urf · H8A5URF2 · 2020-12-16 00:00:00 — Enligt dessa principer får en ledamot inte begära ersättning för annat än sådant som har med tjänstgöringen i parlamentet att göra. Ledamoten ansvarar vidare själv för sina ersättningskrav och måste uppfylla den uppfö- randekod (Code of Conduct) som gäller för ledamöterna. Dessutom ska leda- moten sträva efter att det allmännas kostnader hålls nere. IPSA ska i sin verksamhet behandla ledamöter lika och rättvist och beakta att ledamöternas arbetsförhållanden ser olika ut. Myndigheten ska även vara transparent och tillhandahålla information om ledamöternas ersättningsan- språk till allmänheten. På offentliggörs därför samtliga le- damöters enskilda ersättningsanspråk . I kapitel 1 finns allmänna regler om hanteringen av ersättningsanspråk, bl.a. vilka underlag som krävs. Det finns även regler om tidsfrister för ingivande av anspråk och förskott. Det framgår vidare uttryckligen att IPSA bara ersätter kostnader som uppstått vid fullgörandet av uppdraget som ledamot av under- huset. I en bilaga finns närmare bestämmelser om hur bokning och betalning av tåg, flyg och liknande ska gå till och om direkta betalningar från IPSA till vissa typer av leverantörer. I kapitel 2 föreskrivs att IPSA, efter det att ledamoten gett in sitt anspråk, ska besluta om anspråket ska godkännas eller avslås. Om myndigheten avslår ett anspråk ska ledamoten få ett motiverat beslut. Ledamoten kan då begära att myndigheten ska ompröva sitt beslut. Ett beslut kan bara omprövas om regelverket tillämpats på ett felaktigt sätt, om myndigheten på något annat sätt har gjort fel eller om det framkommit ytterligare underlag till 11 REGLERINGEN AV LEDAMÖTERNAS EKONOMISKA VILLKOR I NÅGRA ANDRA LÄNDER stöd för anspråket. Ingen medarbetare som deltagit i det ursprungliga ställ- ningstagandet får delta i handläggningen av en begäran om omprövning. ledamoten inte är nöjd med IPSA:s omprövningsbeslut kan han eller hon be- gära att frågan prövas av the Compliance Officer. En ledamot måste intyga att begärd ersättning avser tjänstgöringen i parla- mentet och är skyldig att lämna de uppgifter som behövs för att IPSA ska kunna pröva ett ersättningsanspråk. Den skyldigheten gäller även i samband med revision och kontroll. Kostnader får inte belasta fel budgetår och medel som inte förbrukats ett visst år får inte sparas . Bonuspoäng och liknande trohetsförmåner för inte användas privat. framgår vidare att IPSA inte ersätter böter, straffavgifter, dröjsmålsränta och Inte heller ersätts skador som kunnat undvikas om ledamoten haft en Det lämnas inte ersättning för kostnader som härrör från avtal som ledamo- ten ingått med anhöriga eller närstående juridiska personer, s.k. connected par- I 5 kap. finns bestämmelser om ersättning för resekostnader. har rätt till ersättning för sina resekostnader för resor mellan och ledamotens valkrets, inom valkretsen – dock inte mellan bostaden i valkretsen och valkretskontoret – resor inom samt till och från länder inom När ledamoten använder kollektiva transportmedel får han eller hon boka valfri klass. Ersättningen är dock begränsad till ett belopp som motsvarar priset för en biljett i ekonomiklass för bokningen. tåg är ersättningen begränsad till priset av en biljett av ”anytime standard Ledamoten får boka sovkupé. Ledamoten har rätt till ersättning för årskort och periodkort på tåg om det innebär en besparing för kommande Egen bil, motorcykel eller liknande eget fordon får användas som alternativ till kollektiva transportmedel. Taxi ersätts bara om det varit nödvändigt att an- vända taxi på grund av att det inte funnits något annat lämpligt transportmedel eller tillgängliga transportmedel inte går att utnyttja på grund av att ledamoten är gravid, funktionshindrad, sjuk eller skadad. En ledamot som arbetar senare än får åka taxi till sin bostad i eller till ett hotell. ledamoten begär ersättning för taxi måste han eller hon ange varför det varit nödvändigt att ta taxi. Hyrbilar ersätts när det inte finns något annat alternativt Ersättningsrätten omfattar utöver hyrbilen drivmedel och för- Kostnader för övernattning under en tjänsteresa ersätts om det skulle vara orimligt att kräva att ledamoten bor i sin egen bostad under tjänsteresan. hotellboende utomlands eller i är ersättningen beloppsbegrän- Beloppsgränsen får överskridas om ledamoten kan visa att det inte varit möjligt att hitta ett hotellrum inom beloppsgränsen. Ersättning för mat och dryck (inte alkohol) ersätts med högst 25 brittiska pund per dag under en tjänsteresa som kräver övernattning utanför London- området och valkretsen. 