urf · H8A5URF2 · 2020-12-16 00:00:00 — I andra stycket anges faktorer som ska beaktas vid bedömningen om det finns särskilda skäl för att förlänga inkomstgarantin. Enligt punkt 1 ska beak- tas om och hur garantitagaren har nyttjat stödåtgärder för övergång till för- värvsarbete enligt 3 § eller vilka åtgärder han eller hon annars har vidtagit för att övergå till förvärvsarbete. Punkt 2 motsvarar i sak vad som gäller enligt 9 kap. 6 § tillämpningsföreskriften. Språkliga ändringar har dock gjorts för att anpassa bestämmelsen till motsvarande bestämmelse i 13 kap. 6 §. Ingen änd- ring i sak är avsedd. Övervägandena finns i avsnitt 26.6. 11 § Underlaget för beräkningen av inkomstgarantin utgörs av följande arvoden som betalas ut vid avgångstillfället: 1.ledamotsarvode enligt 3 kap. 2 §, 2.tilläggsarvode enligt 3 kap. 3–5 §§, och 3.månatliga arvoden enligt 1 § 2 och 4 lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ. Från och med det sjätte garantiåret beräknas inkomstgarantin bara på det leda- motsarvode som betalades vid avgångstillfället. Talmannens arvode vid avgångstillfället utgör underlag för beräkningen av hans eller hennes inkomstgaranti. Paragrafen innehåller bestämmelser om vad som utgör underlag för beräk- ningen av inkomstgarantin. Övervägandena finns i avsnitt 26.5. I första stycket görs konsekvensändringar till följd av att bestämmelserna om talmannens arvode tas in i 3 kap. och att paragrafnumreringen därför ändras. 26 § ska besluta om en ledamots rätt till inkomstgaranti i samband med att ledamoten lämnar riksdagsuppdraget. Paragrafen innehåller en bestämmelse om att ex officio, dvs. på eget initiativ, ska pröva om en tidigare ledamot har rätt till inkomstgaranti. Den nuvarande lydelsen är formulerad så att prövningen ska göras först se- dan en ledamot rent faktiskt har lämnat uppdraget. Så går det normalt till. För att tydliggöra att nämnden kan pröva frågan även om det behövs har uttrycket ”har lämnat ” bytts ut mot ”i samband med att ledamo- ten lämnar riksdagsuppdraget”. 27 § beslutar efter skriftlig ansökan om 1.förlängning av inkomstgaranti enligt 9 §, 2.inkomstgaranti vid partiell sjuk- eller aktivitetsersättning enligt 10 §, 3.efterlevandeskydd enligt 22 och 23 §§, och 4.eftergift av återkrav och ränta till följd av beslut om jämkning. beslutar även i frågor om jämkning av inkomstga- ranti enligt 20 §. Beslut om förmåner enligt första stycket 1–3 kan inte beviljas tillbaka än före ansökningsmånaden. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka frågor arvodes- nämnd beslutar om. I första stycket 3 görs en språklig korrigering som inte innebär någon änd- ring i sak. I första stycket 4 görs ett förtydligande om att nämnden prövar frågor om eftergift av återkrav och ränta till följd av ett beslut om jämkning. Nämnden prövar däremot inte frågor om eftergift om () framställt ett återkrav. I ett sådant fall beslutar SPV även i eftergiftsfrågan. 29 § I samband med att en ledamot lämnar ska till lämna de uppgifter som nämnden behöver för att kunna fastställa ledamotens rätt till inkomstgaranti enligt bestämmelserna i detta kapitel. ska på arvodesnämnds begäran över- lämna de uppgifter som en tidigare ledamot har lämnat till förvaltningen enligt 4 §. Paragrafen innehåller bestämmelser om skyldighet att lämna uppgifter till . Den nuvarande lydelsen av första stycket innebär att ska lämna uppgifter till först sedan ledamoten läm- nat uppdraget. I och med ändringen förtydligas att sådana uppgifter även kan lämnas innan ledamoten lämnat uppdraget om det behövs. 