urf · H8A5URF1 · 2020-09-24 00:00:00 — Eftersom en varning inte har några rätts- verkningar förrän ett andra kvartal med ifrågasatt frånvaro inträffar finns inte tillräckliga skäl för att ge ledamoten möjlighet att få talmannens varning över- prövad, t.ex. hos nämnden eller domstol. Skulle ledamoten därefter ha 60 pro- cents misstänkt ogiltig frånvaro under ytterligare ett kvartal och talmannen gör en anmälan till nämnden kommer nämnden förstås att pröva frånvarons giltig- het för båda de aktuella kvartalen. Om nämnden då anser att talmannen gjort 10 ÅTGÄRDER MOT LEDAMÖTER SOM INTE DELTAR I RIKSDAGSARBETET en felaktig bedömning vad gäller , men inte det andra, får nämndens beslut innebörden av en varning. (Nämnden kan inte besluta om sanktioner, men om ledamoten har 60 procents ogiltig frånvaro ett senare kvar- tal kan nämndens första beslut innebära att nämnden kan besluta om sankt- ioner .) Om nämnden anser att talmannen gjort en fel- aktig bedömning vad gäller både det första och undanröjs talmannens varning och några sanktioner utgår inte. Även om en ledamot har lämnat sin partigrupp och uppträder som partilös kan talmannen kontakta gruppledaren för den partigrupp som ledamoten val- des in för. Förhållandet mellan den tidigare partigruppen och ledamoten kan vara komplicerat, och talmannen får visa varsamhet i kontakterna. Den tidigare partigruppens bedömningar kan påverkas av speciella omständigheter i sam- band med att ledamoten har lämnat partigruppen. När det gäller partilösa le- damöter kan talmannen således få en större roll i bedömningen av om ledamo- tens skäl för låg närvaro ska anses godtagbara. Om talmannen märker att en ledamot verkar avstå från att delta i riksdags- arbetet kan talmannen kontakta ledamoten redan innan de kvartalsvisa uppgif- terna om närvaro vid voteringarna har sammanställts. Om ledamoten då har för avsikt att inte delta i riksdagsarbetet kan ledamoten ansöka om ledighet från uppdraget som riksdagsledamot eller begära att få lämna uppdraget. Tal- mannen kan meddela att han eller hon kommer att tillstyrka en ansökan om ledighet om den kan motiveras av ledamoten. Detta innebär inte att praxis för när en ledighetsansökan ska beviljas påverkas. Endast talmannen bör ha rätt att anmäla en ledamots frånvaro hos Det kan övervägas om någon annan än talmannen – t.ex. partigrupperna eller riksdagsstyrelsen – ska kunna anmäla att en ledamot inte deltar i arbete, men av följande skäl bör det endast vara talmannen som ska ha rätten att initiera ett ärende om arvodesavdrag. En utgångspunkt är att ska besluta om åtgärder mot ledamöter som inte deltar i riks- dagsarbetet men nämnden ska inte själv kunna initiera ett ärende. I praktiken är det i första hand berörd partigrupp som märker om en ledamot inte deltar i riksdagsarbetet, och en ledamots val att inte delta meddelas nor- malt den egna partigruppen. Det finns inget som hindrar att en partigrupp un- der hand påkallar talmannens uppmärksamhet om en ledamot inte deltar i riks- dagsarbetet. Det är dock inte lämpligt att det ligger i partigruppernas händer att kunna anmäla ledamöter som inte deltar i riksdagsarbetet. Relationen mel- lan en partigrupp och en ledamot som inte deltar i riksdagsarbetet torde vara ansträngd och kan vara komplicerad. Om en partigrupp får denna möjlighet skulle partigruppen kunna få en allt för stark ställning i förhållande till de en- skilda ledamöterna och det skulle kunna uppfattas som att partigruppen straf- far misshagliga ledamöter. Det förekommer också att en ledamot lämnar sin partigrupp och uppträder utan partibeteckning, s.k. politisk vilde. 