prop · H80324 · 2020-10-06 00:00:00 — Vid införandet av lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s för- ordning om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister gjorde regeringen bedömningen att något krav på tillstånd för plats- undersökning eller handräckning inte skulle införas. Se avsnitt 5.4.2 för en redogörelse för de bedömningar som har gjorts i tidigare lagstiftnings- ärenden. De nu aktuella bestämmelser som har införts i förordningen om referens- värden (artikel 5.19 i ändringsförordningen, artikel 48d i förordningen om referensvärden) motsvarar dem i förordningen om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister (artikel 60). Det finns inte skäl att göra någon annan bedömning än den som gjordes när lagen med komp- letterande bestämmelser till EU:s förordning om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister infördes. Det bör därför inte införas något krav på tillstånd från en domstol eller annan rättslig myndighet innan det genomförs en platsundersökning eller innan handräckning lämnas vid en platsundersökning enligt förordningen om referensvärden. Regeringen har tidigare i flera lagstiftningsärenden gjort motsvarande bedömning (se prop. 2011/12:40 s. 23–25, prop. 2018/19:38 s. 35–38 och prop. 2019/20:37 s. 40–42). Regeringens bedömning: Det följer direkt av bestämmelserna i EU:s förordning om referensvärden att , i egenskap av behörig myndighet enligt den förordningen, på begäran av Euro- peiska värdepappers- och marknadsmyndigheten, ska vidta vissa åtgär- der för att stödja denna. Bestämmelserna i förordningen kräver inte Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända Skälen för regeringens bedömning: De ändringar i förordningen om referensvärden som har gjorts genom ändringsförordningen innebär att , som behörig myndighet enlig förordningen om referensvärden, ansvarar för övervakning och tillsyn över administratörer av vissa kritiska referensvärden och administratörer av referensvärden belägna i tredjeland (se avsnitt 6.3.1). får dock delegera specifika tillsynsuppgifter till en nationell behörig myndighet om det är nödvändigt för att tillsynsuppgiften ska kunna utföras korrekt (artikel 5.19 i ändringsförordningen, artikel 48m i förordningen om referensvärden). Sådana specifika tillsynsuppgifter kan exempelvis innefatta befogenhet att begära uppgifter (i enlighet med artikel 48b) och att genomföra utredningar och kontroller på plats (i enlig- het med artiklarna 48c och 48d). Auktorisation av kritiska referensvärden får dock inte delegeras (artikel 48m.1 andra stycket). Om begär att behöriga myndigheter på dess vägnar utför särskilda utredningsuppgifter och kontroller på plats som föreskrivs i förordningen om referensvärden ska de behöriga myndigheterna för det syftet ha samma Prop. 2020/21:24 befogenheter som (artikel 48d.7). Detta innebär att det följer direkt av förordningen om referensvärden att , i egenskap av behörig myndighet enligt den förord- ningen, på begäran av , ska vidta vissa åtgärder för att understödja . Mot den bakgrunden föranleder de nu aktuella bestämmelserna i förordningen om referensvärden inte några lagstiftningsåtgärder. 6.3.5Verkställighet av Esmas beslut om sanktionsavgifter och viten Regeringens förslag: Beslut om sanktionsavgifter eller viten enligt EU:s förordning om referensvärden ska få verkställas enligt utsöknings- balkens bestämmelser på samma sätt som en svensk dom som har fått laga kraft. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstryker förslaget eller har inget att invända mot det. efterfrågar ett för- tydligande om myndighetens verkställighet av Esmas beslut om sanktions- avgifter och viten ska hanteras som enskilda mål eller som allmänna mål. Skälen för regeringens förslag: Enligt förordningen om referens- värden ska Esmas beslut om sanktionsavgifter och viten enligt den förordningen vara verkställbara (artikel 48h.4, se artikel 5.19 i ändrings- förordningen). Verkställigheten ska följa de förfaranderegler som gäller i den medlemsstat inom vars territorium den sker. Beslut om avgifter eller viten enligt förordningen om referensvärden bör därför få verkställas enligt utsökningsbalken på samma sätt som en svensk dom som har fått laga kraft. Regeringen har tidigare gjort motsvarande bedömning i fråga om verkställighet av Esmas beslut (se prop. 2011/12:40 s. 24 f., prop. 2012/13:72 s. 28 f., prop. 2018/19:38 s. 39 f. och prop. 2019/20:37 s. 43 f.). Enligt bestämmelser som har införts i andra EU-förordningar på värdepappersmarknadsområdet har medlemsstaterna haft en skyldighet att utse en myndighet som ska pröva om ett beslut av