35 § Om inkomstgaranti har betalats ut med ett för högt belopp ska garantitagaren betala tillbaka mellanskillnaden. Detsamma gäller om garantin har jämkats. Ett be- lopp som ska betalas tillbaka ska, när det är lämpligt, i stället avräknas mot kom- mande utbetalningar av inkomstgarantin. Avräkning enligt första stycket får inte ske förrän beslutet har vunnit laga kraft. Om det finns särskilda skäl får återkravet efterges helt eller delvis. beslutar om återkrav och eftergift av ett sådant krav. Paragrafen innehåller bestämmelser om återkrav av inkomstgaranti. Övervä- gandena finns i avsnitt 28.9. I första stycket görs en språklig justering som inte innebär någon ändring i sak. Fjärde stycket har ändrats så att det uttryckligen framgår att Statens tjäns- tepensionsverk beslutar om återkrav och eftergift av ett sådant krav. 36 § Om inkomstgaranti har betalats ut med ett för högt belopp och mellanskillna- den inte har betalats tillbaka inom efter det att ett krav på återbetalning har framställts, ska garantitagaren betala ränta enligt 6 § räntelagen (1975:635) för tid därefter till dess betalning sker. Detsamma ska gälla om garantin har jämkats. Om det finns särskilda skäl får kravet på ränta efterges helt eller delvis. Bestämmelserna i första stycket gäller också om garantitagaren försummat att lämna uppgifter som behövs för att kunna bestämma det belopp som ska betalas tillbaka. I ett sådant fall ska dock ränta enligt 5 § räntelagen tas ut från den dag då uppgifterna senast skulle ha lämnats in. Paragrafen innehåller bestämmelser om ränta vid återkrav. Övervägandena finns i avsnitt 28.9. I första stycket görs en språklig justering som inte innebär någon ändring i sak. I andra stycket förtydligas att ränta ska tas ut enligt 5 § räntelagen (1975:635), dvs. avkastningsränta, om garantitagaren försummat att lämna uppgifter som behövs för att det ska vara möjligt att bestämma det belopp som ska betalas tillbaka. 36 a § Den som är återbetalningsskyldig enligt 35 och 36 §§ ska betala ränta enligt 5 § räntelagen (1975:635) på det återkrävda beloppet om det 1.har träffats ett avtal om avbetalningsplan med den återbetalningsskyldige, 2.om den återbetalningsskyldige har medgetts anstånd med betalningen. Ränta ska beräknas från den dag då avtalet om avbetalningsplan träffades eller Ränta ska dock inte betalas för tid innan återkravet har för- fallit till betalning. Paragrafen är ny och innehåller en bestämmelse om ränta om det har träffats ett avtal om avbetalningsplan (punkt 1) eller om den återbetalningsskyldige medgetts betalningsanstånd (punkt 2). Ränta ska i sådana fall tas ut enligt 5 § räntelagen (1975:635), dvs. Det framgår av första stycket. Av andra stycket följer att räntan ska beräknas då avtalet om avbetalningsplan träffades eller när anståndet medgavs. Ränta ska dock inte betalas för tid innan återkravet har förfallit till betalning. Övervägandena finns i avsnitt 28.9. 3 § En ledamot som lämnar riksdagsuppdraget har, för att kunna övergå till förvärvsarbete, rätt till stödåtgärder i enlighet med vad Riksdagsför- valtningen bestämmer. Paragrafen innehåller en bestämmelse om en ledamots rätt till stödåtgärder för att övergå till förvärvsarbete när han eller hon lämnar . Övervägandena finns i avsnitt 15.2. Ändringen innebär att bestämmelsen formuleras som en uttrycklig rättighet för ledamoten i stället för en skyldighet för att lämna ett erbjudande om stödåtgärder. I bestämmelsen har vidare tydliggjorts att rät- ten till stödåtgärder gäller i enlighet med vad bestäm- mer. Det innebär att den närmare innebörden av rätten till sådana åtgärder framgår av riksdagsstyrelsens föreskrift till lagen. 5 § Den som har varit ledamot av har rätt till ekonomiskt omställnings- stöd 1. , om ledamoten har tillhört under en sammanhäng- ande tid om , 2. , om ledamoten har tillhört om , 3. , om ledamoten har tillhört om , eller 4. , om ledamoten har tillhört om . Det ekonomiska omställningsstödet uppgår till av talmansarvodet enligt 3 kap. 1 § eller ledamotsarvodet enligt 3 kap. 2 § vid avgångstillfället. Ekonomiskt omställningsstöd ska jämställas med inkomst av anställning enligt 59 kap. 8 § socialförsäkringsbalken. Paragrafen innehåller bestämmelser om vad som utgör underlag för beräk- ningen av ekonomiskt omställningsstöd. Övervägandena finns i avsnitt 26.5. I andra stycket görs ett förtydligande om att underlaget vid beräkningen av ekonomiskt omställningsstöd för en tidigare