rfr · H80WRFR1 · 2020-11-16 00:00:00 — Öppen utfrågning om den aktuella penningpolitiken anordnade en öppen utfrågning i om den aktuella penningpolitiken med riksbankschef och vice riksbankschef . I rapporten redovisas programmet, en utskrift av de uppteckningar som gjordes vid utfrågningen och de bilder som visades av föredragshållarna under presentationerna. Program för finansutskottets öppna utfrågning om den aktuella Stenografiska uppteckningar från den offentliga utfrågningen....................... Bilder från den offentliga utfrågningen ........................................................ Program för finansutskottets öppna utfrågning om den aktuella penningpolitiken Tid: –12 (S), finansutskottets ordförande Frågor från utskottets ledamöter (M), finansutskottets vice ordförande Stenografiska uppteckningar från den offentliga utfrågningen Ordföranden: öppnar härmed dagens sammanträde med finansutskottets öppna utfrågning. Det är en öppen utfrågning av med riksbankschef och vice riksbankschef . , : Det är väldigt trevligt att vara tillbaka i detta sammanhang. , tror jag det var, deltog och jag senast i en utfrågning i utskottet. Inför den utfrågningen hade vi ställt samman ett material ungefär utifrån vad vi hade tänkt att berätta om hur det brukar bli i svensk ekonomi. innan drog vi slutsatsen att det inte skulle komma att bli som vi hade tänkt. Själva utfrågningen var också ganska annorlunda. Det gick då inte att säga vad som var att vänta och vad det skulle innebära, men vi hade rätt i den meningen att det, utan att veta hur det skulle bli, blev annorlunda. Och det blev mycket mer annorlunda än vad vi hade kunnat föreställa oss. vet vi mer om hur det blev, var vi befinner oss och hur annorlunda det kom att bli. vivet fortfarande inte hur annorlunda och besvärlig framtiden kan tänkas bli. Som alltid kan följande beskrivas på väldigt många olika sätt. nomi och ett stort antal andra länders ekonomier råkade ut för ett oerhört brant fall i den ekonomiska aktiviteten, vilket inte är så konstigt om alla är hemma och man på ett eller annat sätt stoppar produktionen. har svensk ekonomi börjat återhämta sig, men det är ändå en bra bit kvar till något som man skulle kunna kalla normalt. Så här långt ser det dock ut som om det värsta är över, men det är naturligtvis ingenting som vi med säkerhet kan veta. Låt mig visa en bild som beskriver svensk ekonomi i förhållande till ett antal andra ekonomier. är längst till vänster i grafen. Vi tittar först på . Det är de blå staplarna. De röda staplarna visar . Vi ser först att hade en pytteliten men ändå en tillväxt . Sedan kommer den stora nedstängningen med ett stort och snabbt fall i världshandeln. Då börjar alla ekonomier i snart sagt hela världen att krympa. Vi ser mycket stora fall i framför allt euroområdet och . Vi ser det även i och . Om vi tittar på dessa siffror och inkluderar , vilket inte har gjorts i grafen, skulle generellt sett en bild framtona som visar att de nordiska länderna har klarat sig lite bättre än övriga när det gäller fall i produktion och sysselsättning. Det ska vi vara tacksamma för, men det handlar naturligtvis ändå om mycket stora förändringar. råder dessvärre fortsättningsvis stor osäkerhet. Det finns risk för bakslag i allt detta. Antalet covidsmittade ökar igen på flera håll i världen. STENOGRAFISKA UPPTECKNINGAR FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN och kartor över kan man tyvärr se att det är rött på många olika håll. ligger bättre till än tidigare när det gäller detta, men det betyder inte på något sätt att det här är över. Dessutom har de restriktioner som införts inte kunnat lättas ytterligare. Tyvärr återinför man också ganska stränga restriktioner i vissa länder. I världen fungerar finansmarknaderna med stöd av centralbankerna. Detta stöd är mycket stort och kraftigt. Man kan fundera något över det som den amerikanska gjorde för att tillhandahålla oerhört stora mängder dollar i världsekonomin. Man kan säga att Federal Reserve har tillhandahållit