urf · H8A5URF2 · 2020-12-16 00:00:00 — En ersättare som har tjänstgjort eller ska tjänstgöra under sammanlagt har rätt att använda de medel som den ordinarie ledamoten disponerar för enskilda utrikes tjänsteresor. Paragrafen innehåller bestämmelser om en ledamots rätt till ersättning för en- skilda utrikes tjänsteresor. Övervägandena finns i avsnitt 17.3. Första stycket är nytt och innehåller ett förtydligande om att en enskild ut- rikes tjänsteresa ska vara av värde för fullgörandet av riksdagsuppdraget. Detta gäller redan enligt praxis. Någon ändring i sak är inte avsedd. En resa kan exempelvis syfta till att ledamoten ges möjlighet att skaffa sig kunskaper om utvecklingen utomlands och att främja och vidmakthålla internationella kon- takter. En ledamot ska även kunna följa och påverka utvecklingen inom EU. Detta kan exempelvis ske genom studiebesök och möten med företrädare för andra parlament, enskilda, organisationer och myndigheter. Resor som endast innebär personlig förkovran för ledamoten, exempelvis deltagande i kurser och utbildningar som inte har en direkt och specifik koppling till riksdagsupp- draget, kan dock inte anses vara av värde för fullgörandet av riksdagsuppdra- get. Det saknas regler i ersättningslagen och föreskriften om hur många tim- mar per dag som sak ägnas åt arbete vid en enskild utrikes tjänsteresa. Den huvudregel om arbete under minst som normalt gäller för arbetstagare vid konferenser och studieresor bör dock kunna tjäna som rikt- märke även vid bedömningen av innehållet i en enskild utrikes tjänsteresa. Avsteg från detta riktmärke bör kunna motiveras särskilt. Det förhållandet att en ledamot inte kandiderar vid ett kommande val eller att det är kvar på valperioden ska beaktas bland övriga omständigheter vid prövningen av en ansökan om tillstånd att genomföra en enskild utrikes De uppgifter ledamoten lämnar i ansökan om på vilket sätt resan är av värde för hans eller hennes fullgörande av uppdraget kommer då att vara ett särskilt viktigt underlag för vice talmans prövning. Det ligger i sakens na- tur, att ju närmare valdagen en resa är tänkt att genomföras, desto svårare kom- mer det i regel vara att finna att resan är av nytta för fullgörandet av riksdags- uppdraget under den resterande delen av valperioden. Andra stycket motsvarar delvis 4 kap. 4 § och innehåller en bestämmelse om att det belopp som får användas för enskilda utrikes tjänsteresor bestäms av i stället för som tidigare av riksdagsstyrelsen. loppet kommer dock även fortsättningsvis att bestämmas av riksdagsstyrelsen som ledningsorgan för och komma till uttryck i styrel- sens föreskrift till lagen (jfr 10 § 5 lagen med instruktion för Riksdagsförvalt- I tredje stycket, som är nytt, finns en bestämmelse om under vilka förutsätt- ningar en ersättare kan utnyttja medel för enskilda utrikes tjänsteresor. svarande bestämmelse finns i hittillsvarande reglering i 3 kap. 7 § tillämp- ningsföreskriften till lagen. Innebörden av bestämmelsen är att en ersättare som har eller ska tjänstgöra i sammanlagt får utnyttja medlen för enskilda En och samma person kan inte ta i an- språk mer än . 5 § Talmannen beslutar om sina tjänsteresor. En ledamot beslutar om sina 1. inrikes tjänsteresor, 2. enskilda utrikes tjänsteresor till länder som ingår i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, kandidatländer och potentiella kandidatländer för medlem- skap i Europeiska unionen, samt 3. enskilda utrikes tjänsteresor till andra länder och områden som Riksdags- förvaltningen bestämmer. , eller den som förvaltningen bestämmer, beslutar efter ansökan om enskilda utrikes tjänsteresor som inte omfattas av andra stycket. Paragrafen innehåller bestämmelser om vem som beslutar om olika typer av tjänsteresor. Regleringen motsvarar i huvudsak vad som gäller enligt hit- tillsvarande 4 kap. 5 §. Paragrafens struktur ändras dock och det tillkommer en ny punkt 3 i andra stycket. Övervägandena finns i avsnitt 17.3. Enligt första stycket beslutar