppgifter för att beräkna medelvirkesförrådet på fastigheten. Sådana uppgifter kan enkelt hämtas från en ny eller uppdaterad skogsbruksplan. Många fastighetsägare med mindre skogsbestånd saknar dock skogsbruksplan, och ser ofta inte heller någon nytta eller behov av att upprätta en sådan. Av promemoria framgår att den produktiva skogsmarken i ägs till hälften av ca 320 000 enskilda ägare. Av dessa är det enbart , eller ca 8 000 skogsägare, som äger mer än produktiv skogsmark. Resterande 312 000 skogsägare äger en skogsfastighet som är så liten att det generellt sett inte är lönsamt att investera i en skogsbruksplan eller åtminstone inte att uppdatera denna med jämna mellanrum efter att röjning, gallring eller föryngringsavverkning är utförd. Mot bakgrund av detta bedöms det vara relativt få skogsägare som har möjlighet att överhuvudtaget ta fram uppgifter om medelvirkesförråd uppdelat på barr- och lövträd. Nuvarande metod för att bestämma värdefaktorn virkesförråd barrträd och lövträd bedöms därför vara otillfredsställande och resultera i stora felaktigheter i beräkningen av skogsbruksvärdet. Slutsatsen får stöd av det faktum att det är relativt få skogsägare som reviderar uppgifterna om virkesförråd i samband med fastighetstaxeringen.