en global tjänst på ett mycket effektivt sätt. Det har man gjort genom att snabbt se till att det lugnar ned sig på dollarmarknaden. Länder har gått in i detta med olika förutsättningar. Många länder har höga skuldnivåer och stora budgetunderskott. Det innebär att man har färre frihetsgrader jämfört med om man hade bättre ordning på finanserna innan det här skedde. En annan helt öppen fråga är krisens effekter på . Vad kan detta tänkas innebära? För alla oss som arbetar ömsom på kontoret och ömsom hemifrån är det ganska uppenbart att det som tidigare tedde sig som en långsam teknisk anpassning har framtvingats med raketfart. Det innebär att slutsatser som i och för sig har funnits tidigare nu kommer med större kraft och styrka, till exempel maximalt bredband överallt eftersom det annars ju inte går att arbeta. Vad innebär detta avseende penningpolitiken och hur den har kommit att utformas? Den bild jag visar nu är det vanliga sättet att tala om penningpolitik, det vill säga man uttrycker det i termer av räntenivåer. Här ser vi räntorna hos ECB, Federal Reserve och . Det som är karakteristiskt för dagsläget till skillnad från hur det har sett ut tidigare är att alla räntor har klämts ihop kring noll. Jag hade kunnat ta exempel från ytterligare ett antal centralbanker, men det ser i stort sett likadant ut. Det innebär att när det gäller penningpolitiken, dess sammansättning och det klassiska sättet att hantera penningpolitik på, det vill säga ändra räntan, är det på global nivå inte mycket kvar. På olika håll runt om i världen kommer man visserligen fram till lite olika slutsatser i vad mån man ska ha minusränta, men det verkar inte finnas någon större aptit på mycket minusränta. Osäkerheten är helt enkelt för stor när man ska bedöma vad som händer i ekonomin och i den finansiella sektorn liksom vad det skulle innebära om alla, också hushållen, får minusränta på sina checkräkningar. Detta har lett till ett läge där förutsättningarna för att bedriva penningpolitik har ändrats. expanderar ett stort antal centralbanker i världen sina balansräkningar genom att låna ut direkt till företag och stater på ett eller annat sätt eller genom att köpa värdepapper, som i praktiken är samma sak. Detta har lett till kraftigt expanderande balansräkningar. På den graf som jag nu visar ser ni att euroområdet har en jättestor balansräkning i förhållande till bruttonationalprodukten. Samma sak gäller för den amerikanska . har också en växande balansräkning. STENOGRAFISKA UPPTECKNINGAR FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Även om vår balansräkning närmar sig av bnp är den jämfört med många andra länders inte lika hög. Enkelt uttryckt kan man säga att vi går ungefär lika. Det finns tre skeden i detta. Före den stora globala finanskrisen låg vi på av bnp eller under. Sedan åkte balansräkningen upp till . är vi på väg mot av bnp. Detta betyder att räntorna på ett eller annat sätt pressas ned i ekonomin, men inte enbart på grund av att vi sätter räntan utan också för att vi agerar på många olika delmarknader inom den finansiella sektorn. Det gör vi för att se till att den allmänna räntenivån hålls nere. Detta är vad vi har gjort sedan jag var här . Vi tror att en kombination av olika åtgärder är det mest effektiva för att stötta svensk ekonomi. Vi har beslutat att låna ut upp till 500 miljarder till i praktiken nollränta. Så här långt har vi via bankerna lånat ut för vidareutlåning till företag. Vi köper räntebärande värdepapper och har sagt att vi ska göra det upp till 500 miljarder. Så här långt har vi köpt 228 miljarder, utöver den statspappersportfölj som vi redan innehade när detta började. Det innebär att vi köper statsobligationer. Vi köper också kommunobligationer i två olika varianter, dels från Kommuninvest som samlar ihop ett stort antal kommuner, dels från enskilda kommuner om de är tillräckligt stora för att ha givit ut egna obligationer. Vi köper vidare ganska stora mängder bostadsobligationer, därför att marknaden för bostadsobligationer