talmannen om sina tjänsteresor. Paragrafen har i den delen ändrats språkligt utan att någon ändring i sak är avsedd. I andra stycket anges att en ledamot i likhet med hittillsvarande reglering beslutar om sina inrikes tjänsteresor och om sina enskilda utrikes tjänsteresor till länder inom EES-området och EU:s kandidatländer och potentiella kandi- datländer (punkt 1 och 2). I punkt 3 har det gjorts ett tillägg som innebär att kan besluta om en utvidgning av ledamotens beslutan- derätt till länder eller områden som inte omfattas av punkt 2. Av tredje stycket framgår att eller den förvaltningen utser beslutar om enskilda utrikes tjänsteresor till andra länder och områden som inte omfattas av andra stycket. Beslut enligt andra stycket 3 och tredje stycket fattas av riksdagsstyrelsen och kommer till uttryck i styrelsens föreskrift till lagen (jfr 10 § 5 lagen med instruktion för ). 5 a § En ansökan om att få genomföra en enskild utrikes tjänsteresa ska avslås 1.om resan inte är av värde för fullgörandet av riksdagsuppdraget, eller 2.om samråd som bestämmer inte har skett. En ansökan ska vidare avslås om avråder från alla resor till landet eller området, om det inte finns särskilda skäl som motiverar att resan likväl genomförs. Paragrafen, som är ny, innehåller en bestämmelse om under vilka förutsätt- ningar en ansökan om att få genomföra en enskild utrikes tjänsteresa ska av- slås. Övervägandena finns i avsnitt 17.3. I första stycket anges att en ansökan ska avslås om resan inte bedöms vara av värde för fullgörandet av riksdagsuppdraget. Bedömningen om så är fallet görs av eller den som förvaltningen utser för att pröva ansökningar om enskilda utrikes tjänsteresor, i hittillsvarande reglering någon av de vice talmännen. Till grund för bedömningen ligger en ansökan och det reseprogram som har bifogats ansökan. Ledamoten ska i ansökan kortfattat beskriva på vilket sätt resan är av värde för fullgörandet av uppdraget. Detta framgår av föreskriften till lagen. En ersättare för en annan ledamot än talmannen, ett statsråd eller en stats- sekreterare ska enligt föreskriften till lagen samråda med den ordinarie leda- moten inför resan. En ledamot som ska genomföra en enskild utrikes tjänste- resa till ett land eller område som avråder från att resa till ska före resan samråda med gruppledaren. Ledamoten ska i en sådan situ- ation även samråda med säkerhetschefen vid eller den han eller hon utsett. Om föreskrivet samråd inte skett ska ansökan avslås. Av andra stycket följer att ansökan som utgångspunkt även ska avslås om i mer kvalificerade fall avråder från resor till resmålet. Bestämmelsen är tillämplig om avrådan avser alla resor till landet eller områ- det. Ansökan kan dock bifallas om det finns särskilda skäl som motiverar att resan genomförs trots avrådan. 6 § Resekostnader ersätts med den faktiska kostnaden för resan. med eget fordon ersätts dock i enlighet med vad bestämmer. Kostnader för övernattning ersätts inte vid tjänsteresa inom från tjäns- testället, om inte övernattningen sker vid konferens med utskott, delegation, kom- mitté eller liknande inom eller konferens inom en partigrupp i riksda- gen. Paragrafen innehåller bestämmelser om vad som ersätts och motsvarar i hu- vudsak hittillsvarande 4 kap. 6 §. En ledamot har rätt till ersättning för sina Med detta avses kostnader för transport, övernattning och andra kostnader som kan hänföras till en tjänsteresa. Exempel på det sistnämnda är kostnader för bagageavgift, nödvändigt vaccin och visum. Av första stycket framgår att resekostnader som huvudregel ersätts med den med eget fordon ersätts dock i enlighet med vad Riks- Beslut om ersättningens storlek fattas av riks- dagsstyrelsen och ersättningsnivåerna anges i styrelsens föreskrift till lagen (jfr 10 § 5 lagen med instruktion för ). Närmare bestämmelser om vissa resekostnader finns i riksdagsstyrelsens föreskrift till lagen, bl.a. i fråga om vaccin och medicin samt visum. I andra stycket finns en särskild bestämmelse om rätten till ersättning för kostnader för övernattning vid tjänsteresa som motsvarar hittillsvarande 5 kap. 4 § andra och tredje styckena. Innebörden av bestämmelsen är att kostnader för övernattning inte ersätts vid tjänsteresa inom från tjänstestället om det inte är fråga om vissa typer av tjänsteresor som anges i paragrafen. ändring i sak är inte avsedd. 