10 ÅTGÄRDER MOT LEDAMÖTER SOM INTE DELTAR I RIKSDAGSARBETET mellan en sådan ledamot och den partigrupp som ledamoten valdes in för kan vara av olika slag och inte heller när det gäller en sådan ledamot synes det lämpligt att en partigrupp kan anmäla ärenden. Riksdagsstyrelsen leder och överlägger om plane- ringen av riksdagsarbetet. Riksdagsstyrelsen består av talmannen som ordfö- rande och tio andra ledamöter som väljer inom sig för en valperiod. ledamöter är dock inte anställda av och sty- relsen är inte arbetsgivare för ledamöterna. Riksdagsstyrelsen är en myndig- hetsstyrelse och leder inte kammararbetet. En ordning där riksdagsstyrelsen anmäler ledamöter skulle innebära att styrelsen får en uppgift som är främ- mande för den. 10.8.6 Tidsgräns för anmälan Med ordningen att talmannen strax efter utgången av varje kvartal ska följa upp närvaron och följa upp om en ledamot har varit frånvarande vid av voteringarna bör talmannen vidta eventuella åtgärder inom en rim- lig tid. Normalt bör talmannen kunna fatta ett beslut om att påminna en leda- mot om reglerna eller göra en anmälan till arvodesnämnden inom eller högst ett kvartal. När det gäller frånvaro för , där en sammanställning kan göras först sedan det sista arbetsplenumet hållits, kan dock mer tid hinna gå. Sammantaget bör talmannen fatta beslut senast efter att kvartalet löpt ut. Det innebär att om inte talmannen har fattat något beslut som avser en ledamots frånvaro under t.ex. före december månads utgång kan inte ledamoten bli föremål för någon åtgärd som rör . Utredningens förslag ger anledning till ändringar i riksdagsordningen, lagen (2012:883) med instruktion för och lagen (2016:1108) om ersättning till ledamöter. Det ska i detta sammanhang nämnas att riksdagsstyrelsen har tillkallat en särskild utredare för att göra en översyn av vissa frågor som gäller riksdagsle- damöternas rätt till ersättning. I uppdraget ingår bl.a. att överväga •regleringen av ledamöternas rätt till traktamente, övernattningsboende och logiersättning •regleringen av medföljande resenärer och delade resor •införandet av regler om preskription av anspråk på resekostnadsersättning, traktamente och arvode •införandet av regler om återkrav och om sanktioner. Utredningen om riksdagsledamöternas ersättningar har fått tilläggsdirektiv i frågan om årskort för tåg. Både uppdraget och tilläggsuppdraget ska redovisas . 10 ÅTGÄRDER MOT LEDAMÖTER SOM INTE DELTAR I RIKSDAGSARBETET kommer att behöva samordnas med förslagen från Utredningen om riksdags- ledamöternas ersättningar, särskilt den del av den senare utredningens övervä- ganden som rör införandet av regler om återkrav och om sanktioner. 11 Val av talman och vice talmän Det finns inte tillräckliga skäl för att föreslå en ändring av bestämmelserna om förfarandet vid val av talman och vice talmän. I direktiven redovisas att vid det första sammanträdet efter ett val, enligt 4 kap. 2 § RF, ska välja en talman samt en förste, en andre och en tredje vice talman. Valen gäller till valperiodens slut. Förfarandet är reglerat i 3 kap. 4 § RO. Om det bara finns en nominerad kandidat sker valet med acklamation. Om det finns flera kandidater sker valet som huvudregel med slutna sedlar. Om en kandidat får mer än hälften av rösterna i första omgången är han eller hon vald. Men om en sådan röstövervikt inte uppnås ska ett nytt val genomfö- ras. Om ingen av kandidaterna får mer än hälften av rösterna då heller ska ett tredje val genomföras mellan de två kandidater som vid den andra omröst- ningen fick flest röster. Vid den tredje omröstningen är den kandidat vald som får flest röster. Skälet till att förfarandet upprepas i den andra omröstningen är att ledamö- terna, i ljuset av utgången i den första omgången, ska få tillfälle att uttrycka sin uppfattning och byta kandidat så att någon av kandidaterna därmed kan få mer än hälften av rösterna i den andra omgången. I praktiken har det dock visat sig att partierna inte byter kandidat vid andra omröstningen, vilket innebär att valet därför normalt ändå avgörs först vid tredje omröstningen. Förfarandet är tidskrävande, och nyttan av att genomföra tre omröstningar har ifrågasatts. Det skulle exempelvis kunna övervägas att i stället införa en ordning med endast två omröstningar, där den som får flest röster vid den andra omröstningen blir vald. Ledamöterna skulle då fortfarande få tillfälle att visa sin uppfattning ge- nom att vid den andra omröstningen välja en andrahandskandidat. Utredningen ska därför se över proceduren för val av talman och vice talmän och vid behov föreslå förändringar. 