urf · H8A5URF2 · 2020-12-16 00:00:00 — Kontrollgruppen ska rådfrågas om Euro- pols fleråriga programplanering och få vissa handlingar från Europol för kän- nedom. Det gäller bl.a. hotbildsbedömningar, strategiska analyser och läges- rapporter som rör Europols mål, resultaten från undersökningar och utvärde- ringar som har beställts av Europol samt Europols fleråriga programplanering och årliga arbetsprogram. Kontrollgruppen får även begära andra relevanta handlingar som krävs för fullgörandet av gruppens uppgifter och kan samman- ställa sammanfattande slutsatser om den politiska övervakningen av Europols verksamhet och sända dessa till och de nationella parla- menten. Den gemensamma parlamentariska kontrollgruppen för Europol etablera- des . Den är avsedd att utgöra ett tillsynsorgan och ska samman- träda en gång , växelvis i rådsordförandeskapslandets parlament och i . Extra sammanträden kan hållas för att hantera bråds- kande frågor och frågor som inte kan hanteras vid ordinarie möten. 34 ÄNDRINGAR I ARVODESLAGEN 34.1.5 Den svenska delegationen till kontrollgruppen föreskrivs i 13 kap. 22 a § riksdagsordningen att ska välja fyra ledamöter i en delegation till den gemensamma parla- mentariska kontrollgruppen för Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol). Delegationen väljs för valperiod och ska lämna en redogörelse för sin verksamhet till . valde fyra ledamöter och fyra suppleanter i den svenska delegationen till kontrollgruppen. Frågan på vilket sätt den svenska delegationen till kontrollgruppen skulle utses och regleras var föremål för ingående överväganden i samband att be- stämmelsen i 13 kap. 22 a § riksdagsordningen infördes. Den parlamentariska som tog fram lagförslaget gjorde då bedömningen att kontroll- gruppen i viktiga avseenden skiljer sig från övriga interparlamentariska EU- organ och nätverk i och med att det i vart fall fanns ett underförstått EU- rättsligt krav på att delta i kontrollgruppens verksamhet och att kontrollgrup- pen utgör ett tillsynsorgan med uppgifter som sträcker sig bortom det otvungna informations- och erfarenhetsutbyte som präglar det interparlamentariska EU- samarbetet i övrigt. Kommittén ansåg därför att deltagande i kon- trollgruppen borde regleras särskilt i riksdagsordningen och att delegationen skulle utses av kammaren i stället för som tidigare av berört utskott. Kommit- tén var inte beredd att föreslå att regleringen skulle tas in i bestämmelsen i 13 kap. 18 § riksdagsordningen om utseende av delegationer till mellanfolk- liga organisationer. Det skulle enligt kommittén kräva en bredare översyn av den bestämmelsen. I stället föreslog kommittén att det skulle tas in en ny pa- ragraf om den svenska delegationen till kontrollgruppen i samma kapitel i riks- dagsordningen men bland bestämmelserna om andra uppdrag som tillsätts ge- nom val av (2017/18:URF1 s. 226 f). Riksdagsstyrelsen och konsti- tutionsutskottet delade den uppfattningen och följde utskottet (framst. 2017/18:RS8 s. 39 f., bet. 2018/19:KU7). 34.1.6 Verksamheten i kontrollgruppen Av delegationens redogörelse för verksamheten framgår bl.a. föl- jande. Delegationen sammanträdde vid fyra tillfällen. Vid det konstituerande sammanträdet valdes ordförande och vice ordförande. Delegationen deltog vid de två möten i kontrollgruppen som hölls i och . Delegationen genomförde även ett studiebesök vid Europols högkvarter. De- legationen har muntligen återrapporterat till justitieutskottet efter mötena i kontrollgruppen. Ordföranden och vice ordföranden har också deltagit vid de s.k. delegationspresidiefrukostar som talmannen regelbundet ordnar. Det hu- vudsakliga arbetet i delegationen har skett i form av inläsning och andra förberedelser inför de två mötena i kontrollgruppen. Efter mötet i förekom det också skriftväxling med anledning av arbetet med att ta fram en arbetsordning för kontrollgruppen. 