urf · H8A5URF2 · 2020-12-16 00:00:00 — Förbudet mot att överklaga beslut att fastställa ledamotsarvodet beslut att fastställa ledamotsarvodet är att betrakta som ett normbeslut, dvs. ett beslut som gäller generellt och inte bara i ett enskilt fall (HFD 2016 ref. 59 och NJA 2010 s. 8). Den typen av beslut berörs inte av artikel 6.1 i . Överklagandeförbudet i 15 kap. 2 § andra stycket ersättningslagen kan alltså behållas. Förslag: En ledamot har rätt till försäkringsförmåner i enlighet med vad Riks- dagsförvaltningen bestämmer. De försäkringar som är aktuella – Avtalet om statens tjänstegrupplivförsäkring (TGL-S), Statens tjänstereseförsäkring och Avtalet om personskada (TFA) – anges i föreskriften till lagen. I 14 kap. 1 § ersättningslagen föreskrivs att ska se till att en ledamot är grupplivförsäkrad, tjänstereseförsäkrad och arbetsskadeför- säkrad. Vidare anges det att ska stå för kostnaderna för försäkringarna. I 11 kap. 2 § tillämpningsföreskriften sägs att avtalet om statens tjänste- grupplivförsäkring (TGL-S) som ingicks mellan och de statsanställdas huvudorganisationer ska gälla för riks- dagens ledamöter i den lydelse som gäller . Det sägs däremot inget i föreskriften om vad som gäller i fråga om tjänstereseförsäkring och arbetsskadeförsäkring. Ledamöterna omfattas dock av Statens tjänstereseför- säkring och Avtalet om ersättning vid personskada (PSA). 32.1.2 Statsråd och arbetstagare hos I 2 § tredje stycket förordningen (2016:1022) om inkomstgaranti, tjänstepens- ion och vissa försäkringsförmåner för statsråd föreskrivs att i fråga om försäk- ringsförmåner för statsråd ska Avtalet om statens tjänstegrupplivförsäkring (TGL-S) och Avtalet om ersättning vid personskada (PSA) gälla. Arbetstagare hos omfattas av Avtalet om ersättning vid personskada (PSA), Statens tjänstegrupplivförsäkring (TGL-S) och Sta- tens tjänstereseförsäkring. Rätten till försäkringsförmån är i ersättningslagen formulerad som en skyldig- het för att se till att ledamöterna är tjänstegrupplivför- säkrade, tjänstereseförsäkrade och arbetsskadeförsäkrade. Flertalet bestäm- melser i lagen är dock utformade som uttryckliga rättigheter för ledamöterna. Detta bör även gälla regleringen av vilka typer av försäkringsförmåner en le- damot ska omfattas av. Bestämmelsens lydelse bör ändras i enlighet med det (se avsnitt 15.2). Det bör i bestämmelsen vidare tydliggöras att rätten till de aktuella försäk- ringsförmånerna inte är ovillkorlig utan att omfattningen som tidigare bestäms av . Med andra ord bör rätten till försäkringsförmån preciseras i riksdagsstyrelsens föreskrift till lagen (se förslag till 15 kap. 1 § I föreskriften nämns bara Statens tjänstegrupplivförsäkring. tydlighetsskäl bör det också anges att ledamoten omfattas av Statens tjänste- reseförsäkring och Avtalet om ersättning vid personskada. I nuvarande tillämpningsföreskrift talas om att avtalet gäller ”i tillämpliga delar” och ”i den lydelse som gäller ”. Det framstår som själv- klart och onödigt. Noteras kan att motsvarande uttryck saknas i 2 § förord- ningen (2016:1022) om inkomstgaranti, tjänstepension och vissa försäkrings- förmåner för statsråd. Att ska svara för kostnaderna för försäkringarna be- höver inte heller anges i lagtexten. 33.1 Uppdraget i denna del Enligt direktiven ska vi belysa olika tänkbara former av kontroll av ersätt- ningsanspråk, exempelvis genom stickprovskontroller i efterhand. Vi har i denna del – till skillnad från i andra delar av direktiven – inte ålagts att komma med förslag. Vi uppfattar uppdraget som att det främst handlar om att beskriva och belysa olika aspekter av kontroll men också att redogöra för tänkbara former av kontroll, dvs. att ge uppslag som kan ligga till grund för ett fortsatt arbete inom i syfte att minska risken för felakt- iga utbetalningar inom ersättningssystem. 