är över huvud taget den största och helt dominerande delen av den svenska obligationsmarknaden. Vi köper även en mindre andel företagsobligationer, vilket vi började med alldeles . Vi erbjuder obegränsad utlåning till bankerna mot säkerhet. Det gör vi i svenska kronor. Så här långt är 29 miljarder utlånade, och 2 miljarder är utlånade i amerikanska dollar. Vad dessa siffror egentligen säger är att det i den finansiella sektorn finns mycket god tillgång på likviditet och en mycket god tillgång på svenska kronor och dollar. Man ska inte underskatta betydelsen av detta. Även om man kanske inte lånar i någon större utsträckning vet man att man alltid kan låna och kan låna obegränsat mot säkerhet så länge säkerheterna räcker. kommer, om vi får rätt i vår bedömning, reporäntan, den penningpolitiskt satta räntan, att ligga på noll . Låt oss backa tillbaka till mars då jag var här förra gången. Då visste vi inte vart detta skulle ta vägen, men det kändes ganska starkt att det inte skulle bli bra. Med facit i hand ser det ut som på bilden jag nu visar. Vi kan titta på den allmänna räntenivån . Det syns väldigt tydligt att räntorna var dramatiskt på väg upp. Vad detta egentligen betyder är att marknaden för företagsobligationer mer eller mindre hade upphört. Marknaden för bostadsobligationer – den röda grafen – var också på väg upp och så vidare. vioch ett stort antal andra centralbanker steg in här och tillhandahöll likviditet, köpte värdepapper och erbjöd lån började räntorna gå ned. STENOGRAFISKA UPPTECKNINGAR FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Det går naturligtvis aldrig att veta, eftersom det är en hypotetisk frågeställning, hur det hade varit om detta inte hade inträffat. Men med ganska stor sannolikhet hade finanssektorn frusit. Det hade i sin tur inneburit att de medicinska bekymmer som finns och de realekonomiska bekymmer som finns med stigande arbetslöshet också hade flyttat in i finanssektorn, med alla de problem som då hade följt som en konsekvens av det. Ett sätt att beskriva det som har gjorts är att vi har sett till att finanssektorn under rådande omständigheter har fortsatt att fungera, och den fungerar på ett sådant sätt att vi inte också får problem inom finanssektorn. Vi vet ju från vårt eget 90-tal och från den stora globala finanskrisen att om det utöver en massa andra bekymmer också blir bekymmer i finanssektorn får vi ännu lägre tillväxt, ännu högre arbetslöshet och ännu fler människor som far illa. Vi har velat bidra till att detta undviks. Det viktiga i det nuvarande globalt sett låga ränteläget är att bidra till att kreditförsörjningen hålls igång. Det kan man beskriva på en lång rad olika sätt. På den bild jag visar nu är det väldigt högt aggregerat, men man ser att inte mycket har hänt när det gäller utlåningsökning. Utlåningen till hushåll har legat ganska stabilt. Det har svängt en del upp och ned, men framför allt har utlåningen till företag legat på en hygglig nivå . Vad gäller penningpolitiken innebär detta att den ger ett stöd till det som sker i den reala ekonomin. skyddar det finanssektorn på ett sådant sätt att vi inte får problem även där. Utan dessa åtgärder hade krisen, enligt vår uppfattning, blivit värre för företag och hushåll. Det här stöttar aktiviteten i ekonomin och bidrar också till att vi får upp inflationstakten till vårt inflationsmål på . Det bidrar också till att arbetslösheten är lägre än vad den annars hade varit, om alternativet hade varit att vi inte gjort någonting. leder det låga ränteläget till stigande tillgångspriser och till ökad privat och offentlig skuldsättning. Men penningpolitiken kan inte hantera alla möjliga olika bekymmer som finns i ett samhälle. Dessa delar av det hela får man hantera någon annanstans. De obalanser som här kan tänkas uppkomma behöver naturligtvis bevakas och adresseras med riktade åtgärder. På den bild jag nu visar ser man ytterligare något som ibland glöms bort när man talar om finanssektorn. Den mörkblå delen nedtill visar statsskulden. Visst har