urf · H8A5URF1 · 2020-09-24 00:00:00 — Krigsdelegationen beslutar själv om formerna för sin verksamhet. I tilläggsbestämmelse 13.11.1 RO anges att krigsdelegationens ordförande och vice ordförande ska förbereda delegationens verksamhet för den händelse att delegationen träder i ställe. Frågan har väckts om det kan finnas anledning att införa en ordning där de vice talmännen även är vice ordförande i krigsdelegationen. Talmanspresidiet skulle alltså därmed även utgöra krigsdelegationens presidium. Som skäl för en sådan ordning har det bl.a. framförts att den erfarenhet som de vice talmän- nen får genom att leda kammarens sammanträden skulle vara till nytta när det gäller både att förbereda delegationens verksamhet och det arbete som krigs- delegationen ska bedriva om den aktiveras. Utredningen ska mot den här bak- grunden se över bestämmelserna om krigsdelegationens presidium och vid be- hov lämna förslag på förändringar i presidiets sammansättning. I ett tillkännagivande till regeringen uppmanade regeringen att tillsätta en parlamentariskt sammansatt kommitté med uppgift att se över regleringen av krigsdelegationen (bet. 2018/19:KU30 punkt 34, rskr. 2018/19:216). Det ingår i kommitténs uppdrag att i möjligaste mån sam- ordna de frågor som rör krigsdelegationen med den övergripande översyn av krigsdelegationen som regeringen kan komma att initiera med anledning av tillkännagivande. 7 DE VICE TALMÄNNEN SOM VICE ORDFÖRANDE I KRIGSDELEGATIONEN Krigsdelegationen inrättades 1965. I det följande redovisas vad som anförts om de aspekter som är aktuella när krigsdelegationen inrättades och när bestämmelserna har ändrats. I 15 kap. RF finns ett antal bestämmelser som är tänkta att så långt det är möjligt skapa en grund för legalt handlande även i krigstid (SOU 2008:125 s. 503). Syftet med bestämmelserna är dels att minska riskerna för tvister om huruvida statsmakterna har handlat rättsenligt, dels att försvåra för oansvariga grupper att ta makten. I regeringsformen regleras krigsdelegationen enligt föl- jande, i 2 och 3 §§ i 15 kap. med rubriken krigsfara (de två bestäm- melser som är av särskilt intresse markeras här i fetstil): 2 § Är riket i krig eller krigsfara, ska en inom utsedd krigsdele- gation träda i ställe, om förhållandena kräver det. Om riket är i krig, meddelas beslut att krigsdelegationen ska träda i riks- dagens ställe av ledamöter enligt närmare bestämmelser i riksdagsordningen. Innan beslut meddelas ska samråd ske med statsmi- nistern, om det är möjligt. Hindras nämndens ledamöter av krigsförhållan- dena att sammanträda, meddelas beslutet av regeringen. Om riket är i krigsfara, meddelas beslutet av ledamöter i förening med statsministern. För ett sådant beslut krävs att statsministern och sex av nämndens ledamöter röstar för det. Krigsdelegationen och regeringen kan i samråd eller var för sig besluta att ska återta sina befogenheter. Beslutet ska fattas så snart för- hållandena medger det. Bestämmelser om krigsdelegationens sammansättning meddelas i riksdagsordningen. 