11 REGLERINGEN AV LEDAMÖTERNAS EKONOMISKA VILLKOR I NÅGRA ANDRA LÄNDER bestäms nivån på ledamotsarvodet av IPSA. be- stämdes arvodet av underhuset. IPSA bestämmer även tilläggsarvodena till ordförandena i s.k. Select Committees, dvs. vad som närmast kan jämföras med riksdagsutskott, och till ledamöterna i the Panel of Chairs. Panel of Chairs består av de tre vice talmännen och minst tio ytterligare ledamöter som funge- rar som ordförande i s.k. Public , andra tillfälliga kommittéer och som leder debatter i . Tilläggsarvodet är ca . IPSA har bl.a. i uppgift att se till att ledamöterna har tillräckliga resurser för att de ska kunna fullgöra sitt ledamotsuppdrag och säkerställa att allmänna medel används på ett korrekt sätt. Myndigheten har alltså i uppgift att både tillhandahålla service och att genomföra kontroll och uppföljning. IPSA följer upp och granskar kostnadsanspråk och utbetalningar inom ra- men för en verksamhet som benämns ”review of ”. Pre-payment validation innebär en granskning av vissa ingivna kostnadsan- språk på individnivå. Granskningen avser en blandning av slumpmässigt ut- valda anspråk och vissa typer av anspråk som har valts ut efter en riskanalys. Post-payment validation sker efter det att ersättning har betalats ut och inne- fattar en ledamots samtliga anspråk minst en gång eller oftare om det behövs. Avsikten med granskningen är bl.a. att man ska kunna upptäcka ovan- liga beteendemönster och upprepade felaktigheter som inte kunnat upptäckas vid pre-paymentstadiet. Thematic reviews innebär att IPSA granskar samtliga ledamöters anspråk på ett visst område. Också denna granskning syftar till att upptäcka och följa upp avvikande beteendemönster. Verksamheten redovisas i en årlig rapport, An- nual review of . House of Lords (överhuset) har 775 ledamöter. De flesta ledamöter har, med undantag för några befattningshavare och ledamöter som ingår i regeringen, inget arvode, pension eller någon annan förmån. Ledamöterna får ett dagtrak- tamente för som han eller hon deltar i ett sammanträde i House of Lords eller utför annat parlamentsarbete i . Ledamoten har i såd- ana fall även rätt till viss reseersättning. Ledamoten kan begära traktamente med ett reducerat belopp. Regelverket bestäms av of . Felaktiga krav på ersättning hanteras inom ett system som regleras i en uppförandekod. Med folkbokföring avses enligt 1 § folkbokföringslagen (1991:481) faststäl- landet av en persons bosättning samt registrering av uppgifter om identitet, familj och andra förhållanden i folkbokföringsdatabasen. Det gäller bl.a. namn, personnummer, adress och fastighetsbeteckning. Folkbokföringen lig- ger till grund för ett stort antal rättigheter och skyldigheter som kan vara av- hängiga såväl att en person är folkbokförd som var personen är folkbokförd. Att en person är folkbokförd eller folkbokförd på en viss plats är i många för- fattningar ett av flera kriterier för att författningen ska kunna tillämpas i för- hållande till personen. Det görs då inte någon självständig bedömning av per- sonens bosättning och hemvist utan myndigheten utgår från folkbokföringen. Anknytningen sker inte bara genom en uttrycklig hänvisning i författningstex- ten till folkbokföringen utan även genom en hänvisning till bosättningen eller hemvisten, vilket i sin tur kan innebära en anknytning till folkbokföringen. Som exempel kan nämnas reglerna i 1 kap. 7 och 8 §§ kommunallagen (2017:725) om rösträtt och valbarhet vid val av ledamöter och ersättare i kom- munfullmäktige och regionfullmäktige där folkbokföringen är av avgörande betydelse. inkomstskatt betalas vidare till hemortskommunen, dvs. den kommun där den enskilde var folkbokförd året före in- komståret. Folkbokföringen har betydelse även för exempelvis skolgång, so- cialtjänst och rätten till olika förmåner inom välfärdssystemen. Det bör fram- hållas att en ledamot av måste inte vara folkbokförd i den valkrets han eller hon blir invald för. Utgångspunkten enligt folkbokföringslagen är att en person ska anses bo- satt där han eller hon faktiskt vistas, i första hand på den fastighet där personen normalt tillbringar sin dygnsvila eller, när byte av bostad har skett, kan antas komma att regelmässigt tillbringa sin dygnsvila (7 §). Folkbokföringslagen bygger på en strävan att en familj hålls samman i folkbokföringssammanhang, även om en familjemedlem av någon anledning delvis tillbringar sin dygnsvila på en annan plats än övriga familjemedlemmar. Begreppet familj definieras inte i folkbokföringslagen. Av förarbetena framgår dock att begreppet tar sikte på make, maka, sambo samt hemmava- rande barn. Familjebegreppet utgår från den vuxnes perspektiv; det är endast en vuxen som kan ha familj (prop. 1990/91:153 s. 96). 12.2 Undantagsregel för riksdagsledamöter 12.2.1 Den ursprungliga regleringen Enligt den äldre folkbokföringslagen fanns det en valfrihet för ett statsråd som flyttade på grund av tillträdet av uppdraget att antingen vara kvarskriven i den församling där han var bosatt vid utnämningen till statsråd eller att bli kyrkbokförd på den fastighet dit han flyttat för att fullgöra uppdraget som statsråd. En liknande reglering fanns för den som förordnats av regeringen som ledamot i en kommitté eller en kommission, fått uppdrag att biträda i departe- ment som sakkunnig eller fått särskilt uppdrag av . Det fanns däre- mot inte någon motsvarande reglering för riksdagsledamöter. Riksdagsleda- möter kunde dock i allmänhet vara kvarskrivna på sin tidigare hemort med stöd av bestämmelserna om dubbel bosättning och tillfällig vistelse. I propositionen med förslag till ny folkbokföringslag framhölls att det var av väsentlig betydelse att människor hade möjlighet att ställa sig till förfo- gande för uppdrag som riksdagsledamot. Det låg i sakens natur att de valda ledamöterna, som hade sina hemorter på olika håll i landet, måste vistas avse- värd tid i för att kunna utöva sitt uppdrag. I de allra flesta fall skulle riksdagsledamöterna anses ha dubbel bosättning. Det borde inte, anfördes det vidare, komma i fråga att en riksdagsledamot som vistades i enbart på grund av sitt uppdrag i skulle anses bosatt där (prop. 1990/91:153 s. 100). Under riksdagsbehandlingen av propositionen delade skatteutskottet kon- stitutionsutskottets uppfattning att det saknades skäl att i folkbokföringssam- manhang behandla statsråd annorlunda än riksdagsledamöter. Detsamma gällde kommittéledamöter samt sakkunniga i departement och personer som erhållit särskilt uppdrag av (bet. 1990/91:SkU28). Regeringens för- slag till bestämmelse i 10 § kompletterades därför så att den fick följande ly- delse. 10 § En vistelse anses inte leda till ändrad bosättning om den föranleds enbart av 1.uppdrag som riksdagsledamot, 2.uppdrag som statsråd, 3.förordnande till ledamot i kommitté eller kommission, befattning som politiskt tillsatt tjänsteman eller uppdrag att biträda som politiskt sak- kunnig i statsdepartement eller särskilt uppdrag av , 4.fullgörande av värnplikt eller vapenfri tjänsteplikt, 5.vård vid en , vård av unga, kriminalvård eller vård av missbrukare. I sammanhanget bör påpekas att undantagsregeln endast gällde de kategorier som räknas upp i bestämmelsen och att familje- medlemmars folkbokföring skulle bedömas enligt de vanliga reglerna. Inom upprättades promemorian Några folk- bokföringsfrågor. I promemorian behandlades frågeställningar som hade upp- märksammats efter