om avgift eller vite är äkta (se t.ex. artikel 68.4 andra stycket i förordningen om OTC- derivat, centrala motparter och transaktionsregister). Något motsvarande krav finns dock inte i förordningen om referensvärden. Eftersom det inte finns något uttryckligt krav på att medlemsstaterna ska utse en myndighet som ska pröva om Esmas beslut enligt förordningen om referensvärden är äkta saknas det skäl att utse en sådan myndighet. är dock den myndighet som kommer att ansvara för den praktiska verk- ställigheten enligt utsökningsbalken (1 kap. 3 §). efterfrågar ett förtydligande om myndighetens mål om verkställighet av Esmas beslut om sanktionsavgifter och viten ska hanteras som enskilda mål eller som allmänna mål. Regeringen gör samma bedömning som i avsnitt 5.4.4 när det gäller verkställighet av Esmas beslut om sanktionsavgifter och viten. 6.4Förordningen om hållbara referensvärden Som nämns i avsnitt 3 utfärdade och rådet förordningen om hållbara referensvärden. Koldioxidsnåla investeringsstrategier blir allt vanligare och investerarna använder i allt högre grad referensvärden för koldioxidsnåla investeringar för att mäta sina investeringsportföljers resultat. Syftet är att fastställandet av EU-referensvärden för klimatomställning och EU-referensvärden för anpassning till på grundval av en metod som är kopplad till de åtaganden som fastställs i om koldioxidutsläpp ska bidra till ökad öppenhet och till att förhindra s.k. grönmålning. Med grönmålning (på engelska greenwashing) avses att framställa något som bättre för miljön än vad det är. Företag kan t.ex. försöka skapa en bild av att företaget eller produkter företaget säljer är mer miljövänliga än vad de är. För att den inre marknaden ska fortsätta att fungera korrekt till förmån för slut- investeraren, för att ytterligare förbättra den inre marknadens funktion, och för att säkerställa en hög nivå av konsument- och investerarskydd ansågs det lämpligt att ändra förordningen om referensvärden genom att införa ett regelverk för att fastställa minimikrav när det gäller EU-referensvärden för klimatomställning och EU-referensvärden för anpassning till på unionsnivå. I det avseendet är det särskilt viktigt att sådana referens- värden inte medför betydande skada för andra mål för miljö, samhälls- ansvar och bolagsstyrning (ESG-mål). För att säkerställa att märkningen EU-referensvärde för klimatomställ- ning och EU-referensvärde för anpassning till är tillförlitliga och lätta att känna igen för investerare i hela unionen bör endast admin- istratörer som uppfyller kraven i förordningen om hållbara referensvärden ha rätt att använda dessa märkningar när de marknadsför sådana referens- värden i unionen. Förordningen om hållbara referensvärden inför två nya typer av referens- värden: EU-referensvärde för klimatomställning och EU-referensvärde för anpassning till . Ett EU-referensvärde för klimatomställning är ett referensvärde med märkning som ett EU-referensvärde för klimatomställning och vars under- liggande tillgångar väljs ut, viktas eller undantas så att den resulterande referensportföljen har en utveckling mot minskade koldioxidutsläpp. Referensvärdet ska även konstrueras i enlighet med de minimistandarder som fastställs i delegerade akter som antas av kommissionen (artikel 3.1.23a). Ett EU-referensvärde för anpassning till är ett referensvärde med märkning som ett EU-referensvärde för anpassning till och vars underliggande tillgångar väljs ut, viktas eller undantas så att den resulterande referensportföljens koldioxidutsläpp är anpassade till målen i som antagits inom ramen för ramkonven- tion om klimatförändring, som godkändes av EU . Referensvärdet ska även konstrueras i enlighet med de minimistandarder Prop. 2020/21:24 som fastställs i delegerade akter som antas av kommissionen och den verk- samhet som hänför sig till dess underliggande tillgångar ska inte medföra någon betydande skada för andra mål för miljö, samhällsansvar och bolagsstyrning (ESG-mål). Genom förordningen om hållbara referensvärden har nya krav införts på administratörer som tillhandahåller EU-referensvärden för klimatomställ- ning eller EU-referensvärden för anpassning till (artikel 1.3 i den förordningen, artiklarna 19a–19c i förordningen om referensvärden, se avsnitt 6.4.3). Det har även införts krav på att administratörer som är belägna i unionen och som tillhandahåller signifikanta referensvärden fastställda på grundval av en eller flera underliggande tillgångar respektive ett eller flera priser, ska sträva efter att erbjuda ett eller flera EU-referensvärden för klimatomställning (artikel 19d i förordningen om referensvärden). Genom förordningen om hållbara referensvärden har det också införts krav på medlemsstaterna att i enlighet med nationell rätt ge de behöriga myndigheterna befogenhet att påföra lämpliga administrativa sanktioner och vidta andra administrativa åtgärder vid överträdelser av de nya kraven. Regeringens förslag: ska ingripa mot en auktoriserad eller registrerad administratör av referensvärden som har åsidosatt sina skyldigheter enligt EU:s förordning om referensvärden i fråga om det som gäller beträffande EU-referensvärden för klimat- omställning eller EU-referensvärden för anpassning till . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Enligt förordningen om referens- värden ska medlemsstaterna se till att de behöriga myndigheterna har befogenhet att vidta lämpliga administrativa sanktioner och andra admin- istrativa åtgärder avseende vissa uppräknade överträdelser (artikel 42.1 första stycket a). Det har därför införts en bestämmelse om ingripande i lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om referens- värden (4 kap. 1 §). I den bestämmelsen regleras vem som kan bli föremål för ett ingripande och för vilken överträdelse. Genom förordningen om hållbara referensvärden har det gjorts änd- ringar i förordningen om referensvärden som innebär att det införts nya krav på administratörer som tillhandahåller EU-referensvärden för klimat- omställning eller EU-referensvärden för anpassning till . Det har både gjorts ändringar i befintliga bestämmelser i förordningen om referensvärden och införts nya bestämmelser. Den s.k. överträdelse- katalogen i förordningen (artikel 42.1 första stycket a) har ändrats på så sätt att de behöriga myndigheterna ska ha befogenhet att ingripa även vid överträdelser av de nya bestämmelserna om EU-referensvärden för klimat- omställning eller EU-referensvärden för anpassning till 2020/21:24 (artiklarna 19a–19c i förordningen, se artikel 1.7 i förordningen om håll- bara referensvärden). I förordningen om referensvärden anges de krav som administratörer som tillhandahåller EU-referensvärden för klimatomställning och EU- referensvärden för anpassning till ska uppfylla (artikel 19a). Det innebär bl.a. att administratören av ett EU-referensvärde ska beskriva, dokumentera och offentliggöra alla metoder som används för att beräkna referensvärden och tillhandahålla viss information. Det ställs vidare krav på administratörer för EU-referensvärden för anpassning till att specificera den formel eller beräkning som används för att fastställa om utsläppen är i linje med målen i . Det innebär även att administratörer av EU-referensvärden ska anta förfaranden för att göra ändringar av sina metoder samt offentliggöra dessa förfaranden och före- slagna ändringar. Administratörerna ska dessutom regelbundet granska sina metoder på åtminstone årsbasis för att se till att metoderna ger en god bild av de fastställda målen (bilaga III). Kommissionen ges vidare befo- genhet att anta delegerade akter för att bl.a. specificera kriterier för val av underliggande tillgångar och metod för viktning av referensvärdets under- liggande tillgångar. Administratörer av EU-referensvärden ska uppfylla kraven i förordningen . I förordningen anges även de krav som administratörer som tillhanda- håller EU-referensvärden för klimatomställning ska uppfylla (artikel 19b). Det innebär bl.a. att sådana administratörer ska välja ut, vikta eller undanta underliggande tillgångar som är emitterade av företag som följer en utveckling mot minskade koldioxidutsläpp i enlig- het med de krav som anges i förordningen. De emitterade företagen ska bl.a. redovisa mätbara målsättningar för minskade koldioxidutsläpp som ska uppnås inom särskilda tidsramar, en minskning av koldioxidutsläpp som särredovisas ned till nivån för relevanta operativa dotterföretag och årlig information om framsteg som gjorts mot dessa målsättningar. Den verksamhet som hänför sig till de underliggande tillgångarna får inte medföra betydande skada för andra ESG-mål. I förordningen ges kommissionen också befogenhet att anta en delegerad akt för att komplettera förordningen genom att identifiera, med hänsyn till EU-referensvärden för anpassning till , de sektorer som ska uteslutas eftersom de inte har några mätbara målsättningar för minskning av koldioxidutsläpp med särskilda frister som är anpassade till målen för (artikel 19c). Kommissionen ska anta den delegerade akten och uppdatera den . Mot bakgrund av det anförda bör få möjlighet att ingripa mot en auktoriserad eller registrerad administratör av referens- värden även när denne har åsidosatt sina skyldigheter enligt förordningen om