11.2 Bakgrund till gällande ordning Den nuvarande ordningen att talmännen utses av infördes . In- nan dess hade kungen utsett talmännen, utom frihetstid och när det gällde prästeståndet, där ärkebiskopen var självskriven talman. Anled- ningen till att kungen utsåg talmän var talmännens rätt att vägra proposition om ett förslag ansågs strida mot grundlag. Talmannen skulle ha en oberoende ställning i förhållande till åsikterna inom kammaren. anförde dock att man inte kunde förutsätta att kamrarna skulle utse 11 OCH VICE TALMÄN personer som inte skulle göra till sin högsta uppgift att iaktta grundlagen. Om det fanns en sådan fara skulle den i alla fall inte vara större än den som kunde finnas om kungen utsåg talmännen. Efter statsvälvning framträdde möjligheten att vägra proposition som ett viktigt medel för kungen att påverka ständernas beslut. Det fanns upprepade exempel på att talmännen vägrade pro- position på befallning av kungen eller i enlighet med hans antydda vilja. regeringsform behölls visserligen kungens rätt att vägra proposition, men riksdagsordning fick befogenheten att avgöra en tvist mellan kammaren och talmannen då den senare vägrar proposition mot kammarens vilja (dvs. den bestämmelse som finns kvar ). föreslog 1891 således att kamrarna skulle välja sina egna talmän, vilket andra kammaren ställde sig bakom medan första kamma- ren avvisade förslaget. Frågan var aktuell . I ett utlåtande , som kom att ligga till grund för beslutet att kamrarna själva skulle utse talmän, diskuterade formen för val av talmän (konstitut- ionsutskottets utlåtande nr 27, 1913). Den ordning som förordades är den som fortfarande gäller. anförde, med hänvisning till talmansbefattningarnas betydelse för arbete, att valet bör anordnas så att en omsorgsfull prövning garanteras. Utskottet konstaterade att det i andra länders parlament i allmänhet fanns särskilda regler för motsvarande val. Utskottet förordade ett förfaringssätt som i huvudsak liknade det som användes i parlamenten i Dan- mark, och . I krävs absolut majoritet för att vinna i första omgången. Får ingen kandidat absolut majoritet sker ett nytt val, och får ingen absolut majoritet då sker en tredje omröstning mellan de två som vid det andra valet fått flest röster. Vid lika röstetal i den tredje omröstningen sker lottning. På samma sätt sker val av vice talmän. Liknande förfaringssätt an- vändes i de belgiska och franska parlamenten med den skillnaden att i händelse av lika röstetal i den tredje omgången ansågs den äldste av kandidaterna vald (det fanns också vissa skillnader vid val av vice talmän). anförde följande, som alltså avser den ordning som fortfarande används i (utlåtande nr 27, 1913 s. 14 f.): Den princip, som i flertalet av nu omnämnda valmetoder kommit till ut- tryck, att valen så vitt möjligt böra grundas på absolut majoritet, anser ut- skottet böra komma till tillämpning även vid val av talmän och vice talmän i vår riksdags båda kamrar. Genom uppställande av en sådan fordran mar- keras, att valen av talmän och vice talmän böra vara uttryck för ett allmän- nare förtroende inom vederbörande kammare, vilket för talmanskallets lyckliga utövning är en viktig förutsättning. Å andra sidan kan denna ford- ran på absolut majoritet svårligen uppställas utan tilläggsbestämmelser, som i händelse av splittring på ett praktiskt sätt och utan alltför stor tidsut- dräkt bringa rösterna att samla sig om de huvudkandidater, vilka vid valet kunna komma i fråga. Utskottet har för detta syfte funnit sig böra i huvudsak förorda det för- faringssätt, som användes i danska och i de belgiska och franska parlamenten. För det fall, att absolut majoritet ej vinnes vid första 11 OCH VICE TALMÄN omröstningen, föreslår utskottet en andra omröstning. Därigenom