att den nya folkbokföringslagen hade trätt i kraft, bl.a. tolk- ningen av 10 § folkbokföringslagen. Enligt promemorian hade det förekommit att i några fall folkbokfört riksdagsledamöter i mot deras vilja. Det gällde i första hand ledamöter som tagit med sig familjen till Ledamotens vistelse i ansågs då inte enbart bero på uppdraget som ledamot. Undantagsbestämmelsen i 10 § var då inte tillämplig. I promemorian anfördes att det var nödvändigt att justera folkbokföringsla- gen för att ge utrymme för en riksdagsledamot att vara folkbokförd på sin ti- digare hemort även i det fallet att ledamoten sammanlevde med sin familj i och vistelsen där därför inte kunde anses enbart föranledd av upp- draget som riksdagsledamot. I promemorian föreslogs att det skulle införas ett andra stycke i 10 § folkbokföringslagen som innebar att en vistelse som för- anleddes av uppdraget som riksdagsledamot inte skulle anses leda till ändrad bosättning om personen fortfarande hade en inte oväsentlig anknytning till en annan fastighet. För att det skulle anses föreligga en sådan anknytning till en annan fastighet måste det ställas vissa krav på bostaden på hemorten, anfördes det i promemorian. Det borde således vara fråga om en bostad inrättad för permanent bruk. Det var alltså inte tillräckligt om bostaden hade karaktär av fritidsbostad. Vid bedömningen av om en fastighet var en fritidsbostad eller inte fick man i första hand utgå från bedömningen vid den allmänna fastig- hetstaxeringen. Enligt promemorian kunde det finnas situationer då det var svårt att avgöra om en bostad var en fritidsbostad eller inte. Avgörande var i så fall om riksdagsledamoten var stadigvarande bosatt på fastigheten eller inte när han eller hon tillträdde uppdraget som ledamot. Det var inte tillräckligt om ledamoten behållit en mindre övernattningslägenhet på den gamla bostadsor- ten. I promemorian anfördes följande (s. 18 f.): Flyttar riksdagsledamoten tillsammans med sin familj till och behåller familjen den tidigare familjebostaden ska vistelsen i inte anses leda till ändrad bosättning. Hemorten bör givetvis bestå också om bostad byts inom samma ort, så länge vederbörande kan anses höra hemma på orten. Familjen bör även ha möjlighet att flytta till en annan ort. Anskaffar riksdagsledamoten en ny bostad bör det vara en som är likvärdig med den gamla. Är bytet av bostad motiverat av ändrade förhållanden, t.ex. på grund av att barnen flyttat hemifrån, måste det emellertid vara möjligt att skaffa en mindre bostad. Familjen bör även regelmässigt tillbringa i bostaden. För bostadsanknytning bör dessutom krävas att bostaden inte är uthyrd. Även de riksdagsledamöter som bildar familj i får anses ha kvar sin anknytning till den tidigare orten om familjebild- ningen är den enda förändring som inträder. När det gäller riksdagsleda- möter som bildar familj i kan det för att en inte oväsentlig an- knytning fortfarande ska anses föreligga inte krävas att de anskaffar en större bostad för hela familjen på hemorten. Det bör vara tillräckligt att de behåller sin gamla bostad även om bostaden på hemorten är mindre än fa- miljebostaden i . I annat fall skulle det bli svårare för dessa riks- dagsledamöter att ha kvar sin anknytning till den tidigare orten än för dem som flyttar tillsammans med sin familj. Personer som lever under likartade förhållanden i måste givetvis behandlas lika. Innehar riksdags- ledamoten en jordbruksfastighet bör inte oväsentlig anknytning anses fö- religga även om jordbruket arrenderas ut. - - - Det måste dock krävas att han behåller en bostad på fastigheten eller orten för att anknytningen ska anses bibehållen. Den bostaden får inte ha karaktär av fritidsbostad. Länsrätten i avstyrkte förslaget och ansåg inte att de skäl som fram- förts gav en övertygande förklaring till varför riksdagsledamöter i strid mot gällande principer och regler skulle vara folkbokförda på den ort där de tidi- gare var bosatta. Enligt länsrätten var det rimligt att kräva godtagbara skäl för