prop · H80371 · 2020-12-17 00:00:00 — v)sökanden har vilselett myndigheterna genom att visa upp falska handlingar, eller vi)sökanden i ond tro har förstört eller gjort sig av med en identitets- eller resehandling som skulle ha bidragit till att fastställa hans eller hennes identitet eller medborgarskap. Medlemsstaterna får tillämpa leden v och vi endast i enskilda fall där det föreligger starka skäl att anta att sökanden för söker dölja relevanta faktorer som sannolikt skulle medföra ett negativt beslut och under förutsättning att sökanden har fått full möjlighet, med hänsyn tagen till de särskilda rätts säkerhetsbehoven för ensamkommande barn, att uppvisa godtagbara skäl för de handlingar som avses i leden v och vi, inbegripet genom samråd med sin företrädare. c)neka prövning av ansökan i enlighet med artikel 33.2 c om ett land som inte är en medlemsstat anses vara ett säkert tredjeland för sökanden i enlighet med artikel 38 under för utsättning att detta är för den underåriges bästa, d)tillämpa det förfarande som avses i artikel 20.3 om den underåriges företrädare har juridisk utbildning i enlighet med nationell rätt. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 41 ska medlems staterna vid tillämpningen av artikel 46.6 på ensamkommande barn åtminstone ge de garantier som föreskrivs i artikel 46.7 i samtliga fall. 1.Medlemsstaterna får inte hålla en person i förvar endast av det skälet att han eller hon är en sökande. Skäl och villkor för förvar samt garantier för sökande i förvar ska utformas i enlig het med direktiv /33/EU. 2.I de fall en sökande hålls i förvar ska medlemsstaterna säkerställa att det finns en möjlighet till påskyndad rättslig pröv ning i enlighet med direktiv /33/EU. Förfarande om ansökan återkallas 1.I den mån som medlemsstaterna i sin nationella rätt fö reskriver en möjlighet att uttryckligen återkalla ansökan ska de se till att den beslutande myndigheten fattar beslut om att an tingen avbryta prövningen eller att avslå ansökan om interna tionellt skydd om en sökande uttryckligen återkallar ansökan. 2.Medlemsstaterna får också bestämma att den beslutande myndigheten ska ha rätt att avbryta prövningen utan att fatta beslut. I så fall ska medlemsstaterna se till att den beslutande myndigheten inför en tjänsteanteckning i sökandens akt. Förfarande om sökanden implicit återkallar eller avstår från 1.Om det finns skälig grund att anta att en sökande implicit har återkallat eller avstått från sin ansökan, ska medlemsstaterna se till att den beslutande myndigheten fattar beslut om att an tingen avbryta prövningen eller, förutsatt att den beslutande myndigheten finner ansökan ogrundad på grundval av en ade kvat utredning av sakförhållandena i enlighet med artikel 4 i direktiv /95/EU, avslå ansökan. Medlemsstaterna får förutsätta att sökanden implicit har återkal lat eller avstått från sin ansökan om internationellt skydd, i synnerhet om det har kunnat fastställas att a)sökanden har underlåtit att besvara en begäran om att lämna information av betydelse för ansökan i enlighet med artikel 4 i direktiv /95/EU, eller har underlåtit att infinna sig till en personlig intervju enligt artiklarna 14–17 i det här direk tivet, om inte sökanden inom rimlig tid kan visa att hans eller hennes underlåtenhet beror på omständigheter som han eller hon inte rådde över, Europeiska unionens officiella tidning L 180/77 b)sökanden har avvikit eller utan tillstånd lämnat den plats där han eller hon bodde eller hölls i förvar utan att inom skälig tid kontakta den behöriga myndigheten eller han eller hon har underlåtit att inom skälig tid fullgöra sin anmälnings skyldighet eller annan skyldighet att meddela sig om sökan den inte kan visa att detta berodde på omständigheter som han eller hon inte rådde över. För att genomföra dessa bestämmelser får medlemsstaterna fast ställa tidsfrister eller riktlinjer. 