att denna andra omröstning ej bindes vid de namn, som i den första omröst- ningen förekommit, är en möjlighet given att uppställa en ny kandidat, vil- kens namn måhända har lättare att samla erforderligt antal röster än något av de namn, som först varit ifrågasatta. Men kan ej heller vid den andra omröstningen något namn samla mer än hälften av de avgivna rösterna, torde valbarheten enligt i nämnda parlament tillämpade regler böra begrän- sas till de två, som i den andra omröstningen erhållit de flesta rösterna, och den tredje omröstningen måste då bliva avgörande, så att den förklaras vald, som erhåller flertalet avgivna röster. För den händelse i andra om- röstningen rösterna utfallit lika för två eller flera, erfordras särskild före- skrift om lottning dem emellan för att avgöra, vilka två som i tredje om- röstningen kunna komma i fråga. Skulle åter i den slutliga, tredje omröst- ningen rösterna bliva lika fördelade, gäller den allmänna regeln om lott- ning i riksdagsordningen § 75. I den proposition som låg till grund för antagandet av de nya reglerna 1920 hänvisades till utlåtande (proposition nr 322, 1920, s. 23 f.). I enlighet med propositionen fördes dock bestämmelserna om själva valförfarandet inte in i riksdagsordningen, som då var grundlag, utan det blev en särskild stadga om val av talmän och vice talmän, daterad . Stadgan kunde ändras genom vanlig lag, men genom den parti- ella författningsreformen 1969 kom bestämmelserna att föras in i riksdagsord- ningen, utan att det gjordes någon ändring i sak i omröstningsreglerna (propo- sition nr 27, 1968, s. 223). proposition anfördes att valförrättningen bör kunna avslutas under den första dag då är samlad, och valsättet bör därför inte göras för invecklat eller så att det kan medföra uppskov. års regeringsform anförde Grundlagberedningen att det med hänsyn till de omfattande och stundom ömtåliga uppgifter som fullgörs av tal- mannen var angeläget att talmannens person bärs upp av ett brett förtroende i och av en stark tilltro till talmannens oväld (SOU 1972:15 s. 132). För att ytterligare stärka talmannens ställning har det ansetts angeläget att han eller hon ska stå utanför ”det i snävare bemärkelse politiska riksdagsarbetet” (prop. 1973:90 s. 257). I förarbetena till regeringsform konstaterades bara att reglerna om valmetod skulle vara desamma som tidigare (prop. 1973:90 s. 578). Som framgått ovan hänvisades till parlamenten i , och när den nuvarande ordningen för val av talman i flera omgångar infördes . Parlamenten i dessa tre länder har, i likhet med , kvar samma ordning. Med regeringsform fick talmannen en stärkt ställning och nya viktiga funktioner (, Grundlagarna [2019], kommentaren till 4 kap. 3 Den stärkta ställningen markerades redan med enkammarsystemets in- förande 1971, då talmannen ensam blev främste företrädare; tidi- gare hade det funnits två kamrar och två jämställda talmän. 11 OCH VICE TALMÄN som vid regeringsskiften leder förhandlingarna och lägger fram förslag till ny statsminister, och det är talmannen som entledigar statsministern och i vissa fall övriga statsråd (6 kap. 4–9 §§ RF). Talmannen tjänstgör vidare som stats- chef (tillfällig riksföreståndare), när det inte finns någon annan behörig att tillgå (5 kap. 7 § andra stycket RF). Talmannen leder arbete (4 kap. 2 § RO) och kammarens sammanträden (6 kap. 3 § RO). I dessa båda uppgifter ingår en rad befogenheter och skyldigheter som regleras särskilt i riksdagsord- ningen. Talmannen är ordförande i riksdagsstyrelsen och ordförandekonferen- sen (tilläggsbestämmelserna 4.4.1 och 5.4.1 RO), ingår i (10 kap. 12 § första stycket RF) och leder i ett visst fall förhandlingarna med nämndens ledamöter (13 kap. 12 § RO). Talmannen är också ordförande i krigsdelegationen (13 kap. 11 § RO). Talmannen prövar ansökan om ledighet i vissa fall (5 kap. 4 § RO), inkallar ersättare till tjänstgöring (5 kap. 5 § RO), prövar förutsättningarna för att en ansökan om tillstånd till talan mot en