3 § Medan krigsdelegationen är i ställe utövar den befogenheter. Den får dock inte fatta beslut som avses i 11 § första stycket första meningen eller andra eller fjärde stycket. Krigsdelegationen beslutar själv om formerna för sin verksamhet. De beslut som krigsdelegationen inte får fatta gäller vissa frågor om val till (dvs. de som avses i 11 §). Krigsdelegationen regleras vidare i riksdagsordningen. De relevanta be- stämmelserna i 13 kap. RO är följande: 11 § ska enligt 15 kap. 2 § regeringsformen välja en krigsdele- gation inom sig. Krigsdelegationen består av talmannen som ordförande och av 50 andra ledamöter, som väljer för valperiod. Delegationen väljer inom sig vice ordförande enligt 12 kap. 16 §. En riksdagsledamot är behörig att vara ledamot i krigsdelegationen även om han eller hon tillhör regeringen. Suppleanter ska inte utses till krigsdelegationen. Om en ledamot får varaktigt förhinder när delegationen har trätt i riks- dagens ställe, utses en annan riksdagsledamot till ersättare på det sätt som anges i 12 kap. 14 §. 7 DE VICE TALMÄNNEN SOM VICE ORDFÖRANDE I KRIGSDELEGATIONEN Förberedelse av krigsdelegationens arbete Tilläggsbestämmelse 13.11.1 Krigsdelegationens ordförande och vice ordförande ska förbereda delegat- ionens verksamhet för den händelse att delegationen träder i ställe. Krigsdelegationens sammanträden Tilläggsbestämmelse 13.11.2 Bestämmelserna i 7 kap. 16 § samt tilläggsbestämmelserna 7.15.1 andra stycket och 7.15.3–7.15.4 tillämpas på krigsdelegationen när den inte är i ställe. De bestämmelser som tillämpas på krigsdelegationen när den inte är i riksda- gens ställe innebär följande: •Krigsdelegationen ska sammanträda inom stängda dörrar. Krigsdelegat- ionen får medge att även någon annan än en ledamot eller en tjänsteman i krigsdelegationen får närvara vid ett sammanträde inom stängda dörrar. (7 kap. 16 §) •En kallelse ska skickas till samtliga ledamöter. Kallelsen bör anslås dagen före sammanträdet. (7.15.1 andra stycket) •Endast om krigsdelegationen har fattat ett enhälligt beslut i förväg, får den sammanträda under arbetsplenum eller val i kammaren. I övrigt får ett sammanträde med krigsdelegationen äga rum som kammaren sammanträder. •Protokoll ska föras vid sammanträden i krigsdelegationen. Krigsdelegationen inrättades 1965 efter förslag från (SOU 1963:17 s. 480 f.). Den skulle utöva befogenheter när en fulltalig riksdag inte kunde sammanträda på grund av krigsförhållandena. För att man under fredstid inte skulle behöva vidta en så uppseendeväckande åt- gärd som att välja krigsdelegation borde, enligt , krigsdelegationens sammansättning fastställas i regeringsformen. Utredningen föreslog att krigsdelegationen skulle bestå av talmannen och vice talmännen samt av ledamöterna i finans- och lagnämnderna och i utrikes- och konstitut- ionsutskotten. Vid förfall för en utskottsledamot borde en suppleant inträda. Utredningen anförde vidare: ”Med hänsyn till de extraordinära förhållanden, under vilka delegationen ska arbeta, bör den lämpligen själv äga besluta om formerna för sin verksamhet” (SOU 1963:17 s. 481). Maj:ts proposition med förslag till vissa grundlagsändringar (prop. 1964 nr 140) som behandlade förslag anfördes att det finns olika synpunkter att beakta när det gäller att bedöma hur många le- damöter som bör ingå i krigsdelegationen (prop. 1964 nr 140 s. 170 f.). Å ena sidan bör krigsdelegationen vara tillräckligt stor för att på någorlunda rättvi- sande sätt kunna avspegla olika meningsriktningar i och för att kunna möjliggöra en ledamotsuppsättning med sakkunskap på skilda områden av verksamhet. Å andra sidan bör delegationen inte vara så talrik 7 DE VICE TALMÄNNEN SOM VICE ORDFÖRANDE I KRIGSDELEGATIONEN att den inte kan verka med den smidighet och snabbhet som krigsförhållandena ofta kräver eller att