urf · H8A5URF2 · 2020-12-16 00:00:00 — Handlingsplanen innehåller en rad olika åtgärder som ska vidtas inom förvaltningen inför valet , bl.a. att belysa vilka regler som behöver för- tydligas. har också inlett ett arbete med att se över och utveckla informationen om riksdagsledamöternas ersätt- ningar. I sammanhanget bör även nämnas att riksdagsstyrelsen beslutade om direktiv till en parlamentariskt sammansatt kommitté med upp- drag att se över vissa frågor som gäller arbete. I uppdraget ingår bl.a. att överväga om det är möjligt och lämpligt att införa någon form av eko- nomisk sanktion, exempelvis jämkning av arvodet, i det fall en ledamot väljer att inte alls delta i riksdagsarbetet. Uppdraget ska redovisas sen- ast . Riksdagsledamöternas situation och villkor skiljer sig i flera avseenden åt från vad som i allmänhet gäller på arbetsmarknaden. Ledamöterna är inte anställda av utan har ett förtroendeuppdrag som kontinuerligt omprövas av väljarna. De omfattas inte av de författningar som reglerar arbetsmarknaden i fråga om exempelvis anställningsskydd, semester och arbetstid. Arbetsrättsligt kan uppdraget inte heller jämställas med vanligt förekommande uppdragsav- tal. Ledamöterna är i tjänst , året om och har fått lämna en anställning eller avsluta näringsverksamhet för att kunna utföra sitt upp- drag. Uppdraget utförs ofta och och innefattar en mängd re- sor, och många ledamöter lever en stor del av veckan borta från hem och fa- milj. Som framhållits i tidigare lagstiftningsärenden bör regleringen av riks- dagsledamöternas ekonomiska villkor präglas av en balans mellan olika in- tressen. Ledamöterna måste ges möjlighet att mot bakgrund av de särskilda krav som uppdraget ställer verka under rimliga villkor. Det är sålunda angelä- get att villkoren är utformade på ett sådant sätt att alla oavsett bakgrund och levnadsförhållanden kan utöva uppdraget som riksdagsledamot och ha ett normalt familjeliv. Det är viktigt att villkoren inte uppfattas som överdrivet förmånliga eller omotiverat gynnsamma. Upplevs inte regle- ringen som rimlig, riskerar den att påverka förtroendet för ledamöterna och för arbete negativt. Villkoren bör därför ses i ljuset av de villkor som gäller för statligt anställda. Skillnader måste kunna motiveras sakligt och hän- föras till riksdagsuppdraget. I och med ikraftträdandet av ersättningslagen och tillämpningsföreskriften har en tidigare svåröverskådlig reglering av riksdagsleda- möternas ekonomiska villkor samlats i ett sammanhållet regelverk. Erfaren- heterna det nya regelverket varit i kraft visar dock att det i vissa avseenden finns skäl att överväga om regelverket kan förtydligas och kom- pletteras ytterligare. Pensionsgruppens överenskommelse om en höjd pensionsålder och lagför- slag på pensionsområdet har också aktualiserat behovet av en översyn av vissa regler om avgångsförmåner och pensioner i ersättningslagen. Mot den bakgrunden tillkallas en utredare för att överväga de frågor som redovisas nedan och att vid behov lämna författningsförslag. Utredaren får ak- tualisera och överväga även andra frågeställningar som gäller ledamöternas rätt till ersättning. Talmannen och ledamöter omfattas, utöver det allmänna pensions- systemet, av ett kompletterande pensionssystem som berättigar till sjuk- och ålderspension. Dessutom har vissa efterlevande rätt till efterlevandepension. nuvarande pensionssystem infördes genom lagändringar som trädde i kraft . Systemet bygger på att ålderspension tas ut , men att det är möjligt att ta ut ålderspension redan . Ålderspension kan inte tas ut som ledamots- eller talmans- arvode betalas ut. Ledamöter som lämnar innan