urf · H8A5URF1 · 2020-09-24 00:00:00 — 7 DE VICE TALMÄNNEN SOM VICE ORDFÖRANDE I KRIGSDELEGATIONEN En utredning bör bl.a. analysera om ordningen med en krigsdelegat- ion alltjämt är ett ändamålsenligt sätt att organisera arbete i krig och krigsfara. Andra frågor som bör analyseras rör krigsdelegationens sammansättning, funktion och befogenheter. Utredningen bör belysa och överväga om det finns skäl till ändringar av bestämmelserna om krigsde- legationen, och om utredningen bedömer att det finns skäl till ändringar bör den lämna förslag till sådan reglering. Syftet med utredningen är att säkerställa att regleringen av hur arbete organiseras vid krig eller krigsfara är ändamålsenlig. Utredningen bör enligt utskottet genom- föras inom ramen för en parlamentariskt sammansatt kommitté. Sammantaget anser utskottet att regeringen bör tillsätta en parlamenta- riskt sammansatt kommitté med uppgift att se över regleringen av krigsde- legationen. Med utnyttjande av sin initiativrätt enligt 9 kap. 16 § RO före- slår utskottet att ställer sig bakom vad utskottet nu anför och tillkännager detta för regeringen. Regeringen har inte tillsatt utredningen. Krigsdelegationens ordförande och vice ordförande har i uppgift att förbereda delegationens verksamhet för den händelse att delegationen träder i ställe. Det är således önskvärt att delegationens presidium har mycket god kän- nedom om arbete och erfarenhet av att planera riksdagsarbetet och i någon form delta i ledningen av detta. Vidare måste presidiet redan i fredstid kunna avsätta tid för krigsdelegationen. Genomgången av vilka som har valts till vice ordförande i krigsdelegat- ionen , dvs. , visar att partierna i huvudsak har valt att ha sina partiledare eller gruppledare som vice ordförande i krigs- delegationen. Detta får uppfattas som att partierna har föreställt sig att dele- gationens presidium spelar en roll främst i ett skarpt läge, när delegationen har trätt i ställe. I ett så skarpt läge kommer talmannen troligen att be- höva överlägga med de ledande företrädarna för partierna. Det kan noteras att när krigsdelegationen inrättades 1965 betonade konsti- tutionsutskottet att det måste anses angeläget att delegationen förbereder sig för sina uppgifter. Ansvaret för delegationens förberedelsearbete för dess eventuella uppgifter i krig lades på delegationens ordförande och vice ordfö- rande. Utskottet framhöll att det syntes önskvärt att samtliga i delegationen representerade partier fick delta i förberedelsearbetet. Detta kunde enligt ut- skottet åstadkommas antingen genom samråd med presidiet eller genom att samtliga partier fick presidieplatser. För att hålla sistnämnda möjlighet öppen föreslogs att delegationen skulle välja en eller flera vice ordförande. har antalet partier i ökat. Det innebär att presidiet i praktiken svårligen kan rymma företrädare för samtliga partier. Presidiet i sig kan alltså inte fylla uppgiften att samtliga partier i delegationen ska kunna delta i förberedelsearbetet, vilket man föreställde sig . En annan förändring är att talmannens samråd med gruppledarna har ökat i betydelse. Förändringen skedde i huvudsak (jfr 7 DE VICE TALMÄNNEN SOM VICE ORDFÖRANDE I KRIGSDELEGATIONEN , 2016, I rörelse: minnen från ett innehållsrikt liv, s. 256 och , 2019, Reflektioner om politik: elva essäer om idéer och reformer, s. 39). Det är således naturligt att talmannen har överläggningar med gruppledarna om krigsdelegationens förberedande verksamhet. skulle, som påpe- kas i utredningens direktiv, den erfarenhet som de vice talmännen får genom att leda kammarens sammanträden vara till nytta både för att förbereda dele- gationens verksamhet och för det arbete som krigsdelegationen ska bedriva om den aktiveras. Om talmanspresidiet skulle utgöra även krigsdelegationens presidium skulle den erfarenheten kunna användas på ett praktiskt sätt, och startsträckan för arbetet i krigsdelegationens presidium skulle bli kortare. Till de praktiska fördelarna hör också att