svensk ekonomi finanspolitiska frihetsgrader vad gäller upplåning. Där finns ingen begränsning . Men när det gäller hushållens och företagens upplåning har skuldnivån i svensk ekonomi stadigt vuxit ända . Det kommer vi aldrig ifrån. Detta har att göra med att svensk ekonomi är mycket finansialiserad. Det är ett sätt att beskriva det. Väldigt mycket i svensk ekonomi passerar nämligen i en eller annan form den finansiella sektorn. Det behöver man ha i bakhuvudet. Vi ska vara ytterst glada över att det finns finanspolitiska frihetsgrader, men det kan ibland vara värt att vi påminner oss själva om att det inte enbart är statsskulden som spelar roll. Även det andra behöver man hålla ett öga på. STENOGRAFISKA UPPTECKNINGAR FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Den stora frågan är hur återhämtningen kommer att se ut. Den största risken är en mer utdragen ekonomisk återhämtning. Här visar jag den bedömning som vi gjort i vår senaste penningpolitiska rapport. Den röda streckade linjen är vår uppfattning och vår bedömning av vad som hade hänt om ingenting hade inträffat. Man ser att det tar innan vi kommer i kapp. En nästan viktigare slutsats i sammanhanget är dock det som den blå streckade kurvan visar, nämligen att den alltid ligger under den röda streckade kurvan. Vad är då innebörden av det? Jo, det är förlusten för samhället . Denna förlust tar vi aldrig igen. Om man tittar på sådana grafer som beskriver andra ekonomiska katastrofer krävs det att den blå streckade kurvan ligger högre än den röda under . Det är väldigt svårt att långsiktigt åstadkomma det. Mest sannolikt är att vi får vara glada över om det blir som vanligt igen. Men vi kommer inte längre än så. Vårt stora uppdrag gäller inflationen. Den kommer att vara låg . Den röda pricken på bilden är den senaste inflationsobservationen. Prognoser är av en lång rad olika skäl svåra . fanns det inte några priser eftersom man slutade att handla. Det är dessutom svårt att bedöma det hela. En faktor som har påverkat inflationen och som är svårbedömd är utrikes resor. Om alla slutar resa utrikes faller priserna eller så finns det inga priser alls. Ett skäl till att inflationen framöver kommer att stiga är enligt vår uppfattning att de riktigt stora oljeprisfallen ligger bakom oss. När energiprisfallen ramlar ur tidsserien hoppar inflationen uppåt. En enkel summering av detta syns på grafen jag visar . Vår bedömning är att inflationstakten kommer att ligga någonstans mellan . Det är dessvärre under vårt inflationsmål, men det är ändå rätt hyggligt givet omständigheterna. Det kommer helt enkelt att ta ett tag innan prisökningstakten kommer igen. Det talar för nollränta så långt in som vi kan blicka. Penningpolitiken kan under rådande omständigheter lösa alla de olika bekymmer som finns i svensk ekonomi. åtgärder är effektiva för att hålla räntorna låga, och de bidrar kraftigt till att underlätta kreditförsörjningen i svensk ekonomi. Finanspolitiken ger ett mer träffsäkert stöd vad gäller olika sektorer i det svenska samhället. Rimligtvis kommer finanspolitiken fortsättningsvis att vara en viktig faktor för återhämtningen 2021 och den ekonomiska aktivitet som kommer att finnas då. Som världen ser ut tar det, givet det som har hänt, tyvärr ytterligare innan vi är tillbaka där vi började. , : Tack för inbjudan! Det här året har varit väldigt annorlunda. Jag tror att detta är första gången som jag får tala inför människor av kött och blod, inte bara rätt in i en datorskärm. Det känns väldigt bra. STENOGRAFISKA UPPTECKNINGAR FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Jag vill börja med några ord om penningpolitiken under krisen. En sak som är viktig att understryka är att när krisen kom var snabb med de åtgärder som har vidtagits. Det tog inte särskilt innan vårt beslutsmaskineri var färdigt så att vi kunde börja handla. Det är viktigt att understryka att hastighet är väsentligt under snabba ekonomiska kriser. Genom att expandera vår balansräkning har vi sett till att finansmarknaderna