de fyllt har under vissa förutsättningar rätt till avgångsförmån i form av inkomstgaranti eller ekonomiskt omställningsstöd. Dessutom har tidigare ledamöter fram till rätt till stödåtgärder för att kunna återgå till förvärvsarbete. Pensionsgruppen är en blocköverskridande arbetsgrupp som består av företrä- dare för de partier som står bakom pensionsöverenskommelsen och leds av socialförsäkringsministern. Gruppen ingick en överenskom- melse som bl.a. innebär dels att lägsta åldern för att kunna ta ut ålderspension höjs 2020 från 61 till , 2023 från 62 till och 2026 från 63 till , dels att det ska införas en riktålder för pension som alla pensionsrelaterade åldersgränser ska knytas till. Regeringen överlämnade propositionen 2018/19:133 En riktål- der för höjda pensioner och följsamhet till ett längre liv. föreslås som ett första steg att vissa delar av Pensionsgruppens överenskom- melse ska genomföras, bl.a. att åldersgränsen för när inkomstgrundad ålders- pension tidigast kan tas ut ska höjas till och att begreppet riktålder för pension införs i socialförsäkringsbalken. Lagändringarna föreslås träda i kraft Lagförslaget behandlas i socialförsäk- ringsutskottet och ett riksdagsbeslut kan förväntas . melserna om ålderspension och avgångsförmåner i ersättningslagen är, liksom motsvarande bestämmelser i socialförsäkringsbalken, konstruerade utifrån en Regleringen i ersättningslagen bör så långt som möjligt anpassas till kommande ändringar med anledning av Pensionsgrup- pens överenskommelse och regeringens lagförslag i propositionen 2018/19:133. Utredaren ska ta fram förslag till de lagändringar som en sådan Ledamöter som valts in i eller trätt in som ersättare före valet till 2014 omfattas av bestämmelserna om inkomstgaranti i 12 kap. er- Detsamma gäller ledamöter som har valts in i genom valet eller inträder senare om han eller hon har varit ledamot av och har ett beslut om inkomstgaranti samt garantitiden vid återinträ- det inte har löpt ut. Övriga ledamöter omfattas av bestämmelserna om ekono- miskt omställningsstöd i 13 kap. ersättningslagen. Enligt 12 kap. 7 § första stycket ersättningslagen betalas inkomstgarantin ut från och med den dag då arvodet upphör. Om den tidigare ledamoten åter- inträder som ledamot upphör och förskjuts garantin för den tid uppdraget va- rar, vilket framgår av paragrafens andra stycke. I praxis har bestämmelsen till- lämpats så att de dagar av garantin som återstår vid återinträdet sparas och kan nyttjas när ledamoten på nytt lämnar . Av 13 kap. 5 § ersättningslagen framgår att ekonomiskt omställningsstöd betalas ut som beror på hur länge ledamoten tjänstgjort i riksda- Om den tidigare ledamoten återinträder i ska utbetalningen, en- ligt 13 kap. 9 §, upphöra. När ledamoten på nytt lämnar ska bestäm- melserna i 13 kap. 5 § gälla i tillämpliga delar. Det finns ingen regel i 13 kap. ersättningslagen som motsvarar bestämmelsen om förskjuten inkomstgaranti i 12 kap. 7 §. har dock kommit fram till att regelver- ket – mot bakgrund av dess syfte – likväl bör tolkas så att ekonomiskt omställ- ningsstöd förskjuts på samma sätt som inkomstgarantin (se beslut 2019 i ärende 41/2019). Utredaren ska överväga om regleringen i ersättningslagen och tillämp- ningsföreskriften av förskjutna avgångsförmåner behöver förtydligas och i så fall lägga fram författningsförslag. Underlaget vid beräkning av ekonomiskt omställningsstöd till en talman Enligt 12 kap. 11 § första stycket ersättningslagen utgörs underlaget vid be- räkningen av inkomstgarantin av ledamotsarvodet, tilläggsarvoden och vissa månatliga arvoden enligt arvodeslagen. Av paragrafens tredje stycke följer