2.Medlemsstaterna ska se till att en sökande som efter ett beslut om att avbryta prövningen enligt punkt 1 i denna artikel åter anmäler sig hos den behöriga myndigheten har möjlighet att begära att ärendet tas upp på nytt eller att lämna in en ny ansökan, som inte ska omfattas av förfarandet i artiklarna 40 och 41. Medlemsstaterna får besluta om en tidsfrist på minst nio må nader efter vilken sökandens ärende kan tas upp på nytt eller den nya ansökan får behandlas som en efterföljande ansökan som omfattas av förfarandet i artiklarna 40 och 41. Medlemsstaterna får föreskriva att sökandens ärende endast får tas upp på nytt en gång. Medlemsstaterna ska se till att en sådan person inte avlägsnas i strid med principen om ”non-refoulement”. Medlemsstaterna får föreskriva att den beslutande myndigheten ska kunna återuppta prövningen i det skede där prövningen av ansökan avbröts. 3.Denna artikel ska inte påverka tillämpningen av förord ning (EU) nr 604/2013. 1.Medlemsstaterna ska ge UNHCR möjlighet att a)ta kontakt medsökande, även de som hålls i förvar, befinner sig vid gränsen och i transitzoner, b)få tillgång till information om enskilda ansökningar om in ternationellt skydd, om förfarandets gång och om vilka be slut som har fattats, under förutsättning att sökanden sam tycker till detta, c)vid utövandet av sin tillsyn enligt artikel 35 i Genèvekon ventionen lägga fram synpunkter till vilken behörig myndig het som helst i fråga om enskilda ansökningar om interna tionellt skydd i alla skeden av förfarandet. 2.Punkt 1 ska även vara tillämplig på en organisation som för UNHCR:s räkning verkar i den berörda medlemsstaten i enlighet med ett avtal med medlemsstaten i fråga. Insamling av uppgifter om enskilda ärenden Medlemsstaterna får inte vid prövning av enskilda ärenden a)röja uppgifter om enskilda ansökningar om internationellt skydd, eller det faktum att en ansökan har lämnats in, till den eller de påstådda aktörer som bedriver förföljelse eller orsakar allvarlig skada, b)inhämta uppgifter från den eller de påstådda aktörer som bedriver förföljelse eller orsakar allvarlig skada på ett sätt som skulle leda till att dessa aktörer får direkt information om att en ansökan har lämnats in av sökanden i fråga, och som skulle äventyra den fysiska integriteten hos sökanden eller hos personer i beroendeställning, eller skulle äventyra friheten och säkerheten för hans eller hennes familjemedlem mar som bor kvar i ursprungslandet. FÖRFARANDEN I FÖRSTA INSTANS 1.Medlemsstaterna ska handlägga ansökningar om interna tionellt skydd genom ett prövningsförfarande i enlighet med de grundläggande principerna och garantierna i kapitel II. 2.Medlemsstaterna ska se till att ett prövningsförfarandet avslutas utan att åsidosätta en lämplig och fullständig prövning. 3.Medlemsstaterna ska säkerställa att prövningsförfarandet avslutas från det att ansökan lämnats in. Om en ansökan är föremål för det förfarande som föreskrivs i förordning (EU) nr 604/2013 ska tidsfristen inledas då det i enlighet med den förordningen fastställs vilken medlemsstat som är ansvarig för prövningen samt sökanden befinner sig på den medlemsstatens territorium och har tagits om hand av den behöriga myndigheten. Medlemsstaterna får förlänga den tidsfrist som anges i denna punkt med en period på högst ytterligare om a)ärendet involverar komplicerade faktiska och/eller rättsliga omständigheter, L 180/78 Europeiska unionens officiella tidning b)ett stort antal tredjelandsmedborgare eller statslösa personer ansöker om internationellt skydd, med följden att det i praktiken blir mycket svårt att avsluta förfarandet inom sexmånadersfristen, c)förseningen uppenbart kan hänföras till sökandens underlå tenhet att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 13. I vederbörligen motiverade undantagsfall får medlemsstaterna överskrida de tidsfrister som föreskrivs i denna punkt med högst om det krävs för att säkerställa tillräcklig och full ständig prövning av ansökan om internationellt skydd. 4.Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 13 och 18i direktiv /95/EU får medlemsstaterna skjuta upp av slutandet av prövningsförfarandet om den beslutande myndig heten, på grund av osäkra förhållanden i ursprungslandet som förväntas vara av tillfällig natur, inte rimligen kan fatta beslut inom de tidsfrister som fastställs i punkt 3. I dessa fall ska medlemsstaterna a)se över situationen i det berörda ursprungslandet minst var sjätte månad, b)i rimlig tid informera de berörda sökandena om skälen till senareläggandet, och c)i rimlig tid informera kommissionen om uppskjutandet av förfarandena för det ursprungslandet. 5.Medlemsstaterna ska under alla omständigheter slutföra prövningsförfarandet från det att an sökan inkommit. 6.Om inget beslut kan fattas ska med lemsstaterna se till att sökanden a)informeras om förseningen, och b)på begäran erhåller information om skälen för förseningen och om den tidsfrist inom vilken beslut om hans eller hen nes ansökan är att vänta. 7.Medlemsstaterna får prioritera en prövning av en ansökan om internationellt skydd i enlighet med de grundläggande prin ciperna och garantierna i kapitel II, i synnerhet, a)om ansökan kan förväntas vara välgrundad, b)om sökanden är utsatt i den mening som avses i artikel 22 i direktiv /33/EU eller är i behov av särskilda förfarande garantier, särskilt ensamkommande barn. 8.Medlemsstaterna får även föreskriva att ett prövningsför farande i enlighet med de grundläggande principerna och ga rantierna i kapitel II ska påskyndas och/eller genomföras vid gränsen eller i transitzoner i enlighet med artikel 43 om a)sökanden vid inlämnandet av sin ansökan och framläggandet av de faktiska omständigheterna endast tagit med uppgifter som saknar betydelse för prövningen av hans eller hennes rätt att betraktas som en person som beviljats internationellt skydd enligt direktiv /95/EU, eller b)sökanden kommer från ett säkert ursprungsland enligt detta direktiv, eller c)sökanden har vilselett myndigheterna genom att lämna orik tiga uppgifter eller falska handlingar eller genom att undan hålla relevanta uppgifter eller handlingar som rör hans eller hennes identitet och/eller medborgarskap och som kunde ha påverkat beslutet i negativ riktning, eller d)det är troligt att sökanden i ond tro har förstört eller gjort sig av med en identitets- eller resehandling som skulle ha bidragit till att fastställa hans eller hennes identitet eller medborgarskap, eller e)sökanden har lämnat uppenbart inkonsekventa och motsä gelsefulla, klart falska eller uppenbart osannolika uppgifter som motsäger tillräckligt kontrollerad information om ur sprungslandet på ett sätt som gör att hans eller hennes på stående om rätt att betraktas som en person som beviljats internationellt skydd enligt direktiv /95/EU uppenbart är föga övertygande, eller f)sökanden har lämnat in en efterföljande ansökan om inter nationellt skydd som inte kan nekas prövning i enlighet med artikel 40.5, eller g)sökanden lämnar in en ansökan enbart för att försena eller hindra verkställigheten av ett redan fattat eller förestående beslut som skulle leda till att sökanden avlägsnats, eller h)sökanden olagligen anlände tillmedlemsstatens territorium eller olagligen förlängde sin vistelse och, utan goda skäl, varken har anmält sig till myndigheterna eller lämnat in en ansökan om internationellt skydd med tanke på omständigheterna kring inresan, eller Europeiska unionens officiella tidning L 180/79 i)sökanden vägrar att fullgöra sin skyldighet att lämna fin geravtryck i enlighet med och rådets förordning (EU) nr 603/2013 av om inrättande av Eurodac för jämförelse av fingeravtryck för en effektiv tillämpning av förordning (EG) nr 604/2013 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlems stat som har ansvaret för att pröva en ansökan om interna tionellt skydd som en tredjelandsmedborgare eller en statslös person har gett in i någon medlemsstat och för när med lemsstaternas brottsbekämpande myndigheter begär jäm förelser med uppgifter i Eurodac för brottsbekämpande än damål (1), eller j)sökanden på allvarliga grunder kan betraktas som en fara för den inre säkerheten och den allmänna ordningen i den ak tuella medlemsstaten eller har med tvång utvisats som ett allvarligt hot mot allmän ordning och säkerhet enligt natio nell rätt. 9.Medlemsstaterna ska fastställa tidsfrister för att fatta ett beslut i första instans i enlighet med punkt 8. Dessa tidsfrister ska vara rimliga. Utan att det påverkar tillämpningen av punkterna 3, 4 och 5 får medlemsstaterna överskrida dessa tidsfrister om det krävs i syfte att säkerställa en adekvat och fullständig prövning av ansökan om internationellt skydd. 