prop · H70377 · 2020-02-18 00:00:00 — Den ena delen kompenserade för strukturella skillnader för ekonomiskt bistånd, missbruksvård samt övrig individ- och familjeomsorg och utgick från de strukturella variabler som fanns i den tidigare modellen. Den andra delen kompenserade för strukturella skillnader inom barn- och ungdomsvården och baserades på andelen barn till ensamstående föräldrar, barn med utländsk bakgrund, lagförda ungdomar och folkmängdsstorlek upp till 75 000 invånare.177 IFO-modellen förändrades åter 2014 eftersom modellens förklaringsvärde sjunkit över åren. De två delarna slogs ihop till en och andel av befolkningen med ekonomiskt bistånd infördes i modellen trots att den är påverkbar. Det ledde till att förklaringsvärdet ökade. Övriga strukturella variabler som inkluderades i modellen var andel arbetslösa utan ersättning, andel lågutbildade personer födda i i åldern 20–, en variabel för tätortsbefolkning samt andel boende i flerfamiljshus byggda –1975.178 2013/14:1. 2003/04:155, s. 37 ff. 2013/14:1, s. 38 f. 112 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Standardkostnad = (806,375 + 28386,19 × andel arbetslösa utan ersättning + 19391,413 × andel lågutbildade 20–födda i + 1,628 × roten ur tätortsbefolkningen + 2284,891 × andel boende i flerfamiljshus byggda –75 + 87497,080 × andel med ekonomiskt bistånd ) × justeringsfaktor × förändringen Justeringsfaktorn används för att den genomsnittliga standardkostnaden ska motsvara den genomsnittliga nettokostnaden Delmodellen för kostnadsutjämning gällande äldreomsorg har funnit i utjämningen från . Från början togs hänsyn till åldersstruktur, könsfördelning, samboendeförhållanden, yrkesbakgrund och glesbygd.179 genomfördes några smärre förändringar.180 Faktorn samboendeförhållanden byttes ut mot civilstånd och utjämning för utländsk bakgrund tillkom. görs ytterligare justeringar: åldersintervallen ändrades, definitionen av utländsk bakgrund ändrades och övriga beräkningar uppdaterades.181 En större förändring och förenkling av delmodellen genomfördes 2014.182 Den nya delmodellen bygger på skillnader i andelen gifta respektive ej gifta i åldersgrupperna 65–79, 80–89 samt . Delmodellen utjämnar även för skillnader i hälsa och behov. Förändringen motiverades av att det visade sig vara möjligt att fånga strukturella kostnadsskillnader mellan kommunerna med en enklare modell. Standardkostnad = (Åldersersättning × justeringsfaktor + tillägg/avdrag för skillnader i dödlighet + tillägg/avdrag för skillnader i andel personer födda utanför + tillägg/avdrag för institutionsboende i glesbygd + tillägg/avdrag för hemtjänst i glesbygd) × nettoprisindex Åldersersättning = andelen gifta resp. ogifta i åldersgrupperna 65–79, 80–89 och 90+ år × fastställd normkostnad för respektive grupp Justeringsfaktorn används för att den genomsnittliga standardkostnaden ska motsvara den genomsnittliga nettokostnaden. Barn och ungdomar med utländsk bakgrund Delmodellen barn och ungdomar med utländsk bakgrund infördes . Den ska kompensera för de extra kostnader som antas uppstå i förskolan, skolan och gymnasiet i områden med stor andel barn och unga med utländsk bakgrund. Modellen ger ett tillägg till kommuner som har distrikt där andelen barn och 1994/95:150. s. 40. 1998/99:89, s. 27 f. 2003/04:155, s. 40 ff. 2013/14:1, utgiftsområde 25, s. 41 f. R I K S R E V I S I O N E N DET KOMMUNALA UTJÄMNINGSSYSTEMET – BEHOV AV MER UTJÄMNING OCH BÄTTRE FÖRVALTNING ungdomar i åldern 0–med utländsk bakgrund är högre än genomsnittet Med utländsk bakgrund menas barn och ungdomar som antingen själva är födda utanför eller EU, eller som har minst en förälder som är det. Standardkostnad räknas ut för kommuner som har distrikt där andelen barn och ungdomar i åldern 0–med utländsk bakgrund är högre än genomsnittet i riket. Standardkostnaden = (Distriktens sammanlagda andelar barn och unga med utländsk bakgrund – rikets andel barn och unga med utländsk bakgrund) × (antal invånare i dessa distrikt / antal invånare i kommunen) × Modellen för bebyggelsestruktur tillkom 2005 när delmodellerna för gator och vägar, byggkostnader, uppvärmning, administration och räddningstjänst slogs ihop. Skälet till regeringens förslag var att delmodellerna kompenserade kommuner för merkostnader som beror på deras geografiska läge i landet och/eller deras bebyggelsestruktur.183 Standardkostnaden för gator och vägar