att talmannens arvode vid avgångstillfället utgör underlag för beräkningen av hans eller hennes inkomstgaranti. I 13 kap. 5 § ersättningslagen stadgas att underlaget för beräkningen av det ekonomiska omställningsstödet utgörs av ledamotsarvodet. Det saknas däremot uttrycklig reglering av vad som ska u göra underlag vid beräkningen av ekonomiskt omställningsstöd för en talman som lämnar . Det finns inget i lagförarbetena som talar för att avsik- ten varit någon annan än att talmansarvodet vid avgången ska ligga till grund för beräkningen av det ekonomiska omställningsstödet. Frågan bör dock re- gleras uttryckligen i ersättningslagen. Utredaren ska ta fram ett förslag till så- dan reglering. Regleringen av ledamöternas rätt till traktamente, övernatt- ningsboende och logiersättning Enligt 5 kap. 1 § ersättningslagen har en ledamot rätt till traktamente om för- utsättningarna för avdrag för ökade levnadsomkostnader enligt inkomstskatte- lagen är uppfyllda. I 5 kap. 2–6 §§ finns närmare bestämmelser om dagtrakta- mente vid flerdygnsförrättning på annan ort i än , Stock- holmstraktamente vid flerdygnsförrättning i , flerdygnsförrättning utomlands och s.k. nattraktamente, dvs. ersättning för logi i . Därutöver finns det bestämmelser om förrättningstillägg och om ersättning för bostad på folkbokföringsorten i vissa fall. Regleringen i 5 kap. ersättningslagen kom- pletteras av vissa bestämmelser i 6 kap. ersättningslagen om rätt till övernatt- ningsboende inom bostadsbestånd alternativt ersätt- ning för egen övernattningsbostad, s.k. logiersättning. I 6 kap. 1 § stadgas sålunda att utan kostnad ska tillhandahålla övernatt- ningsbostad till en ledamot som har rätt till nattraktamente enligt 5 kap. 1 §. Av 6 kap. 7 § följer vidare att rätt till logiersättning för egen bostad i föreligger om ledamoten är bosatt mer än från och på hemorten för sin privata användning har en bostad inrättad för permanent boende. Innan ersättningslagen trädde i kraft reglerades rätten till logiersätt- ning på ett motsvarande sätt i tillämpningsföreskrift. Delar ledamoten övernattningsbostad med en närstående eller någon annan ska logiersättningen sättas ned. Övernattar en närstående hos en ledamot som har tillgång till en övernattningsbostad i bostadsbe- stånd ska ledamoten betala en avgift för varje sådan övernattning. Närmare bestämmelser om nedsättning av logiersättning och övernattningsavgift finns i 5 kap. 11–14 och 28–29 §§ tillämpningsföreskriften. Det finns ett behov av att se över och överväga vilka förutsättningar som ska vara uppfyllda för att en ledamot ska ha rätt till traktamente, övernattningsbostad i bostadsbestånd och logiersätt- Regelverket behöver också förtydligas. Syftet bakom de olika för- månerna och samspelet mellan regleringen i 5 och 6 kap. ersättningslagen och bestämmelserna i 10 § folkbokföringslagen (1991:481) om betydelsen av en vistelse i på grund av utövande av uppdraget som riksdagsledamot för folkbokföringen ska därvid särskilt belysas. När det gäller logiersättningen stadgas i 5 kap. 27 § tillämpningsföreskrif- ten att ersättningen motsvaras av ledamotens hyra eller månadsavgift till en bostadsrättsförening, dock högst med det ett belopp om I övrigt finns det inte någon närmare reglering av ersättningsbeloppet och dess skälighet. Frågan är om det finns skäl att införa en sådan reglering. Den närmare innebörden av vissa uttryck som förekommer i regleringen i tillämpningsföreskriften av övernattningsavgiften och avdrag på logiersättningen – bl.a. uttrycken närstående, stadigvarande och enstaka nätter – behöver dessutom förtydligas. Utredaren ska överväga dessa frågor och ta