34 ÄNDRINGAR I ARVODESLAGEN Delegationen sammanträdde vid fem tillfällen . Det möte i kon- trollgruppen som skulle ägt rum i ställdes in och ersattes med ett skriftligt informationsutbyte. Den svenska delegationen deltog vid kontrollgruppens möte i . Den svenska delegationen till den parlamentariska kontrollgruppen för Euro- pol väljs av på samma sätt som de svenska delegationerna till Nor- , och den parlamentariska församlingen vid . I linje med de uttalanden som gjordes lag- stiftningsärende då rätten till arvode för ledamöterna i infördes, bör den svenska delegationen till kontrollgruppen för Europol i fråga om rätt till ar- vode behandlas på samma sätt som övriga delegationer som utses av riksda- gen. Kontrollgruppen har påbörjat sin verksamhet. Det är ännu osäkert hur mycket tid och arbete som uppdraget i delegationen kommer att kräva av ledamöter och suppleanter. Det är även oklart om ordföranden i delegationen kommer ha en sådan roll att han eller hon bör särbehandlas i arvodesfrågan. Så mycket kan dock sägas att verksamheten i huvudsak bedrivs i anslutning till de två årliga mötena i kontrollgruppen och att verksamheten inte är av sådan art och omfattning att det nu är motiverat med ett årsarvode eller månadsarvode, varken till ordföranden eller till övriga ledamöter. Däremot bör det betalas ut ett sammanträdesarvode vid kontrollgruppens möten. Det kräver ett tillägg i 2 § arvodeslagen. Enligt vad vi känner till har kontrollgruppen ingen egen budget och den kan alltså inte betala ersättning för närvaro vid gruppens möten. Om en sådan er- sättning skulle bli aktuell längre fram bör det dock, i likhet med vad som gäller för övriga delegationer, redan nu tas in ett förbehåll om att sammanträdesar- vode bara lämnas om kontrollgruppen inte betalar motsvarande ersättning. 34 ÄNDRINGAR I ARVODESLAGEN 34.2Reglering av arvodet till Förslag: Bestämmelser om arvoderingen av ordföranden, övriga ledamöter och ersättaren för ordföranden i tas in i lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndig- heter och organ. Ordföranden och övriga ledamöter har rätt till ett årsarvode som uppgår till av det månatliga talmansarvodet. Ersättaren för ordföranden har rätt till ett sammanträdesarvode som uppgår till av det månatliga talmansarvodet. inrättades 1994 och är en av åtta nämnder under . Nämnden hade ursprungligen som enda uppgift att bestämma arvo- det till ledamöter. fick nämnden även i uppgift att besluta om jämkning av inkomstgaranti. I samband med reform av systemet med avgångsförmåner och införandet av ekonomiskt omställningsstöd, anför- troddes nämnden också uppgiften att i stället för be- sluta om rätt till inkomstgaranti och ekonomiskt omställningsstöd för ledamö- ter som lämnar riksdagsuppdraget. Uppgiften att pröva jämkningsfrågor inne- bär att nämnden utövar viss tillsyn över hur avgångsförmånerna utnyttjas. Verksamheten regleras i lagen (2012:883) med instruktion för ar- vodesnämnd (instruktionen) och i den arbetsordning som nämnden har beslu- tat. Enligt 13 kap. 15 § första stycket riksdagsordningen består nämnden av en ordförande och två andra ledamöter. De väljs var för sig av efter ett ordinarie riksdagsval för tiden till dess att ett nytt val till nämnden har ägt rum. Av paragrafens andra stycke framgår att ska välja en ersättare för ordföranden. Valet av ersättare gäller som för ordföranden. Det ska däremot inte utses suppleanter för övriga ledamöter. Nämnden är besluts- för när alla ledamöter är närvarande. Arvodet till ordföranden, ersättaren för ordföranden och övriga två ledamö- ter bestäms enligt 14 § instruktionen av riksdagsstyrelsen. fastställdes arvodet till ordföranden till och till övriga ledamöter till . beslutade riksdagsstyrelsen att arvodet skulle betalas som årsarvode i stället för som månadsarvode. Arvodet till ordföranden bestämdes dåd till medan arvodet till ledamöterna bestämdes till . Enligt beslutet skulle arvode till ersättaren för ordföranden betalas vid tjänstgöring med samma arvode som betalades till ordinarie ordfö- rande (dnr 874–2012/13). beslutade riksdagsstyrelsen att höja arvodet till ordföran- den till och till för övriga ledamöter. 