talman utgörs av talmansarv- odet. Dessutom förtydligas att det är talmansarvodet och ledamotsarvodet vid avgångstillfället som ska ligga till grund för beräkningen. I tredje stycket tas en hänvisning bort utan att det innebär någon ändring i sak. 7 a § En ledamot som har varit statsråd får tillgodoräkna sig vid beräk- ningen av den sammanlagda respektive sammanhängande tiden i om han eller hon har avgått från statsrådsbefattningen innan 1.rätt till inkomstgaranti enligt förordningen (2016:1022) om inkomstgaranti, tjänstepension och vissa försäkringsförmåner för statsråd har inträtt, eller 2.rätt till inkomstgaranti eller motsvarande förmåner enligt äldre föreskrifter har inträtt. Paragrafen är ny och innehåller en bestämmelse om under vilka förutsättningar en ledamot som tjänstgjort som statsråd har rätt att tillgodoräkna sig vid beräkningen av den sammanlagda och sammanhängande tiden som leda- mot. En motsvarande bestämmelse finns i 10 kap. 5 § tillämpningsföreskriften. Bestämmelsen ändras språkligt och anpassas till att uttrycket inkomstgaranti i förordningen (2016:1022) om inkomstgaranti, tjänstepension och vissa försäk- ringsförmåner för statsråd har ersatt uttrycket statsrådspension. Någon ändring i sak är inte avsedd. Övervägandena finns i avsnitt 26.7. 9 § Om en tidigare ledamot som har ett gällande beslut om ekonomiskt omställ- ningsstöd återinträder i förskjuts det ekonomiska omställningsstödet med som motsvarar den nya tjänstgöringstiden. Pågående utbetalning ska upphöra under den tiden. När ledamoten på nytt lämnar ska tidigare beslut om ekonomiskt om- ställningsstöd omprövas. Om ledamoten då har rätt till ekonomiskt omställnings- stöd eller med högre belopp än enligt tidigare beslut ska Riksda- gens arvodesnämnd fatta ett nytt beslut om det ekonomiska omställningsstödet. I annat fall gäller tidigare beslut. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om förskjutet ekonomiskt om- ställningsstöd. Motsvarande bestämmelser finns i 10 kap. 4 § tillämpningsfö- reskriften men flyttas till lagen. Övervägandena finns i avsnitt 26.4. Innebörden av första stycket är att om en tidigare ledamot som har rätt till ekonomiskt omställningsstöd åter blir ledamot eller ersättare förskjuts rätten till omställningsstöd med motsvarande tjänstgöringstid. Rätten förskjuts oav- sett om det påbörjats en utbetalning eller inte. Om utbetalning pågår ska den upphöra så länge arvode betalas ut med anledning av riksdagsuppdraget. När ledamoten eller ersättaren lämnar på nytt ska hans eller hen- nes rätt till avgångsförmån enligt andra stycket prövas på nytt utifrån förhål- landena vid avgången, dvs. den nya tjänstgöringstiden och ledamotsarvodets storlek. Ledamotens ålder spelar däremot inte någon roll till skillnad från vad som gäller för inkomstgarantin. Om denna prövning leder till ett högre belopp eller en längre utbetalningstid ska fatta ett nytt be- slut om det ekonomiska omställningsstödet. I annat fall gäller fortfarande det tidigare beslutet. Beslut i frågor om ekonomiskt omställningsstöd och efterlevandeskydd 22 § ska besluta om en ledamots rätt till ekonomiskt omställningsstöd i samband med att ledamoten lämnar riksdagsuppdraget. Paragrafen innehåller bestämmelser om att ex of- ficio ska pröva om en tidigare ledamot har rätt till ekonomiskt omställnings- stöd. Den nuvarande lydelsen är formulerad så att prövningen ska göras först se- dan en ledamot rent faktiskt har lämnat uppdraget. Det görs också normalt. För att tydliggöra att nämnden kan pröva frågan även om det behövs har uttrycket ”har lämnat ” bytts ut mot ”i samband med att ledamo- ten lämnar riksdagsuppdraget”. 23 § beslutar efter skriftlig ansökan om 1.förlängt ekonomiskt omställningsstöd enligt 6 §, 2.efterlevandeskydd enligt 18 och 19 §§, och 3.eftergift av återkrav och ränta till följd av beslut om jämkning. beslutar även i frågor om jämkning av ekonomiskt omställningsstöd enligt 15 §. Beslut om förmåner enligt första stycket 1 och 2 kan inte beviljas tillbaka än före ansökningsmånaden. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka frågor arvodes- nämnd beslutar om. I första stycket 2 görs en språklig justering utan att någon ändring i sak är avsedd. I första stycket 3 görs ett förtydligande om att nämnden prövar frågor om eftergift av återkrav och ränta till följd av ett beslut om jämkning. Nämnden prövar däremot inte frågor om eftergift om () har beslutat om ett återkrav. I ett sådant fall beslutar SPV även i efter- giftsfrågan. 25 § I samband med att en ledamot lämnar riksdagsuppdraget ska Riksdagsförvalt- ningen till lämna de uppgifter som nämnden behöver för att kunna fastställa ledamotens rätt till ekonomiskt omställningsstöd. Riksdags- förvaltningen ska på begäran överlämna de uppgifter som en tidigare ledamot har lämnat enligt 4 §. Paragrafen innehåller en bestämmelse om skyldighet att lämna uppgifter till . Ändringen innebär ett för- tydligande om att sådana uppgifter kan lämnas även innan en ledamot rent faktiskt har lämnat uppdraget. 31 § Om ekonomiskt omställningsstöd har betalats ut med ett för högt belopp ska stödmottagaren betala tillbaka mellanskillnaden. Detsamma gäller om stödet har jämkats. Ett belopp som ska betalas tillbaka ska, när det är lämpligt, i stället avräk- nas mot kommande utbetalningar av ekonomiskt omställningsstöd. Avräkning enligt första stycket får inte ske förrän beslutet har vunnit laga kraft. Om det finns särskilda skäl får återkravet efterges helt eller delvis. beslutar om återkrav och eftergift av ett sådant krav. Paragrafen innehåller bestämmelser om återkrav av ekonomiskt omställnings- stöd. Övervägandena finns i avsnitt 28.9. Fjärde stycket har ändrats så att det uttryckligen framgår att Statens tjäns- tepensionsverk beslutar om återkrav och eftergift av ett sådant krav. 32 § Om ekonomiskt omställningsstöd har betalats ut med ett för högt belopp och mellanskillnaden inte har betalats tillbaka inom efter det att krav på åter- betalning har framställts, ska stödmottagaren betala ränta enligt 6 § räntelagen (1975:635) för tid därefter till dess betalning sker. Detsamma gäller om stödet har jämkats. Om det finns särskilda skäl får kravet på ränta efterges helt eller delvis. Bestämmelserna i första stycket ska också gälla om stödmottagaren har försum- mat att lämna de uppgifter som behövs för bestämmande av det belopp som ska betalas tillbaka. I ett sådant fall ska dock ränta enligt 5 § räntelagen tas ut från den dag då uppgifterna senast skulle ha lämnats in. Paragrafen innehåller bestämmelser om ränta vid återkrav av ekonomiskt om- ställningsstöd. Ändringen i andra stycket innebär ett förtydligande om ränta ska tas ut enligt 5 § räntelagen (1975:635), dvs. avkastningsränta, om stödmot- tagaren har försummat att lämna de uppgifter som behövs för att bestämma det belopp som ska betalas tillbaka. 32 a § Den som är återbetalningsskyldig enligt 31 och 32 §§ ska betala ränta enligt 5 § räntelagen (1975:635) på det återkrävda beloppet om det 1.har träffats ett avtal om avbetalningsplan med den återbetalningsskyldige, 2.om den återbetalningsskyldige har medgetts anstånd med betalningen. Ränta ska beräknas från den dag då avtalet om avbetalningsplan träffades eller Ränta ska dock inte betalas för tid innan återkravet har för- fallit till betalning. Paragrafen är ny och innehåller en bestämmelse om ränta om det har träffats ett avtal om avbetalningsplan (punkt 1) eller om den återbetalningsskyldige medgetts betalningsanstånd (punkt 2). Ränta ska i sådana fall tas ut enligt 5 § räntelagen (1975:635), dvs. Det framgår av första stycket. Av andra stycket följer att räntan ska beräknas då avtalet om avbetalningsplan träffades eller när anståndet medgavs. Ränta ska dock inte betalas för tid innan återkravet har förfallit till betalning. Försäkring, företagshälsovård och rehabilitering 1 § En ledamot har rätt till försäkringsförmåner i form av grupplivförsäkring, tjänstereseförsäkring och arbetsskadeförsäkring i enlighet med vad