har fungerat. som vi har sett till att det har funnits likviditet ute på marknaden har vi hållit ned marknadsräntorna. Vi har uppnått två syften med åtgärderna, inte bara ett. Min personliga åsikt är att om vi bara hade använt reporäntan skulle problemen på finansmarknaderna återstå att lösa. Det hade i sig inte räckt. Men valet att expandera balansräkningen innebar att vi slog två flugor i samma smäll, och det var väldigt viktigt. Jag har inte särskilt mycket talartid här och har därför valt att fokusera på egentligen en enda sak. På bilden jag nu visar ser man arbetslösheten i . Man kan fundera ett tag på figuren. Försämringarna på arbetsmarknaden i form av ökad arbetslöshet sker väldigt snabbt vid de flesta tillfällen medan förbättringarna när arbetslösheten går ned är utspridda . Längst till vänster på bilden ser man 80-talskrisen med en snabb försämring och sedan en långsam förbättring. Under 90-talskrisen var det en oerhört snabb försämring, och det tog att komma ned till nivåer som i och för sig var högre . Under finanskrisen –2009 ser man en snabb ökning av arbetslösheten. har vi kämpat för att få ned arbetslösheten till tidigare nivåer. har vi upplevt en snabb ökning av arbetslösheten. Om vi tror att historien upprepar sig skulle vi naturligtvis dra slutsatsen att det kommer att ta tid för arbetslösheten att sjunka igen. Jag vill understryka att man ser mönstret med snabba försämringar och långsamma förbättringar i alla industrialiserade länder. Det verkar vara gemensamt för arbetsmarknaderna i alla marknadsekonomier. Detta är alltså inget unikt svenskt. Ska vi då säga att det är omöjligt att via ekonomisk-politiska åtgärder bidra till lägre arbetslöshet? Nej, det är fel slutsats. Ekonomisk-politiska åtgärder kan underlätta den här anpassningen, men de kan kanske inte lösa hela problemet. Men om de kan underlätta det hela ska man naturligtvis vidta åtgärder. Penningpolitiken kan bidra till en snabbare minskning av arbetslösheten genom att den görs mer expansiv. Men penningpolitiken kan inte ensam ansvara för de ekonomisk-politiska åtgärderna att få ned arbetslösheten. Vi kan arbeta med aggregerad efterfrågan, men penningpolitiken kan inte arbeta med riktade åtgärder. tänkte jag ta mig friheten att röra mig något bort från penningpolitik och tala lite om arbetsmarknadspolitik och skattepolitik. Jag gör det utifrån mitt tidigare liv då jag under satt i . Jag gör det också för att jag forskningsmässigt har hållit på med skattepolitik. STENOGRAFISKA UPPTECKNINGAR FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN När man befinner sig i den situation som vi gör och då arbetslösheten har stigit snabbt finns det ett antal ekonomisk-politiska åtgärder som man kan vidta. De som är aggregerade är sådana som vi på kan hålla på med. De som är riktade måste andra politikområden hålla på med. De åtgärder som historiskt sett har vidtagits kan delas in i två väldigt enkla grupper. De flesta åtgärder som har vidtagits är av det ena eller det andra slaget. De kan också vara en kombination däremellan. I grunden finns det två sätt för att öka efterfrågan på arbetskraft. Det ena är att höja arbetskraftens produktivitet genom att se till att människor får utbildning och kompetensutveckling. Det andra är att se till att arbetskraftskostnaderna, det vill säga kostnaderna för att anställa människor, blir lägre. Man kan klassificera de flesta åtgärder som har vidtagits eller diskuterats utifrån en av dessa kategorier eller bägge. Utbildning och kompetensutveckling är åtgärder som fungerar bäst när situationen är som sämst. När krisen är som värst är det inte aktuellt för företag att nyanställa. De har för det mesta heller inte resurser för att utbilda sin personal eller se till att den får kompetensutveckling. Om det offentliga går in med utbildning och kompetensutveckling får man långsiktigt positiva effekter för individerna. Det ger dem motståndskraft – inte i den här krisen men i nästa. När ekonomin och aktiviteten väl tar fart igen och när företagen