referensvärden i fråga om det som gäller beträffande EU-referens- värden för klimatomställning eller EU-referensvärden för anpassning till . Lagstiftningsåtgärder med anledning av förordningen om tillväxtmarknader för små och medelstora företag Genom MiFID II skapades en särskild reglering för tillväxtmarknader för små och medelstora företag, en underkategori av multilaterala handels- plattformar (MTF-plattformar), i syfte att underlätta tillgång till kapital för små och medelstora företag och hjälpa dem att växa och för att underlätta ytterligare utveckling av specialiserade marknader som syftar till att tillgodose behoven hos emittenter som är små och medelstora företag och har tillväxtpotential. Genom förordningen om tillväxtmarknader för små och medelstora före- tag har det gjorts vissa ändringar i marknadsmissbruksförordningen och i prospektförordningen. Förordningen om tillväxtmarknader för små och medelstora företag syftar till att öka attraktionskraften hos tillväxtmark- nader för små och medelstora företag genom att ytterligare minska de kost- nader för regelefterlevnad och den administrativa börda för emittenter vars finansiella instrument är upptagna till handel på en sådan marknad (skäl 4). Ändringarna av prospektförordningen började tillämpas som förordningen trädde i kraft, dvs. , medan ändring- arna av marknadsmissbruksförordningen börjar tillämpas . Frågan om behovet av lagstiftningsåtgärder till följd av de ändringar som har gjorts i marknadsmissbruksförordningen och prospektförord- ningen behandlas i avsnitten 7.2 och 7.3 nedan. Regeringens förslag: I lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning ska det tas in en upplysnings- bestämmelse om att det för emittenter vars finansiella instrument har tagits upp till handel endast på en tillväxtmarknad för små och medel- stora företag gäller en särskild bestämmelse i EU:s marknadsmiss- bruksförordning om uppskjutande av offentliggörande av insider- information. ska ingripa mot en emittent vars finansiella instrument har tagits upp till handel på en tillväxtmarknad för små och medelstora företag som har åsidosatt sin skyldighet enligt EU:s marknadsmissbruksförordning genom att låta bli att, trots begäran från inspektionen, lämna en skriftlig förklaring till hur villkoren för att skjuta upp offentliggörande av insiderinformation uppfylldes. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Datainspektionen förutsätter att bestämmel- serna om offentliggörande av insiderinformation i marknadsmissbruks- förordningen har varit föremål för bedömning avseende bestämmelsernas förenlighet med och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), i det följande benämnd EU:s dataskyddsförordning. lareföreningen anser att det är svårt att förstå den nya bestämmelsen i marknadsmissbruksförordningen som gäller att om emittenten kan moti- vera sitt beslut att skjuta upp offentliggörandet ska denne inte vara skyldig att bevara dokumentation avseende den förklaringen (sista meningen i det nya fjärde stycket i artikel 17.4). Föreningen anser vidare att det är svårt att förstå skälet till bestämmelsen och är tveksam om det verkligen utgör en minskning av den administrativa bördan för företagen i fråga. Skälen för regeringens förslag: Enligt marknadsmissbruksförord- ningen ska en emittent informera allmänheten om insiderinformation som direkt berör den emittenten (artikel 17.1 första En emittent får, under vissa förutsättningar, på eget ansvar skjuta upp offentliggörande av insiderinformation (artikel 17.4 första stycket). Om ett uppskjutande av insiderinformation har skett ska emittenten efter det att informationen offentliggjorts för allmänheten informera den behöriga myndigheten om att uppskjutande hade skett och ge en skriftlig förklaring till hur villkoren för uppskjutande av offentlig- görande uppfylldes (artikel 17.4 tredje stycket). Detta har även gällt emittenter på tillväxtmarknader för små och medelstora företag. staterna får välja att i stället föreskriva att en sådan skriftlig redogörelse endast behöver tillhandahållas den behöriga myndigheten på begäran. har valt att göra det genom en bestämmelse i lagen med komplett- erande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning (2 kap. 2 § 2016/17:22 s. 186). Genom förordningen om tillväxtmarknader för små och medelstora företag (artikel 1.3) har det gjorts ett tillägg i marknadsmissbruksförord- ningen som innebär att emittenter vars finansiella instrument har tagits upp till handel endast på en tillväxtmarknad för små och medelstora företag bara på begäran är skyldiga att tillhandahålla en skriftlig förklaring till