talmanspresidiet vanligen möts regelbun- det. Å andra sidan finns det starka skäl för att partierna själva ska få avgöra vem de vill nominera till krigsdelegationens presidium. Det är också rimligt att krigsdelegationen är fri att inom sig välja de vice ordförande som delegat- ionen önskar. Krigsdelegationens presidium har en särskild uppgift i att förbereda dele- gationens verksamhet om delegationen skulle träda i ställe. Det är alltså viktigt att partierna när de nominerar kandidater till vice ordförandepos- terna i krigsdelegationen efter varje val betänker att dessa ledamöter ska vara beredda att delta i den förberedande verksamheten. Det är naturligt att parti- erna själva avgör vem de nominerar, men partierna bör således särskilt beakta de uppgifter krigsdelegationens presidium har. Sammantaget finns det inte skäl att föreslå någon ändring av reglerna för val av krigsdelegationens presidium. Det ska sägas att i tillkännagivande till regeringen om en över- syn av krigsdelegationen anförs att bland de frågor som bör analyseras finns krigsdelegationens sammansättning, funktion och befogenheter (bet. 2018/19:KU30, punkt 34, rskr. 2018/19:216). Det är möjligt att en kommande utredning gör överväganden om de frågor som behandlas här. 8Tystnadsplikt i krigsdelegationens verksamhet Det ska vara möjligt att besluta om tystnadsplikt i krigsdelegationens för- beredande verksamhet på samma sätt som i utskotten och . Det innebär att en ledamot i krigsdelegationen inte obehörigen får röja vad som enligt beslut av delegationen eller regeringen ska omfattas av sekretess till skydd för rikets säkerhet eller av annat synnerligen viktigt skäl som rör förhållandet till en främmande stat eller en mellanfolklig organisation. I direktiven redovisas att genom en hänvisning i tilläggsbestämmelse 13.11.2 RO är vissa föreskrifter om utskottens sammanträden tillämpliga även på krigsdelegationens arbete i fredstid. Det saknas dock bestämmelser som gör det möjligt att med stöd av riksdagsordningen förordna om tystnadsplikt för ledamöter inom ramen för den förberedande verksamheten. Det innebär att en ledamot som sprider skyddsvärda uppgifter inte kan dömas för brott mot tyst- nadsplikten. Utredningen bör därför analysera och lämna förslag på hur en ordning med tystnadsplikt inom ramen för den förberedande verksamheten skulle kunna åstadkommas. En anknytande fråga gäller de anställda vid riksdagspartiernas partikans- lier. Dessa personer har i uppdrag att stödja ledamöterna i deras politiska upp- drag, vilket innebär att de bistår i både utskotts- och kammararbetet. De om- fattas dock varken av riksdagsordningens bestämmelser om tystnadsplikt eller av sekretessbestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). I samband med krigsdelegationens övningsverksamhet har det kommit fram att det kan finnas ett befogat intresse av att anställda vid partikanslierna i vissa fall ska kunna ta del av hemliga uppgifter. Utredningen ska analysera om in- tresset av tystnadsplikt i övningsverksamheten kan tillgodoses inom ramen för gällande rätt, t.ex. genom att uppgifter lämnas ut med sekretessförbehåll, eller om frågan bör regleras genom lagstiftning. Utredningen får också, om det kan anses nödvändigt, i ett bredare perspektiv analysera vilka författningsänd- ringar som skulle krävas för att denna grupp generellt ska kunna omfattas av tystnadsplikt. 8 TYSTNADSPLIKT I KRIGSDELEGATIONENS VERKSAMHET 8.2Grundlagsskyddad yttrandefrihet och informationsfrihet I 2 kap. RF finns bestämmelser om grundläggande fri- och rättigheter. Bland annat är var och en gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet och in- formationsfrihet, dvs. frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor, samt frihet att inhämta och ta emot upplysningar samt att i övrigt ta del av andras yttranden (2 kap. 1 § första stycket 1 och 2 RF). Yttrandefriheten och informationsfriheten får med stöd av regeringsformen inom vissa ramar begränsas genom lag. Genom tryckfrihetsförordningen (TF) och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) tillförsäkras också svenska medborgare tryckfrihet och frihet att ut- trycka sig i andra tekniska former. Det står varje svensk medborgare fritt att meddela uppgifter och underrättelser i vilket ämne som helst för offentliggö- rande i former som faller under tryckfrihetsförordningen eller yttrandefrihets- grundlagen. Rätten att i tryckta skrifter offentliggöra allmänna handlingar gäl- ler som en ursprunglig och ännu bärande del av tryckfrihetsförordningen. Mot- svarande rätt följer av yttrandefrihetsgrundlagen. I tryckfrihetsförordningen regleras också rätten att ta del av allmänna handlingar. Av 2 kap. 1 § TF följer att varje svensk medborgare ska ha rätt att ta del av allmänna handlingar. Rätten att ta del av allmänna handlingar får enligt 2 kap. 2 § TF begränsas endast om det krävs med hänsyn till vissa intressen, bl.a. om det är påkallat med hänsyn till rikets säkerhet eller dess förhållande till en an- nan stat eller mellanfolklig organisation. Varje begränsning i rätten att ta del av allmänna handlingar ska enligt tryckfrihetsförordningen anges noga i en bestämmelse i en särskild lag eller, om det anses lämpligare i ett visst fall, i en annan lag som den särskilda lagen hänvisar till. Efter bemyndigande i en sådan bestämmelse får regeringen genom förordning meddela närmare föreskrifter om bestämmelsens tillämplighet. Den särskilda lag som avses är offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL. 8.3 Offentlighets- och sekretesslagen 8.3.1 Lagens innehåll och omfattning Offentlighets- och sekretesslagen innehåller bestämmelser om tystnadsplikt i det allmännas verksamhet och om förbud mot att lämna ut allmänna hand- lingar. Med begreppet sekretess avses enligt lagen ett förbud mot att röja en upp- gift, vare sig det görs muntligen, genom utlämnande av en allmän handling eller på något annat sätt (3 kap. 1 § OSL). Sekretess innebär således inte bara sekretess för uppgifter i allmänna handlingar utan också tystnadsplikt. Bestäm- melserna i offentlighets- och sekretesslagen innebär begränsningar i yttrande- friheten enligt regeringsformen, begränsningar i den rätt att ta del av en allmän handling som följer av tryckfrihetsförordningen samt, i vissa särskilt angivna 8 TYSTNADSPLIKT I KRIGSDELEGATIONENS VERKSAMHET fall, även begränsningar i den rätt att meddela och offentliggöra uppgifter som följer av tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Av 2 kap. 1 § OSL följer att förbud mot att röja eller utnyttja en uppgift enligt offentlighets- och sekretesslagen eller enligt lag eller förordning som offentlighets- och sekretesslagen hänvisar till gäller för myndigheter. Ett så- dant förbud gäller också för en person som fått kännedom om uppgiften genom att för det allmännas räkning delta i en myndighets verksamhet 1.på grund av anställning eller uppdrag hos myndigheten 2.på grund av tjänsteplikt eller 3.på annan liknande grund. Med begreppet myndighet avses organ som ingår i den offentligrättsliga stat- liga och kommunala organisationen, inklusive regeringen och domstolarna. Enligt 2 kap. 2 § OSL ska och beslutande kommunala församlingar vid tillämpningen av offentlighets- och sekretesslagen jämställas med myn- digheter. En person som omfattas av förbudet i 2 kap. 1 § OSL är skyldig att iaktta sekretess även efter det att han eller hon har lämnat sin befattning. Detta gäller oavsett om personen avgår med pension eller övergår till annan allmän eller enskild tjänst (Lenberg m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen – En kommen- tar, s. 2:1:5). 