34 ÄNDRINGAR I ARVODESLAGEN beslutet skulle ersättningen till ersättaren för ordföranden följa samma princip som tidigare, dvs. att arvode betalades vid tjänstgöring motsvarande arvodet till ordföranden (dnr 351–2016/17). Riksdagsstyrelsen beslutade att ersättaren för ordföranden har rätt till ett sammanträdesarvode om och att det är nämnden som bestämmer om ersättaren har rätt till sammanträdesarvode även om han eller hon inte deltar i beslut vid ett sammanträde (dnr. 1689–2019/20). har i sin arbetsordning tagit in en föreskrift om att ersättaren har rätt till sam- manträdesarvode även om han eller hon inte deltar i beslut vid sammanträdet. infördes det en ordning som innebar att arvodet till uppdrag som om- fattades av lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ (arvodeslagen) skulle uppgå till en procentuell andel av ledamotsarvodet. hade beloppen angetts direkt i lagtex- ten. reformerades regelverket om nämnderna under . Vad gäller frågan om arvodering av befattningshavare i nämnderna uttalade riksdagsstyrelsen, utan erinran från sida, sammanfattningsvis föl- jande (2012/13:RS1 s. 72 f., bet. 2012/13:KU9). • Utgångspunkten bör vara att arvodet ska återspegla ansvaret i befattningen och arbetsinsatsens omfattning. • Månadsarvoden lämpar sig mindre väl för verksamheter där det endast är fråga om ett par sammanträden . • Arvode för uppdrag i nämnder bör antingen betalas som årsarvode eller sammanträdesarvode. • Årsarvode bör tillämpas på nämnder med mer omfattande löpande verk- samhet. Detsamma gäller uppdrag vars arbetsbelastning typiskt sett inte varierar så mycket . I övrigt bör arvode utgå som sammanträ- desarvode. • Arvodets nivå bör bero på verksamhetens art och omfattningen av arbetsin- satsen. Riksdagsstyrelsen gjorde bedömningen att arvodet till befattningshavarna i nämnderna borde regleras i arvodeslagen och, i likhet med vad som gällt för och , mot- svara en viss procentsats av ledamotsarvodet och inte bestämmas genom be- slut av riksdagsstyrelsen. Vad gällde måste dock, menade styrelsen, en särlösning gälla eftersom nämnden beslutade om ledamotsarvodet och det inte var lämpligt att låta nämndens eget arvode vara beroende av det beslutet. Ar- vodet borde därför bestämmas av riksdagsstyrelsen. En bestämmelse om det togs in i 14 § instruktionen till nämnden. I författningskommentaren till den bestämmelsen uttalades att det är riksdagsstyrelsens ansvar att besluta om 34 ÄNDRINGAR I ARVODESLAGEN arvode till ledamöterna i arvodesnämnden, att arvodena ska svara mot ar- betsinsatsen och att arvodesnivåerna bör ses över med jämna mellanrum så att de motsvarar den allmänna löneutvecklingen i samhället (framst. 2012/13:RS1 s. 115 f.). Arvodena bör regleras i lag Den nuvarande ordningen innebär att arvodena till ordföranden, ersättaren för ordföranden och övriga ledamöter i bestäms av riksdagsstyrelsen genom särskilda beslut. Arvodena till ordförande, ledamöter och ersättare i övriga sju nämnder un- der regleras i stället i arvodeslagen och motsvarar en viss procent- sats av ledamotsarvodet. Procentsatsen anges i lagen. Det förhållandet att ar- vodena följer av lag och inte beslut av riksdagsstyrelsen stärker nämndernas oberoende och innebär att ordningen för hur arvodena bestäms är transparent och enhetlig. Arvodena anpassas vidare med automatik till den allmänna löne- utvecklingen i och med att ledamotsarvodet normalt omprövas. Det finns en risk för att arvoden som bestäms genom särskilda beslut inte omprö- vas tillräckligt ofta och att arvodena därmed kommer att släpa efter övriga ar- voden. Det finns alltså goda skäl för den nuvarande regleringen av arvodena till nämnderna under . Dessa skäl gör sig även gällande i fråga om Riks- dagens arvodesnämnd. Arvodena till ordföranden, övriga ledamöter och ersät- taren för