ett sådant avsteg innan riksdagsledamöterna beslutade om särregler för sig själva. Länsrätten pekade också på att det skulle kunna uppstå gränsdragnings- frågor och att förslaget öppnade för kringgåendeförfaranden. hade inga synpunkter på behovet av den föreslagna särregleringen för riks- dagsledamöter men påpekade att tolkningsproblemen som uppstått kring 10 § folkbokföringslagen bara rörde en handfull personer. Enligt var det angeläget att regelverket utformades så att man undvek tveksamma gränsfall. Det borde därför vara tillräckligt att ledamoten hade anknytning till en bostad. Att ställa detaljerade krav på bostadens storlek eller beskaffenhet var däremot enligt uppfattning mindre lämpligt. Regeringen delade uppfattningen i promemorian att det behövdes ett tillägg i folkbokföringslagen för att möjliggöra för en riksdagsledamot att vara folk- bokförd på sin tidigare hemort, även om vistelsen i inte kunde an- ses föranledd enbart av uppdraget som riksdagsledamot och således omfatta- des av undantaget i 10 § (prop. 1994/95:94 s. 8 f.). I likhet med Riksskattever- ket ansåg regeringen att förslaget i promemorian att ledamoten skulle ha en icke oväsentlig anknytning till en fastighet och att det skulle ställas upp vissa krav på bostaden skulle medföra gränsdragningsproblem. Enligt regeringen var det svårt att bedöma om en bostad var att betrakta som en fritidsbostad eller inte. I propositionen anfördes att det förhållandet att riksdagsledamoten hade anknytning till en fastighet på den tidigare orten genom att disponera en bostad där var tillräckligt för en oförändrad folkbokföring. Något krav på att bostaden skulle vara av viss beskaffenhet borde således inte ställas upp. Hem- orten borde enligt propositionen bestå också om ledamoten bytte bostad, så länge vederbörande kunde anses höra hemma på den orten. Riksdagsledamo- ten borde även ha möjlighet att flytta till en annan ort. Även en ledamot som bildade familj i fick anses ha kvar sin anknytning till den tidigare orten om familjebildningen var den enda ändring som inträdde. Regeringen föreslog att 10 § skulle kompletteras med ett andra stycke så att paragrafen fick följande lydelse: 10 § En vistelse anses inte leda till ändrad bosättning om den föranleds enbart av 1.uppdrag som riksdagsledamot, 2.uppdrag som statsråd, 3.förordnande till ledamot i kommitté eller kommission, befattning som politiskt tillsatt tjänsteman eller uppdrag att biträda som politiskt sak- kunnig i statsdepartement eller särskilt uppdrag av , 4.fullgörande av värnplikt eller vapenfri tjänsteplikt, 5.vård vid en , vård av unga, kriminalvård eller vård av missbrukare. En vistelse på viss fastighet som föranleds av förhållande i första stycket anses inte heller leda till ändrad bosättning, om personen har an- knytning till en annan fastighet genom att disponera en bostad där. manlever personen med sin familj på en fastighet där han enligt 7 § skulle anses bosatt, får skattemyndigheten dock på yrkande att han ska folkbok- föras på den fastigheten. tillstyrkte förslaget med en smärre justering av lagtexten, och följde utskottet (bet. 1994/95:SkU14). Behovet av regleringen för riksdagsledamöter i 10 § folkbokföringslagen be- rördes i propositionen 2012/13:120 Folkbokföringen . Regeringen konstaterade att bestämmelsen i 10 § andra stycket kommit till för att tillgo- dose riksdagsledamöters behov av att behålla bostadsanknytningen till hemor- ten eller valkretsen även om familjen följer med ledamoten till , i vilket fall om vistelsen i inte enbart kunde sägas bero på uppdraget. Regeringen ansåg att de skäl som motiverade att riksdagsledamöter kunde vara folkbokförda på en fastighet till vilken personen hade anknytning enbart ge- nom att disponera en bostad där alltjämt gällde och gjorde bedömningen att undantagsregeln skulle vara kvar. I lagförslaget ändrades paragrafens struktur på så sätt att en del av första stycket blev ett fjärde stycke och en del av 9 § togs in som ett tredje stycke. hade inget att invända