fram nödvändiga författningsförslag. Medföljande resenärer och delade resor Av 4 kap. ersättningslagen följer att en ledamot har rätt till ersättning för sina tjänsteresor. Om en ledamot under en tjänsteresa delar hotellrum med någon som inte har rätt till ersättning för logikostnader från ska ledamotens andel av kostnaden enligt 4 kap. 5 § tillämpningsföreskriften anses utgöra av priset för ett dubbelrum. I 4 kap. 6 § finns bestäm- melser om hyra av annan bostad än hotell under tjänsteresa. Det saknas regle- ring av vad som gäller om ledamoten delar en sådan bostad med en medföl- jande resenär. Om en politisk sekreterare eller någon annan som inte har rätt till ersättning från anslag följer med på en ledamots tjänsteresa ska den medföljande personen, enligt 3 kap. 50 § tillämpningsföreskriften, ersätta för merkostnader som uppstår på grund av den medföl- jande. Det finns andra situationer med medföljande resenärer och delade resor som inte regleras, vilket har lett till tillämpningsproblem. Det kan även disku- teras om inte kostnadsansvaret för merkostnader vid delade resor borde ligga på ledamoten i stället för på den medföljande. Utredaren ska mot den bakgrunden se över regelverket kring medföljande resenärer och delade resor och överväga om det finns skäl att förtydliga och komplettera regelverket och i så fall lägga fram nödvändiga författningsför- slag. Riksdagsstyrelsen fastställer för varje valperiod ett belopp som en ledamot får använda för enskilda utrikes tjänsteresor. Syftet med en enskild utrikes tjänsteresa ska vara att resan är av värde för fullgörandet av uppdraget som riksdagsledamot. Detta framgick tidigare av tillämpningsföreskrift, en reglering som dock avskaffades vid ikraftträdandet av ersättningslagen och tillämpningsföreskriften. Riks- dagsförvaltningen eller den som förvaltningen bestämmer, dvs. någon av de vice talmännen, beslutar om en ledamots enskilda utrikes tjänsteresa till länder som inte ingår i EES-området, inte har ansökt om medlemskap i eller inte är att betrakta som ett potentiellt kandidatland. När det gäller andra utrikes resmål beslutar ledamoten själv om resan. Kompletterande bestämmelser om enskilda utrikes tjänsteresor finns i 3 kap. 17–22 §§ tillämpningsföreskriften. Av dessa bestämmelser framgår bl.a. att en ansökan om tillstånd till en resa ska ges in till dagar före avresan och inne- hålla bl.a. uppgifter om ändamålet med resan och en översiktlig resplan. Om en ledamot vill göra en enskild utrikes tjänsteresa till ett land eller område som har avrått att resa till ska ledamoten först samråda med gruppledaren i partigruppen om resan (3 kap. 17 § tillämpningsföreskriften). En ansökan om enskild utrikes tjänsteresa kan avslås av vice talman om resan inte ligger inom ramen för riksdagsuppdraget eller inte är av värde för uppdra- get, ansökan skett senare än före det planerade avresedatumet eller, om resan ska ske efter ett valår, det inte föreligger särskilda skäl för att genomföra resan. Ansökan kan också avslås om ledamoten inte har samrått med gruppledaren om UD har avrått från att resa till resmålet. Det är däremot inte möjligt att avslå en ansökan enbart på den grunden att UD har avrått från att resa till resmålet. Detta gäller även om Säkerhetspolisen under- strukit och förstärkt UD:s avrådan. Frågan om det borde införas en ordning som innebär att en vice talman kan avslå en ansökan om enskild utrikes tjänsteresa med hänvisning till att UD har avrått från resan har aktualiserats (jfr uppföljning av användningen av medlen för enskilda utrikes tjänsteresor, dnr. 883-2014/15). Utredaren ska överväga om införandet av en sådan