6 a § Om ledamoten inte kan visa vilka utgifter han eller hon har haft för övernattning, betalas ersättning med halva maximibeloppet enligt 12 kap. 11 § inkomstskattelagen (1999:1229). Sådan ersättning lämnas dock inte om leda- moten har övernattat på tåg, fartyg eller flygplan eller om annan myndighet, trafikföretag eller motsvarande har tillhandahållit ledamoten fri övernattning. Paragrafen innehåller en bestämmelse om rätt till s.k. nattraktamente som mot- svarar hittillsvarande 5 kap. 5 §. Innebörden är att ledamoten har rätt till viss ersättning för övernattning även om han eller hon inte kan visa vilken kostnad han eller hon haft. Bestämmelsen kan exempelvis vara tillämplig om ledamo- ten övernattat hos en kamrat eller i egen husvagn. Någon ändring i sak är inte Övervägandena finns i avsnitt 25.2. 8§ Färdmedel ska väljas med hänsyn till kostnads-, tids-, miljö- och säkerhetsa- spekter. Paragrafen innehåller en bestämmelse om vilka omständigheter som ledamo- ten ska beakta vid sitt val av färdmedel. Övervägandena finns i avsnitt 21.2. Enligt hittillsvarande lydelse ska kostnader, tid och miljö beaktas vid valet. Ändringen innebär att även säkerhetsaspekter ska beaktas vid valet färdme- del. Bedömningen ska göras på objektiva grunder och inte utifrån ledamotens rent subjektiva upplevelse. I begreppet säkerhetsaspekter ryms även aspekter som kan hänföras till smittskydd. Begäran om ersättning för resekostnader 9 § En begäran om ersättning för resekostnader ska ges in skriftligen till Riksdags- förvaltningen efter det att resan avslutats, dock senast . Därefter upphör rätten till ersättning. Paragrafen innehåller bestämmelser om hur krav på ersättning för resekostna- der framställs och preskription av ett sådant krav och motsvarar delvis hit- tillsvarande 4 kap. 9 §. Övervägandena finns i avsnitt 30.6. En ledamot som har ett krav på resekostnadsersättning ska ge in det till efter det att tjänsteresan avslutades. Den yt- tersta tidsgränsen för att ge in ett krav är efter det att tjänsteresan avslutades. Därefter förlorar ledamoten rätten till ersättning. Fordran preskri- beras och upphör att gälla. I 5 kap. 5 § finns en motsvarande bestämmelse som gäller krav på trakta- mente. Ett krav ska vara så pass preciserat och rum att det går att hänföra till en viss tjänsteresa. Kravet ska vidare, utifrån ledamotens synvinkel, betraktas som slutligt. Skriftlighetskravet innebär att kravet ska framställas genom en handling eller ett elektroniskt dokument. En ledamot begär normalt ersättning för resekostnader och traktamente på samma gång. Frågan om det skett ett preskriptionsavbrott ska dock bedömas för varje ersättningsform för sig. Ett krav på ersättning för resekostnader av- bryter således inte preskriptionsfristen vad gäller ett eventuellt senare krav på traktamente och vice versa. Bestämmelsen omfattar bara ledamotens krav på ersättning för utlägg för resekostnader, inte reseräkningar som endast upprättas på grund av att leda- moten bokat resan via den resebyrå eller taxifirma som upphandlat. I riksdagsstyrelsens föreskrift till lagen finns ytterligare bestämmelser om de närmare formerna för hur ett krav ska framställas, vilket underlag som ska fogas till kravet och liknande. Dagtraktamente vid inrikes tjänsteresa till en annan ort än 1 § En ledamot har rätt till traktamente vid en inrikes tjänsteresa till en annan ort än om orten är belägen mer än från ledamotens tjänsteställe och innefattar övernattning (dagtraktamente). Traktamente betalas för varje hel dag som tas i anspråk för tjänsteresan. Belop- pet uppgår till en etthundratjugondedel av