börjar expandera sin sysselsättning kan lägre arbetskraftskostnader fungera för att öka sysselsättningen. Då uppnås långsiktigt positiva effekter för individen eftersom den då får en anställningsrelation, något som är viktigt även på lång sikt. När det gäller olika förslag och program är det naturligtvis väldigt viktigt att jämföra kostnader med vilka effekter de har. Jag tänker dock inte gå in på och recensera olika förslag och åtgärder. Det kan man själv mycket väl göra i det här huset. En sak kan dock sägas: Ju högre sysselsättningen blir och ju högre den ekonomiska aktiviteten blir, desto större blir förutsättningarna att nå inflationsmålet. Med hög aktivitet, högre inkomster, blir det högre efterfrågan. Därmed vill jag inte avsvära ansvar för penningpolitiken och ansvar för att nå inflationsmålet – det är fortsatt vårt ansvar. Men andra politikområden kan bidra till att vi kan nå det mål som vi har satt upp för oss själva och för den svenska ekonomin. Ordföranden: så mycket, vice riksbankschef ! Som ni har varit inne på är det lite ovanligt att träffas fysiskt i de här tiderna, men vi har gjort ett försök att anordna detta coronasäkert. Ni som följer detta på webben ser att vi sitter utspridda, att vi inte är så många i lokalen och att vi har en extra stor lokal för att det ska fungera smittsäkert. Då är tiden kommen för lite frågor, och jag kommer att lämna ordet till partierna i storleksordning. Jag börjar själv och ställer en fråga för Socialdemokraterna. STENOGRAFISKA UPPTECKNINGAR FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Den handlar om det som var inne på om att har varit mer aktiv på finansmarknadens olika delmarknader sedan sist och att ni flaggar för att det, om utvecklingen skulle bli sämre, kommer att bli fortsatt aktuellt att öka den här typen av köp av obligationer på olika marknader. Ni utesluter inte heller att räntan skulle kunna sänkas ytterligare. Jag skulle gärna vilja höra några reflektioner runt hur lågt man kan sänka räntan. När slutar den bli effektiv, och när är andra åtgärder effektivare? Finns det en brytpunkt, och är vi i så fall vid den redan? När går effektiviteten i olika åtgärder ned? Sedan har jag en fråga lite på samma tema. Den finanspolitik som bedrivs , både globalt och i , med köp av företags- och bostadsobligationer bidrar till att hålla tillgångspriserna uppe i ekonomin, som ni har varit inne på. ser vi att arbetslösheten ökar och också en dämpad löneutveckling i och med det. Man kan se att det påverkar jämlikheten i samhället. Jag har hört att ni har varit inne på att det finns andra politikområden som har andra uppgifter. Men det finns också konsekvenser av penningpolitiken, och jag skulle vilja höra hur ni reflekterar gällande det. Finns det en risk i att ökade köp av obligationer bidrar till en ökad ojämlikhet i samhället på ? (M): Tack till och för dragningarna! Det har minst sagt hänt mycket sedan vi hade en öppen utfrågning senast, och vi uppskattar att ni kunde komma hit . Vi har varit aktiva både med finanspolitik och penningpolitik för att understödja och försöka rädda jobb och företag och också försöka stötta ekonomin på olika sätt. Om man tittar lite framåt har jag en fråga om penningpolitik och en om finanspolitik. var inne på finanspolitiken. Ni brukar inte vara blyga när det gäller att prata om den heller, så jag har alltså en fråga om penningpolitiken och en om finanspolitiken. När det gäller stödåtgärderna som ni, och egentligen världens alla centralbanker, har satt in – hur ser ni på möjligheten att börja skala tillbaka dem? När ser ni att det över huvud taget kan vara möjligt? I vilken takt kan det ske? Börserna slår nu rekord minst sagt, och era stödåtgärder och till viss del finanspolitikens åtgärder är ju en orsak till det. Ser ni några risker med de här omfattande stödåtgärderna? När kan de skalas tillbaka, och ser ni risker med dem – även om de var väldigt nödvändiga när de kom på plats? När det gäller finanspolitiken är ni inne på den ovanligt mycket i er rapport.