svårigheter uppstår att sörja för dess säkerhet. Författnings- utredningens förslag (med två kammare) skulle innebära 58 ledamöter i krigs- delegationen. Enligt propositionen är en lämplig avvägning mellan olika syn- punkter 50 ledamöter. I propositionen frångicks för- slag att delegationens sammansättning skulle bestämmas med automatik. I propositionen anfördes (prop. 1964 nr 140 s. 172): Att delegationen konstitueras utan särskild valakt kan väl främst vara till fördel ur den synpunkten, att man undviker en åtgärd, som måhända i vissa situationer kan vara ägnad att väcka onödigt uppseende eller ge anledning till opåkallade slutsatser om det utrikespolitiska läget. Å andra sidan med- för en ordning, där vissa utskott eller andra arbetsenheter i sin helhet ingår i delegationen, att somliga grenar av verksamhet icke alls eller ej i önskvärd utsträckning kan bli företrädda i delegationen utan att denna antager dimensioner, som kan menligt inverka på dess funktionsduglighet. Vill man med bibehållen automatik söka ge delegat- ionen en sammansättning med mera allsidig representation från skilda verksamhetsfält, kan det i förstone synas närliggande att låta vissa ledamöter i varje utskott, t. ex. ordföranden och vice ordföranden, ingå i organet. Med en sådan ordning löper emellertid delegationen risk att icke ge en tillfredsställande bild av det i rådande styrkeförhållandet mellan skilda meningsgrupper, vilket måste betecknas som en allvarlig brist hos ett organ, som skall träda i ställe och återspegla folk- opinionens olika yttringar sådana som dessa kommit till uttryck i riksda- gen. En liknande invändning kan riktas mot tanken att uppbygga delegat- ionen med talmanskonferensen som stomme. Det förefaller med hänsyn härtill knappast möjligt att utan väsentliga olägenheter bibehålla den auto- matik i fråga om delegationens bildande, på vilken författningsutredning- ens förslag bygger. Jag vill i stället förorda, att genom särskilt val utser krigsdelegationen. Varje kammare skulle utse hälften av ledamöterna. Propositionen ställde sig bakom förslag att krigsdelegationen själv skulle be- sluta om formerna för sin verksamhet. I enlighet med detta förslag borde det exempelvis tillkomma delegationen att själv bestämma vilka utskott som ska tillsättas, hur många ledamöter som ska ingå i varje tillsatt utskott, huruvida ett ärende ska utskottsbehandlas eller med hänsyn till behovet av snabbhet av- göras utan föregående beredning i utskott osv. Vidare föreslogs att regler om val av krigsdelegation samt om ledamöternas antal och mandattid skulle finnas i riksdagsordningen och inte i regeringsfor- men, vilket hade föreslagit. I propositionen anfördes att i samband med den slutliga prövningen av förslaget torde det övervägas att vissa bestämmelser för skulle vara tillämpliga i fråga om krigsdele- gationen. och ställde sig i sak bakom propositionens förslag i de delar som redovisats (utlåtande nr 1964 s. 82 f., memorial nr 1965). Det tydliggjor- des att suppleanter skulle väljas till krigsdelegationen. 