utgörs av samma belopp som gällde 2004. Det består dels av ett ortstillägg, dels av Ortstillägget lämnas till kommuner med hög trafikbelastning eller större slitage på grund av klimatet (stor risk för termiska sprickor och tjälskador). Klimattillägget lämnas till alla kommuner som ett tillägg för vinterväghållning. Tilläggets storlek beror på vilken klimatzon kommunen ligger i. Den största standardkostnaden för gator och vägar har med per invånare. De kommuner som har den näst största standardkostnaden för gator och vägar har per invånare Den lägsta standardkostnaden för gator och vägar är per invånare. Tillägget för byggkostnader kompenserar för att det finns regionala lönekostnadsskillnader för byggnadsarbetare. Det kompenserar också för att skillnader i klimat leder till skillnader i produktionskostnader eftersom klimatet påverkar materialval, materialåtgång och arbetstimmar. i respektive har de största standardkostnaderna för byggkostnader med 105 respektive per invånare. Standardkostnaden för byggkostnader är -per invånare för 2003/04:155, s. 33 f. 114 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Standardkostnaderna som tillägget baseras på har inte uppdaterats . Tillägget för uppvärmning ska kompensera för skillnader i uppvärmningskostnader mellan olika kommuner. Standardkostnaden baseras på ett rikstäckande energiindex , den riksgenomsnittliga uppvärmningskostnaden per kvadratmeter 1993 uppräknat till prisnivån () och den riksgenomsnittliga lokalytan per invånare (6,). Standardkostnaden för uppvärmning är högst, per invånare, för kommun. en standardkostnad på -per invånare. Tillägget för administration ska kompensera för att kommuner med liten folkmängd och där invånarna bor glest har högre kostnader per invånare för administration. Standardkostnaden för administration är uppdelat i dels kostnader för löner för administrativ personal, dels kostnader för politisk verksamhet. Standardkostnaderna fastställdes av Utjämningskommittén.08. Tabell A12 Standardkostnad för administration 0–7 999 8 000–19 999 0–7 999 8 000–19 999 Källa: Statskontoret, 2014. Tillägget för räddningstjänst ska kompensera för merkostnader som kommuner med litet befolkningsunderlag och där invånarna bor glest har per invånare för räddningstjänst. Kommuner som har en invånardistans som är större än 300 får en standardkostnad . Övriga får en standardkostnad som är lika med 0. Även standardkostnaden för räddningstjänst fastställdes R I K S R E V I S I O N E N DET KOMMUNALA UTJÄMNINGSSYSTEMET – BEHOV AV MER UTJÄMNING OCH BÄTTRE FÖRVALTNING Tabell A13 Standardkostnad för räddningstjänst 0–7 999 8 000–19 999 Källa: Statskontoret, 2014. infördes en delmodellen för att kompensera kommunerna för kostnader som befolkningsförändringar för med sig. Delmodellen kompenserar för: •kraftiga förändringar av antalet 7–18-åringar •kraftig ökning av antalet 1–5-åringar •eftersläpningseffekter för en ökande befolkning . När befolkningen minskar finns det fasta kostnader som är svåra att minska på kort sikt. Det leder till att de fasta kostnaderna per invånare blir hög innan kommunen har hunnit anpassa sig till de nya förutsättningarna. Exempel är kostnader för lokaler, anläggningar och pensionsskulder. Krympande kommuner som har en befolkningsminskning som är får ersättning för befolkningsminskningar. Ersättningen är per barn över gränsvärdet (en minskning större än ). Ersättningen räknas om till kronor per invånare. fick 72 kommuner ersättning för befolkningsminskning. Störst belopp fick kommun med per invånare. Lägst belopp fick kommun med per invånare. Kraftig förändring av antalet 7–18-åringar Kommuner där antalet 7–18-åringar förändras kraftigt får ersättning om minskningen eller ökningen är större än . fick mer än hälften av kommunerna, 165 kommuner, ersättning på grund av en kraftig minskning av antalet 7–18-åringar. Ersättningen är per 7–18-åring som överstiger gränsvärdet (en minskning med ). Ersättningen räknas om till kronor per invånare. Störst ersättning fick kommun med per invånare. Lägst ersättning bland de kommuner som fick ersättning för minskande antal 7–18-åringar var som fick per invånare. Det var 45 kommuner som fick ersättning för en kraftig ökning av antalet 7–18 åringar 2017. Ersättningen är per 7–18-åring över gränsvärdet 116 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N (en ökning med ). Ersättningen räknas om till