1.Om inte annat följer av artikel 27 får medlemsstaterna endast anse en ansökan som ogrundad om den beslutande myndigheten har konstaterat att sökanden inte har rätt till in ternationellt skydd enligt direktiv /95/EU. 2.Vid ogrundade ansökningar, där någon av de omständig heter som förtecknas i artikel 31.8 är tillämplig, får medlems staterna även anse en ansökan vara uppenbart ogrundad, om den definieras på detta sätt i nationell lagstiftning. Ansökningar som inte kan tas upp till prövning 1.Utöver de fall då en ansökan inte prövas enligt förordning (EU) nr 604/2013 behöver inte medlemsstaterna pröva om sökanden uppfyller kraven för internationellt skydd enligt direk tiv 2011/95/EU, om en ansökan inte anses kunna tas upp till prövning enligt denna artikel. a)en annan medlemsstat har beviljat internationellt skydd, b)ett land som inte är en medlemsstat betraktas som första asylland för sökanden enligt artikel 35, c)ett land som inte är en medlemsstat betraktas som ett säkert tredjeland för sökanden enligt artikel 38, d)ansökan är en efterföljande ansökan, där inga nya fakta eller uppgifter av relevans för prövningen av sökandens rätt att betraktas som en person som beviljats internationellt skydd enligt direktiv /95/EU har framkommit eller lagts fram av sökanden, eller e)en person i beroendeställning lämnar in en ansökan efter det att han eller hon enligt artikel 7.2 har godtagit att det egna ärendet ska utgöra en del av en ansökan som lämnats in på hans eller hennes vägnar och det inte finns några omstän digheter kring situationen för personen i beroendeställning som motiverar en separat ansökan. Särskilda bestämmelser om intervjuer för att avgöra om ansökan ska upptas till prövning Medlemsstaterna ska ge sökande möjligheten att lägga fram sina synpunkter på tillämpningen av de grunder som avses iartikel 33 på de särskilda omständigheterna i hans eller hennes fall, innan den beslutande myndigheten beslutar huruvida ansö kan om internationellt skydd ska tas upp till prövning eller inte. Medlemsstaterna ska därför genomföra en personlig intervju för att avgöra om ansökan ska upptas till prövning. Om medlems staterna vill avvika från denna regel i samband med en efter följande ansökan, får detta endast ske med stöd av artikel 42. Denna punkt ska inte påverka tillämpningen av artikel 4.2 a i detta direktiv och artikel 5 i förordning (EU) nr 604/2013. 2.Medlemsstaterna får föreskriva att personal vid andra myndigheter än den beslutande myndigheten ska genomföra den personliga intervjun för att avgöra om ansökan om inter nationellt skydd ska tas upp till prövning eller inte. I sådana fall ska medlemsstaterna säkerställa att sådan personal i förväg får nödvändig grundläggande utbildning, särskilt om internationell människorättslagstiftning, unionens asylregelverk och intervju teknik. 2.Medlemsstaterna får anse att en ansökan om internatio nellt skydd inte kan tas upp till prövning endast om (1) Se sidan 1 i detta nummer av EUT. Ett land kan betraktas som första asylland för en enskild sökan de, om L 180/80 Europeiska unionens officiella tidning a)han eller hon har erkänts som flykting i landet och fort farande kan erhålla detta skydd, eller b)han eller hon åtnjuter annat tillräckligt skydd i landet, in begripet enligt principen om ”non-refoulement”, 4.Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om de län der som betraktas som säkra ursprungsländer i enlighet med denna artikel. förutsatt att han eller hon kommer att tillåtas resa in på nytt i det landet. När medlemsstaterna tillämpar begreppet första asylland på en sökandes särskilda omständigheter, får de ta hänsyn till arti kel 38.1. Sökanden ska beredas tillfälle att bestrida tillämp ningen av begreppet första asylland med hänvisning till de sär skilda omständigheterna i hans eller hennes fall. 1.Om det fastställs att ett tredjeland är ett säkert ursprungs land enligt detta direktiv kan landet, efter en enskild prövning av ansökan, betraktas som ett säkert ursprungsland för en en skild sökande endast om a)han eller hon är medborgare i det landet eller b)han eller hon är en statslös person som tidigare hade sitt hemvist i det landet, och han eller hon inte har lagt fram några allvarliga skäl för att landet inte ska anses som ett säkert ursprungsland med hänsyn till hans eller hennes särskilda omständigheter och i fråga om hans eller hennes rätt att betraktas som en person som beviljats internationellt skydd i enlighet med direktiv /95/EU. 2.Medlemsstaterna ska i den nationella lagstiftningen fast ställa närmare regler och föreskrifter för tillämpningen av be greppet säkert ursprungsland. Nationellt fastställande av tredjeländer som säkra 1.Medlemsstaterna får behålla eller införa lagstiftning som, i enlighet med bilaga I, gör det möjligt att på nationell nivå fastställa säkra ursprungsländer i samband med prövning av ansökningar om internationellt skydd. 2.Medlemsstaterna ska regelbundet se över situationen i tredjeländer som fastställts som säkra ursprungsländer i enlighet med denna artikel. 3.Bedömningen av huruvida ett land är ett säkert ursprungs land i enlighet med denna artikel ska grunda sig på ett urval av informationskällor, särskilt information från andra medlemssta ter, stödkontoret, UNHCR, och andra berörda in ternationella organisationer. 1.Medlemsstaterna får tillämpa begreppet säkert tredjeland endast om de behöriga myndigheterna är övertygade om att en person som ansöker om internationellt skydd kommer att be handlas i enlighet med följande principer i det berörda tredje landet: a)Sökandens liv och frihet är inte hotade på grund av ras, religion, medborgarskap, tillhörighet till en viss samhälls grupp eller politisk övertygelse. b)Det föreligger ingen risk för allvarlig skada enligt definitio nen i direktiv /95/EU. c)Principen om ”non-refoulement” iakttas i enlighet med Genè vekonventionen. d)Förbudet mot varje återsändande som innebär åsidosättande av förbudet mot tortyr och grym, omänsklig eller förned rande behandling i enlighet med folkrätten iakttas. e)Sökanden har möjlighet att ansöka om flyktingstatus och, om de befinns vara flyktingar, erhålla skydd i enlighet med . 2.Begreppet säkert tredjeland ska tillämpas i enlighet med bestämmelser i nationell rätt, inbegripet a)bestämmelser enligt vilka sökanden måste ha en anknytning till det berörda tredjelandet som gör att det skulle vara rim ligt för denne att resa till det landet, b)bestämmelser om vilka metoder de behöriga myndigheterna ska använda för att säkerställa att begreppet säkert tredjeland kan tillämpas på ett enskilt land eller en enskild sökande; sådana metoder ska inbegripa att i varje enskilt fall bedöma huruvida landet är säkert för en enskild sökande och/eller att på nationell nivå fastställa länder som i allmänhet betraktas som säkra, c)bestämmelser i enlighet med internationell rätt som gör det möjligt att genom en enskild prövning fastställa huruvida det berörda tredjelandet är säkert för en enskild sökande, och vilka minst ska göra det möjligt för sökanden att överklaga tillämpningen av begreppet säkert tredjeland med anledning av att tredjelandet i fråga inte är säkert med hänsyn till hans eller hennes särskilda omständigheter; sökanden ska också tillåtas att invända mot sin anknytning till tredjelandet i enlighet med led a. Europeiska unionens officiella tidning L 180/81 3.Om ett beslut genomförs endast på grundval av denna artikel ska