urf · H8A5URF2 · 2020-12-16 00:00:00 — De årskort som i detta sammanhang är aktuella är årskort som tillhandahålls av . Årskorten är indelade i olika klasser – Silver, Silver Plus och Guld. Majoriteten av ledamöterna som har årskort på tåg har begärt och fått ett års- kort i klass Guld. Ett sådant årskort innebär, utöver rätt till obegränsat resande i första klass, fria måltider och tillgång till sovvagnskupé. Ett årskort på tåg medför en hög grad av flexibilitet för ledamöterna, särskilt när det gäller det veckovisa resandet mellan och hemorten. Att av- skaffa möjligheten att få ett årskort på tåg är således enligt vår uppfattning inte lämpligt. Ett sådant årskort bör vara av ett sådant slag att det berättigar till obegränsat resande i första klass, dock exklusive måltid, och det bör tillhan- dahållas utan särskild prövning av . Om en ledamot på grund av avstånd och resmönster dessutom har behov av sovvagnskupé för sitt regelbundna resande mellan och hemorten ska han eller hon kunna tillerkännas ett årskort som inkluderar detta efter särskild ansökan hos . Resplustillägg innebär ett tillägg till SJ AB:s årskort som berättigar till obe- gränsat resande med läns- och regiontrafik i hela landet. Vi har svårt att se att alla ledamöter som har årskort på tåg behöver ett sådant allmänt tillägg och att det i stället skulle räcka med ett kompletterande tillägg i en viss eller i vissa regioner. Även Resplustillägg bör således tillhandahållas efter sär- skild prövning av . Rätten till övernattningsbostad och logiersättning Vi gör bedömningen att den nuvarande ordningen som innebär att Riksdags- förvaltningen tillhandahåller ledamöter som är bosatta på ett visst avstånd från övernattningsboende eller logiersättning i grund och botten är väl avvägd. Det finns dock behov av förtydliganden av regelverket. Innebörden av vårt förslag är att det i ersättningslagen anges att en ledamot som har sitt tjänsteställe mer än från har rätt till övernatt- ningsbostad eller – under vissa förutsättningar – logiersättning. Begreppet tjänsteställe definieras i lagen som bostaden på den adress där ledamoten är folkbokförd, under förutsättning att bostaden är inrättad för permanent boende för ledamoten och hans eller hennes familj och disponeras av ledamoten. I annat fall är ledamotens tjänsteställe. För att anses som en bostad inrättad för permanent boende ska bostaden ha tillgång till el, vatten, avlopp, värme och liknande nyttigheter som krävs för ett stadigvarande boende året om. Det ska också vara fråga om ett eget, själv- ständigt boende av normal storlek. Det krävs alltså att ledamoten ska disponera minst ett eget rum och ha tillgång till kök, toalett och liknande. Bedömningen ska göras på objektiva grunder och inte utifrån ledamotens egna personliga preferenser. Om ledamotens familj bor tillsammans med ledamoten i ska bostaden på folkbokföringsadressen vara av ett sådant slag att hela familjen kan bo permanent i bostaden. Bedömningen ska göras utifrån hur för- hållandena såg ut för tillträdet av uppdraget i . Kravet att ledamoten ska disponera bostaden innebär att han eller hon ska ha obegrän- sad tillgång till och kunna utnyttja bostaden på grundval av ett äganderätts- eller upplåtelseavtal. En överenskommelse om att vid behov få sova över hos eller låna en säng eller ett rum av föräldrar, släkt och vänner eller liknande tillfälliga arrangemang uppfyller således inte kravet på att ledamoten ska dis- ponera bostaden. disponerar omkring 270 övernattningsbostä- der i . kan alltså numera tillgodose behovet av övernattningsbostad inom förvaltningens eget bostadsbestånd till alla ledamöter som behöver det. Nuvarande ordning med en fri valrätt mellan att använda en övernattningsbostad och logiersättning framstår mot den bakgrunden inte längre som ett rationellt och effektivt resursutnyttjande. föreslår därför en ordning som innebär att behovet av övernattningsbostad i första hand ska tillgodoses genom att ledamoten erbjuds kostnadsfritt boende inom