den behöriga myndigheten (artikel 17.4 fjärde stycket marknadsmissbruks- Det innebär att det i förordningen har införts en direkt tillämplig bestämmelse som gäller bara för sådana emittenter. svarar den ovannämnda bestämmelsen i lagen med kompletterande be- stämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning (2 kap. 2 §). upplysningsbestämmelse om tillägget i marknadsmissbruksförordningen bör tas in i lagen. anser att det är svårt att förstå den nya bestämmelsen i marknadsmissbruksförordningen som gäller att emitten- ten, om denne kan motivera sitt beslut att skjuta upp offentliggörandet, inte ska vara skyldig att bevara dokumentation avseende den förklaringen (sista meningen i det nya fjärde stycket i artikel 17.4) och är tveksam till om det minskar bördan för de berörda företagen. att emittenter som skjuter upp offentliggörande av insiderinformation ska uppfylla vissa krav på dokumentation som framgår av kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/1055 av om fastställande av tekniska standarder vad gäller de tekniska villkoren för lämpligt offentliggörande av insiderinformation och för uppskjutande av offentliggörandet av insiderinformation i enlighet med Europaparla- mentets och rådets förordning (EU) nr 596/2014 (artikel 4). Av kommis- sionens konsekvensanalys framgår att dokumentationen av sådana upp- gifter i sig är en administrativ börda för emittenter på tillväxtmarknader för små och medelstora företag (Europeiska kommissionens konsekvens- analys (SWD(2018) 243 final av , s. 16). Enligt den nu aktuella nya bestämmelsen i marknadsmissbruksförordningen behöver således sådana emittenter inte bevara dokumentation avseende förkla- ringen till beslutet att skjuta upp offentliggörandet (sista meningen i det nya fjärde stycket i artikel 17.4). Syftet med den bestämmelsen är att emittenten inte behöver följa de mer långtgående kraven på dokumentation som annars skulle gälla enligt kommissionens genomförandeförordning. Emittenten måste dock kunna motivera sitt beslut att skjuta upp offentlig- görandet på begäran av den behöriga myndigheten. Sådana emittenter ska under alla omständigheter på den behöriga myndighetens begäran till- handahålla en förklaring om uppskjutandet. Det är den lättnad som införs för sådana emittenter genom förordningen om tillväxtmarknader för små och medelstora företag i förhållande till huvudregeln i marknads- missbruksförordningen att efter det att informationen offent- liggjorts för allmänheten informera den behöriga myndigheten om upp- skjutandet (se skäl 9 i förordningen). Eftersom , som nämns ovan, redan har infört en sådan lättnad i lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning innebär detta tillägg i förord- ningen inte någon ytterligare lättnad för svenska bolag (2 kap. 2 §). Enligt lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmiss- bruksförordning ska ingripa mot den som har åsidosatt sina skyldigheter enligt marknadsmissbruksförordningen genom att låta bli att, trots begäran från inspektionen, lämna en sådan skriftlig förklaring som avses i artikel 17.4 tredje stycket i marknadsmissbruksförordningen om att det har funnits förutsättningar för att skjuta upp offentliggörandet (5 kap. 2 § 3). För en fullständig anpassning till marknadsmissbruksför- ordningen ska även kunna ingripa mot emittenter vars finansiella instrument har tagits upp till handel på en tillväxtmarknad för små och medelstora företag, som trots inspektionens begäran har låtit bli att inge en skriftlig förklaring enligt den nya bestämmelsen i förordningen (artiklarna 17.4 fjärde stycket och 30.1 a). Bestämmelsen om ingripande i lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruks- förordning bör därför kompletteras på så sätt att det införs en hänvisning även till artikel 17.4 fjärde stycket i marknadsmissbruksförordningen. Förslaget innebär dock ingen ändring i sak eftersom kan ingripa även mot emittenter på tillväxtmarknader för små och medelstora företag enligt nuvarande bestämmelser om ingripande i den lagen (5 kap. 2 §). Datainspektionen förutsätter att bestämmelserna om offentliggörande av insiderinformation i marknadsmissbruksförordningen har varit föremål för bedömning avseende bestämmelsernas förenlighet med EU:s dataskydds- förordning. Regeringen konstaterar att den fråga Datainspektionen tar upp rör förhållandet mellan två EU-rättsakter – marknadsmissbruksförord- 2020/21:24 ningen och EU:s dataskyddsförordning. Det är emellertid en fråga som inte ligger inom ramen för detta lagstiftningsärende. 7.2.2Ändrade krav på insiderförteckningar på tillväxtmarknader för små och medelstora företag