8.3.2 Närmare om innebörden av begreppet sekretess Av 8 kap. 1 § OSL följer att en uppgift för vilken sekretess gäller enligt denna lag inte får röjas för enskilda eller för andra myndigheter, om inte annat anges i denna lag eller i lag eller förordning som denna lag hänvisar till. Om det gäller förbud mot att röja en uppgift får den enligt 7 kap. 1 § OSL inte heller i övrigt utnyttjas utanför den verksamhet för vilken den är sekretessreglerad. I 15 kap. OSL finns bestämmelser om sekretess till skydd för rikets säkerhet eller dess förhållande till andra stater eller mellanfolkliga organisationer. Den grundläggande bestämmelsen om utrikessekretess finns i 15 kap. 1 § OSL. Enligt bestämmelsen gäller sekretess för uppgift som rör förbindelser med en annan stat eller i övrigt rör en annan stat, mellanfolklig organisation, myndighet, medborgare eller juridisk person i en annan stat eller en statslös, om det kan antas att det stör mellanfolkliga förbindelser eller på annat sätt skadar landet om uppgiften röjs. Av 15 kap. 6 § första stycket OSL framgår att den tystnadsplikt som följer av utrikessekretessen i 1 § inskränker rätten att meddela och offentliggöra upp- gifter när det är fråga om uppgift vars röjande kan antas sätta rikets säkerhet i fara eller på annat sätt skada landet allvarligt. Försvarssekretess regleras i 15 kap. 2 § OSL. Av bestämmelsen följer att sekretess gäller för uppgift som rör verksamhet för att försvara landet eller planläggning eller annan förberedelse av sådan verksamhet eller som i övrigt 8 TYSTNADSPLIKT I KRIGSDELEGATIONENS VERKSAMHET rör totalförsvaret, om det kan antas att det skadar landets försvar eller på annat sätt vållar fara för rikets säkerhet om uppgiften röjs. Rätten att meddela och offentliggöra uppgifter råder endast i starkt begrän- sad omfattning på försvarssekretessens område (15 kap. 6 § tredje stycket OSL). I vilka fall rätten att meddela och offentliggöra uppgifter är utesluten framgår direkt av tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. 8.3.3Förordnande om undantag från sekretess och sekretessförbehåll får enligt 10 kap. 8 § första stycket OSL när det är fråga om upp- gifter hos eller dess myndigheter för ett särskilt fall besluta om un- dantag från sekretess, om det är motiverat av synnerliga skäl. När det gäller uppgifter hos själv prövar det organ hos vilken uppgiften förekom- mer frågan om undantag från sekretess (Lenberg m.fl. s. 10:8:1). Det innebär att ett utskott förordnar om undantag från sekretessen i fråga om uppgifter hos utskottet och talmannen när det gäller uppgifter hos kammarkansliet (se bet. 1979/80:KU37 s. 38). Enligt 10 kap. 9 § första stycket OSL får förena sådana beslut som anges i 8 § första stycket med villkor att förbehåll som inskränker en en- skild mottagares rätt att lämna uppgiften vidare eller utnyttja den ska göras vid utlämnande av uppgiften. Ett förbehåll innebär att mottagaren av uppgifterna inte fritt får använda sig av dem och att det genom förbehållet uppstår en tyst- nadsplikt (Lenberg m.fl. s. 10:9:1). Om den som förbehållet riktar sig mot inte följer villkoren i förbehållet kan ansvar för brott mot tystnadsplikt enligt 20 kap. 3 § komma i fråga. I 10 kap. 9 § andra stycket OSL påminns om att den tystnadsplikt som upp- kommer genom ett förbehåll enligt första stycket inskränker den rätt att med- dela och offentliggöra uppgifter som följer av tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. har vid ett tiotal tillfällen beslutat att lämna ut vissa handlingar med förbehåll enligt 10 kap. 9 § OSL. Det har gällt i följande sju granskningsärenden: •Regeringens agerande i samband med Transportstyrelsens it-upphandling () •Fråga om den tidigare regeringens agerande avseende samförståndsavtal med Nato om värdlandsstöd m.m. () •Information till och överläggning med med förbehåll () •Regeringens styrning av i frågan om nya kolgruvor i Branden- burg, () •Regeringens hantering av AB:s förvärv av Nuon () •Regeringens agerande i fråga om militärt samarbete med (vå- ren 2013) 8 TYSTNADSPLIKT I KRIGSDELEGATIONENS VERKSAMHET •Regeringens hantering av besparingar inom försvarets materielförsörjning (). De som har fått ta del av handlingarna med detta förbehåll har främst varit tidigare statsråd och statssekreterare, men också bl.a. en tidigare styrelseord- förande i . I ett fall med ett tidigare statsråd framgick det av utskottets beslut att förbehållet inte hindrade att uppgifter ur handlingarna för- des vidare till tjänstemän i . 