33.2 Vad avses med begreppet kontroll? Innebörden av begreppet kontroll berörs inte i våra direktiv och begreppet har såvitt vi kunna finna ingen allmänt vedertagen definition. Vid diskussioner om behov av kontrollåtgärder finns det en något olycklig tendens att betona efter- handskontroller när en förmån väl har utbetalats eller annars tillhandahållits. Vi har i stället i våra överväganden utgått från följande definition av begreppet kontroll som använts av bl.a. Statskontoret, , Utredningen om åtgärder mot felaktiga utbetalningar inom den arbetsmarknadspolitiska verk- samheten och Utredningen om samordning av statliga utbetalningar (se SOU 2020:35 s. 109 f. med hänvisningar). Med kontroll avses förebyggande och upptäckande åtgärder som leder till att risker för felaktiga beslut och utbetalningar minskar. Kontroll definie- ras som en aspekt i hela beslutsprocessen: där processen startar redan vid den information som lämnas stödmottagaren/tjänsteleverantören innan an- söka och som sedan spänner från att ansökan om stöd/upphandling av tjänst inkommer, genom hela beslutskedjan, fram till att pengar betalas ut. Utöver det som sker i beslutsprocessen ryms även efterkontroller i definit- ionen. De är en viktig komponent för att säkerställa att de i processen ge- nomförda kontrollerna har lett till att slutresultatet blev rätt. Definitionen bygger på den s.k. Coso-modellen (ganizations of the Treadway Commission) för utvärdering av en verksamhets interna styrning och kontroll. Modellen består fem olika delar; kontrollmiljön i verksamheten, dvs. summan av de processer, standarder och strukturer som stöder och ger en inriktning för hur den interna kontrollen genomförs, riskbe- dömning, kontrollaktiviteter, information och kommunikation samt övervak- ning och uppföljning. Genom att kontrollverksamhet inte bara tar sikte på åt- gärder som vidtas efter det att ett beslut tagits och pengar betalats ut ökar för- utsättningarna för att arbeta preventivt i stället för reaktivt och att man anläg- ger en helhetssyn på verksamheten. Överfört på ersättningssystem handlar detta om att under hela den process som leder fram till att det sker en utbetalning eller att ersättning tillhandahålls på något annat sätt vidta åtgärder för att ersättning lämnas i en- lighet med gällande regelverk. Därtill kommer kontroller efter det att ersätt- ning utbetalats eller tillhandahållits. Syftet är således att genom dels åtgärder före och under handläggningsstadiet, dels efterhandskontroller säkerställa att det inte sker några felaktiga utbetalningar och att ersättning lämnas i enlighet med gällande regelverk. 33.3 Översikt över nuvarande handläggningsordning Talmannen, ledamöterna och ersättare har enligt ersättningslagen rätt till en rad olika ekonomiska förmåner, bl.a. arvode, resekostnadsersättning, trakta- mente, kostnadsfri tillgång till övernattningsbostad i bostadsbestånd alternativt ersättning för egen bostad i , försäk- ringar, pensioner samt avgångsförmåner i form av inkomstgaranti eller ekono- miskt omställningsstöd och stödåtgärder för övergång till förvärvsverksamhet. De närmare förutsättningarna för de olika ersättningsformerna anges i ersätt- ningslagen och tillämpningsföreskriften till lagen. Frågor om ledamöternas ersättningar handläggs i huvudsak av Riksdags- förvaltningen, men även () och har viktiga uppgifter när det gäller pensioner och avgångsför- måner. I det följande lämnas en översiktlig redogörelse för handläggningen av olika ersättningsformer och ett axplock av de olika slags åtgärder som vidtas för att ersättning ska lämnas i enlighet med gällande regelverk. informerar om ledamöternas rätt till ersättning på en rad olika sätt. När en ny valperiod inleds lämnas information vid såväl stormö- ten som i mindre grupper. Information lämnas vidare genom handledningar och annat informationsmaterial och via intranät och webbplats. Därtill kommer gruppundervisning om hur man använ- der elektroniska reseräkningssystem. Ledamöter och ersättare som tillträder uppdraget under en pågående valperiod får en personlig introduktion, bl.a. om rätten till ersättning och reseräkningssystemet. Till