7 DE VICE TALMÄNNEN SOM VICE ORDFÖRANDE I KRIGSDELEGATIONEN föreslog med stöd av sin initiativrätt, i ett separat memorial (nr 1965), ändringar i riksdagsstadgan (riksdagsstadgan mots- varar ungefär de nuvarande tilläggsbestämmelserna i riksdagsordningen, dvs. de mer detaljerade bestämmelserna). Bland det som fö- reslog fanns att delegationen skulle välja ordförande och en eller flera vice ordförande. Utskottet anförde (memorial nr 1965 s. 2 f.): Enligt det vilande grundlagsförslaget skall krigsdelegationen träda i riks- dagens ställe under krig, därest krigsförhållandena påkallar det. Den skall själv bestämma om sina verksamhetsformer. Denna grundlagskonstruktion är tydligen sådan, att det kan ifrågasättas, om det är påkallat att upptaga några bestämmelser om krigsdelegationen i interna stadgor. I allt fall kan sådana bestämmelser endast avse delegationen under tid, då denna ej inträtt i ställe. Utskottet har vid övervägande av frågan funnit, att ett visst behov före- ligger av stadgereglering rörande krigsdelegationen. Sålunda vill utskottet understryka, att det, då nu erhåller ett särskilt krigsorgan, måste anses angeläget, att detta organ bereder sig för sina uppgifter. Inträder krigsförhållanden, bör krigsdelegationen icke stå oförberedd utan ha klart för sig både hur den själv skall agera, om den skulle få övertaga funktioner, och vad som gäller i fråga om beredskapsplanering m. m. För uppnående av detta syfte har utskottet funnit erforderligt, att i riksdagsstadgan intages en föreskrift om skyldighet att förbereda delegat- ionens verksamhet för den händelse denna skulle komma att träda i riks- dagens ställe enligt 50 § regeringsformen. Vid den närmare avfattningen av en sådan bestämmelse, som utskottet åsyftar, bör det beaktas, att krigsdelegationen kommer att bli en tämligen stor församling, med 50 ledamöter och 50 suppleanter. Det ansvar, som enligt vad sagts bör åligga delegationen under tid då den ej övertagit funktioner, måste i realiteten komma att åvila en mycket be- gränsad personkrets. Detta synes också önskvärt med hänsyn till att vissa uppgifter av hemlig natur, främst rörande beredskapsplaneringen, kommer att bli tillgängliga men icke bör spridas i en alltför vid krets. Av anförda skäl har utskottet funnit sig böra föreslå, att krigsdelegat- ionen skall välja ordförande och vice ordförande och att ansvaret för dele- gationens förberedelsearbete för dess eventuella uppgifter i krig skall åläg- gas dessa. Utskottet vill anmärka, att det synes önskvärt att samtliga i de- legationen representerade partier får deltaga i förberedelsearbetet. Detta kan åstadkommas endera genom samråd med presidiet eller genom att pre- sidieplatser beredes samtliga partier. För att hålla sistnämnda möjlighet öppen föreslår utskottet, att stadgandet så avfattas, att delegationen skall välja en eller flera vice ordförande. Utskottet vill avslutningsvis betona, att dess nu framlagda förslag till be- stämmelser rörande krigsdelegationen huvudsakligen har betydelse såsom fastläggande ett visst ansvar inför redan under fredliga förhål- landen för de uppgifter, som kan komma att bli delegationens i krig. Någon närmare reglering har utskottet däremot icke funnit sig böra föreslå, och det skulle även kunna ifrågasättas, om en sådan är möjlig med hänsyn till grundlagsstadgandet om att delegationen själv skall besluta om formerna för sin verksamhet, vilket stadgande visserligen tillkommit med tanke på förhållandena, då delegationen trätt i ställe, men dock fått en 7 DE VICE TALMÄNNEN SOM VICE ORDFÖRANDE I KRIGSDELEGATIONEN En huvuduppgift för delegationen måste bli just att överväga sina egna verksamhetsformer. När det gäller att krigsdelegationen själv ska besluta om formerna för sin verk- samhet gjordes i sak inga ändringar i och med regeringsform. I