medlemsstaterna a)informera sökanden om detta, och b)förse sökanden med en handling på tredjelandets språk som underrättar myndigheterna i det landet om att ansökan inte har prövats i sak. 4.Om tredjelandet nekar en sökande tillstånd att resa in på dess territorium, ska medlemsstaterna se till att rätt till prövning ges i enlighet med de grundläggande principer och garantier som beskrivs i kapitel II. 5.Medlemsstaterna ska regelbundet underrätta kommissio nen om tredjeländer på vilka detta begrepp tillämpas enligt bestämmelserna i denna artikel. Begreppet europeiska säkra tredjeländer 1.Medlemsstaterna får föreskriva att en ansökan om inter nationellt skydd och säkerheten för sökanden när det gäller hans eller hennes särskilda omständigheter enligt beskrivningen ikapitel II inte ska prövas eller inte ska prövas fullständigt i fall där en behörig myndighet på grundval av sakförhållanden har fastställt att sökanden försöker att resa in eller har rest in olag ligt på territoriet från ett säkert tredjeland i enlighet med punkt 2.Ett tredjeland kan endast anses vara ett säkert tredjeland enligt punkt 1 om a)det har ratificerat och följer bestämmelserna i ventionen utan geografiska begränsningar, b)det har inrättat ett lagstadgat asylförfarande, och c)det har ratificerat Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och följer bestämmelserna i denna, inklusive normerna med av seende på effektiva rättsmedel. 3.Sökanden ska beredas tillfälle att bestrida tillämpningen av begreppet europeiska säkra tredjeländer med hänvisning till att det berörda tredjelandet inte är säkert på grund av de särskilda omständigheterna i hans eller hennes fall. 4.De berörda medlemsstaterna ska i nationell rätt fastställa villkoren för genomförande av bestämmelserna i punkt 1 och följderna av de beslut som fattas enligt dessa bestämmelser i enlighet med principen om ”non-refoulement”, inbegripet bestäm melser om undantag från tillämpningen av denna artikel av humanitära, politiska eller folkrättsliga skäl. 5.Vid genomförande av ett beslut som enbart grundas på denna artikel ska de berörda medlemsstaterna a)informera sökanden om detta, och b)förse sökanden med en handling på tredjelandets språk som underrättar myndigheterna i det landet om att ansökan inte har prövats i sak. 6.Om det säkra tredjelandet inte återtar sökanden ska med lemsstaterna se till att rätt till prövning ges i enlighet med de grundläggande principer och garantier som anges i kapitel II. 7.Medlemsstaterna ska regelbundet underrätta kommissio nen om tredjeländer på vilka detta begrepp tillämpas i enlighet med denna artikel. 1.När en person som har ansökt om internationellt skydd i en medlemsstat lämnar ytterligare utsagor eller lämnar in en efterföljande ansökan i samma medlemsstat ska medlemsstaten pröva dessa ytterligare utsagor eller fakta i den efterföljande ansökan i samband med prövningen av den tidigare ansökan eller i samband med prövningen av det omprövade beslutet eller överklagandet i den mån de behöriga myndigheterna kan beakta och pröva alla fakta som utgör grund för dessa ytterligare ut sagor eller den efterföljande ansökan inom denna ram. 2.När beslut fattas enligt artikel 33.2 d om huruvida en ansökan om internationellt skydd ska tas upp till prövning ska en efterföljande ansökan om internationellt skydd först bli föremål för en preliminär prövning om nya fakta eller uppgifter har framkommit eller har lagts fram av sökanden vad avser sökandens rätt att betraktas som en person som beviljats inter nationellt skydd enligt direktiv /95/EU. 3.Om den preliminära prövningen enligt punkt 2 leder fram till slutsatsen att nya fakta eller uppgifter har framkommit eller lagts fram av sökanden vilka på ett avgörande sätt bidrar till sökandens möjligheter att betraktas som en person som bevil jats internationellt skydd enligt direktiv /95/EU, ska ansö kan prövas på nytt enligt kapitel II. Medlemsstaterna får också ange andra skäl till att gå vidare med en efterföljande ansökan.