detta kommer att , utöver den vanliga handläggningen, tar emot ledamöter i . Ledamöterna har då möjlighet att få personlig hjälp i frågor som gäller resekostnadsersättning och traktamente. lämnar på sin webbplats ingående information om vad som gäller i fråga om avgångsförmåner och nämndens tillsynsverk- samhet. Sådan information bifogas också varje beslut som nämnden fattar om tidigare ledamöters rätt till avgångsförmån. Talmans- och ledamotsarvodet följer av uppdraget och det krävs således inte någon ansökan om att arvodet ska utbetalas. Detsamma gäller dels tilläggsar- voden till vice talman samt ordförande och vice ordförande i utskotten och i , dels arvoden enligt lagen (1989:185) om arvoden m.m. för upp- drag inom , dess myndigheter och organ. följer kontinuerligt, via bl.a. kammarens och utskot- tens protokoll, ändringar i kammarens, utskottens och övriga organs samman- sättning, för att säkerställa att korrekta arvoden betalas ut. 33.3.4 Resekostnadsersättning och traktamente I råder det speciella förhållandet att ledamoten själv beslutar om sina inrikes tjänsteresor och enskilda utrikes tjänsteresor inom EES-området och till EU:s kandidatländer och potentiella kandidatländer. Ledamoten har därvid att på eget ansvar beakta bestämmelserna i ersättningslagen och föreskriften till lagen, exempelvis om val av färdmedel och färdväg. Vad gäller enskilda utrikes tjänsteresor till länder utanför EES-området beslutar en vice talman efter ansökan om ledamoten får genomföra resan på bekostnad. Ledamoten kan boka resor via den resebyrå och det taxibolag som Riks- dagsförvaltningen utan att behöva betala för resan och har rätt till ersättning för sina utlägg i övrigt. Krav på ersättning för resekostnader och traktamente framställs genom att ledamoten lämnar in en reseräkning i Riksdagsförvalt- ningens elektroniska reseräkningssystem. Ledamoten ska då ange resans än- damål och färdvägen i reseräkningen. Ledamoten ska bifoga kvitton och lik- nande underlag. kontrollerar att reseräkningarna inne- håller föreskrivna uppgifter och underlag. Det är dock inte Riksdagsförvalt- ningens uppgift att i efterhand överpröva ledamotens beslut att genomföra re- san eller val av färdmedel och färdväg. Beslutet är ledamotens ansvar. Om det saknas underlag eller det annars finns frågetecken kring ett krav på reseersätt- ning eller traktamente kontaktar dock givetvis ledamo- ten och klarar ut dessa fråge-tecken innan det sker en utbetalning. Från ledamotens beslut att genomföra en tjänsteresa ska skiljas Riksdags- förvaltningens beslut att betala ut ersättning. Om det klart framgår att ledamo- ten inte har rätt till begärd ersättning kan neka utbetal- ning av ersättning och traktamente. Förvaltningen kan även kräva tillbaka be- talning för transporttjänster. Ett sådant beslut kan överklagas till . Den typen av beslut är dock mycket sällsynta. Det nor- mala är i stället att ledamoten efter ett sådant påpekande återtar eller ändrar ett krav och att redan genomförda utbetalningar till leverantörer av resetjänster regleras genom avdrag på framtida arvoden. 33.3.5 Övernattningsbostad och logiersättning Logiersättning betalas ut efter ansökan som lämnas in till Riksdagsförvalt- ningen. Ledamoten ska i ansökan intyga att han eller hon har en permanentbo- stad på tjänstestället och inte har tillgång till en övernattningsbostad i Riks- dagsförvaltningens bostadsbestånd. Ledamoten ska också intyga att han eller hon är införstådd med gällande regelverk och att lämnade uppgifter är kor- rekta. Övernattningsbostäderna i bostadsbestånd fördelas av bland partigrupperna utifrån hur många av de in- valda ledamöterna som har rätt till övernattningsbostad. Fördelningen sker i praktiken utifrån hur många ledamöter som var folkbokförda inom respektive utanför 50 km-gränsen när valresultatet fastställdes. Kontrollen huruvida så var fallet görs av via . Förvaltningen kon- trollerar däremot inte om ledamoten disponerar en permanentbostad på