Riksdagsför- valtningen bestämmer. I paragrafen finns en bestämmelse om ledamotens rätt till försäkringsför- måner. Övervägandena finns i avsnitt 32.1.3. I sak motsvarar bestämmelsen 14 kap. 1 §. Bestämmelsen har dock formu- lerats som en uttrycklig rättighet för ledamoten i stället för som en skyldighet för att se till att ledamoten är försäkrad. Rätten till försäkringsförmån gäller i enlighet med vad Riksdagsförvalt- ningen bestämmer. De försäkringar som är aktuella anges i föreskriften till lagen. Det förhållandet att en viss försäkring är angiven i föreskriften inte i sig att en ledamot omfattas av försäkringen. Det avgörs ytterst av försäkringsvillkoren. Det kan exempelvis finnas ålderskrav i försäkringsvill- koren som innebär att en ledamot inte omfattas av försäkringen. Rätten till försäkringsförmån är alltså inte ovillkorlig. Förvaltningen står som tidigare för kostnaderna för försäkringarna. 2 § En ledamot har rätt till företagshälsovård i enlighet med vad Riksdagsförvalt- ningen bestämmer. Paragrafen, som motsvarar hittillsvarande 14 kap. 2 §, innehåller en bestäm- melse om en ledamots rätt till företagshälsovård. Bestämmelsen har ändrats språkligt utan att någon ändring i sak är avsedd. 14 a kap. Återkrav 1 § En ledamot är skyldig att betala tillbaka en utbetalning av arvode, resekost- nadsersättning, traktamente, logiersättning eller pension enligt denna lag som har lämnats felaktigt eller med ett för högt belopp om han eller hon har orsakat utbe- talningen genom att 1.lämna oriktiga uppgifter, eller 2.inte fullgöra en uppgifts- eller anmälningsskyldighet. Detsamma gäller om en sådan utbetalning i annat fall har lämnats felaktigt eller med ett för högt belopp och ledamoten insett eller skäligen borde ha insett detta. Vad som sägs i första och andra styckena gäller även tidigare ledamöter samt efterlevande som tagit emot förmåner enligt 11–13 kap. I paragrafen, som är ny, regleras förutsättningarna för återbetalningsskyldighet av felaktiga utbetalningar av arvode, resekostnadsersättning, traktamente, lo- giersättning och pension enligt ersättningslagen. Återbetalning av avgångsför- måner regleras särskilt i 12 och 13 kap. ersättningslagen. Övervägandena finns i avsnitt 28.9. I paragrafen anges de förutsättningar som ska vara uppfyllda för att det ska föreligga återbetalningsskyldighet. En grundläggande förutsättning är att be- talningen är felaktig. Därmed avses dels en utbetalning som rätteligen inte skulle ha gjorts eller som gjorts till fel person, dels en utbetalning av ett för högt belopp. Bestämmelsen omfattar inte bara ledamöter utan även tidigare ledamöter och efterlevande. Återkrav kan bli aktuellt i två fall. Det första fallet, som regleras i första stycket, är att mottagaren av betalningen har orsakat den felaktiga utbetal- ningen genom att lämna oriktiga uppgifter (punkt 1) eller underlåtit att fullgöra en uppgifts- eller anmälningsskyldighet (punkt 2). Som exempel på situationer som omfattas av den första punkten kan nämnas att en reseräkning innehåller felaktiga datum och att det för med sig att ledamoten får ett alltför stort trak- tamente eller att ledamoten begär ersättning för utlägg för en resa som inte är att betrakta som en tjänsteresa. Vad gäller den andra punkten kan som exempel nämnas en ledamot som får sjukpension brister i sin skyldighet att anmäla att han eller hon inte längre får sjukersättning eller aktivitetsersättning. Ett annat exempel är att ledamoten låter bli att anmäla att han eller hon haft en medre- senär som inte har rätt till ersättning enligt ersättningslagen vid en tjänsteresa. För att återbetalningsplikt ska kunna bli aktuell krävs att det finns ett direkt orsakssamband mellan ledamotens agerande eller underlåtenhet och den fel- aktiga utbetalningen. Kan man konstatera att det är ledamoten som har orsakat den felaktiga utbetalningen saknar det betydelse för återbetalningsplikten om agerandet eller underlåtenheten gjorts med uppsåt eller av misstag. Frågan om god respektive