ordföranden bör således regleras i lag. Det finns ingen anledning att ta in den regleringen i någon annan lag än arvodeslagen eller att frångå den nuvarande ordningen med ett årsarvode för ordföranden och övriga ledamöter och ett sammanträdesarvode för ersättaren för ordföranden. Om ersättaren del- tar i ett sammanträde utan att delta i de beslut som fattas vid sammanträdet bör han eller hon, som , ha rätt till sammanträdesarvode om nämnden beslu- tar om det. Hur regleringen av arvodet bör utformas Frågan är då hur regleringen av arvodets storlek bör utformas. Enklast vore att knyta arvodena till ledamotsarvodet på samma sätt som för övriga nämnder. Som framhölls lagstiftningsärende framstår dock en sådan lösning inte som lämplig i och med att nämnden har som uppgift att fastställa leda- motsarvodet och på så sätt indirekt skulle kunna bestämma sitt eget arvode. Ett alternativ vore att, som var fallet , ange arvodesbeloppen di- rekt i lagtexten. En sådan lösning skulle dock kräva årliga lagändringar och regleringen skulle dessutom avvika från hur arvodeslagen i övrigt är upp- byggd. Ett annat alternativ skulle kunna vara att någon annan instans än eller bestämde arvodena. Den lösningen framstår dock 34 ÄNDRINGAR I ARVODESLAGEN som onödigt krånglig, särskilt om det måste inrättas en ny instans för uppgif- ten, och aktualiserar andra frågeställningar kring förhållandet mellan arvodes- nämnden och den andra instansen som behöver övervägas. Vi har i stället kommit fram till att arvodena till ordföranden, övriga leda- möter och ersättaren för ordföranden bör bestämmas till en procentandel av ett annat arvode och således bygga på samma modell som gäller för övriga nämn- der under . Vi har övervägt att knyta arvodet till talmansarvodet, statsministerns arvode samt arvodena till ombudsmän och riksrevisorn och kommit fram till att arvodena bör bestämmas till procentandelar av talmansarvodet. Talman- sarvodet, som motsvarar arvodet till statsministern som i sin tur bestäms av , har samma anknytning till som leda- motsarvodet och har haft en utveckling under som lig- ger väl i linje med ledamotsarvodets utveckling. Talmansarvodet framstår mot den bakgrunden som ett lämpligt arvode att utgå ifrån. Regleringen i arvodeslagen bygger på två lagstiftningsmodeller. Bestäm- melserna om arvode är utformade som en skyldighet för Riksdagsförvalt- ningen att betala arvode till vissa befattningshavare som räknas upp i paragra- ferna (1–2 §§). I 3–4 §§ anges däremot att vissa befattningshavare har rätt till resekostnadsersättning och inkomstförlust. Ersättningslagen är på förslag av Lagrådet i huvudsak utformad enligt den senare modellen (framst. 2015/16:RS7 s. 68 f.). Vi föreslår därför att de nya bestämmelserna som gäller arvodesnämnden formuleras så att det uttryckligen framgår att ordföranden, övriga ledamöter och ordförandens ersättare har rätt till ett årsarvode respek- tive sammanträdesarvode (se förslag till 1 b och 1 d §§ arvodeslagen). Ordföranden för arvodesnämnden har ett årsarvode som uppgår till medan övriga ledamöter har ett årsarvode om . Ersättaren har ett sammanträdesarvode om per sammanträde. Talmansarvodet uppgår till . Det bör beaktas att årsarvodena för ordförande och övriga ledamöter inte har räknats upp . Med de utgångspunkterna bör procentandelarna bestämmas enligt följande: •Ordföranden: av det månatliga talmansarvodet i årsarvode. •Övriga ledamöter: av det månatliga talmansarvodet i årsarvode. •Ersättaren för ordföranden: av det månatliga talmansarvodet i sammanträdesarvode. Förslag: Lagändringarna träder i kraft . Det är angeläget att lagförslaget hinner träda i kraft före riksdagsvalet . Mot bakgrund av den tid som krävs för det fortsatta lagstift- ningsarbetet, dvs. remissbehandling, utarbetande av en framställning och ut- skottsbehandling m.m., bedömer vi att lagändringarna kan träda i kraft tidigast . Förslag: Äldre föreskrifter gäller fortfarande för den som har beviljats