enlig- het med Grundlagberedningen anfördes följande i propositionen med förslag till regeringsform (prop. 1973:90 s. 451, jfr SOU 1972:15 s. 219): I likhet med beredningen anser jag att föreskriften, att delegationen själv skall besluta om formerna för sin verksamhet, innebär att delegationen inte är bunden av de bestämmelser i och RO som avser arbets- former, såsom föreskrifterna om yttrande- och initiativrätt, om utskottsbe- handling av ärenden och om sammanträdesort och -tid. Delegationen är däremot självfallet bunden av de bestämmelser i regeringsformen som för beslut av visst slag uppställer krav på särskild majoritet. 7.2.2 Talman och vice talman väljer inom sig för varje valperiod en talman samt en förste, en andre och en tredje vice talman (4 kap. 2 § RF). De vice talmännen utses på samma sätt som talmannen. Vice talman övertar, i den mån det är i varje särskilt fall föreskrivet, tal- mannens uppgifter, när talmannen har förfall eller överlåtit uppgiften på en vice talman. Föreskrifter om detta finns när det gäller tillfällig riksföreståndare i 5 kap. 7 § andra stycket RF, uppgifter vid regeringsbildning och entledigande av statsråd i 6 kap. 12 § RF, ledning av arbete i 4 kap. 2 § RO, ordförande vid riksdagsstyrelsens sammanträden i tilläggsbestämmelse 4.4.2 RO, ledning av kammarens sammanträden i 6 kap. 4 § RO samt medlemskap i och ledningen av dess förhandlingar i visst fall i 13 kap. 12 § RO. Däremot träder inte en vice talman automatiskt i talmannens ställe i fråga om ordförandeskapet i ordförandekonferensen eller i krigsdelegationen. 7.2.3 Ordförande och vice ordförande i krigsdelegationen Från det att krigsdelegationen inrättades 1965 och fanns ingen självskriven ordförande i delegationen. med krigsdelegationen, när de två talmännen hade rösträtt i respektive kammare och inte någon ersättare, hade de i praxis tillhört krigsdelegationens presidium, och en av dem hade varit dess ordförande (1969:62 s. 93 och SOU 1970:17 s. 64). Inför att enkammarriksdagen inrättades 1971 anfördes att man kunde förutsätta att enkammarriksdagens talman som regel skulle väljas till delegationens ordförande. Talmannen skulle därigenom få ett särskilt ansvar för beredskapsplanering (SOU 1969:62 s. 93). Talmannen kom också att väljas till ordförande, enligt krigsdelegationens protokoll. Med riksdagsordning gjordes talmannen till självskriven ordfö- rande (SOU 1972:15 s. 299). Som sådan har han, anförde Grundlagbered- ningen, samma befogenheter som andra ledamöter i delegationen, alltså även rösträtt (jämför talmannens ställning i och dåvarande 7 DE VICE TALMÄNNEN SOM VICE ORDFÖRANDE I KRIGSDELEGATIONEN Vice talman skulle inte i denna egenskap ersätta tal- mannen i krigsdelegationen. Det ankommer, påpekade utan närmare motivering, på krigsdelegationen att inom sig utse vice ordfö- rande. Krigsdelegationen utökades i och med riksdagsordning från 50 ledamöter till 51, dvs. talmannen plus 50 valda ledamöter. Suppleanter skulle inte utses. Statsråd skulle kunna ingå i krigsdelegationen. Med riksdagsordning kompletterades riksdagsordningens bestäm- melser om krigsdelegationen med att delegationen ska välja ordförande inom sig enligt 12 kap. 16 § (13 kap. 11 § RO, framst. 