bostadsbestånd och att ledamoten ska ha rätt till logiersättning endast om förvaltningen inte kan ordna en övernattningsbostad eller det annars finns särskilda skäl. Det bör dock införas särskilda övergångs- regler som innebär att en ledamot som beviljats logiersättning vid ikraftträdan- det kan behålla ersättningen även fortsättningsvis. inte kunna lämnas om ledamoten hyr sin bostad av en närstående fysisk eller En ledamot som har rätt till övernattningsbostad bör kunna avstå från den rätten och i stället vid ett fåtal tillfällen få ersättning för boende på hotell eller Sett utifrån syftet med att tillhandahåller övernatt- ningsbostäder åt ledamöterna anser vi att personkretsen som får övernatta där utan tidsbegränsning inskränks till nära anhöriga, dvs. Nära anhöriga bör som tidigare endast få övernatta på egen hand en- Vi kan inte se att det finns något hinder mot att även andra än nära anhöriga, exempelvis släkt och vänner, övernattar hos ledamoten. Detta bör dock endast få ske vid tillfälliga besök och inte på egen hand. Enligt ersättningslagen har endast talmannen, ledamöter och ersättare rätt till ersättning vid en tjänsteresa. Det förekommer dock inte sällan att anhöriga och andra som inte har rätt till ersättning enligt ersättningslagen följer med leda- möter under tjänsteresor. Det finns då en risk för att även medresenärens rese- kostnader helt eller delvis ersätts av . Dessutom finns det en risk för att lämnar en skattepliktig förmån. Vi föreslår därför att ledamoten ska vara skyldig att anmäla att han eller hon haft en medresenär som inte har rätt till ersättning enligt ersättningslagen. Vidare föreslår vi förtydliganden när det gäller hur stor del av ersättningen som belöper på ledamoten inte bara vid hotellboende utan även vid annat bo- ende än på hotell. Dessutom föreslår vi att den nuvarande skyldigheten för medresenärer att ersätta merkostnader som uppstår på grund av honom eller henne i stället ska åläggas ledamoten. Vi föreslår att det tas in bestämmelser i ersättningslagen som innebär att en begäran om ersättning för resekostnader och traktamente ska ges in till Riks- dagsförvaltningen senast efter det att resan avslutades. Därefter preskriberas fordran. Vi föreslår en generell bestämmelse om återkrav av felaktiga utbetalningar av arvode, resekostnadsersättning, traktamente, logiersättning och pension som motsvarar vad som gäller enligt socialförsäkringsbalken. Återkrav ska således kunna bli aktuellt om ledamoten orsakat den felaktiga utbetalningen, exempel- vis genom att lämna felaktiga uppgifter, eller om ledamoten tagit emot utbe- talningen och insett eller skäligen borde ha insett att den var felaktig. Vi föreslår inga ändringar av den nuvarande strikta återbetalningsskyldig- heten när det gäller felaktiga utbetalningar av avgångsförmåner. Vi föreslår att en ledamot ska vara ersättningsskyldig för skador och förluster i arbetsrum och för kostnader som uppstår på grund av att ledamoten brister i sin skyldighet att städa sin övernattningsbostad vid utflyttning eller lämnar kvar egendom i bostaden. Därutöver föreslår vi att den nuvarande skyldigheten att lämna uppgifter på heder och samvete utvidgas till att även avse ärenden om dels rätt till övernatt- ningsbostad i bostadsbestånd och logiersättning, dels resekostnadsersättning och traktamente. Arvode till ledamöter i den svenska delegationen i den parlamentariska kontrollgruppen för Europol Vi föreslår att den svenska delegationen till kontrollgruppen ska ha rätt till sammanträdesarvode på liknande sätt som de svenska delegationerna till Nor- , och den parlamentariska församlingens verksamhet i . Vi ser däremot inte att det finns skäl att införa ett års- eller månadsarvode för delegationen. Arvodena till ordföranden, övriga ledamöter och ersättaren för ordföranden i är en av de åtta nämnderna under . Vi föreslår att arvodet till ordföranden, övriga ledamöter och ersättaren för ord- föranden regleras i arvodeslagen. Årsarvodena bestäms som