prisbasbeloppet avrundat till närmaste tiotal kronor. Om tjänsteresan har påbörjats eller senare på avresedagen eller har avslutats eller tidigare på hemresedagen har ledamoten rätt till ett halvt traktamente. Om ledamoten har fått fria måltider under tjänsteresan ska traktamentet minskas med det belopp som bestämmer (måltidsavdrag) under för- utsättning att måltiden inte obligatoriskt ingår i priset för transporten på allmänna transportmedel. I paragrafen finns bestämmelser om under vilka förutsättningar en ledamot har rätt till traktamente vid en inrikes tjänsteresa till en annan ort än , s.k. dagtraktamente. Paragrafen motsvarar i sak hittillsvarande 5 kap. 1 och 2 §§. Övervägandena finns i avsnitt 25.2.2. Den tidigare hänvisningen till rätten till avdrag för ökade levnadskostnader enligt inkomstskattelagen (1999:1229) ersätts med att förutsättningarna för rätten till traktamente uttryckligen anges i första stycket. Ledamoten ska såle- des vara på tjänsteresa till en annan ort i än . Förrättnings- orten ska vara belägen mer än från ledamotens tjänsteställe. Det krävs även att tjänsteresan innefattar övernattning. En definition av begreppet tjäns- teställe finns i 1 kap. 3 a §. Begreppet tjänsteresa definieras i 1 kap. 2 § 7. Av andra stycket framgår att traktamentsbeloppet uppgår till en etthund- ratjugondedel av prisbasbeloppet avrundat till närmaste tiotal. Under vissa för- utsättningar betalas ett halvt traktamente. Så är fallet om resan påbörjas efter avresedagen eller avslutas före hemresedagen. Det tredje stycket, som innehåller en bestämmelse om måltidsavdrag, är oförändrat. Beloppet bestäms av . Det innebär att mål- tidsavdraget framgår av riksdagsstyrelsens föreskrift till lagen (jfr 10 § 5 lagen med instruktion för ). Måltidsavdrag ska dock inte gö- ras om måltiden obligatoriskt ingår i priset för resan. Med andra ord ska det inte vara möjligt att köpa motsvarande biljett utan måltid (jfr 11 kap. 2 § in- komstskattelagen). 2 § En ledamot har rätt till traktamente vid en tjänsteresa till om han eller hon har sitt tjänsteställe mer än från och resan innefattar övernattning i (Stockholmstraktamente). Ledamoten har inte rätt till Stockholmstraktamente för dagar som berättigar till dagtraktamente eller ut- landstraktamente enligt 1 eller 3 §§. Stockholmstraktamente betalas för varje hel och halv dag som tjänsteresan tar i anspråk och motsvarar halva maximibeloppet enligt 12 kap. 11 § inkomstskattela- gen (1999:1229) avrundat till närmaste tiotal kronor. Stockholmstraktamentet ska inte reduceras med måltidsavdrag. I paragrafen finns en bestämmelse om s.k. Stockholmstraktamente. Paragrafen motsvarar i sak hittillsvarande 5 kap. 1 och 3 §§. Övervägandena finns i avsnitt 25.3.3. Ändringen innebär att den tidigare hänvisningen till rätten till avdrag för ökade levnadskostnader enligt inkomstskattelagen ersätts med att förutsätt- ningarna för rätten till traktamente i stället uttryckligen har angetts i första Ledamoten ska alltså vara på tjänsteresa till . Tjänstestället ska vidare vara beläget mer än från . Det krävs också att tjänsteresan innefattar övernattning. I 1 kap. 3 a § finns en definition av begreppet tjänsteställe. Begreppet tjäns- definieras i 1 kap. 2 § 7. Traktamentsbeloppet uppgår enligt andra stycket till halva maximibeloppet enligt 12 kap. 11 § inkomstskattelagen (1999:1229) avrundat till närmaste ti- otal kronor. Det ska inte göras något måltidsavdrag. 