ond tro saknar också betydelse. Det andra fallet, som regleras i andra stycket, gäller den situationen att den felaktiga utbetalningen inte har orsakats av ledamoten. Exempel på det är misstag från sida, som leder till att en utbetalning blir felaktig. Det kan handla om brister i ett beslutsunderlag, felräkning och lik- nande misstag. Andra exempel är att ett arvodesavdrag vid sjuk- eller föräld- raledighet blir fel eller att tilläggsarvode för uppdrag som utskottsordförande betalas ut till en person som inte längre innehar ett sådant uppdrag. I ett sådant fall är mottagaren skyldig att betala tillbaka mellanskillnaden bara om han eller hon insett eller skäligen borde ha insett att betalningen var felaktig. Med andra ord finns det inte någon återbetalningsskyldighet om ut- betalningen tagits emot i god tro. Frågan huruvida så är fallet ska bedömas utifrån de förhållanden som rådde senast för själva utbetal- ningen. Bedömningen ska göras utifrån samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Faktorer av betydelse vid den bedömningen kan vara storleken på det felaktiga beloppet, den enskildes personliga förhållanden och kännedom om de omständigheter som ligger till grund för utbetalningen. Okunskap om re- gelverket på området bör dock normalt sett inte beaktas vid bedömningen av om mottagaren varit i god tro eller inte. Det finns en omfattande rättspraxis från i fråga om återkrav inom välfärdssystemen som kan ligga till grund för pröv- ningen av återkrav enligt ersättningslagen. Ett krav på återbetalning enligt bestämmelsen preskriberas enligt den all- männa tioåriga preskriptionstiden i preskriptionslagen (1981:130). Beslut om återkrav av pension framställs av . beslutar om återkrav av övriga ersättningar som omfat- tas av kapitlet. Av tredje stycket följer att återbetalningsskyldigheten gäller även tidigare ledamöter och efterlevande som tagit emot efterlevandepension. av s.k. efterlevandeskydd till inkomstgaranti och ekonomiskt omställningsstöd regleras däremot i bestämmelserna om återkrav i 12 kap. 35 och 36 §§ och 13 kap. 31 och 32 §§. 2 § Den som är återbetalningsskyldig enligt 1 § ska betala ränta enligt 5 § räntela- gen (1975:635) på det återkrävda beloppet, om det 1.har träffats ett avtal om avbetalningsplan med den återbetalningsskyldige, 2.om den återbetalningsskyldige har medgetts anstånd med betalningen. Ränta ska beräknas från den dag då avtalet om avbetalningsplanen träffades eller anståndet medgavs. Ränta ska dock inte betalas för tid innan återkravet har förfallit till betalning. I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om ränta om Riksdagsförvalt- ningen eller gjort upp en avbetalningsplan med den återbetalningsskyldige eller om han eller hon medgetts ett betalningsan- stånd. I så fall ska ränta enligt 5 § räntelagen (1975:635) tas ut på beloppet, dvs. Det framgår av första stycket. Vidare anges i andra stycket den tidsmässiga utgångspunkten för ränteberäkningen. Övervägandena finns i avsnitt 28.9. 3 § Om återbetalning inte har skett inom en månad från det att ett krav på återbe- talning framställts ska den återbetalningsskyldige betala ränta enligt 6 § räntelagen (1975:635) på det obetalda beloppet till dess betalning sker. I paragrafen, som är ny, finns en bestämmelse om dröjsmålsränta. Den innebär att ränta enligt 6 § räntelagen ska tas ut på det obetalda beloppet om återbetal- ning inte görs inom en månad från det att kravet framställdes. Övervägandena finns i avsnitt 28.9. 4 § Om det finns särskilda skäl får ett återkrav och ränta efterges helt eller delvis. I paragrafen, som är ny, finns en bestämmelse om att ett krav på återbetalning och ränta får efterges helt eller delvis. Övervägandena finns i avsnitt 28.9. En förutsättning för eftergift är att det finns särskilda skäl. Bedömningen av om så är fallet ska göras utifrån samtliga omständigheter i det enskilda fal- let. Nedsatt betalningsförmåga på grund av sjukdom eller ålder eller av annan anledning kan utgöra särskilda skäl.