procentandelar av det månatliga talmansarvodet – för ordföranden och för övriga ledamöter. Sammanträdesarvodet för ersättaren för ordföranden bör be- stämmas till av talmansarvodet. Hänvisningar till kollektivavtal i ersättningslagen Vi har kommit fram till att det är såväl lämpligt som möjligt att nu överge metoden att hänvisa till vad som gäller för arbetstagare hos Riksdagsförvalt- ningen och i stället ta in motsvarande reglering i ersättningslagen och föreskriften till lagen. Detta gäller bl.a. arvodesavdrag och rätt till ersättning vid föräldraledighet och sjukfrånvaro, liksom rätten till utlandstraktamente, andra tillägg vid utrikes tjänsteresa och måltidsavdrag. Enligt direktiven ska vi belysa olika former av kontroll av ersättningsanspråk. I direktiven anges som exempel stickprovskontroller i efterhand. Vi har i denna del inte ålagts att komma med förslag utan har uppfattat uppdraget som att det främst handlar om att beskriva och belysa olika aspekter av kontroll men också att redogöra för tänkbara former av kontroll, dvs. att ge uppslag som kan ligga till grund för ett fortsatt arbete inom i syfte att minska risken för felaktiga utbetalningar inom ersättnings- system. Vi har under vårt arbete kunnat konstatera att det vidtas en rad åtgärder av , och som syftar till en korrekt tillämpning av ersättningslagen. Många av de förslag som vi redogjort för i det föregående innebär att regel- verket förtydligas och förenklas i en rad avseenden, vilket minskar risken för fel. Nämnas kan våra förslag till ett förtydligat regelverk när det gäller rätten till övernattningsbostad och logiersättning. Av särskild betydelse är då försla- get till definition av begreppet tjänsteställe och förtydligandena i författnings- kommentaren av den närmare innebörden av begreppet permanentbostad och vad kravet på att disponera en sådan bostad innebär. Även i andra avseenden gör vi bedömningen att våra förslag innebär att risken för felaktiga utbetalningar minskar. En ledamot som vill utnyttja en övernattningsbostad inom bostadsbestånd måste först ansöka om det hos och i ansökan lämna närmare upp- gifter om sina boendeförhållanden på hemorten. En ledamot ska också vara skyldig att anmäla till att han eller hon har en medre- senär under tjänsteresan. Uppgifter i dels ansökningar om logiersättning och tillgång till övernatt- ningsbostäder, dels reseräkningar och begäran om traktamente ska lämnas på heder och samvete. På så sätt understryks vikten av att lämnade uppgifter är korrekta och lagföring av oriktiga uppgifter underlättas. Även den regel om sex månaders preskription som vi föreslagit för begäran om resekostnadser- sättning och traktamente kommer att medföra en minskad risk för felaktigheter i och med att inte längre behöver hantera gamla krav och underlag. Slutligen kan nämnas vårt förslag till uttryckliga regler om återkrav av fel- aktiga utbetalningar av arvode, resekostnadsersättning, traktamente, logier- sättning och pensioner. Frågan är då om det finns skäl att överväga ytterligare kontrollåtgärder. En viktig aspekt är roll. en utpräglad serviceroll. Enligt vår uppfattning kan det finnas skäl att lägga ett än större fokus på förvaltningens myndighetsroll och att förtydliga såväl instruktionen för och andra styrdokument så att det klart och tydligt framgår att förvaltningen vid sidan av sin serviceroll också har en uppgift att vidta kontrollåtgärder på ersättningsområdet och att det däri även ingår att följa upp hur ersättningen utnyttjas. Därutöver skulle man kunna överväga att införa en särskild kontroll- och granskningsfunktion som direkt tar sikte på ledamöterna och deras utnyttjande av ersättningssystemet. Funktionen skulle kunna fungera som ett komplement till övrig kontroll och granskning som redan utförs inom ramen för den gängse handläggningen inom . Kontrollen skulle kunna utfor- mas så att ett visst antal ersättningsanspråk och utbetalningar väljs ut slumpvis i efterhand och granskas ingående. Alternativt kontrolleras och