2013/14:RS3 s. 262). Som redovisats ovan påpekade dock redan Grundlagberedningen 1972 att det an- kommer på delegationen att inom sig utse vice ordförande, vilket också anför- des i en kommentar till riksdagsordning (m.fl., Grundla- garna, 2012, tredje upplagan, s. 884). Detta följer av 12 kap. 16 § RO, där det sägs att ett organ vars ledamöter helt eller delvis väljs av inom sig väljer en ordförande och en eller flera vice ordförande, om inte annat är före- skrivet. Vid krigsdelegationens konstituerande sammanträde 1965 valdes andra kam- marens talman, (S), till delegationens ordförande samt första kammarens talman, (FP), till förste, (Höger- partiet) till andre, (C) till tredje och Axel Strand (S) till fjärde vice ordförande (, 1966, arbete och arbetsformer, s. 450). I följande tabeller redovisas vilka som har valts till vice ordförande i krigs- delegationen . Av tabellerna framgår att det fram huvudsakligen var partiledare och gruppledare som valdes till vice ord- förande. Talmannen har varit ordförande för krigsdelegationen under hela en- kammartiden. Först redovisas 1971–1975, då krigsdelegationens presidium valdes i taget. De åren valdes fyra vice ordförande: de tre borgerliga partiledarna och en erfaren socialdemokratisk ledamot. 7 DE VICE TALMÄNNEN SOM VICE ORDFÖRANDE I KRIGSDELEGATIONEN Tabell 5 Krigsdelegationens presidium 1971–1975 3:e och 4:e vice ordfö- (C), (FP), man (M), partiledare i (S), (C), (FP), man (M), partiledare tersson i (S), le- det (S) (C), (FP), man (M), partiledare (S), ordf. i FiU (C), (M), (FP), partiledare (S), v ordf. i FiU Källa: Krigsdelegationens protokoll. I följande tabell visas krigsdelegationens presidium för valperioderna . Presidiet har då valts för en hel valperiod. De fyra vice talmän som val- des till vice ordförande –2018 markeras i fetstil. 7 DE VICE TALMÄNNEN SOM VICE ORDFÖRANDE I KRIGSDELEGATIONEN2020/21:URF1 Tabell 6 Krigsdelegationens presidium valperioderna 1976–2018 (C), grupple- (FP), (M), gruppledare (M), grupple- (C), 2:e vice tal- (båda FP) och båda (M), partiledare (FP), (C), (M), partiledare (C) 1 (FP), v ordf. i C, vikarie- (M), partiledare (FP), (C), (S), tidigare utrikesminister (C), gruppledare (FP), gruppledare (M), partiledare (V), partiledare (KD), partiledare (M), partiledare (FP), partiledare (KD), partiledare i (S), (C), gruppledare (FP), vice grupple- (S), partiledare (MP), (FP), vice grupple- (M), (SD), gruppledare, t.o.m. oktober (MP), grupple- dare/vice grupple- (M), gruppledare (S), 1:e vice leby (V), grupple- (C), 3:e vice tal- Källa: Krigsdelegationens protokoll. 7.2.5 Vice talmän i krigsdelegationen har det funnits 35 vice talmän. Av dessa har 20 stycken (57 pro- cent) varit ledamöter av krigsdelegationen medan de har varit vice talmän. I följande tabell visas fördelningen mellan de tre vice talmansposterna. 7 DE VICE TALMÄNNEN SOM VICE ORDFÖRANDE I KRIGSDELEGATIONEN Tabell 7 Vice talmän i krigsdelegationen 1971–2018 Som framgått ovan har 4 av dessa 20 vice talmän valts till vice ordförande i krigsdelegationen medan de varit vice talman. I nästa förteckning redovisas de 35 vice talmännen och om de varit ledamöter i krigsdelegationen. I förteckningen har de 4 vice talmän som valts till vice ordförande i krigsdelegationen medan de varit vice talman markerats med fetstil och är understrukna. De 16 övriga vice talmän som har varit ledamöter i krigsdelegationen som vice talman är understrukna (, , har räknats två gånger eftersom han var ledamot i krigsdelegationen både som andre och tredje vice talman, under två olika valperioder). Talmännen redovisas också. Om en vice talman varit ledamot i krigsdelegationen än som vice talman redo- visas det också. 