ordning är möjlig och lämplig och i så fall ta fram nödvändiga författningsförslag. Utredaren ska även överväga återinförandet av en uttrycklig reglering av vad en enskild utri- kes tjänsteresa ska syfta till. Preskription av anspråk på resekostnadsersättning, traktamente och arvode En ledamot begär traktamente och ersättning för resekostnader genom att lämna in en reseräkning till . Enligt 4 kap. 9 § ersätt- ningslagen ska reseräkningen lämnas in , dock senast från det att resan avslutades. Bestämmelsen är enligt lagförarbetena en ordningsfö- reskrift och inte en preskriptionsregel (framst. 2015/16:RS7 s. 79). Eftersom det inte finns någon annan särskild reglering tillämpas i praxis en tioårig pre- skriptionstid enligt preskriptionslagen (1981:130). Det innebär att krav på ersättning för resekostnader och traktamente kan framställas mycket i efterhand, något som förekommer. Avsaknaden av en preskriptionsregel i ersättningslagen har påtalats av som påpekat att nuvarande ordning kan leda till administrativa problem och att kostnader bokförs på fel år. Utredaren ska överväga om det finns skäl att införa en reglering som inne- bär att en ledamot går miste om sin rätt till resekostnadsersättning och trakta- mente om kravet inte framställs och i så fall lägga fram nödvän- Enligt 10 kap. 1 § ersättningslagen har talmannen och en riksdagsledamot rätt till sjukpension för tid då han eller hon får hel sjukersättning eller hel aktivi- tetsersättning enligt socialförsäkringsbalken. Av 10 kap. 7 § följer att den som får sjukpension är skyldig att senast inom en månad från beslut anmäla till att sjukersättning eller aktivitet- sersättning upphör eller att sådan förmån minskats. Om sjukpension felaktigt har betalats ut på grund av att anmälningsskyldigheten inte har fullgjorts ska pensionstagaren betala tillbaka det felaktigt utbetalda beloppet jämte ränta. I 12 kap. 31 § och 13 kap. 35 § ersättningslagen finns regler om återbetalning av inkomstgaranti och ekonomiskt omställningsstöd som betalats ut med ett för högt belopp. Det saknas dock regler om återkrav av felaktigt utbetald ål- derspension och efterlevandepension, något som har påpekats av Statens tjäns- tepensionsverk (jfr myndighetens remissvar lagstiftningsärende). Det finns inte heller några regler i ersättningslagen om återkrav av felaktigt utbetald resekostnadsersättning, arvode och traktamente. Det saknas även be- stämmelser i ersättningslagen som gör det möjligt att ingripa mot en ledamot som inte följer regelverket. En sådan sanktion skulle kunna vara att ledamoten inte får använda den resebyrå eller det taxibolag som anlitas av . Utredaren ska överväga om det finns behov av regler om återkrav och sanktioner i så fall lägga fram nödvändiga lagförslag. Arvode till ledamöter i parlamentariska kontrollgruppen för Enligt 13 kap. 22 a § riksdagsordningen väljer fyra ledamöter i en delegation till den gemensamma parlamentariska kontrollgruppen för Europe- iska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol). Delegat- ionen väljs för valperiod. Bestämmelsen infördes genom en lagändring som trädde i kraft . Frågan om huruvida ledamöterna i delegationen ska ha rätt till ett arvode berördes inte i det lagstiftningsärendet men har aktualiserats inom Riks- dagsförvaltningen. Utredaren ska överväga om det bör utgå arvode till ledamöterna i delegat- ionen och i så fall ta fram ett förslag till reglering av arvodesfrågan. Hänvisning till kollektivavtal i ersättningslagen Under arbetet med att ta fram ersättningslagen konstaterade att det i flera paragrafer hänvisas till vad som gäller för arbetstagare hos Riksdagsför- valtningen, dvs. de