kronor per invånare. kommun fick högst ersättning, per invånare. Lägst ersättning bland de kommuner som fick ersättning fick kommun med per invånare. Kraftig ökning av antalet 1–5-åringar infördes kompensation för de kommuner som har en ökning av antalet 1–5-åringar som överstiger . Kommunerna får en ersättning om per 1–5-åring som överstiger gränsvärdet. Ersättningen räknas om till kronor per invånare. fick 101 kommuner ersättning. Högst ersättning fick med per invånare. Lägst ersättning fick kommun med per invånare. Kommuner som har en kraftig befolkningsökning får ersättning för eftersläpningseffekter av intäkter i statsbidrags- och utjämningssystemet. Dessa system baseras på invånarantal före utjämningsåret. För att kunna få ersättning från denna delmodell ska den genomsnittliga befolkningstillväxten ha varit . Sedan måste också befolkningstillväxten ha varit . 27 kommuner ersättning för kraftig befolkningstillväxt. Högst ersättning fick med per invånare. Lägst ersättning bland de som fick ersättning var med per invånare. Löneläget är mycket olika i landets kommuner. För att kompensera kommuner med högt löneläge infördes delmodellen för löner 2008. Modellen kompenserar inte för faktiska lönekostnader utan för en förväntad lönekostnad. Standardkostnad = Bruttotillägg – avgiften per invånare × förändring av nettoprisindex Bruttotillägg = (Justerad lönekostnad/100) × (löneindex – 100) Det är enbart kommuner som har ett löneindex > 100 som får ett bruttotillägg. Övriga kommuner får bruttotillägg = 0. En kommuns justerade lönekostnad beräknas utifrån de standardkostnader som tagits fram i delmodellerna för förskola, fritidshem och annan pedagogisk verksamhet, förskoleklass och grundskola, gymnasieskola, individ- och familjeomsorg samt äldreomsorg. R I K S R E V I S I O N E N DET KOMMUNALA UTJÄMNINGSSYSTEMET – BEHOV AV MER UTJÄMNING OCH BÄTTRE FÖRVALTNING Justerad lönekostnadk = 0,81 × standardkostnad förskola, fritidshem och annan pedagogisk verksamhetk + 0,75 × standardkostnad förskoleklass och grundskolak + 0,68 × standardkostnad gymnasieskolak + 0,55 × standardkostnad individ- och familjeomsorgk + 0,81 × standardkostnad äldreomsorgk För varje kommun har ett lönekostnadsindex beräknats med hjälp av regressionsanalys. Underlaget till regressionsanalysen är . Löneindex = 100 × ((21 256,664 + 2 645,990 × andel förvärvsarbetande + som inte arbetar i kommun- eller landstingssektorn + 0,294 × genomsnittligt pris för bostadsrätt i länet + 0,388 × genomsnittligt taxeringsvärde för småhus i kommunen)/ standardiserad genomsnittlig kommunlön) Kommunlönen har standardiserats för ålder och yrke. Bruttotillägget finansieras genom ett generellt avdrag för alla kommuner. Avgiften är det genomsnittliga bruttotillägget per invånare. 118 R I K S R E V I S I O N E N Det kommunala utjämningssystemet ska ge alla kommuner likvärdiga ekonomiska förutsättningar. Granskningen visar att utjämningssystemet inte fullt ut kompenserar för alla kostnadsskillnader mellan kommunerna som beror på olikheter när det gäller befolkningssammansättning eller geografiska förutsättningar – trots att det är meningen att så ska ske. Kommuner med stor yta, få invånare och liten andel som bor i tätort underkompenseras inom samtliga verksamhetsområden som ingår i utjämningen. Av landets 290 kommuner är 241 underkompenserade i kostnadsutjämningen, enligt våra beräkningar. utjämnades kostnadsskillnader till ett nettobelopp på . Enligt våra beräkningar borde summan i stället ha varit 10,9 miljar- der kronor. •utveckla den befintliga kostnadsutjämningen så att den i större utsträckning utjämnar för kostnadsskillnader som uppstår på grund av att kommunerna har olika yta, antal invånare och befolkningsförändringar samt för storstädernas och de storstadsnära kommunernas socioekonomi •utvidga kostnadsutjämningen till att även avse biblioteksverksamheten •väga för- och nackdelar med att utvidga kostnadsutjämningen till att omfatta fler av de frivilliga verksamheter som i huvudsak är skattefinansierade •överväga om delar av strukturbidraget kan avvecklas •ge i uppdrag att förvalta utjämningssystemet, med utgångspunkt från en förvaltningsplan. nybrogatan 55, 114 90 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsminister , ordförande, och statsråden , , , , , Shekarabi, Ygeman, , , , , , , , , Regeringen beslutar skrivelse om det kommunala utjämningssystemet