hem- orten. Förvaltningen har utgått från att så är fallet. Sedan övernattningsbostäderna fördelats bland partigrupperna fördelas bo- städerna bland ledamöterna av gruppkansliet vid partigruppen. Fördelningen föregås inte av något ansökningsförfarande hos mot- svarande det som tillämpas vid krav på logiersättning utan processen sköts av gruppkanslierna. Under en pågående valperiod får med automatik in- formation från om en ledamot ändrar folkbokföringsort. Om änd- ringen innebär att en ledamot som disponerar en övernattningsbostad eller får logiersättning inte längre har rätt till det underrättas fastighetsenheten inom om det som i sin tur meddelar berörd partigrupp. Den nya folkbokföringsadressen läggs in i förvaltningens lönehanteringssystem och reseräkningssystem för att säkerställa att ledamoten inte heller får Stock- holmstraktamente. får fastighetsenheten vid Riksdagsför- valtningen en lista över de ledamöter som är folkbokförda eller kortare sträcka från och således inte har rätt till övernattningsbostads i förvaltningens bostadsbestånd. En ledamots rätt till avgångsförmåner, antingen inkomstgaranti eller ekono- miskt omställningsstöd, prövas av i samband med att ledamoten lämnar . Enligt ersättningslagen är Riksdagsförvalt- ningen skyldig att tillhandahålla arvodesnämnden de uppgifter nämnden be- höver för att pröva rätten till avgångsförmån. Även den som ansöker om eller tar emot en avgångsförmån är skyldig att lämna de uppgifter som nämnden behöver. Detsamma gäller den som ansöker om utbetalning samt arbetsgivare och . Den som ansöker om utbetalning av avgångsförmån ska lämna preliminära uppgifter om sin inkomst. Uppgifterna ska lämnas på heder och samvete. och har ingått avtal om handläggningen av av- gångsförmåner. Enligt avtalet ska SPV genomföra kontroller i efterhand av utbetalning av inkomstgaranti och ekonomiskt omställningsstöd. SPV ska vi- dare minst en gång genomföra stickprovskontroller av rapporteringen av slutliga inkomstuppgifter från garantitagare och mottagare av omställnings- stöd. Som exempel kan tas den stickprovskontroll av utbetalda inkomstgaran- tier som gjordes 2018 då 54 ärenden kontrollerades. Det ledde till två återkrav och en kompletterande utbetalning där ledamoten fått ett för lågt belopp. Kon- trollen 2019 omfattade 46 ärenden och föranledde två återkravsärenden. har bl.a. i uppgift att utöva tillsyn över använd- ningen av avgångsförmånerna inkomstgaranti och ekonomiskt omställnings- stöd. Tillsynsärendena inleds dels genom att nämnden får uppgifter från Riks- dagsförvaltningen, SPV och , dels genom att nämnden gör ett slumpmässigt urval av förmånstagare. Nämndens tillsyn tar sikte på förutsätt- ningarna för jämkning av förmånen. Jämkning kan ske bl.a. om mottagaren av avgångsförmånen arbetar utan att ta emot skälig lön eller inte vidtar tillräckliga åtgärder för att återgå till förvärvsarbete. Inom ramen för ett tillsynsärende ställs frågor till den tidigare ledamoten. Nämnden fattar sedan ett beslut i varje ärende. Ett sådant beslut kan innebära att nämnden beslutar om jämkning av förmånen. Nämnden redogör för sin tillsynsverksamhet och resultatet av det i sin verksamhetsberättelse. Verksamhetsberättelsen bereds i konstitut- ionsutskottet och debatteras i kammaren. 33.3.7 Omställningsåtgärder för övergång till förvärvsarbete En ledamot som lämnar har rätt till stödåtgärder för att övergå till förvärvsarbete. Stödåtgärderna kan bestå i karriärrådgivning, coachning och kompetensutveckling. Kostnaderna för åtgärderna får högst uppgå till per ledamot. upphandlar tjäns- ten av externa aktörer. Innan ledamoten genomgår kompetensutveckling ska utbildningen godkännas av . Ansökan om att få delta i en viss kompetensutveckling förmedlas av det upphandlade rådgivningsföre- taget som också ska bifoga ett eget yttrande angående lämpligheten av att den tidigare ledamoten genomför utbildningen. Förvaltningens ställningstagande dokumenteras genom formella beslut. kontrollerar lö- pande