ledamot ska läggas fram för kammaren (5 kap. 7 § RO) samt fattar vissa beslut vid tillsättande av ledamöter och suppleanter i utskott och andra riksdagsorgan (tilläggsbestämmelse 3.5.1 RO och 12 kap. 14 § RO). Talman- nen beslutar efter samråd med riksdagsstyrelsen om planeringen av arbetet i kammaren och när kammaren ska sammanträda (6 kap. 2 § och tilläggsbestäm- melse 6.2.1 RO). Om regeringen har beslutat om extra val, får talmannen på begäran av regeringen besluta att kammaren inte ska sammanträda under åter- stoden av valperioden (6 kap. 11 § RO). Talmannen kan också besluta att kalla kammaren till sammanträde när arbete i kammaren inte pågår. Ett sådant beslut ska fattas om regeringen eller minst 115 ledamöter begär det (6 kap. 12 § första stycket). Talmannen kan bestämma att ska sam- manträda någon annanstans än i (4 kap. 1 § och 15 kap. 1 § RF). Av vikt är även talmannens representativa uppgifter. Talmannen företräder såväl nationellt som internationellt. 11.4 Regler för val av talman Talmännen (talmannen och de tre vice talmännen) väljs var för sig. Valen för- bereds inte av valberedningen (tilläggsbestämmelse 12.2.1 RO) Om mer än en kandidat finns och någon riksdagsledamot begär det ska valet förrättas med slutna sedlar. Om valet av talman sker med slutna sedlar är den vald som får mer än hälften av rösterna. Om ingen får en sådan röstövervikt, ska ett nytt val genomföras. Om inte heller då någon får mer än hälften av rösterna, ska ett tredje val genomföras mellan de två som vid den andra omröstningen fick flest röster. Vid den tredje omröstningen är den vald som får de flesta rösterna. Även ogiltiga röster räknas som avgivna (3 kap. 4 § RO och , 1996, Riksdagspraxis s. 91). Också vid några andra av val tillämpas dessa bestämmelser om val i tre omgångar. 11 OCH VICE TALMÄN •riksdagens ombudsmän samt ställföreträdande ombudsmän (13 kap. 3 § RO) •riksrevisorn och riksrevisionsdirektören (13 kap. 6 § RO) •ordföranden och ersättare för ordföranden i överklagandenämnden (13 kap. 17 § RO) •riksföreståndare, vice riksföreståndare eller en person som ska tjänstgöra som tillfällig riksföreståndare enligt 5 kap. 5 och 7 §§ RF (13 kap. 20 § RO). När det gäller val av talman sker valet efter en ändring 2018 med acklamation om endast en kandidat har nominerats. Bakgrunden var att det endast fanns en nominerad kandidat till valet av andre vice talman 2014. Trots detta krävdes det tre valomgångar med slutna sedlar innan den andre vice talmannen kunde väljas. Val med slutna sedlar hade nämligen begärts av en ledamot, och kan- didaten fick inte mer än hälften av rösterna vid vare sig den första eller den andra valomgången. Att ett val sker med slutna sedlar innebär att en riksdags- ledamot kan rösta på vilken kandidat ledamoten vill utan att det blir känt vem han eller hon röstat på. Riksdagsstyrelsen anförde att ett val med slutna sedlar dock inte fyller någon sådan funktion om det bara finns en kandidat att rösta på (förs. 2017/18:RS5). Om det bara finns en nominerad kandidat får det också förutsättas att ingen partigrupp har känt ett så lågt förtroende för denna kandi- dat att den funnit anledning att föra fram en eller flera ytterligare kandidater. Att rösta blankt vid ett val med slutna sedlar är vidare inte ett lika effektivt sätt att visa bristande förtroende för den enda nominerade kandidaten som det är att ge uttryck för denna uppfattning i ett anförande i kammaren. Riksdagssty- relsen föreslog därför att valet av talman ska genomföras med acklamation om det bara finns en nominerad kandidat. följde riksdagsstyrelsens för- slag (bet. 2017/18:KU26). 11.5Val av talman och vice talman som förrättats med slutna sedlar har val av talman eller vice talman förrättats med slutna sedlar vid tio tillfällen, som redovisas nedan. I den första tabellen redovisas 1979–2006, då en talman eller vice talman valdes vid början efter val med slutna sedlar. 