8.3.4 Särskilda bestämmelser om sekretess i Av 41 kap. 1 § första stycket OSL framgår att för uppgift om vad som har förekommit vid ett sammanträde med kammare tillämpas sekre- tessbestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen endast om sammanträ- det har hållits inom stängda dörrar. Föreskrifter om när kammare kan sammanträda inom stängda dörrar finns i 6 kap. 7 § RO. Paragrafen be- handlas närmare nedan i avsnittet 8.3.5 Särskilda regler för leda- möter. För de uppgifter som förekommit vid ett sammanträde inom stängda dörrar och som har tagits in i kammarens protokoll gäller sekretess enligt offentlig- hets- och sekretesslagen endast om sekretess för uppgifterna följer av 15 kap. OSL (41 kap. 1 § andra stycket OSL). I fråga om uppgifter som har tagits in i andra protokoll hos än kammarprotokoll eller beslut gäller sekretess endast om sekretess för uppgif- terna följer av 15 kap. eller 19 kap. 7 § OSL (fackliga stridsåtgärder inom den offentliga sektorn). Med beslut avses betänkanden, yttranden, skrivelser och liknande handlingar från utskott och andra riksdagsorgan (Lenberg m.fl., s. 41:1:1). I samband med en utvärdering av EU-frågornas behandling i riksda- gen 1996 utvidgades möjligheterna till sekretessbeläggning genom att sekre- tess kan gälla för uppgifter i nedtecknade yttranden från över- läggningar med regeringen enligt tilläggsbestämmelse 7.15.5 RO även i fråga om uppgifter som avses i 16 kap. OSL, dvs. uppgifter som angår rikets centrala finanspolitik, penningpolitik eller valutapolitik (bet. 1996/97:KU2). När det gäller andra uppgifter hos än de ovannämnda gäller sek- retessbestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen utan inskränkning (se dock särskilda regler för ledamöter nedan). I offentlighets- och sekretesslagen finns även bestämmelser om överföring av sekretess (41 kap. 3 och 4 §§). Om får en sekretessreglerad upp- gift från regeringen, blir sekretessbestämmelsen tillämplig på uppgiften även hos . Det framgår vidare att om får en sekretessreglerad uppgift från en myndighet för att pröva om den ska lämnas ut, blir sekretess- bestämmelsen tillämplig på uppgiften även hos . 8 TYSTNADSPLIKT I KRIGSDELEGATIONENS VERKSAMHET 8.3.5 Särskilda regler för ledamöter Offentlighets- och sekretesslagens förbud mot att avslöja en uppgift som om- fattas av sekretess gäller som redovisats tidigare även för del. För utlämnande av en allmän handling hos ett utskott eller gäller alltså bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen. När det gäller ledamöter följer det av 41 kap. 2 § första stycket OSL att lagens bestämmelser om förbud mot att röja en uppgift eller i övrigt utnyttja den utanför den verksamhet för vilken den är sekretessreglerad inte gäller för ledamöter om det är fråga om uppgifter som de har tagit emot under utförandet av sina uppdrag. Både handlingssekretess och tystnads- plikt enligt offentlighets- och sekretesslagen gäller dock för tjäns- temän. Vissa bestämmelser om tystnadsplikt för riksdagsledamöter finns emellertid i 10 kap. 12 § RF och i 6 kap. 8 § och 7 kap. 20 § RO. I 10 kap. 12 § RF regleras tystnadsplikt i . Ordföranden i nämnden kan besluta om tystnadsplikt för en ledamot av nämnden och den som i övrigt är knuten till nämnden, t.ex. som suppleant eller tjänsteman. En övergripande bestämmelse om sammanträden i kammaren finns i rege- ringsformen. Enligt 4 kap. 9 § RF ska sammanträden i kammaren vara offent- liga. Av bestämmelsen framgår dock att ett sammanträde kan hållas inom stängda dörrar enligt bestämmelserna i riksdagsordningen. I 6 kap. 7 och 8 §§ RO finns närmare bestämmelser om offentlighet vid sammanträden i kammaren och tystnadsplikt. Av 6 kap. 7 § andra stycket RO följer att kammaren får besluta att ett sammanträde ska hållas inom stängda dörrar, om det krävs med hänsyn till rikets säkerhet eller i övrigt till