att 50 000 kronors-gränsen inte överskrids. Ålderspension, sjukpension och efterlevandepension betalas ut till tidigare le- damöter och efterlevande efter ansökan hos SPV. Utbetalningarna bygger på uppgifter om utbetalda arvoden som månatligen rapporteras av Riksdagsför- valtningen till SPV. Arvodesrapporteringen föregås av särskilda kontrollruti- ner inom för att säkerställa att alla uppgifter om arvo- den är korrekta. och har ingått en överenskommelse om pens- Av överenskommelsen framgår bl.a. att Riksdagsförvalt- ningen är skyldig att underrätta SPV om en tidigare ledamot som har en på- gående utbetalning av ålderspension återinträder som ledamot och således inte längre har rätt till pension. Syftet med det är att undvika att en sådan ledamot får både arvode och pension . 33.3.9 Ledamöternas skyldighet att attestera resebyråbokningar Rätten till ersättning för resekostnader vid tjänsteresor innebär bl.a. att leda- moten får boka resetjänster via en resebyrå som har upphandlat. Enligt 3 kap. 48 § tillämpningsföreskriften ska ledamoten efter en genomförd tjänsteresa som har bokats via resebyrån attestera kostnaderna för resan. På detta sätt intygar ledamoten att kostnaderna är riktiga och att avtalade tjänster har levererats. Attesten sker i reseräkningssy- stem. Motsvarande gäller taxibokningar hos det taxibolag som Riksdagsför- valtningen har anlitat. Kostnaderna för bokningarna bokförs slutligt först när det skett en attest. har infört en särskild påminnelseru- tin för att säkerställa att resebyråbokningarna attesteras. 33.3.10 Uppföljning av ledamöternas enskilda utrikes tjänsteresor Ledamöter som genomför enskilda utrikes tjänsteresor till länder inom EES- området och EU:s kandidatländer och potentiella kandidatländer beslutar själva om resan. Efter hemkomsten ska ledamoten enligt 3 kap. 21 § tillämp- ningsföreskriften lämna en kortfattad skriftlig redovisning för resan. Redovis- ningen ska lämnas senast från resans avslutande och inne- hålla uppgifter om bl.a. resmål, kostnad och de möten och besök som ledamo- ten genomfört. Det finns inte något motsvarande krav i fråga om andra en- skilda utrikes tjänsteresor. Det har att göra med att en sådan resa föregås av ett ansökningsförfarande och beslut av en vice talman. Ledamoten ska då lämna in ett översiktligt reseprogram som ligger till grund för vice talmans prövning av om resan är av värde för fullgörandet av riksdagsuppdraget eller inte. Enligt 3 kap. 22 § tillämpningsföreskriften ska en gång per valperiod följa upp de enskilda utrikes tjänsteresor som ledamöterna själva beslutat om. Av förarbetena framgår att uppföljningen inte avser de en- skilda resorna som sådana. I stället handlar det om att få fram ett underlag för en bedömning av hur väl beslutsprocessen fungerar och hur stora medel som ska avsättas för ledamöternas enskilda resor. Av 9 kap. 8 § lagen (2016:1091) om budget och ekonomiadministration för myndigheter, den s.k. BEA-lagen, framgår att det ska finnas en Internrevisionen ska utifrån en ana- lys av verksamhetens risker självständigt granska om ledningens interna styr- ning och kontroll är utformad så att myndigheten med rimlig säkerhet fullgör sitt verksamhetsansvar. Internrevisionen ska bedrivas enligt god sed för intern- revision och internrevisorer. Riksdagsstyrelsen ska enligt 9 kap. 11 § besluta om dels riktlinjer för arbetet med internrevision, dels om en revisionsplan. Sty- relsen ska också besluta om åtgärder med anledning av de iakttagelser och rekommendationer som internrevisionens granskning resulterar i. Motsvarande gällde enligt lagen (2006:999) med ekonomiadministrativa bestämmelser m.m. för , ombudsmän och . I riksdagsstyrelsens riktlinjer för internrevisionen finns ytterligare bestäm- melser om internrevisionen. Av riktlinjerna framgår bl.a. att internrevisionen ska bedriva en självständig och objektiv gransknings- och rådgivningsverk- samhet. Uppdraget innefattar att granska och ge förslag till förbättringar av process