mot förslaget och följde ut- skottet (bet. 2012/13:SkU25). Undantagsbestämmelsen i 10 § har numera följande lydelse: 10 § En vistelse anses inte leda till ändrad bosättning om den föranleds enbart av uppdrag som riksdagsledamot, statsråd eller heltidsarvoderad förtroendevald i region. En vistelse på viss fastighet som inte enbart föranleds av förhållande som avses i första stycket anses inte heller leda till ändrad bosättning om personen har anknytning till en annan fastighet genom att disponera en bostad där. En person som regelmässigt tillbringar dygnsvilan endast på en fastig- het där han eller hon med tillämpning av första eller andra stycket inte ska anses bosatt, anses bosatt på den fastighet som han eller hon med hänsyn till omständigheterna i övrigt kan anses ha sin starkaste anknytning till. Sammanlever en person som omfattas av första eller andra stycket med sin familj på en fastighet där han eller hon enligt 7 § skulle anses vara bosatt, får på ansökan besluta att han eller hon ska folkbok- föras på den fastigheten. 12.2.4 information om undantagsregeln I information om bestämmelserna i 10 § folkbokföringslagen sägs bl.a. följande: Den som på grund av sitt uppdrag som riksdagsledamot, statsråd eller hel- tidsarvoderad förtroendevald i ett landsting vistas i en bostad, t.ex. en tjänstebostad, ska inte ändra sin folkbokföring om vistelsen i den bostaden endast beror på uppdraget. Denna bestämmelse gäller även om riksdagsle- damoten är bosatt med sin familj i en sådan bostad. Personen ska vara fort- satt folkbokförd på sin tidigare bostad om han eller hon fortsatt disponerar den. Det kan vara en tidigare bostad eller en sommarstuga som t.ex. riks- dagsledamoten fortsatt hyr eller äger. Den övriga familjens bosättning be- döms utifrån de vanliga reglerna i 7 § folkbokföringslagen. Genom en an- sökan till kan en riksdagsledamot begära att få bli folkbokförd på den fastighet där han eller hon lever tillsammans med sin familj. Skat- teverkets bedömning ska motsvara den som enligt 7 § ska göras vid dubbel bosättning (10 § fjärde stycket folkbokföringslagen). Regelverket kring förmånsbeskattning och avdragsrätt för ökade levnadskost- nader är av grundläggande betydelse för regleringen av riksdagsledamöternas rätt till ersättning. Sålunda är rätten till övernattningsboende i Riksdagsför- valtningens bostadsbestånd, logiersättning och ersättning för övernattning i övrigt, knuten till att ledamoten har rätt till avdrag för ökade levnadskostnader enligt inkomstskattelagen (1999:1229). En återkommande strävan i tidigare lagstiftningsärenden har också varit att utforma regelverket så att det inte läm- nas skattepliktiga förmåner till ledamoten eller andra. I det följande lämnas en översiktlig redogörelse för regelverket i relevanta delar. Enligt 11 kap. 1 § inkomstskattelagen ska löner, arvoden, kostnadsersätt- ningar, pensioner, förmåner och andra inkomster som erhålls på grund av tjänst tas upp som en intäkt såvida det inte anges något annat i lagen och utgöra skattepliktig inkomst för mottagaren. Bestämmelsen ger uttryck för den grund- läggande principen i svensk rätt att ersättning för utfört arbete ska beskattas likadant oavsett om ersättningen betalas i pengar eller på annat sätt. Den ger även uttryck för principen att förmåner på grund av anställning och som inne- bär inbesparade levnadskostnader för den enskilde eller hans eller hennes fa- milj som utgångspunkt är skattepliktiga. I 11 kap. inkomstskattelagen finns bestämmelser om undantag från skatte- plikt och i vilken utsträckning olika slag av förmåner ska tas upp till beskatt- ning. I 61 kap. inkomstskattelagen finns bestämmelser om hur förmåner ska värderas. Med begreppet förmån avses ersättning som lämnas i annan form än kontanter eller pengar. Förmåner kan således vara av många olika slag. Det kan exem- pelvis handla om tillgång till tjänstebil, bostad, resor, mobiltelefon samt kaffe och frukt på arbetsplatsen. Förmånsvärdet ska beräknas till marknadsvärdet, dvs.