3 § En ledamot har rätt till traktamente vid en tjänsteresa till en ort utanför gränser som är belägen mer än från ledamotens tjänsteställe och innefattar övernattning (utlandstraktamente). Traktamentet motsvarar normalbeloppet enligt 12 kap. 11 § andra stycket inkomstskattelagen (1999:1229). Vad som anges i 1 § andra stycket andra meningen och tredje stycket gäller även för utlandstraktamente. Vid en sådan tjänsteresa som anges i första stycket har en ledamot rätt till ett förrättningstillägg i enlighet med vad bestämmer. I paragrafen finns bestämmelser om under vilka förutsättningar en ledamot har rätt till utlandstraktamente och att ledamoten har rätt till förrättningstillägg vid en utrikes tjänsteresa. Paragrafen motsvarar i sak hittillsvarande 5 kap. 1 och 6 §§. Övervägandena finns i avsnitt 25.2.2. Den tidigare hänvisningen till rätten till avdrag för ökade levnadskostnader enligt inkomstskattelagen har ersatts med att förutsättningarna för rätten till traktamente angetts uttryckligen i lagtexten. Enligt vad som sägs i första stycket ska ledamoten således vara på tjänsteresa till en förrättningsort utom- lands som är belägen mer än från ledamotens tjänsteställe för att ha rätt till traktamente. Tjänsteresan ska också innefatta övernattning. Traktamentet motsvarar normalbeloppet enligt 12 kap. 11 § andra stycket inkomstskattela- gen. I andra stycket hänvisas i fråga om traktamentsbeloppets storlek och mål- tidsavdrag till vad som sägs i 1 § andra och tredje styckena. I tredje stycket, som är nytt, anges att en ledamot utöver traktamente, har rätt till ett förrättningstillägg vid en utrikes tjänsteresa som omfattas av första stycket. Den tidigare hänvisningen till att en ledamot har rätt till ersättning i enlighet med vad som gäller för arbetstagare hos har ersatts med en hänvisning till att förrättningstillägg betalas i enlighet med vad bestämmer. Beloppen anges således i riksdagsstyrel- sens föreskrift till lagen (jfr 10 § 5 lagen med instruktion för Riksdagsförvalt- ningen). Det ska inte göras något måltidsavdrag på förrättningstillägget, som är skat- tepliktigt. Dagtillägg vid utrikes tjänsteresa som inte innefattar övernattning 4 § En ledamot har vid en tjänsteresa till en ort utanför gränser som är belägen mer än från hans eller hennes tjänsteställe men som inte innefattar övernattning rätt till ett dagtillägg i enlighet med vad be- stämmer. I paragrafen, som i sak motsvarar 5 kap. 7 §, finns en bestämmelse om rätt till ett skattepliktigt dagtillägg vid en utrikes tjänsteresa till en ort som är belägen mer än från ledamotens tjänsteställe, men som inte innefattar övernatt- ning. Övervägandena finns i avsnitt 25.2.2. Den nuvarande hänvisningen till vad som gäller för arbetstagare hos Riks- dagsförvaltningen har ersatts med en hänvisning till att villkor och belopp be- stäms av . Villkor och belopp anges således i riksdags- styrelsens föreskrift till lagen (jfr 10 § 5 lagen med instruktion för Riksdags- förvaltningen). 5 § En begäran om traktamente ska ges in skriftligen till efter det att resan avslutats, dock senast . Därefter upphör rätten till traktamente. Paragrafen innehåller bestämmelser om hur ett krav på traktamente framställs och preskription av ett sådant krav. Paragrafen motsvarar delvis hittillsvarande 4 kap. 9 §. Övervägandena finns i avsnitt 30.6. En ledamot som har ett krav på traktamente ska ge in sin begäran till Riks- dagsförvaltningen efter det att tjänsteresan avslutades. Den yttersta tidsgränsen för att ge in ett krav är från det att tjänsteresan avslu- tades. Därefter preskriberas och upphör fordran. Ett krav ska vara så pass preciserat och rum att det går att hänföra till en viss tjänsteresa. Kravet ska vidare, utifrån ledamotens synvinkel, betraktas som slutligt. Skriftlighetskravet innebär att kravet ska framställas genom en handling eller elektroniskt dokument. En ledamot begär normalt ersättning för resekostnader och traktamente på samma gång. Frågan om det skett ett preskriptionsavbrott ska dock bedömas för varje ersättningsform för sig. Ett krav på ersättning för resekostnader bryter således inte preskription för ett eventuellt senare krav på traktamente och vice versa. I riksdagsstyrelsens föreskrift till lagen finns ytterligare bestämmelser om de närmare formerna för hur ett krav ska framställas, vilket underlag som ska bifogas kravet och liknande. Förrättningstillägg och dagtillägg betalas ut med automatik om ledamoten begär traktamente. Ledamoten behöver således inte begära ett sådant tillägg. 