för intern styrning och kontroll. Med utgångs- punkt i internrevisionens analys av verksamhetens risker ska den granska om ledningens interna styrning och kontroll är utformad så att Riksdagsförvalt- ningen med en rimlig säkerhet •uppfyller sina uppgifter med en god hushållning med myndighetens medel •följer författningar och styrdokument •har en tillförlitlig och rättvisande redovisning av verksamheten. Den revisionsplan riksdagsstyrelsen ska besluta om ska bygga på en riskanalys utifrån risker som ledningen har identifierat och internrevisionens egen riskbedömning. När en granskning har avslutats ska internrevisionen re- dovisa sina iakttagelser, bedömningar och rekommendationer i en skriftlig rapport till riksdagsdirektören. Riksdagsdirektören ska utarbeta förslag till åt- gärder och därefter överlämna rapporten inklusive förslag till åtgärder till sty- relsen. Riksdagsstyrelsen beslutar om vilka åtgärder som ska vidtas med an- ledning av internrevisionens rapporter och när åtgärderna ska vara genom- förda. Om internrevisionen i sin granskning gör iakttagelser av väsentlig ka- raktär ska internrevisionen rapportera detta till riksdagsstyrelsen och riksdags- direktören . Internrevisionen ska lämna en revisorsrapport till riksdagsstyrelsen inför styrelsens undertecknande av den årsredovisning som Riksdagsförvalt- ningen lämnar till enligt 9 kap. 3 § BEA-lagen. Hanteringen av ledamöternas ersättningar har återkommande uppmärksam- mats inom ramen för internrevision. Som exempel kan tas den revision som genomfördes /09. I granskningsrapporten anfördes bl.a. följande: Det finns ett stort publikt intresse för de ersättningar (löner, arvoden, ut- lägg, etc.) som utbetalas till ledamöterna av och till tjänstemän i ledande befattningar inom . Det finns en risk för att felaktiga utbetalningar av ersättningar eller förmåner påverkar allmän- hetens syn på och de som verkar där. Granskningen avsåg utbetalningar till 78 ledamöter under en månad och dela- des in i fyra delar; arvode, traktamente, resekostnader och övriga kostnader. Vid granskningen konstaterades att samtliga utbetalningar av arvode och till- äggsarvode var korrekta enligt gällande regelverk. Vad gäller resekostnader uppmärksammades några brister i fråga om dricks och avsaknad av underlag för utbetalning i ett fall. Vad gäller övriga poster var samtliga granskade poster korrekta utifrån regelverket. Slutsatsen var att gällande regelverk på det stora hela följdes. Motsvarande granskningar genomfördes för riksmötena /10, 2010/11 och 2012/13. Granskningen som avsåg det förstnämnda föranledde några påpekanden när det gäller traktamente som betalats ut med för lågt be- lopp och några utbetalningar av ersättning för resekostnader som inte stämde överens med underlagen. Vad gäller /11 visade granskningen att kontrollen av ersättning till ledamöter och ledande befattningshavare var mycket god och att internrevisionen inte kunnat identifiera några brister. Vid granskningen av /12 konstaterades att processen för hur utlägg godkändes och redovisades hade blivit mer automatiserad. Internrevisionen ställde sig positiv till detta eftersom automatiska kontroller i allmänhet var bättre än kontroller. I rapporten nämndes att aktivt arbetade med att underlätta för riksdagsledamöterna och att förtydliga vilka uppgifter som skulle lämnas och på vilket sätt. Det gjordes några påpe- kanden, bl.a. om att en ledamot fanns med på två ställen i listan över de leda- möter som hade tillgång till övernattningsbostad. Vidare påtalades brister i dokumentationen av förvaltningens kontroll av dessa ledamöters folkbokfö- ringsort. Vid granskningen av ledamöternas ersättningar /14 valdes 100 riksdagsledamöter ut slumpmässigt. Granskningen avsåg utbetalningar –mars. Internrevisionen konstaterade att processen för hur utlägg god- kändes och redovisades var bra och att rutinerna var väl inarbetade inom Riks- dagsförvaltningen och bland ledamöterna. Rutinerna var dock inte dokumen- terade.