11 OCH VICE TALMÄN Tabell 18 Val av talman eller vice talman med slutna sedlar 1979–2006 (M): 165 (S): 164 (C): 1 (S): 168 (M): 166 (FP): 259 (VPK): 65 (M): 184 (S): 150 Per (M): 177 (S): 169 Av tabellen framgår att , 1979, krävdes två omgångar innan en av kandidaterna fick minst hälften av rösterna. (Valet kom att överklagas och nytt val förrättades , då valdes till talman med acklamation.) I följande tabell visas 2010–2018 då två eller tre val av talman och vice talman genomfördes med slutna sedlar vid början. 11 OCH VICE TALMÄN Tabell 19 Val av talman eller vice talman med slutna sedlar 2010–2018 Per (M): 194 (S): 153 (MP): 325 (SD): 20 (SD): 53 (SD): 51 (SD): 52 (M): 203 (S): 145 (V): 149 (SD): 80 (V): 149 (SD): 82 (V): 149 (SD): 82 (C): 272 (SD): 69 , 2014 och 2018, har tre omgångar krävts, båda tillfällena vid val av andre vice talman. Val av talmän förrättas vid kammarens första sammanträde efter ett val som inleds (tilläggsbestämmelse 3.2.1 RO). Vid det sammanträdet sker följande, i nedan nämnd ordning (3 kap. 3 § RO): 1.Valprövningsnämndens berättelse om granskning av bevis om val av leda- möter och ersättare föredras 3.talman samt en förste, en andre och en tredje vice talman väljs för valperi- oden 4.en valberedning utses för valperioden. Vid valet av andre vice talman 2014 tog andra och tredje omgångarna av valet vardera. tog andra och tredje omgångarna vid val av andre vice talman ca 47 respektive vardera. Det ska nämnas att det var ytterligare två val med slutna sedlar 2018, vid val av talman och tredje vice 11 OCH VICE TALMÄN talman, dvs. det var fem val med slutna sedlar . Kammarens sammanträde den dagen, inklusive upprop, pågick –12.42 och 14.00–17.48, dvs sammanlagt fem och . Med regeringsform fick talmannen en stärkt ställning, bl.a. genom uppgiften att föreslå statsminister. De skäl som anfördes 1913 om vikten av att talmannen har ett allmänt förtroende, som en talman behöver väljas utan allt för stor tidsåtgång, är rimligen giltiga i än större utsträckning i och med regeringsform. Mot bakgrund av talmansbefattningarnas bety- delse för arbete bör valen anordnas så att en omsorgsfull prövning garanteras. En fråga är då om erfarenheterna motiverar att valförfarandet förändras. förekom inga omröstningar om talmän. Under enkam- martiden har det blivit omröstning med slutna sedlar i tio fall. Vid de två sen- aste valen av andre vice talman, 2014 och 2018, krävdes tre omgångar. Det skedde inte några stora förändringar av röstetalen mellan de olika omgångarna. I en oklarare parlamentarisk situation kan det finnas flera kandidater till en talmanspost. I ett sådant läge kan det vara en fördel med val i flera omgångar så att partierna kan göra förnyade överväganden mellan de olika valomgång- arna. För att partierna ska kunna göra förnyade överväganden och diskutera nya förhållningssätt krävs det dock tid mellan de olika omgångarna. I sådana situationer får alltså kammaren förutsättas ajournera sammanträdet så att över- läggningar kan ske. Det kan nämnas att när det blev val av utskott med slutna sedlar 1971 och 1979 ajournerades kammaren efter att ett utskott (1971) re- spektive två utskott (1979) hade valts. På liknande sätt kan kammaren ajour- neras efter en eller två omgångar av valet av talman så att partierna kan över- lägga om nästa omröstning (6 kap. 14 § RO). Förslaget om ajournering kan föras fram av ålderspresidenten eller vilken annan ledamot som helst (jfr prop. 1973:90 s. 524). Det kan konstateras att vid samtliga tillfällen har hunnit välja tal- män under första dag. Det finns alltså inte skäl att ändra bestäm- melserna för att inte har hunnit välja talmän. Det finns sammantaget inte tillräckliga skäl för att föreslå en ändring av bestämmelserna om förfaran- det vid val av talman. 12 Val av utskott – tidpunkt och förfarande Det finns inte tillräckliga skäl för att föreslå någon ändring av reglerna för val av utskott. ska, enligt tilläggsbestämmelse 7.2.1 RO, senast på den åttonde da- gen efter det första sammanträdet efter ett riksdagsval välja 15 utskott.