tre kollektivavtal som träffats mellan arbetstagarorganisat- ionerna och förvaltningen. Det gäller bl.a. i fråga om ersättning och arvodes- avdrag vid föräldraledighet och vid ledighet på grund av sjukdom. Lagrådet ifrågasatte det lämpliga i en sådan ordning. Under remissförfarandet framför- des liknande synpunkter i remissvaren från några partigrupper. Frågan har där- efter övervägts inom som sammanfattningsvis gjort be- dömningen att fördelarna med att använda metoden med att hänvisa till kol- lektivavtal överväger nackdelarna (PM , dnr. 2623- 2015/16). Det finns ett behov av att frågan om lämpligheten av att i ersättningslagen hänvisa till vad som gäller för arbetstagare enligt kollektivavtal i stället för att ta in uttryckliga bestämmelser i författningstexten blir föremål för ytterligare överväganden. Utredaren ska göra sådana överväganden och vid behov ta fram nödvändiga författningsförslag. Former för administrativ kontroll En ledamot beslutar själv om sina inrikes tjänsteresor och om tjänsteresor inom EES-området. handlägger ledamotens anspråk på ersättning för resekostnader och traktamente. Förvaltningen beslutar vidare, efter ansökan av ledamoten, om rätt till logiersättning. Även i andra frågor, exempelvis rätt till årskort på flyg, beslutar sedan leda- moten ansökt om förmånen. Utredaren ska belysa olika tänkbara former av kontroll av olika kostnads- anspråk, exempelvis genom stickprovskontroller i efterhand. Utredaren ska biträdas av en utredningssekreterare och experter. Samråd ska hållas med en referensgrupp bestående av riksdagsledamöter från samtliga riksdagspartier. Utredaren ska följa arbetet i Utredningen om en översyn av riksdagsarbetet och utrednings- och utvecklingsarbete inom på områ- det. Uppdraget i fråga om en höjning av åldersgränsen för att ta ut ålderspension från 61 till ska redovisas . I övrigt ska uppdraget redovisas . Riksdagsstyrelsen beslutade vid sitt sammanträde att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att se över vissa frågor som gäller ledamöternas rätt till ersättning enligt lagen (2016:1108) om ersättning till ledamöter (ersättningslagen) och riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2016:5) och allmänna råd om tillämpningen av lagen (2016:1108) om ersättning till ledamöter (tillämpningsföreskriften). I uppdraget lig- ger bl.a. att vid behov ta fram författningsförslag. Uppdraget skulle redovisas . Att resa är en viktig del av ledamöternas uppdrag. I riksdagsledamöternas uppdrag ingår frekventa tjänsteresor inte minst mellan bostaden och . Det är därför viktigt att resandet kan ske flexibelt, som kostnader, tid och miljö ska beaktas. Av ersättningslagen framgår att en ledamot har rätt till ersättning för sina kostnader för tjänsteresor. Enligt tillämpningsföreskrif- ten framgår att ledamöter har rätt att färdas i första klass samt egen sovkupé. I föreskriften framgår också att ledamöter har rätt till ett årskort på tåg jämte periodkort eller liknande färdbevis för lokal- och länstrafik. Utvidgning och förlängning av uppdraget Utredningen om riksdagsledamöternas ersättningar ska, utöver vad som anges i de ursprungliga direktiven, även se över regleringens innehåll och struktur avseende årskort för tåg. I bedömningen ska olika aspekter beaktas såsom vär- det av flexibilitet i resandet och kostnader. Skatterättsliga aspekter ska särskilt belysas. Även Stockholmstraktamentet bör belysas i detta sammanhang. Rät- ten att färdas i första klass samt i förekommande fall egen sovkupé ska kvarstå. Utredningstiden förlängs till följd av det utökade uppdraget. Både uppdra- get och tilläggsuppdraget ska redovisas .