7.2.6Talmän och vice talmän Talmän, tillika ordförande i krigsdelegationen (S) 1971–1979 (S) 1979–1988 (S) 1988–1991 (M) 1991–1994 (S) 1994–2002 (S) 2002–2006 Per (M) 2006–2014 (S) 2014–2018 (M) 2018– (C) 1971–1979. Ledamot i krigsdelegationen 1965–1979 (M) 1979–1991. Ledamot i krigsdelegationen 1979–1994 (S) 1991–1994 (ej ledamot i krigsdelegationen som vice talman men 1965–1991) (M) 1994–2002. Ledamot i krigsdelegationen 1979–1991 och 1993–2002 7 DE VICE TALMÄNNEN SOM VICE ORDFÖRANDE I KRIGSDELEGATIONEN Per (M) 2003–2006. Ledamot i krigsdelegationen 1998–2006 (S) 2006–2010 (var aldrig ledamot i krigsdelegationen) (S) 2010–2014 (ej ledamot i krigsdelegationen som vice talman men 2006–2010) (M) 2014–2017. Ledamot i krigsdelegationen – (M) 2017–2018. Ledamot i krigsdelegationen 2013–2018 (S) 2018–. Ledamot i krigsdelegationen 2014– (FP) 1971–1973. Ledamot i krigsdelegationen 1965– 1976 (M) 1974–1976 (ej ledamot i krigsdelegationen som vice talman men 1965–1970) (M) 1976–1979. Ledamot i krigsdelegationen 1976–79, sup- pleant 1965–1969 (C) 1979–1982. Ledamot i krigsdelegationen 1975–1982 (C) 1982–1985 (ej ledamot i krigsdelegationen som andre vice talman men /86) (FP) 1985–1988. Ledamot i krigsdelegationen 1979–1982, 1986–1988 (FP) 1988–1994. Ledamot i krigsdelegationen 1988–1994 (C) 1994–1998 (ej ledamot i krigsdelegationen som vice talman men 1988–1991) (V) 1998–2002 (var aldrig ledamot i krigsdelegationen) (FP) 2002–2006 (ej ledamot i krigsdelegationen som vice talman men 1998–2002) (C) 2006–2010 (var aldrig ledamot i krigsdelegationen) (MP) 2010–2014 (var aldrig ledamot i krigsdelegationen) (SD) 2014–2018. Ledamot i krigsdelegationen 2010– (V) 2018– (har aldrig varit ledamot i krigsdelegat- ionen) (M) 1971–1973 (ej ledamot i krigsdelegationen som vice talman men 1965–1970) (FP) 1974–1976. Ledamot i krigsdelegationen 1965– 1976 7 DE VICE TALMÄNNEN SOM VICE ORDFÖRANDE I KRIGSDELEGATIONEN (FP) 1976–1985. Ledamot i krigsdelegationen 1979–1982 och 1986–1988 (C) 1985–1986. Ledamot i krigsdelegationen 1985–1986 (C) 1986–1994. Ledamot i krigsdelegationen 1985–1994 (FP) 1994–1998 (ej ledamot i krigsdelegationen som tredje vice talman men 1988–1994) (KD) 1998–2002 Ledamot i krigsdelegationen 1994– 2002 (KD) 2002–2006. Ledamot i krigsdelegationen 2002–2006 (FP) 2006–2014 (var aldrig ledamot i krigsdelegationen) (MP) 2014–2018 (var aldrig ledamot i krigsdelegationen) (C) 2018–. Ledamot i krigsdelegationen 2018– I följande tabell visas hur krigsdelegationens 50 valda ledamöter fördelas mel- lan partierna under innevarande valperiod. Tabell 8 Antal ledamöter per parti i krigsdelegationen innevarande valpe- riod Antal ledamöter i krigsde- Antal mandat i kammaren Av tabellen framgår att två av de partier som har en post som vice talman (och ) har fyra ledamöter var i krigsdelegationen. 7.2.7Riksdagens tillkännagivande om översyn av regleringen av krigsdelegationen gjorde på förslag av ett tillkänna- givande till regeringen om en översyn av regleringen av krigsdelegationen (bet. 2018/19:KU30, punkt 34, rskr. 2018/19:216). an- förde (bet. 2018/19:KU30 s. 124): Ett ändamålsenligt regelverk för arbete vid krig eller krigsfara är enligt utskottet av avgörande betydelse. Bestämmelserna om krigsdele- gationen tillkom för i en delvis annan tid. Utskottet anser att en övergripande översyn av bestämmelserna om krigsdelegationen bör