lo- giersättning före ikraftträdandet. Bestämmelserna om preskription tilläm- pas på tjänsteresor som genomförs efter ikraftträdandet. Som vi framhållit i avsnitt 23.4.5 skulle vårt förslag att en ledamot har rätt till logiersättning bara om inte kan ordna övernattningsbo- stad i förvaltningens bestånd eller om det annars finns särskilda skäl kunna drabba ledamöter som skaffat boende utifrån befogade förväntningar om logi- ersättning oskäligt hårt. Det bör därför införas övergångsbestämmelser som innebär att äldre föreskrifter ska gälla för en ledamot som har beviljats logier- sättning före ikraftträdandet. Hans eller hennes rätt till logiersättning ska såle- des bedömas enligt tidigare regler. En ledamot eller ersättare som tillträder uppdraget efter ikraftträdandet eller en ledamot som inte tidigare fått logier- sättning omfattas däremot av de nya bestämmelserna. Processuella bestämmelser tillämpas som huvudregel vid ikraftträdandet. Utan särskilda övergångsbestämmelser omfattar de av oss föreslagna reglerna om preskription av anspråk på traktamente och resekostnadsersättningt även resor som genomförts före ikraftträdandet. En sådan ordning är inte lämplig. I stället bör det tas in en övergångsbestämmelse som innebär att de nya preskriptions- reglerna ska tillämpas på tjänsteresor som genomförs efter ikraftträdandet. I övrigt ser vi inte några behov av övergångsbestämmelser. Bedömning: Våra förslag innebär en rad förtydliganden och förenklingar av regelverket om ledamöternas rätt till ersättning. Tydligare och enklare regler underlättar för såväl ledamöterna som och öv- riga berörda myndigheter. Sådana förtydliganden och förenklingar innebär också generellt sett kostnadsbesparingar. Dessutom blir det lättare att infor- mera allmänhet, medier och andra om regelverket. Införandet av ett ansök- ningsförfarande när det gäller rätten till övernattningsboende och vissa ty- per av årskort på tåg kommer initialt att innebära vissa ökade administrativa kostnader för . Dessa kostnader bör dock kunna han- teras inom befintliga resurser. Behovsprövningen av rätten till årskort som innefattar rätt till resa i sovvagnskupé kommer att leda till vissa besparingar när det gäller kostnaderna för ledamöternas inrikes resor. Vi har vid bedömningen av konsekvenserna av våra förslag utgått från bestäm- melserna i 14–15 a §§ kommittéförordningen, även om förordningen är direkt tillämplig endast på utredningar som tillkallats av regeringen. I 14 § föreskrivs att om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, regioner, företag eller andra enskilda, ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas. Detsamma gäller om för- slagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt. När det gäller kost- nadsökningar och intäktsminskningar för staten, kommuner eller regioner, ska kommittén föreslå en finansiering. Om förslagen i ett betänkande har betydelse för den kommunala självsty- relsen ska enligt 15 § konsekvenserna i det avseendet anges i betänkandet. Detsamma gäller när ett förslag har betydelse för brottsligheten och det brotts- förebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Om ett betänkande innehåller förslag till nya eller ändrade regler ska enligt 15 a § förslagens kostnadsmässiga och andra konsekvenser anges. Våra förslag innebär en rad förtydliganden och förenklingar av regelverket om ledamöternas rätt till ersättning. Det gäller bl.a. rätten till övernattningsboende i bostadsbestånd och logiersättning, regleringen av enskilda utrikes tjänsteresor, användningen av bonuspoäng, ersättning för dricks, traktamente samt arvodesavdrag och ersättning vid föräldraledighet och sjukfrånvaro. Även reglerna om rätt till inkomstgaranti och omställnings- stöd förtydligas i flera avseenden som hand- läggning av stödåtgärder för övergång till förvärvsarbete förenklas. Därtill kommer vårt förslag till uttrycklig reglering av vad som gäller vid återkrav av felaktiga utbetalningar