6 kap. Övernattningsbostad och logiersättning Rätt till övernattningsbostad i bostadsbestånd 1 § En ledamot som har sitt tjänsteställe mer än från har rätt till en övernattningsbostad i bostadsbestånd. I paragrafen, som delvis motsvarar 5 kap. 1 § och 6 kap. 1 §, anges den grund- läggande förutsättning som ska vara uppfylld för att en ledamot ska ha rätt till övernattningsbostad i bostadsbestånd. Övervägan- dena finns i avsnitt 23.4. Ledamoten ska ha sitt tjänsteställe mer än från . Av- ståndet ska mätas på samma sätt som vid tillämpningen av 12 kap. 7 § in- komstskattelagen (1999:1229), alltså närmaste färdväg och inte fågelvägen. Begreppet tjänsteställe definieras i 1 kap. 3 a §. 2 § En ledamot som har rätt till övernattningsbostad men som sällan behöver över- natta i kan skriftligen avstå från den rätten och i stället vid ett fåtal tillfällen få ersättning för hotellövernattning eller tillgång till motsvarande boende i . I paragrafen, som är ny, finns en bestämmelse som innebär att en ledamot som i och för sig har rätt till övernattningsbostad men som sällan behöver övernatta i kan avstå från rätten till övernattningsbostad och logiersättning och i stället vid ett fåtal tillfällen få ersättning för övernattning på hotell eller liknande i . Ett sådant avstående förutsätter dock att det inte orsakar merkostnader för jämfört med kostnaderna för förvalt- ningens bostäder. Övervägandena finns i avsnitt 22.4.3. Avståendet kan avse en viss angiven tidsperiod eller gälla tills vidare. Skriftlighetskravet innebär att avståendet ska komma till uttryck i en handling eller ett elektroniskt dokument. 3 § En ersättare som har rätt till övernattningsbostad ska använda den ordinarie ledamotens övernattningsbostad om det är möjligt. Paragrafen, som delvis motsvarar hittillsvarande 6 kap. 5 § första stycket, in- nehåller en bestämmelse om ersättares boende i bo- stadsbestånd. Övervägandena finns i avsnitt 23.4. En grundläggande förutsättning för att bestämmelsen ska vara tillämplig är att ersättaren har rätt till övernattningsbostad i bo- stadsbestånd enligt 1 §. Han eller hon ska således ha sitt tjänsteställe mer än från . Om så är fallet ska ersättaren normalt använda den lediga ledamotens övernattningsbostad. Är det inte möjligt har ersättaren rätt till annan övernattningsbostad i bostadsbestånd. Ersättaren kan också, på samma sätt som en ledamot, ha rätt till logiersättning enligt bestämmelsen i 6 kap. 4 §. 4 § Om inte kan tillhandahålla en ledamot som har rätt till övernattningsbostad en bostad i förvaltningens bostadsbestånd, eller om det till följd av ledamotens personliga förhållanden finns särskilda skäl, har han eller hon rätt till ersättning för eget boende inom från (logiersättning). Logiersättning betalas med högst det belopp som Riksdagsförvalt- ningen bestämmer. Logiersättning lämnas inte med anledning av avtal som har ingåtts med en ju- ridisk eller fysisk person som är att anse som närstående till ledamoten. Paragrafen innehåller en bestämmelse om att en ledamot under vissa förutsätt- ningar har rätt till ersättning för eget boende i (logiersättning) i stället för övernattningsbostad i bostadsbestånd. Övervägandena finns i avsnitt 23.4. Rätten till logiersättning förutsätter enligt vad som sägs i första stycket att ledamoten har rätt till övernattningsbostad enligt 1 § men att förvaltningen antingen inte kan ordna övernattningsbostad åt ledamoten i det egna bostads- beståndet eller det annars finns särskilda skäl. Det kan finns särskilda skäl med anledning av personliga förhållanden som kan hänföras till ledamoten, exem- pelvis sjukdom, funktionsnedsättning, familjeförhållanden eller liknande om- ständigheter som ställer särskilda krav på bostaden. Det förhållandet att leda- moten redan har en bostad i vid tillträdet av riksdagsuppdraget ut- gör däremot inte särskilda skäl. Andra stycket motsvarar delvis hittillsvarande 5 kap. 4 § och innehåller en bestämmelse om att logiersättningen är begränsad till ett belopp som bestäms av .