förhållan- det till en annan stat eller en mellanfolklig organisation. Om regeringen vid ett sammanträde ska lämna information till , får även regeringen besluta om stängda dörrar på de grunder som anges i andra stycket (6 kap. 7 § tredje stycket RO). Beslut om att ett sammanträde ska vara slutet kan således fattas dels av kammaren, dels av regeringen, när denna avser att lämna ett muntligt med- delande till genom en minister vid sammanträdet (jfr prop. 1973:90 s. 520). Ett förordnande om stängda dörrar kan avse en del av ett sammanträde. Av 6 kap. 8 § RO följer att en ledamot inte obehörigen får röja vad som har framkommit vid ett sammanträde i kammaren som hållits inom stängda dörrar. Kammaren får besluta att i ett särskilt fall helt eller delvis upphäva tystnads- plikten. Utskotten och ska som huvudregel sammanträda inom stängda dörrar (7 kap. 16 § första stycket RO). Av 7 kap. 16 § andra stycket RO följer att utskotten och får medge att även någon annan än en ledamot, en suppleant eller en tjänsteman i utskottet eller får närvara vid ett sammanträde inom stängda dörrar. och för överläggningar i utskott i EU-frågor enligt 12 § krävs inget beslut för att ett statsråd eller en tjänsteman som åtföljer statsrådet ska få närvara. 8 TYSTNADSPLIKT I KRIGSDELEGATIONENS VERKSAMHET Den gällande bestämmelsen i riksdagsordningen om tystnadsplikt i utskot- ten och är 7 kap. 20 § (det är denna bestämmelse som nedan föreslås tillämpas också på krigsdelegationens förberedande verksamhet): En ledamot eller en suppleant i ett utskott eller får inte obe- hörigen röja vad som enligt beslut av regeringen, utskottet eller ska omfattas av sekretess till skydd för rikets säkerhet eller av annat synnerligen viktigt skäl som rör förhållandet till en främmande stat eller en mellanfolklig organisation. Den sekretess som följer av bestämmelserna i riksdagsordningen och som anger tystnadsplikten för riksdagsledamöterna gäller i princip av hänsyn till rikets säkerhet eller i övrigt till förhållandet till en annan stat eller en mellan- folklig organisation. Inskränkningar i rätten enligt tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter när det gäller dessa tystnadsplikter regleras i 44 kap. 1 § OSL. Enligt paragrafen har den tystnadsplikt som följer av ett beslut om ovillkorlig tystnadsplikt i företräde framför meddelarfriheten. Den tystnadsplikt som kan följa av 6 kap. 8 § och 7 kap. 20 § RO har enligt samma paragraf också före- träde framför rätten att meddela och offentliggöra uppgifter om det är fråga om uppgifter vilkas röjande kan antas sätta rikets säkerhet i fara eller på annat sätt skada landet allvarligt. 8.3.6 Brott mot tystnadsplikten Av 20 kap. 3 § första stycket framgår att om någon röjer en upp- gift som han eller hon är skyldig att hemlighålla enligt lag eller annan författ- ning eller enligt förordnande eller förbehåll som har meddelats med stöd av lag eller annan författning, eller olovligen utnyttjar en sådan hemlighet, döms, om inte gärningen på annat sätt är särskilt belagd med straff, för brott mot tystnadsplikt till böter eller fängelse i högst . Enligt 20 kap. 3 § andra stycket döms den som av oaktsamhet begår en gärning som avses i första stycket till böter. I ringa fall ska dock inte dömas till ansvar. 8.4Tillkomsten av nuvarande bestämmelser om tystnadsplikt i riksdagsordningen I den ursprungliga lydelsen av riksdagsordning fanns inga bestäm- melser om tystnadsplikt för vare sig ledamöter eller andra i . I sam- band med grundlagsändringar infördes vissa bestämmelser med sådan innebörd i riksdagsordningen, som då hade ställning som grundlag. Beträffande kammaren föreskrevs, när det gällde fall då regeringen munt- ligen hade tagit upp någon fråga i kammaren som angick rikets förhållande till främmande makt eller annat ärende av större allmänt intresse, att regeringen 8 TYSTNADSPLIKT I KRIGSDELEGATIONENS VERKSAMHET fick ”bestämma att i fall, som här avses, kamrarnas sammanträden skola hållas inom lyckta dörrar”.