och preskription av krav på ersättning för resekostnader och traktamente som är äldre än . Tydliga och enkla regler underlättar för såväl ledamöterna som Riksdags- förvaltningen och övriga berörda myndigheter. Generellt sett medför sådana förtydliganden och förenklingar kostnads- och resursbesparingar. Ett tydligt och enkelt regelverk underlättar också för och andra berörda myndigheter när det gäller att informera allmänhet, medier och andra om regelverket. Våra förslag när det gäller införande av rätt till sammanträdesarvode till den svenska delegationen till kontrollgruppen för Europol och reglering av ar- vodena till ordföranden, ledamöter och ersättare för ordföranden i kommer visserligen att innebära en viss kostnadsökning. Be- loppsmässigt måste dock den merkostnaden betraktas som försumbar. I övrigt kan vi inte se att våra förslag kommer att leda till några kostnadsökningar i form av direkta utbetalningar. Snarare bör några förslag leda till minskade kostnader. I det sammanhanget kan särskilt nämnas förslaget om att rätten till logiersättning avskaffas som ersättningsform, och förslaget om att in- föra behovsprövning av vissa årskort på tåg samt föreslagna preskriptionsbe- stämmelser. Föreslaget att en ledamots rätt till övernattningsbostad ska prövas efter an- sökan på samma sätt som sker när det gäller logiersättning kommer att leda till en ökad administration för ledamöter och . För- valtningen kommer att behöva ta fram en särskild ansökningsblankett, utarbeta handläggningsrutiner och avsätta resurser för att pröva några hundra ansökningar, huvudsakligen i anslutning till riksdagsval. Även försla- get att vissa årskort på tåg ska behovsprövas kommer att medföra ett visst mer- arbete. Vi bedömer dock att kostnaden för denna hantering kan hanteras inom befintliga resurser. Förslaget att en ledamot som inte kandiderar vid ett ordinarie riksdagsval obligatoriskt ska flytta ut ur övernattningsbostaden kommer att ge Riksdags- förvaltningen större möjligheter att se till att den nyvalda möts av övernattningsbostäder som uppfyller de krav som följer av regelverket. Kost- naderna för boende på hotell med anledning av att övernattningsbostäder inte hunnit iordningsställas kommer också att minska. Vi kan inte se att våra förslag innebär ökade kostnader eller andra konse- kvenser för , , arvodes- nämnd eller . Kontroll och uppföljning av användningen av ledamöternas ersättningssy- stem är av största vikt för legitimiteten och tilltron för systemet. till ändrat regelverk innebär att kontrollen förbättras i en rad avseenden, vilket är positivt för det brottsförebyggande arbetet. Vi bedömer att våra förslag inte leder till några ytterligare konsekvenser i de avseenden som anges i 15 § kommittéförordningen. 37.1Förslaget till lag om ändring i lagen (2016:1108) om ersättning till ledamöter 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om ersättning till talmannen, ledamöter och ersättare. –arvode (3 kap.), –resekostnadsersättning (4 kap.), –traktamente (5 kap.), –övernattningsbostad och logiersättning (6 kap.), –arbetsrum samt teknisk och elektronisk utrustning (7 kap.), –barnverksamhet (8 kap.), –ålderspension (9 kap.), –sjukpension (10 kap.), –efterlevandepension (11 kap.), –inkomstgaranti (12 kap.), –omställningsstöd (13 kap.), –försäkring, rehabilitering och företagshälsovård (14 kap.), –återkrav (14 a kap.), och –överklagande (15 kap.). I paragrafen finns en innehållsförteckning som ger en översikt över lagens dis- position och innehåll. Innehållsförteckningen ändras med anledning av att 2 kap. upphävs, att bestämmelsen om talmannens arvode i hittillsvarande 2 kap. 1 § flyttas till 3 kap. och att bestämmelserna om introduktion och vida- reutbildning i 7 kap. tas bort. Dessutom görs dels ett förtydligande om att 6 kap. även innehåller bestämmelser om logiersättning, dels ett tillägg till följd av att det tillkommit ett nytt kapitel, 14 a kap. 2 § I lagen avses med