granskas samt- liga anspråk på ett visst område , exempelvis utnyttjande av hyrbilar eller taxi. En sådan funktion skulle kunna vara placerad inom Riks- dagsförvaltningen, men utanför ledamotsadministrationen, eller utföras av en extern aktör. Vi föreslår att lagändringarna ska träda i kraft . Äldre föreskrifter bör gälla för ledamöter som före ikraftträdandet har be- viljats logiersättning. En sådan ledamot har således rätt till logiersättning en- ligt tidigare föreskrifter även efter ikraftträdandet. Vidare bör de nya preskriptionsreglerna när det gäller ersättning för rese- kostnadsersättning och traktamente tillämpas på tjänsteresor som genomförs efter ikraftträdandet. Våra förslag innebär en rad förtydliganden och förenklingar av regelverket om ledamöternas rätt till ersättning. Tydligare och enklare regler underlättar för såväl ledamöterna som och övriga berörda myndig- heter. Sådana förtydliganden och förenklingar innebär också generellt sett kostnadsbesparingar. Dessutom blir det lättare att informera allmänhet, medier och andra om regelverket. Införandet av ett ansökningsförfarande när det gäller rätten till övernatt- ningsboende och vissa typer av årskort på tåg kommer initialt att innebära vissa ökade administrativa kostnader för . Dessa kost- nader bör dock kunna hanteras inom befintliga resurser. Behovsprövningen av rätten till årskort kommer att leda till vissa besparingar när det gäller kostnaderna för ledamöternas inrikes resor. 4 Utredningens uppdrag och arbete Riksdagsstyrelsen beslutade att tillkalla en särskild ut- redare med uppdrag att göra en översyn av vissa frågor som gäller riksdagsle- damöternas rätt till ersättning. Direktiven finns i bilaga 1. I uppdraget har ingått att bl.a. överväga •behovet av författningsändringar till följd av Pensionsgruppens överens- kommelse om en höjd pensionsålder och lagförslagen i regeringens propo- sition 2018/19:133 En riktålder för höjda pensioner och följsamhet till ett längre liv •regleringen av ledamöternas rätt till traktamente, övernattningsboende och logiersättning •regleringen av medföljande resenärer och delade resor vid tjänsteresor •införandet av regler om preskription av anspråk på resekostnadsersättning traktamente och arvode •införandet av regler om återkrav och om sanktioner. Enligt direktiven ska vi samråda med en referensgrupp bestående av riksdags- ledamöter från samtliga riksdagspartier. Genom tilläggsdirektiv fick vi i uppdrag att överväga re- gleringen av ledamöternas rätt till årskort på tåg. Utredningstiden förlängdes därvid till . Tilläggsdirektiven finns i bilaga 2. Det har stått oss fritt att aktualisera och överväga även andra frågeställ- ningar som gäller ledamöternas rätt till ersättning. Vi har under vårt arbete uppmärksammat några sådana frågeställningar. Arbetet i utredningen påbörjades och vi hade vårt första sammanträde . Vi har hållit sammanlagt elva sam- manträden. Utredaren och sekreteraren har därutöver hållit regelbundna ar- betsmöten. Utredaren och sekreteraren har träffat referensgruppen med ledamöter från samtliga riksdagspartier vid fyra tillfällen. Vi har även träffat företrädare för kansliet i den tidigare Delegationen för korrekta utbetalningar från välfärdssystemen och inhämtat information om de- legationens slutsatser och överväganden. Sekreteraren har närvarat vid några sammanträden riksdagsöver- syn och hållit kontakt med sekreteraren i den utredningen. Vi har via nätverket () inhämtat information om förhållandena i andra par- lament beträffande några av de frågor som ingår i utredningsuppdraget. I 7 § riksdagsordning föreskrevs att den som valts till riksdagsman hade rätt till ”fritt och tilräckeligt underhåld och Resepenningar af dem, som han är Fullmäcktig före”. Ersättningen skulle således valkretsarna stå för. Vid 1760–riksdag lämnades arvode med 7 ½ daler kopparmynt per dag. Bondeståndet uttalade vid 1765–66 och 1769–riksdagar att kopparmynt per dag var ett minimum för att en riksdagsman skulle klara sig i . Det fanns inga regler om när och hur arvodet skulle betalas ut. Det förekom därför att riksdagsmän som inte fått sitt arvode från valkretsen begärde förskott av Kungl. Upprepade sådana krav på förskott gjorde att Kungl. Maj:t på bondeståndets begäran ålade häradsfogdarna att kontrollera att ersättningen verkligen betalades. Enligt 17 § riksdagsordning hade en riksdagsman rätt till ”anstän- digt och tilräckligt underhåll och resekostnad”. Av 16 § följde att en riksdags- man som uteblivit från utan laga förfall skulle betala tillbaka arvodet och böta motsvarande summa. Genom representationsreform infördes en rätt till ersättning av allmänna medel för riksdagsledamöter. Enligt riksdags- ordning hade ledamöter av andra kammaren rätt till ersättning av allmänna medel för resa till och från och ett arvode om för varje lagtima riksdag. Arvodet var anpassat efter att pågick . Om upplöstes eller ledamoten lämnade sitt uppdrag innan det gått , betalades ett dagtraktamente om 10 riks- daler per dag. Detsamma gällde vid urtima riksdagar. I samband med rösträttsreform fick även ledamöter av första kam- maren rätt till arvode och resekostnadsersättning. Som skäl för den ändringen anfördes att de ändrade rösträttsreglerna lett till att samhällsgrupper som tidi- gare saknat representation i tagit plats i båda kamrarna. Vid bestäm- mandet av arvodets storlek måste därför hänsyn tas till sådana ledamöter som under gick miste om hela eller en del av sin normala arbetsförtjänst. ersattes det fasta arvodet av ett dagtraktamente om för ledamöter som inte var bosatta i . För övriga ledamöter uppgick dagtraktamentet till per dag. Vid riksdag föreslogs en sänkning av riksdagsledamöternas arvode. Enligt förslaget skulle en ledamot som inte var bosatt i få ett dag- traktamente om , dock högst , medan övriga le- damöter skulle få , dock högst . Konstitutionsut- skottet tillstyrkte att arvodet sänktes, men förordade en mindre sänkning. Ut- skottet föreslog vidare att arvodet inte längre skulle beräknas i form av dag- traktamente utan som ett fast arvode. Enligt utskottet borde de grundläggande reglerna om arvodet även i fortsättningen finnas i grundlag, dvs. Reglerna borde dock, som föreslagits i propositionen, kompletteras med närmare föreskrifter i lag om bl.a. tidpunkten för utbetalning av arvodet och arvodesavdrag vid laga förfall och ledighet. följde utskottets förslag varvid stadgan (nr 54)om ersättnings utgående för riksdagsmannauppdragets fullgörande beslu- tades. Genom stadgan infördes bestämmelser om tidpunkten för utbetalning av arvodet och om arvodesavdrag vid frånvaro. Vidare avskaffades systemet med dagtraktamente. I stället återinfördes den ordning med ett fast arvode som gällt till 1918. De grundläggande reglerna om arvodet behölls i riksdagsordningen. Där föreskrevs att en ledamot av hade rätt till arvode och reseersättning av statsmedel under de villkor som meddelades i en av konungen och riksda- gen samfällt beslutad stadga, dvs. Arvodet bestämdes till för riksdagsledamöter som inte var bosatta i och till för övriga ledamöter. Antalet fria resor mellan och hemorten utö- kades till fem resor i vardera riktningen. Vid riksdag beslutades ändringar i riksdagsordningen som innebar att det där endast slogs fast att en riksdagsledamot hade rätt till arvode och rese- ersättning och att närmare bestämmelser om detta skulle regleras i lag. Arvo- desbeloppet skulle således inte längre framgå av riksdagsordningen. Änd- ringen motiverades med att arvodet skulle kunna behöva ändras på ett snabb- bare sätt än vad som var möjligt när arvodet var reglerat i grundlag. antog stadgan (nr 98) om ersättning för riksdagsmannauppdra- gets fullgörande som ersatte ersättningsstadga. Den nya stadgan in- nebar en övergång till en ordning med arvode i form av ett månatligt belopp. Arvodet uppgick till för den som var bosatt i och för övriga ledamöter. En ledamot som var bosatt på annan ort än hade rätt till resekostnadsersättning vid resa till och från . Resekostnadsersättning betalades som mest ut med ett belopp som motsvarade en resa fram och åter . infördes en rätt till fria resor på landets järnvägar. Ledamöterna fick även rätt till ersättning för resa till och från med andra färdme- del än järnväg. infördes en rätt till pension för ledamöter som lämnat . Det krävdes riksdagstjänstgöring för att få rätt till pension. Full pension betalades ut tjänstgöring. bestämdes arvodet för ledamöter som var bosatta i till och till för övriga ledamöter. Två tredjedelar av det högre beloppet var skattefritt, medan arvodet till ledamöter som var bosatta i inte var skattefritt till någon del. bestämdes arvodena till respektive . Lagändringarna innebar att inte bara ledamöter som var bosatta i stad fick ett lägre arvode, utan även ledamöter som bodde inom en radie om räknat från . infördes ett årligt arvode om . Bakgrunden till höj- ningen var ett konstaterande av att regelmässigt var samlad vid två sessioner om sammanlagt och att många riksdagsledamöter på grund av detta var tvungna att lämna sitt yrke och att de blivit ekonomiskt beroende av riksdagsuppdraget. Arvodet borde därför bestämmas så att det gav en rimlig inkomst och att ingen av ekonomiska skäl skulle behöva avstå från uppdraget. Den del av arvodet som utgjorde kostnadsersättning slopades. behandlade motioner med förslag som syftade till riksdagsledamöternas arvoden och traktamenten skulle höjas. En- ligt utskottet var det otillfredsställande att ledamöterna inte fick full ersättning för de kostnader som uppdraget förde med sig och att de var tvungna att betala en del av kostnaderna med arvodet. Ett särskilt problem var att boendekostna- derna hade ökat i och med att ledamöterna i allt större utsträckning måste vis- tas i året om. Utskottet föreslog därför att det skulle återinföras en kostnadsersättning för alla ledamöter. Ersättningen, , skulle täcka de kostnader som inte täcktes av traktamentet. Utskottet föreslog vidare en höjning av årsarvodet från till . följde utskottet, och det nya arvodet och den nya kostnadsersättningen genomfördes retroaktivt fr.o.m. . infördes en rätt till avgångsförmån i form av visstidspension och avgångsersättning till ledamöter som lämnade . Re- formen motiverades bl.a. med att riksdagsuppdraget inte längre kunde ses som en bisyssla och att uppdraget inte var begränsat till arbete i riksdagsorganen utan även innefattade politiska insatser vid sidan av arbetet i . ersattes ersättningsstadga av en ny lag, ersättningsstadga (1971:1197) för ledamöter. Den nya lagen hade sin grund i riks- dagsuttalanden om behovet av en allmän översyn av lagstiftningen på området. I sak knöt den nya stadgan nära an till den tidigare stadgan. nya typer av ersättningar infördes och regleringen av arvode, traktamente, kostnadsersättning, reseförmåner, grupplivförsäkring och avgångsersättning genomgick i huvudsak endast tekniska och redaktionella ändringar. sakliga ändringarna gjordes på pensionsområdet. Den nya stadgan innebar så- ledes att det infördes ett fullt utvecklat pensionssystem för riksdagsledamö- terna som i stora drag motsvarade vad som gällde för statstjänstemän. nan nyhet var att ledamöter som inte var bosatta i sin valkrets under sessionstid fick rätt till tio flygresor mellan och valkretsen. beslutade om ändringar i ersättningsstadgan som innebar att en vice talman och ordförande i utskott fick ett särskilt årligt ar- Ledamöterna fick dessutom rätt att använda inrikes flyg på bekostnad utan några särskilda restriktioner. I och med grundlagsreformen infördes ett system med ersättare för ledamöter som var lediga en månad eller mer. En ersättare som utövade upp- drag som riksdagsledamot fick i princip samma ekonomiska förmåner som en Vidare fick en ledamot som blev statsråd avstå från samtliga för- måner som enligt ersättningsstadgan följde med riksdagsuppdraget. samma gällde om en ledamot av andra skäl än offentligt uppdrag eller sjukdom eller annat laga förfall beviljades ledighet under minst en månad.